title: Komisijas Ieteikums (2019. gada 18. jūnijs) par Horvātijas integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projektu, kas aptver 2021.–2030. gada periodu

text:
               3.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/40

      KOMISIJAS IETEIKUMS
      (2019. gada 18. jūnijs)
      par Horvātijas integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projektu, kas aptver 2021.–2030. gada periodu
      (2019/C 297/11)
      EIROPAS KOMISIJA,
      ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2018. gada 11. decembra Regulu (ES) 2018/1999 par enerģētikas savienības un rīcības klimata politikas jomā pārvaldību un ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 663/2009 un (EK) Nr. 715/2009, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/22/EK, 98/70/EK, 2009/31/EK, 2009/73/EK, 2010/31/ES, 2012/27/ES un 2013/30/ES, Padomes Direktīvas 2009/119/EK un (ES) 2015/652 un atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 525/2013 (1), un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
      tā kā:

                  (1)

                  Atbilstīgi Regulai (ES) 2018/1999 katrai dalībvalstij ir jāiesniedz Komisijai savs integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projekts, kas aptver 2021.–2030. gada periodu un kas sagatavots saskaņā ar minētās regulas 3. panta 1. punktu un I pielikumu. Integrēto nacionālo enerģētikas un klimata plānu pirmie projekti bija jāiesniedz līdz 2018. gada 31. decembrim.

                  (2)

                  Horvātija savu integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projektu iesniedza 2018. gada 28. decembrī. Šā plāna projekta iesniegšana ir pamatelements un pirmais solis iteratīvajā procesā starp Komisiju un dalībvalstīm, kas iedibināts integrēto nacionālo enerģētikas un klimata plānu galīgās redakcijas izstrādei un to vēlākai īstenošanai.

                  (3)

                  Regula (ES) 2018/1999 paredz, ka Komisijai integrēto nacionālo enerģētikas un klimata plānu projekti ir jānovērtē. Komisija veica Horvātijas integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projekta visaptverošu novērtējumu, kurā ņēma vērā relevantos Regulas (ES) 2018/1999 elementus. Šis novērtējums (2) ir publicēts kopā ar šo ieteikumu. Tālāk sniegtie ieteikumi ir balstīti uz šo novērtējumu.

                  (4)

                  Komisijas ieteikumi var attiekties uz šādiem jautājumiem: i) mērķu, mērķrādītāju un devumu vērienīgums, ar nolūku kopīgi sasniegt enerģētikas savienības mērķus, jo īpaši Savienības 2030. gadam izvirzītos atjaunojamās enerģijas un energoefektivitātes mērķrādītājus, kā arī energotīklu starpsavienojumu līmenis, ko dalībvalstis tiecas panākt 2030. gadā; ii) ar dalībvalsts un Savienības līmeņa mērķiem saistītās rīcībpolitikas un pasākumi un citas rīcībpolitikas un pasākumi, kas varētu būt atbilstīgi pārrobežu līmenī; iii) jebkādas papildu rīcībpolitikas un pasākumi, kas varētu būt nepieciešami integrētajos nacionālajos enerģētikas un klimata plānos; iv) integrētajā nacionālajā enerģētikas un klimata plānā iekļauto esošo un plānoto rīcībpolitiku un pasākumu savstarpējā mijiedarbība un konsekvence vienā enerģētikas savienības dimensijā un starp vairākām dimensijām.

                  (5)

                  Izstrādājot ieteikumus, Komisija ņēma vērā, no vienas puses, savu vajadzību summēt atsevišķus visu dalībvalstu kvantitatīvi izteiktos plānotos devumus, lai novērtētu Savienības līmeņa mērķuzdevuma vērienīgumu, un, no otras puses, vajadzību dot pietiekami daudz laika attiecīgajai dalībvalstij, lai tā varētu pienācīgi apsvērt Komisijas ieteikumus pirms sava nacionālā plāna galīgās redakcijas pabeigšanas, kā arī vajadzību izvairīties no dalībvalsts nacionālā plāna aizkavēšanas.

                  (6)

                  Komisijas ieteikumi par dalībvalstu atjaunojamo energoresursu enerģijas mērķuzdevuma vērienīgumu balstās uz formulu, kas noteikta Regulas (ES) 2018/1999 II pielikumā un balstīta uz objektīviem kritērijiem.

                  (7)

                  Attiecībā uz energoefektivitāti Komisijas ieteikumi ir balstīti novērtējumā, kurā integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projekta vērienīgums nacionālā līmenī salīdzināts ar kolektīvo centienu līmeni, kas nepieciešams, lai sasniegtu Savienības mērķrādītājus, un attiecīgā gadījumā ir ņemta vērā informācija par īpašiem apstākļiem valstī. Galīgajiem nacionālajiem devumiem energoefektivitātes jomā būtu jāatspoguļo iespējas izmaksefektīvi panākt enerģijas ietaupījumus, un tiem vajadzētu būt balstītiem stabilā ēku renovācijas ilgtermiņa stratēģijā un pasākumos, ar ko pilda enerģijas ietaupīšanas pienākumu, kas izriet no Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2012/27/ES (3) 7. panta. Dalībvalstīm būtu arī jāpierāda, ka tās ir pienācīgi ņēmušas vērā principu “energoefektivitāte pirmajā vietā”, proti, ir jāpaskaidro, kā energoefektivitāte palīdz izmaksefektīvi sasniegt nacionālos mērķus konkurētspējīgas mazoglekļa ekonomikas aspektā, panākt enerģētisko drošību un novērst enerģētisko nabadzību.

                  (8)

                  Pārvaldības regulā noteikts, ka dalībvalstīm jāsniedz vispārējs pārskats par investīcijām, kas vajadzīgas, lai sasniegtu integrētajā nacionālajā enerģētikas un klimata plānā nospraustos mērķus, mērķrādītājus un devumus, kā arī vispārējs novērtējums par šo investīciju avotiem. Lai nodrošinātu investīciju noteiktību, nacionālajiem enerģētikas un klimata plāniem būtu jānodrošina nacionālo rīcībpolitiku un pasākumu pārredzamība un paredzamība.

                  (9)

                  Vienlaikus 2018.–2019. gada Eiropas pusgada cikla ietvaros Komisija ir likusi lielu uzsvaru uz dalībvalstu vajadzībām pēc investīcijām enerģētikas un klimata jomā. Tas ir atspoguļots 2019. gada ziņojumā par Horvātiju (4) un Komisijas ieteikumā Padomes ieteikumam Horvātijai (5), kas ir Eiropas pusgada procesa daļas. Integrēto nacionālo enerģētikas un klimata plānu projektu vērtēšanā Komisija ņēma vērā jaunākos Eiropas pusgada konstatējumus un ieteikumus. Komisijas ieteikumi papildina jaunākos konkrētai valstij adresētos ieteikumus, kas sniegti Eiropas pusgada kontekstā. Arī dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka to integrētajos nacionālajos enerģētikas un klimata plānos tiek ņemti vērā jaunākie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, kas sniegti Eiropas pusgada ietvaros.

                  (10)

                  Pārvaldības regulā arī noteikts, ka katrai dalībvalstij ir rūpīgi jāņem vērā visi Komisijas ieteikumi par integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projektu, kas jāiesniedz līdz 2019. gada 31. decembrim, un, ja attiecīgā dalībvalsts ieteikumu vai būtisku tā daļu neņem vērā, šai dalībvalstij savi iemesli būtu jāpaskaidro un jādara zināmi atklātībai.

                  (11)

                  Attiecīgā gadījumā dalībvalstīm savos integrētajos nacionālajos enerģētikas un klimata plānos un atjauninājumos turpmākajos gados būtu jāziņo tie paši dati, ko tās ziņo Eurostat vai Eiropas Vides aģentūrai. Izmantot vienu un to pašu avotu un Eiropas statistiku (ja tāda pieejama) ir svarīgi arī tāpēc, lai varētu aprēķināt bāzlīniju modelēšanas un prognožu vajadzībām. Eiropas statistikas izmantošana ļaus sekmīgāk salīdzināt integrētajos nacionālajos enerģētikas un klimata plānos izmantotos datus un prognozes.

                  (12)

                  Integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna galīgajā redakcijā jāiekļauj visi Regulas (ES) 2018/1999 I pielikuma elementi. Šajā kontekstā būtu jānovērtē plānoto rīcībpolitiku un pasākumu ietekme makroekonomiskā ziņā un, ciktāl iespējams, arī veselības, vides, nodarbinātības un izglītības, prasmju un sociālās jomas ziņā. Integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna galīgās redakcijas sagatavošanā jāiesaista sabiedrība un citas ieinteresētās personas. Šie un citi elementi ir sīki aprakstīti Komisijas dienestu darba dokumentā (6), kas publicēts kopā ar šo ieteikumu.

                  (13)

                  Plāna galīgajā redakcijā būtu jāraugās, lai starp dažādajām dimensijām būtu saskaņotība. Piemēram, Horvātijas plāni spēcināt enerģētisko drošību, izpētot iespēju palielināt iekšzemes ogļūdeņražu resursu ieguvi, būtu jāskata kopsakarā ar to, kā tiks sasniegti dekarbonizācijas dimensijas mērķi un ievērots princips “energoefektivitāte pirmajā vietā”. Darbam pie to mērķu sasniegšanas, kas izvirzīti pētniecības, inovācijas un konkurētspējas dimensijas aspektā, ir jāsekmē enerģētikas savienības pārējo dimensiju ietvaros plānoto centienu īstenošana. Citi piemēri ir biomasas intensīvāka izmantošana enerģētiskām vajadzībām un izrietošā ietekme uz uzskaitītajām emisijām un piesaistījumiem, kas rodas zemes izmantošanā, zemes izmantošanas maiņā un mežsaimniecībā.

                  (14)

                  Būtu labi, ja integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna galīgajā redakcijā tiktu plašāk apskatīti konkurētspējas aspekti, īpaši pievēršoties mazoglekļa tehnoloģiju sektoram, toskait energoietilpīgo un oglekļietilpīgo nozaru dekarbonizācijas kontekstā. Balstoties uz šo novērtējumu būtu noderīgi noteikt izmērāmus nākotnes mērķus, kā arī rīcībpolitikas un pasākumus to sasniegšanai, veidojot atbilstošas saiknes ar uzņēmējdarbības un rūpniecības rīcībpolitiku. Par labu nāktu arī ciešāka mijiedarbība ar aprites ekonomiku, uzsvaru liekot uz siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanas potenciālu.

                  (15)

                  Komisijas ieteikumi Horvātijai pamatojas uz Horvātijas integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projekta novērtējumu (7), kas publicēts kopā ar šo ieteikumu,

            AR ŠO HORVĀTIJAI IESAKA.

                  1.

                  2030. gadam izvirzīto gana vērienīgo uzdevumu – panākt atjaunojamās enerģijas īpatsvaru 36,4 % –, kas būs Horvātijas devums Savienības 2030. gada atjaunojamās enerģijas mērķrādītāja sasniegšanā, pamatot ar detalizētām un kvantificētām rīcībpolitikām un pasākumiem, kas atbilst Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā (ES) 2018/2001 (8) noteiktajiem pienākumiem un kas ļautu šo devumu realizēt savlaicīgi un izmaksefektīvi. Jāizvirza vērienīgāki uzdevumi siltumapgādes un aukstumapgādes sektorā, lai sasniegtu indikatīvo mērķrādītāju, kas iekļauts Direktīvas (ES) 2018/2001 23. pantā, kā arī jāizvirza vērienīgāki uzdevumi, lai sasniegtu Direktīvas (ES) 2018/2001 25. pantā iekļauto transporta nozares mērķrādītāju. Jāsniedz sīkāka informācija un jāparedz pasākumi attiecībā uz labvēlīgu regulējumu, kas sekmē atjaunojamo energoresursu pašpatēriņu un atjaunojamās enerģijas kopienas, kā paredzēts Direktīvas (ES) 2018/2001 21. un 22. pantā.

                  2.

                  Izvirzīt vērienīgākus uzdevumus attiecībā uz enerģijas galapatēriņa un primārās enerģijas patēriņa samazināšanu, jo Savienības 2030. gada energoefektivitātes mērķrādītāja sasniegšana prasa lielākus pūliņus. Tas jāatbalsta ar rīcībpolitikām un pasākumiem, kas līdz 2030. gadam dotu papildu enerģijas ietaupījumus. Ierosinātās rīcībpolitikas un pasākumi jāpamato ar ietekmes novērtējumu, kurā aplēsti gaidāmie ietaupījumi, un jāsniedz reālistisks paredzēto pasākumu īstenošanas laika grafiks.

                  3.

                  Definēt tālredzīgus mērķus un izmērāmus mērķrādītājus attiecībā uz tirgus integrāciju, it īpaši pasākumus, kas vairumtirgos un mazumtirgos vairos konkurenci un likviditāti; šajā nolūkā jāveicina konkurence pašā valstī un jāvirzās uz pilnībā tirgus noteiktām cenām, kā arī jālikvidē šķēršļi pārrobežu tirdzniecībai.

                  4.

                  Sīkāk izstrādāt nacionālos mērķus un finansējuma mērķrādītājus pētniecības, inovācijas un konkurētspējas jomā (jo īpaši saistībā ar enerģētikas savienību), kuri jāsasniedz periodā līdz 2030. gadam, lai tie būtu viegli izmērāmi un palīdzētu sasniegt mērķrādītājus pārējās integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna dimensijās. Šie mērķi jāatbalsta ar pienācīgām un specifiskām rīcībpolitikām un pasākumiem, toskait tādām, kas jāizstrādā sadarbībā ar citām dalībvalstīm (piemēram, Energotehnoloģiju stratēģiskais plāns).

                  5.

                  Attiecībā uz nacionālo enerģētikas un klimata plānu turpināt reģionālās sadarbības centienus Centrāleiropas un Dienvidaustrumeiropas enerģētiskās savienotības (CESEC) Augsta līmeņa grupā. Šie centieni varētu palīdzēt risināt tādus jautājumus kā iekšējā enerģijas tirgus turpmāka integrācija, sistēmas pietiekamības novērtēšanas pasākumi, taisnīga pārkārtošanās, dekarbonizācija un atjaunojamo energoresursu izvēršana. Jāizpēta koordinētas enerģētikas un klimata rīcībpolitikas pārrobežu potenciāls un makroreģionālie aspekti, jo īpaši Adrijas jūras reģionā, ar mērķi samazināt reģiona oglekļa pēdu un ieviest ekosistēmisku pieeju.

                  6.

                  Izvērst šobrīd tikai dažiem transporta un energoefektivitātes pasākumiem veikto analīzi par investīciju izmaksām un avotiem, tostarp atbilstošu finansējumu valsts, reģionālā un Savienības līmenī, un sniegt vispārēju novērtējumu par investīcijām, kas vajadzīgas, lai sasniegtu Horvātijas enerģētikas un klimata mērķus un tādējādi arī modernizētu tās ekonomiku. Kā finansējuma avots jāapsver arī izmaksefektīvi iedales apjomu pārskaitījumi uz citām dalībvalstīm saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2018/842 (9).

                  7.

                  Uzskaitīt visas enerģijas subsīdijas, jo īpaši fosilajam kurināmajam, un veiktos pasākumus un plānus to pakāpeniskai izbeigšanai.

                  8.

                  Papildināt analīzi par mijiedarbību ar gaisa kvalitātes un gaisā emitēto emisiju rīcībpolitiku, sniedzot vairāk kvantitatīvas informācijas, tai skaitā vismaz prasīto informāciju par gaisa piesārņotāju emisijām, kas tiek prognozētas saskaņā ar plānotajām rīcībpolitikām un pasākumiem.

                  9.

                  Labāk integrēt taisnīgas un godīgas pārkārtošanās aspektus, proti, sniegt vairāk informācijas par plānoto mērķu un rīcībpolitiku un pasākumu ietekmi uz sociālo jomu, nodarbinātību un prasmēm. Jāturpina izstrādāt pieeju enerģētiskās nabadzības jautājumu risināšanai, toskait jāsniedz novērtējums par enerģētiskās nabadzības skarto mājsaimniecību skaitu un veidu, kas ļaus novērtēt, vai enerģētiskās nabadzības mazināšanai ir vajadzīgs indikatīvs mērķrādītājs, kā prasīts Regulā (ES) 2018/1999.

         Briselē, 2019. gada 18. jūnijā

               Komisijas vārdā –

               Komisijas loceklis

            Miguel ARIAS CAÑETE

         (1)  OV L 328, 21.12.2018., 1. lpp.

         (2)  SWD(2019) 224.

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Direktīva 2012/27/ES par energoefektivitāti, ar ko groza Direktīvas 2009/125/EK un 2010/30/ES un atceļ Direktīvas 2004/8/EK un 2006/32/EK (OV L 315, 14.11.2012., 1. lpp.).

         (4)  SWD(2019) 1010 final.

         (5)  COM(2019) 511 final, 2019. gada 5. jūnijs.

         (6)  SWD(2019) 224.

         (7)  SWD(2019) 224.

         (8)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2018. gada 11. decembra Direktīva (ES) 2018/2001 par no atjaunojamajiem energoresursiem iegūtas enerģijas izmantošanas veicināšanu (OV L 328, 21.12.2018., 82. lpp.).

         (9)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2018. gada 30. maija Regula (ES) 2018/842 par saistošiem ikgadējiem siltumnīcefekta gāzu emisiju samazinājumiem, kas dalībvalstīm jāpanāk no 2021. līdz 2030. gadam un kas dod ieguldījumu rīcībā klimata politikas jomā, lai izpildītu Parīzes nolīgumā paredzētās saistības, un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 525/2013 (OV L 156, 19.6.2018., 26. lpp.).


title: Komisijas Ieteikums (2019. gada 18. jūnijs) par Itālijas integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projektu, kas aptver 2021.–2030. gada periodu

text:
               3.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/44

      KOMISIJAS IETEIKUMS
      (2019. gada 18. jūnijs)
      par Itālijas integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projektu, kas aptver 2021.–2030. gada periodu
      (2019/C 297/12)
      EIROPAS KOMISIJA,
      ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2018. gada 11. decembra Regulu (ES) 2018/1999 par enerģētikas savienības un rīcības klimata politikas jomā pārvaldību un ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 663/2009 un (EK) Nr. 715/2009, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/22/EK, 98/70/EK, 2009/31/EK, 2009/73/EK, 2010/31/ES, 2012/27/ES un 2013/30/ES, Padomes Direktīvas 2009/119/EK un (ES) 2015/652 un atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 525/2013 (1), un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
      tā kā:

                  (1)

                  Atbilstīgi Regulai (ES) 2018/1999 katrai dalībvalstij ir jāiesniedz Komisijai savs integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projekts, kas aptver 2021.–2030. gada periodu un kas sagatavots saskaņā ar minētās regulas 3. panta 1. punktu un I pielikumu. Integrēto nacionālo enerģētikas un klimata plānu pirmie projekti bija jāiesniedz līdz 2018. gada 31. decembrim.

                  (2)

                  Itālija savu integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projektu iesniedza 2019. gada 8. janvārī. Šā plāna projekta iesniegšana ir pamatelements un pirmais solis iteratīvajā procesā starp Komisiju un dalībvalstīm, kas iedibināts integrēto nacionālo enerģētikas un klimata plānu galīgās redakcijas izstrādei un to vēlākai īstenošanai.

                  (3)

                  Regula (ES) 2018/1999 paredz, ka Komisijai integrēto nacionālo enerģētikas un klimata plānu projekti ir jānovērtē. Komisija veica Itālijas integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projekta visaptverošu novērtējumu, kurā ņēma vērā relevantos Regulas (ES) 2018/1999 elementus. Šis novērtējums (2) ir publicēts kopā ar šo ieteikumu. Tālāk sniegtie ieteikumi ir balstīti uz šo novērtējumu.

                  (4)

                  Komisijas ieteikumi var attiekties uz šādiem jautājumiem: i) mērķu, mērķrādītāju un devumu vērienīgums, ar nolūku kopīgi sasniegt enerģētikas savienības mērķus, jo īpaši Savienības 2030. gadam izvirzītos atjaunojamās enerģijas un energoefektivitātes mērķrādītājus, kā arī energotīklu starpsavienojumu līmenis, ko dalībvalstis tiecas panākt 2030. gadā; ii) ar dalībvalsts un Savienības līmeņa mērķiem saistītās rīcībpolitikas un pasākumi un citas rīcībpolitikas un pasākumi, kas varētu būt atbilstīgi pārrobežu līmenī; iii) jebkādas papildu rīcībpolitikas un pasākumi, kas varētu būt nepieciešami integrētajos nacionālajos enerģētikas un klimata plānos; iv) integrētajā nacionālajā enerģētikas un klimata plānā iekļauto esošo un plānoto rīcībpolitiku un pasākumu savstarpējā mijiedarbība un konsekvence vienā enerģētikas savienības dimensijā un starp vairākām dimensijām.

                  (5)

                  Izstrādājot ieteikumus, Komisija ņēma vērā, no vienas puses, vajadzību summēt atsevišķus visu dalībvalstu kvantitatīvi izteiktos plānotos devumus, lai novērtētu Savienības līmeņa mērķuzdevuma vērienīgumu, un, no otras puses, vajadzību dot pietiekami daudz laika attiecīgajai dalībvalstij, lai tā varētu pienācīgi ņemt vērā Komisijas ieteikumus pirms sava nacionālā plāna galīgās izstrādes.

                  (6)

                  Komisijas ieteikumi par dalībvalstu atjaunojamo energoresursu enerģijas mērķuzdevuma vērienīgumu balstās uz formulu, kas noteikta Regulas (ES) 2018/1999 II pielikumā un balstīta uz objektīviem kritērijiem.

                  (7)

                  Attiecībā uz energoefektivitāti Komisijas ieteikumi ir balstīti novērtējumā, kurā integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projekta vērienīgums nacionālā līmenī salīdzināts ar kolektīvo centienu līmeni, kas nepieciešams, lai sasniegtu Savienības mērķrādītājus, un attiecīgā gadījumā ir ņemta vērā informācija par īpašiem apstākļiem valstī. Galīgajiem nacionālajiem devumiem energoefektivitātes jomā būtu jāatspoguļo iespējas izmaksefektīvi panākt enerģijas ietaupījumus, un tiem vajadzētu būt balstītiem stabilā ēku renovācijas ilgtermiņa stratēģijā un pasākumos, ar ko pilda enerģijas ietaupīšanas pienākumu, kas izriet no Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2012/27/ES (3) 7. panta. Dalībvalstīm būtu arī jāpierāda, ka tās ir pienācīgi ņēmušas vērā principu “energoefektivitāte pirmajā vietā”, proti, ir jāpaskaidro, kā energoefektivitāte palīdz izmaksefektīvi sasniegt nacionālos mērķus konkurētspējīgas mazoglekļa ekonomikas aspektā, panākt enerģētisko drošību un novērst enerģētisko nabadzību.

                  (8)

                  Pārvaldības regulā noteikts, ka dalībvalstīm jāsniedz vispārējs pārskats par investīcijām, kas vajadzīgas, lai sasniegtu integrētajā nacionālajā enerģētikas un klimata plānā nospraustos mērķus, mērķrādītājus un devumus, kā arī vispārējs novērtējums par šo investīciju avotiem. Lai nodrošinātu investīciju noteiktību, integrētajiem nacionālajiem enerģētikas un klimata plāniem būtu jānodrošina nacionālo rīcībpolitiku un pasākumu pārredzamība un paredzamība.

                  (9)

                  Vienlaikus 2018.–2019. gada Eiropas pusgada cikla ietvaros Komisija ir likusi lielu uzsvaru uz dalībvalstu vajadzībām pēc investīcijām enerģētikas un klimata jomā. Tas ir atspoguļots 2019. gada ziņojumā par Itāliju (4) un Komisijas ieteikumā Padomes ieteikumam Itālijai (5), kas ir Eiropas pusgada procesa daļas. Integrēto nacionālo enerģētikas un klimata plānu projektu vērtēšanā Komisija ņēma vērā jaunākos Eiropas pusgada konstatējumus un ieteikumus. Komisijas ieteikumi papildina jaunākos konkrētai valstij adresētos ieteikumus, kas sniegti Eiropas pusgada kontekstā. Arī dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka to integrētajos nacionālajos enerģētikas un klimata plānos tiek ņemti vērā jaunākie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, kas sniegti Eiropas pusgada ietvaros.

                  (10)

                  Pārvaldības regulā arī noteikts, ka katrai dalībvalstij ir rūpīgi jāņem vērā visi Komisijas ieteikumi par integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projektu, kas jāiesniedz līdz 2019. gada 31. decembrim, un, ja attiecīgā dalībvalsts ieteikumu vai būtisku tā daļu neņem vērā, šai dalībvalstij savi iemesli būtu jāpaskaidro un jādara zināmi atklātībai.

                  (11)

                  Attiecīgā gadījumā dalībvalstīm savos integrētajos nacionālajos enerģētikas un klimata plānos un atjauninājumos turpmākajos gados būtu jāziņo tie paši dati, ko tās ziņo Eurostat vai Eiropas Vides aģentūrai. Izmantot vienu un to pašu avotu un Eiropas statistiku (ja tāda pieejama) ir svarīgi arī tāpēc, lai varētu aprēķināt bāzlīniju modelēšanas un prognožu vajadzībām. Eiropas statistikas izmantošana ļaus sekmīgāk salīdzināt integrētajos nacionālajos enerģētikas un klimata plānos izmantotos datus un prognozes.

                  (12)

                  Integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna galīgajā redakcijā jāiekļauj visi Regulas (ES) 2018/1999 I pielikuma elementi. Šajā kontekstā būtu jānovērtē plānoto rīcībpolitiku un pasākumu ietekme makroekonomiskā ziņā un, ciktāl iespējams, arī veselības, vides, nodarbinātības un izglītības, prasmju un sociālās jomas ziņā. Integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna galīgās redakcijas sagatavošanā jāiesaista sabiedrība un citas ieinteresētās personas. Šie un citi elementi ir sīki aprakstīti Komisijas dienestu darba dokumentā (6), kas publicēts kopā ar šo ieteikumu.

                  (13)

                  Sava integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna galīgajā redakcijā Itālijai būtu jābalstās uz plānoto rīcībpolitiku un pasākumu savstarpējām pozitīvajām saiknēm, kas minētas tās integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projektā, un rūpīgāk jāizpēta problemātiskākās saiknes, jo īpaši saiknes starp dekarbonizācijas, enerģētiskās drošības un iekšējā tirgus dimensijām. Vairāk informācijas jāsniedz par šādiem jautājumiem: i) sekas, ko radīs pakāpeniska atteikšanās no ogļu elektrostacijām un gaidāmais gāzes nozīmes pieaugums energoresursu struktūrā, ii) kā panākt plašāku atjaunojamo energoresursu izplatību, iii) Itālijas jaudas atlīdzības mehānisma ietekme uz enerģijas patērētāju maksātajām cenām, iv) paredzamās izmaiņas fosilā kurināmā subsīdijās. Līdzīgā kārtā darbam pie to mērķu sasniegšanas, kas izvirzīti pētniecības, inovācijas un konkurētspējas dimensijas aspektā, ir jāsekmē enerģētikas savienības pārējo dimensiju ietvaros plānoto centienu īstenošana.

                  (14)

                  Būtu labi, ja integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna galīgajā redakcijā tiktu izceltas konkurenciālās priekšrocības un potenciālās problēmas, kas pastāv globālā līmenī mazoglekļa tehnoloģiju sektorā, toskait energoietilpīgo un oglekļietilpīgo nozaru dekarbonizācijas kontekstā. Balstoties uz šo novērtējumu būtu noderīgi noteikt izmērāmus nākotnes mērķus, kā arī rīcībpolitikas un pasākumus to sasniegšanai, veidojot atbilstošas saiknes ar uzņēmējdarbības un rūpniecības rīcībpolitiku. Integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna galīgajā redakcijā varētu arī sīkāk apskatīt siltumnīcefekta gāzu emisiju aiztaupījumus, ko dos darbības aprites ekonomikas jomā.

                  (15)

                  Komisijas ieteikumi Itālijai pamatojas uz Itālijas integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projekta novērtējumu (7), kas publicēts kopā ar šo ieteikumu,

            AR ŠO ITĀLIJAI IESAKA.

                  1.

                  2030. gadam izvirzīto gana vērienīgo uzdevumu – panākt atjaunojamās enerģijas īpatsvaru 30 % –, kas būs Itālijas devums Savienības 2030. gada atjaunojamās enerģijas mērķrādītāja sasniegšanā, pamatot ar detalizētām un kvantificētām rīcībpolitikām un pasākumiem, kas atbilst Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā (ES) 2018/2001 (8) noteiktajiem pienākumiem un kas ļautu šo devumu realizēt savlaicīgi un izmaksefektīvi. Jāpalielina atjaunojamo energoresursu īpatsvars siltumapgādes un aukstumapgādes sektorā, lai sasniegtu indikatīvo mērķrādītāju, kas iekļauts Direktīvas (ES) 2018/2001 23. pantā. Jānorāda pasākumi, ar kādiem tiks sasniegts Direktīvas (ES) 2018/2001 25. pantā paredzētais transporta sektora mērķrādītājs. Jāmazina regulatīvā sarežģītība un nenoteiktība, kā arī jāsniedz sīkāka informācija par labvēlīgu regulējumu, kas sekmē atjaunojamās enerģijas pašpatēriņu un atjaunojamās enerģijas kopienas, kā paredzēts Direktīvas (ES) 2018/2001 21. un 22. pantā.

                  2.

                  Attiecībā uz energoefektivitāti nodrošināt, ka integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projektā aprakstīti galvenie rīcībpolitiskie instrumenti nodrošinās pienācīgus ietaupījumus arī 2021.–2030. gada periodā. Integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna galīgajā redakcijā un turpmākajos progresa ziņojumos pienācīgi jāatspoguļo plānotie atjauninājumi un uzlabojumi esošajās atbalsta shēmās. Lai sasniegtu norādītos enerģijas ietaupījuma mērķus, būtiski jāpalielina šo shēmu mērogs. Ņemot vērā lielu neizmantoto potenciālu, vēl vairāk jāpastiprina energoefektivitātes pasākumi ēku (jaunās un esošās publiskās un privātās ēkās) un transporta sektorā.

                  3.

                  Apzināt pasākumus, kas palīdzētu sasniegt enerģētiskās drošības mērķus attiecībā uz energoavotu dažādošanu un enerģētiskās atkarības mazināšanu, toskait pasākumus, kas nodrošina elastību. Novērtējot resursu pietiekamību elektroenerģijas sektorā, jāņem vērā reģionālie apstākļi un starpsavienotāju un kaimiņvalstu elektroenerģijas ražošanas jaudu faktiskais potenciāls. Precizēt, cik lielā mērā paredzamā gāzes sektora attīstība ir saderīga ar nospraustajiem dekarbonizācijas mērķiem un paredzēto pakāpenisko atteikšanos no termoelektrostacijām, kuras darbina ar oglēm.

                  4.

                  Nospraust skaidrus mērķus, atskaites punktus un termiņus attiecībā uz enerģijas tirgos paredzētajām reformām, jo īpaši dabasgāzes vairumtirgos un elektroenerģijas un dabasgāzes mazumtirgu darbībā.

                  5.

                  Precizēt nacionālos mērķus un finansējuma mērķrādītājus pētniecībā, inovācijā un konkurētspējā (jo īpaši saistībā ar enerģētikas savienību), kas jāsasniedz periodā no 2021. līdz 2030. gadam, lai tie būtu viegli izmērāmi un palīdzētu sasniegt mērķrādītājus pārējās integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna dimensijās. Šie mērķi jāatbalsta ar pienācīgām un specifiskām rīcībpolitikām un pasākumiem, toskait tādām, kas jāizstrādā sadarbībā ar citām dalībvalstīm (piemēram, Energotehnoloģiju stratēģiskais plāns).

                  6.

                  Apspriesties ar kaimiņvalstīm un valstīm Centrāleiropas un Dienvidaustrumeiropas enerģētiskās savienotības (CESEC) Augsta līmeņa grupā, lai sagatavotu integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna galīgo redakciju. Jāizpēta sīkāk koordinētas enerģētikas un klimata rīcībpolitikas pārrobežu potenciāls un makroreģionālie aspekti, jo īpaši Adrijas jūras reģionā, ar mērķi samazināt reģiona oglekļa pēdu un ieviest ekosistēmas pieeju un jāturpina izmanot iespējas, ko varētu sniegt ciešāka sadarbība starp Vidusjūras reģiona valstīm.

                  7.

                  Uzskaitīt veiktās darbības un plānus, ar ko pakāpeniski izbeidz enerģijas subsīdijas, jo īpaši fosilajam kurināmajam.

                  8.

                  Papildināt analīzi par mijiedarbību ar gaisa kvalitātes un gaisā emitēto emisiju rīcībpolitiku, tostarp kvantitatīvā izteiksmē.

                  9.

                  Labāk integrēt taisnīgas un godīgas pārkārtošanās aspektus, proti, sniegt vairāk informācijas par plānoto mērķu un rīcībpolitiku un pasākumu ietekmi uz sociālo jomu, nodarbinātību, prasmēm un ienākumu sadali, toskait oglekļintensīvos un rūpnieciskos reģionos. Pabeigt enerģētiskās nabadzības novēršanas pieeju, lai tā atbilstu Regulas (ES) 2018/1999 prasībām, proti, iekļaut konkrētus un izmērāmus mērķrādītājus, kā arī sīkāku informāciju par finanšu resursiem, kas vajadzīgi minēto rīcībpolitiku īstenošanai.

         Briselē, 2019. gada 18. jūnijā

               Komisijas vārdā –

               Komisijas loceklis

            Miguel ARIAS CAÑETE

         (1)  OV L 328, 21.12.2018., 1. lpp.

         (2)  SWD(2019) 264.

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Direktīva 2012/27/ES par energoefektivitāti, ar ko groza Direktīvas 2009/125/EK un 2010/30/ES un atceļ Direktīvas 2004/8/EK un 2006/32/EK (OV L 315, 14.11.2012., 1. lpp.).

         (4)  SWD(2019) 1011 final.

         (5)  COM(2019) 512 final, 2019. gada 5. jūnijs.

         (6)  SWD(2019) 264.

         (7)  SWD(2019) 264.

         (8)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2018. gada 11. decembra Direktīva (ES) 2018/2001 par no atjaunojamajiem energoresursiem iegūtas enerģijas izmantošanas veicināšanu (OV L 328, 21.12.2018., 82. lpp.).


title: Komisijas Ieteikums (2019. gada 18. jūnijs) par Kipras integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projektu, kas aptver 2021.–2030. gada periodu

text:
               3.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/48

      KOMISIJAS IETEIKUMS
      (2019. gada 18. jūnijs)
      par Kipras integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projektu, kas aptver 2021.–2030. gada periodu
      (2019/C 297/13)
      EIROPAS KOMISIJA,
      ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2018. gada 11. decembra Regulu (ES) 2018/1999 par enerģētikas savienības un rīcības klimata politikas jomā pārvaldību un ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 663/2009 un (EK) Nr. 715/2009, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/22/EK, 98/70/EK, 2009/31/EK, 2009/73/EK, 2010/31/ES, 2012/27/ES un 2013/30/ES, Padomes Direktīvas 2009/119/EK un (ES) 2015/652 un atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 525/2013 (1), un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
      tā kā:

                  (1)

                  Atbilstīgi Regulai (ES) 2018/1999 katrai dalībvalstij ir jāiesniedz Komisijai savs integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projekts, kas aptver 2021.–2030. gada periodu un kas sagatavots saskaņā ar minētās regulas 3. panta 1. punktu un I pielikumu. Integrēto nacionālo enerģētikas un klimata plānu pirmie projekti bija jāiesniedz līdz 2018. gada 31. decembrim.

                  (2)

                  Kipra savu integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projektu iesniedza 2019. gada 29. janvārī. Šā plāna projekta iesniegšana ir pamatelements un pirmais solis iteratīvajā procesā starp Komisiju un dalībvalstīm, kas iedibināts integrēto nacionālo enerģētikas un klimata plānu galīgās redakcijas izstrādei un to vēlākai īstenošanai.

                  (3)

                  Regula (ES) 2018/1999 paredz, ka Komisijai integrēto nacionālo enerģētikas un klimata plānu projekti ir jānovērtē. Komisija veica Kipras nacionālā enerģētikas un klimata plāna projekta visaptverošu novērtējumu, kurā ņēma vērā relevantos Regulas (ES) 2018/1999 elementus. Šis novērtējums (2) ir publicēts kopā ar šo ieteikumu. Tālāk sniegtie ieteikumi ir balstīti uz šo novērtējumu.

                  (4)

                  Komisijas ieteikumi var attiekties uz šādiem jautājumiem: i) mērķu, mērķrādītāju un devumu vērienīgums, ar nolūku kopīgi sasniegt enerģētikas savienības mērķus, jo īpaši Savienības 2030. gadam izvirzītos atjaunojamās enerģijas un energoefektivitātes mērķrādītājus, kā arī energotīklu starpsavienojumu līmenis, ko dalībvalstis tiecas panākt 2030. gadā; ii) ar dalībvalsts un Savienības līmeņa mērķiem saistītās rīcībpolitikas un pasākumi un citas rīcībpolitikas un pasākumi, kas varētu būt atbilstīgi pārrobežu līmenī; iii) jebkādas papildu rīcībpolitikas un pasākumi, kas varētu būt nepieciešami integrētajos nacionālajos enerģētikas un klimata plānos; iv) integrētajā nacionālajā enerģētikas un klimata plānā iekļauto esošo un plānoto rīcībpolitiku un pasākumu savstarpējā mijiedarbība un konsekvence vienā enerģētikas savienības dimensijā un starp vairākām dimensijām.

                  (5)

                  Izstrādājot ieteikumus, Komisija ņēma vērā, no vienas puses, vajadzību summēt atsevišķus visu dalībvalstu kvantitatīvi izteiktos plānotos devumus, lai novērtētu Savienības līmeņa mērķuzdevuma vērienīgumu, un, no otras puses, vajadzību dot pietiekami daudz laika attiecīgajai dalībvalstij, lai tā varētu pienācīgi ņemt vērā Komisijas ieteikumus pirms sava nacionālā plāna galīgās redakcijas izstrādes.

                  (6)

                  Komisijas ieteikumi par dalībvalstu atjaunojamo energoresursu enerģijas mērķuzdevuma vērienīgumu balstās uz formulu, kas noteikta Regulas (ES) 2018/1999 II pielikumā un balstīta uz objektīviem kritērijiem.

                  (7)

                  Attiecībā uz energoefektivitāti Komisijas ieteikumi ir balstīti novērtējumā, kurā integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projekta vērienīgums nacionālā līmenī salīdzināts ar kolektīvo centienu līmeni, kas nepieciešams, lai sasniegtu Savienības mērķrādītājus, un attiecīgā gadījumā ir ņemta vērā informācija par īpašiem apstākļiem valstī. Galīgajiem nacionālajiem devumiem energoefektivitātes jomā būtu jāatspoguļo iespējas izmaksefektīvi panākt enerģijas ietaupījumus, un tiem vajadzētu būt balstītiem stabilā ēku renovācijas ilgtermiņa stratēģijā un pasākumos, ar ko pilda enerģijas ietaupīšanas pienākumu, kas izriet no Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2012/27/ES (3) 7. panta. Dalībvalstīm būtu arī jāpierāda, ka tās ir pienācīgi ņēmušas vērā principu “energoefektivitāte pirmajā vietā”, proti, ir jāpaskaidro, kā energoefektivitāte palīdz izmaksefektīvi sasniegt nacionālos mērķus konkurētspējīgas mazoglekļa ekonomikas aspektā, panākt enerģētisko drošību un novērst enerģētisko nabadzību.

                  (8)

                  Pārvaldības regulā noteikts, ka dalībvalstīm jāsniedz vispārējs pārskats par investīcijām, kas vajadzīgas, lai sasniegtu integrētajā nacionālajā enerģētikas un klimata plānā nospraustos mērķus, mērķrādītājus un devumus, kā arī vispārējs novērtējums par šo investīciju avotiem. Lai nodrošinātu investīciju noteiktību, nacionālajiem enerģētikas un klimata plāniem būtu jānodrošina nacionālo rīcībpolitiku un pasākumu pārredzamība un paredzamība.

                  (9)

                  Vienlaikus 2018.–2019. gada Eiropas pusgada cikla ietvaros Komisija ir likusi lielu uzsvaru uz dalībvalstu vajadzībām pēc investīcijām enerģētikas un klimata jomā. Tas ir atspoguļots 2019. gada ziņojumā par Kipru (4) un Komisijas ieteikumā Padomes ieteikumam Kiprai (5), kas ir Eiropas pusgada procesa daļas. Integrēto nacionālo enerģētikas un klimata plānu projektu vērtēšanā Komisija ņēma vērā jaunākos Eiropas pusgada konstatējumus un ieteikumus. Komisijas ieteikumi papildina jaunākos konkrētai valstij adresētos ieteikumus, kas sniegti Eiropas pusgada kontekstā. Arī dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka to integrētajos nacionālajos enerģētikas un klimata plānos tiek ņemti vērā jaunākie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, kas sniegti Eiropas pusgada ietvaros.

                  (10)

                  Pārvaldības regulā arī noteikts, ka katrai dalībvalstij ir rūpīgi jāņem vērā visi Komisijas ieteikumi par integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projektu, kas jāiesniedz līdz 2019. gada 31. decembrim, un, ja attiecīgā dalībvalsts ieteikumu vai būtisku tā daļu neņem vērā, šai dalībvalstij savi iemesli būtu jāpaskaidro un jādara zināmi atklātībai.

                  (11)

                  Attiecīgā gadījumā dalībvalstīm savos integrētajos nacionālajos enerģētikas un klimata plānos un atjauninājumos turpmākajos gados būtu jāziņo tie paši dati, ko tās ziņo Eurostat vai Eiropas Vides aģentūrai. Izmantot vienu un to pašu avotu un Eiropas statistiku (ja tāda pieejama) ir svarīgi arī tāpēc, lai varētu aprēķināt bāzlīniju modelēšanas un prognožu vajadzībām. Eiropas statistikas izmantošana ļaus sekmīgāk salīdzināt integrētajos nacionālajos enerģētikas un klimata plānos izmantotos datus un prognozes.

                  (12)

                  Integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna galīgajā redakcijā jāiekļauj visi Regulas (ES) 2018/1999 I pielikuma elementi. Šajā kontekstā būtu jānovērtē plānoto rīcībpolitiku un pasākumu ietekme makroekonomiskā ziņā un, ciktāl iespējams, arī veselības, vides, nodarbinātības un izglītības, prasmju un sociālās jomas ziņā. Integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna galīgās redakcijas sagatavošanā jāiesaista sabiedrība un citas ieinteresētās personas. Šie un citi elementi ir sīki aprakstīti Komisijas dienestu darba dokumentā (6), kas publicēts kopā ar šo ieteikumu.

                  (13)

                  Lai gan plāna projektā aprakstītās rīcībpolitikas un pasākumi šķiet lielā mērā saskaņoti starp visām dimensijām, Kiprai novērtējumu par rīcībpolitiku un pasākumu savstarpējām saiknēm plāna galīgajā redakcijā būtu jāturpina pilnveidot. Kiprai būtu arī jāsniedz papildu informācija par sinerģijām starp dekarbonizācijas, enerģētiskās drošības un iekšējā tirgus dimensijām, kā arī principu “energoefektivitāte pirmajā vietā”. Analīzē varētu ietvert kvantitatīvas aplēses, un tajā būtu jāpievēršas arī iespējamai negatīvai mijiedarbībai starp rīcībpolitikām un pasākumiem un jāapraksta, kā Kipra šīs problēmas plāno risināt. Novērtējums par rīcībpolitiku mijiedarbību un transversālo ietekmi varētu būt lietderīgs arī attiecībā uz atsevišķām rīcībpolitikām un pasākumiem vai rīcībpolitiku un pasākumu grupām, kam ir plaša ietekme uz Kipras energosistēmu un ne tikai to. Tas attiecas uz rīcībpolitikām, kas saistītas ar konkurenciāla elektroenerģijas tirgus pilnīgu ieviešanu, dabasgāzes ieviešanu vai Kipras izolētās elektrosistēmas savienošanu ar citiem elektrotīkliem. Darbam pie to mērķu sasniegšanas, kas izvirzīti pētniecības, inovācijas un konkurētspējas dimensijas aspektā, ir jāsekmē enerģētikas savienības pārējo dimensiju ietvaros plānoto centienu īstenošana.

                  (14)

                  Integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna galīgajā redakcijā varētu iekļaut visaptverošākus pasākumus, un tādējādi gūt labumu no mijiedarbības ar aprites ekonomiku.

                  (15)

                  Komisijas ieteikumi Kiprai pamatojas uz Kipras integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projekta novērtējumu (7), kas publicēts kopā ar šo ieteikumu,

            AR ŠO KIPRAI IESAKA.

                  1.

                  Precizēt, kā tā plāno sasniegt savu 2030. gada siltumnīcefekta gāzu emisiju mērķrādītāju, kas paredz 24 % samazinājumu salīdzinājumā ar 2005. gadu nozarēs, kuras neaptver ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēma, proti, 2021.–2030. gada periodam apsvērt vēl citas izmaksefektīvas rīcībpolitikas, kā arī norādīt, kā tā plāno izmantot elastības iespējas starp kopīgo centienu sektoru, zemes izmantošanas, zemes izmantošanas maiņas un mežsaimniecības sektoru un emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas sektoru. Īpašu uzmanību varētu pievērst transporta nozarei.

                  2.

                  Izvirzīt daudz vērienīgākus uzdevumus 2030. gadam, proti, rūpīgi ņemot vērā attiecīgos apstākļus un valstī esošos ierobežojumus, noteikt, ka atjaunojamās enerģijas īpatsvaram, kas būs Kipras devums Savienības 2030. gada atjaunojamās enerģijas mērķrādītāja sasniegšanā, jābūt vismaz 23 %, kā tas izriet no Regulas (ES) 2018/1999 II pielikumā dotās formulas. Tā kā minētā mērķrādītāja kopīga sasniegšana prasa lielākus pūliņus, integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna galīgajā redakcijā jāiekļauj indikatīva trajektorija, pēc kuras vadoties, tiek sasniegti visi Regulas (ES) 2018/1999 4. panta a) punkta 2) apakšpunktā minētie atsauces punkti atbilstoši minētajam īpatsvaram. Jāizklāsta detalizētas un kvantificētas rīcībpolitikas un pasākumi, kas atbilst Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā (ES) 2018/2001 (8) noteiktajiem pienākumiem un kas ļautu šo devumu realizēt savlaicīgi un izmaksefektīvi. Jāizvirza vērienīgāki uzdevumi siltumapgādes un aukstumapgādes sektorā un transporta nozarē, lai sasniegtu indikatīvo mērķrādītāju, kas iekļauts Direktīvas (ES) 2018/2001 23. pantā, transporta nozares mērķrādītāju Direktīvas (ES) 2018/2001 25. pantā. Jāsniedz sīkāka informācija un jāparedz pasākumi attiecībā uz labvēlīgu regulējumu, kas sekmē pašpatēriņu un atjaunojamās enerģijas kopienas, kā paredzēts Direktīvas (ES) 2018/2001 21. un 22. pantā.

                  3.

                  Būtiski paaugstināt uzdevumu vērienīgumu attiecībā uz enerģijas galapatēriņa un primārās enerģijas patēriņa samazināšanu līdz 2030. gadam, jo Savienības 2030. gada energoefektivitātes mērķrādītāja sasniegšana prasa lielākus pūliņus. Jāpilnveido prognozes un scenāriji, kas ļautu novērtēt jauno plānoto rīcībpolitiku, pasākumu un programmu paredzamo ietekmi uz primārās enerģijas patēriņu un enerģijas galapatēriņu katrā sektorā vismaz līdz 2040. gadam, ieskaitot 2030. gadu, un jāiekļauj indikatīva trajektorija, kam sākumpunkts ir 2021. gads. Jāliek lielāks uzsvars uz energoefektivitāti transporta nozarē, proti, jāpalielina ar šo nozari saistīto pasākumu tvērums, ņemot vērā, ka šī nozare 2030. gadā patērēs pusi no valstī patērētās enerģijas.

                  4.

                  Definēt tālredzīgus mērķus un mērķrādītājus attiecībā uz tirgus integrāciju, jo īpaši pasākumus gāzes sektorā, ņemot vērā plānus tuvākajā nākotnē Kiprā sākt dabasgāzes piegādi. Jāapraksta tas, kā pašlaik ir organizēti elektroenerģijas tirgi organizēšanu; aprakstam jābūt skaidram un saskaņotam ar iekšējā tirgus dimensijā aprakstītajiem mērķrādītājiem un mērķiem.

                  5.

                  Sīkāk izstrādāt nacionālos mērķus un finansējuma mērķrādītājus pētniecībā, inovācijā un konkurētspējā (jo īpaši saistībā ar enerģētikas savienību), kas jāsasniedz periodā no šā brīža līdz 2030. gadam, lai tie būtu viegli izmērāmi un palīdzētu sasniegt mērķrādītājus pārējās integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna dimensijās. Šie mērķi jāatbalsta ar pienācīgām un specifiskām rīcībpolitikām un pasākumiem, toskait tādām, kas jāizstrādā sadarbībā ar citām dalībvalstīm (piemēram, Eiropas energotehnoloģiju stratēģiskais plāns).

                  6.

                  Pastiprināt esošo reģionālo sadarbību ar kaimiņos esošo Grieķiju, kā arī ar citām dalībvalstīm, toskait iekšējā tirgus, enerģētiskās drošības un pētniecību, inovācijas un konkurētspējas dimensijās. Potenciāli iniciatīvas “Tīra enerģija ES salām” ietvaros jāuzlabo sadarbība ar dalībvalstīm un salu reģioniem, kas enerģētikas pārkārtošanā saskaras ar līdzīgām ģeogrāfiskām, klimatiskām un ar infrastruktūru saistītām problēmām un izdevībām.

                  7.

                  Jāiekļauj visaptveroša sadaļa, kurā būtu norādītas visas investīciju vajadzības sadalījumā pa dimensijām un apakšdimensijām; jāiekļauj arī skaidrs aplēsēm izmantotās metodikas apraksts un iespējami nacionālā, reģionālā un Savienības finansējuma avoti.

                  8.

                  Uzskaitīt visas enerģijas subsīdijas, jo īpaši fosilajam kurināmajam, un veiktos pasākumus un plānus to pakāpeniskai izbeigšanai.

                  9.

                  Papildināt analīzi par to, kāda ir mijiedarbība ar gaisa kvalitātes un gaisa emisiju rīcībpolitiku, proti, izklāstīt un kvantificēt, kā dažādos scenārijos tiks ietekmēts gaisa piesārņojums, sniegt pamatojošo informāciju un izvērtēt paredzamo sinerģiju un kompromisus.

                  10.

                  Labāk integrēt taisnīgas un godīgas pārkārtošanās aspektus, proti, sniegt vairāk informācijas par plānoto mērķu un rīcībpolitiku un pasākumu ietekmi uz sociālo jomu, nodarbinātību un prasmēm. Jāturpina izstrādāt pieeju enerģētiskās nabadzības jautājumu risināšanai, tostarp atbilstoši Regulā (ES) 2018/1999 prasītajam jāiekļauj apsvērumi par to, kāda ir ierosināto rīcībpolitiku un pasākumu gaidītā ietekme uz enerģētiskās nabadzības līmeni.

         Briselē, 2019. gada 18. jūnijā

               Komisijas vārdā –

               Komisijas loceklis

            Miguel ARIAS CAÑETE

         (1)  OV L 328, 21.12.2018., 1. lpp.

         (2)  SWD(2019) 223.

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Direktīva 2012/27/ES par energoefektivitāti, ar ko groza Direktīvas 2009/125/EK un 2010/30/ES un atceļ Direktīvas 2004/8/EK un 2006/32/EK (OV L 315, 14.11.2012., 1. lpp.).

         (4)  SWD(2019) 1012 final.

         (5)  COM(2019) 513 final, 2019. gada 5. jūnijs.

         (6)  SWD(2019) 223.

         (7)  SWD(2019) 223.

         (8)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2018. gada 11. decembra Direktīva (ES) 2018/2001 par no atjaunojamajiem energoresursiem iegūtas enerģijas izmantošanas veicināšanu (OV L 328, 21.12.2018., 82. lpp.).


title: Komisijas Ieteikums (2019. gada 18. jūnijs) par Latvijas integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projektu, kas aptver 2021.–2030. gada periodu

text:
               3.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/52

      KOMISIJAS IETEIKUMS
      (2019. gada 18. jūnijs)
      par Latvijas integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projektu, kas aptver 2021.–2030. gada periodu
      (2019/C 297/14)
      EIROPAS KOMISIJA,
      ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2018. gada 11. decembra Regulu (ES) 2018/1999 par enerģētikas savienības un rīcības klimata politikas jomā pārvaldību un ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 663/2009 un (EK) Nr. 715/2009, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/22/EK, 98/70/EK, 2009/31/EK, 2009/73/EK, 2010/31/ES, 2012/27/ES un 2013/30/ES, Padomes Direktīvas 2009/119/EK un (ES) 2015/652 un atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 525/2013 (1), un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
      tā kā:

                  (1)

                  Atbilstīgi Regulai (ES) 2018/1999 katrai dalībvalstij ir jāiesniedz Komisijai savs integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projekts, kas aptver 2021.–2030. gada periodu un kas sagatavots saskaņā ar minētās regulas 3. panta 1. punktu un I pielikumu. Integrēto nacionālo enerģētikas un klimata plānu pirmie projekti bija jāiesniedz līdz 2018. gada 31. decembrim.

                  (2)

                  Latvija savu integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projektu iesniedza 2018. gada 28. decembrī. Šā plāna projekta iesniegšana ir pamatelements un pirmais solis iteratīvajā procesā starp Komisiju un dalībvalstīm, kas iedibināts integrēto nacionālo enerģētikas un klimata plānu galīgās redakcijas izstrādei un to vēlākai īstenošanai.

                  (3)

                  Regula (ES) 2018/1999 paredz, ka Komisijai integrēto nacionālo enerģētikas un klimata plānu projekti ir jānovērtē. Komisija veica Latvijas integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projekta visaptverošu novērtējumu, kurā ņēma vērā relevantos Regulas (ES) 2018/1999 elementus. Šis novērtējums (2) ir publicēts kopā ar šo ieteikumu. Tālāk sniegtie ieteikumi ir balstīti uz šo novērtējumu.

                  (4)

                  Komisijas ieteikumi var attiekties uz šādiem jautājumiem: i) mērķu, mērķrādītāju un devumu vērienīgums, ar nolūku kopīgi sasniegt enerģētikas savienības mērķus, jo īpaši Savienības 2030. gadam izvirzītos atjaunojamās enerģijas un energoefektivitātes mērķrādītājus, kā arī energotīklu starpsavienojumu līmenis, ko dalībvalstis tiecas panākt 2030. gadā; ii) ar dalībvalsts un Savienības līmeņa mērķiem saistītās rīcībpolitikas un pasākumi un citas rīcībpolitikas un pasākumi, kas varētu būt atbilstīgi pārrobežu līmenī; iii) jebkādas papildu rīcībpolitikas un pasākumi, kas varētu būt nepieciešami integrētajos nacionālajos enerģētikas un klimata plānos; iv) integrētajā nacionālajā enerģētikas un klimata plānā iekļauto esošo un plānoto rīcībpolitiku un pasākumu savstarpējā mijiedarbība un konsekvence vienā enerģētikas savienības dimensijā un starp vairākām dimensijām.

                  (5)

                  Izstrādājot ieteikumus, Komisija ņēma vērā, no vienas puses, vajadzību summēt atsevišķus visu dalībvalstu kvantitatīvi izteiktos plānotos devumus, lai novērtētu Savienības līmeņa mērķuzdevuma vērienīgumu, un, no otras puses, vajadzību dot pietiekami daudz laika attiecīgajai dalībvalstij, lai tā varētu pienācīgi ņemt vērā Komisijas ieteikumus pirms sava nacionālā plāna galīgās izstrādes.

                  (6)

                  Komisijas ieteikumi par dalībvalstu atjaunojamo energoresursu enerģijas mērķuzdevuma vērienīgumu balstās uz formulu, kas noteikta Regulas (ES) 2018/1999 II pielikumā un balstīta uz objektīviem kritērijiem.

                  (7)

                  Attiecībā uz energoefektivitāti Komisijas ieteikumi ir balstīti novērtējumā, kurā integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projekta vērienīgums nacionālā līmenī salīdzināts ar kolektīvo centienu līmeni, kas nepieciešams, lai sasniegtu Savienības mērķrādītājus, un attiecīgā gadījumā ir ņemta vērā informācija par īpašiem apstākļiem valstī. Galīgajiem nacionālajiem devumiem energoefektivitātes jomā būtu jāatspoguļo iespējas izmaksefektīvi panākt enerģijas ietaupījumus, un tiem vajadzētu būt balstītiem stabilā ēku renovācijas ilgtermiņa stratēģijā un pasākumos, ar ko pilda enerģijas ietaupīšanas pienākumu, kas izriet no Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2012/27/ES (3) 7. panta. Dalībvalstīm būtu arī jāpierāda, ka tās ir pienācīgi ņēmušas vērā principu “energoefektivitāte pirmajā vietā”, proti, ir jāpaskaidro, kā energoefektivitāte palīdz izmaksefektīvi sasniegt nacionālos mērķus konkurētspējīgas mazoglekļa ekonomikas aspektā, panākt enerģētisko drošību un novērst enerģētisko nabadzību.

                  (8)

                  Pārvaldības regulā noteikts, ka dalībvalstīm jāsniedz vispārējs pārskats par investīcijām, kas vajadzīgas, lai sasniegtu integrētajā nacionālajā enerģētikas un klimata plānā nospraustos mērķus, mērķrādītājus un devumus, kā arī vispārējs novērtējums par šo investīciju avotiem. Lai nodrošinātu investīciju noteiktību, nacionālajiem enerģētikas un klimata plāniem būtu jānodrošina nacionālo rīcībpolitiku un pasākumu pārredzamība un paredzamība.

                  (9)

                  Vienlaikus 2018.–2019. gada Eiropas pusgada cikla ietvaros Komisija ir likusi lielu uzsvaru uz dalībvalstu vajadzībām pēc investīcijām enerģētikas un klimata jomā. Tas ir atspoguļots 2019. gada ziņojumā par Latviju (4) un Komisijas ieteikumā Padomes ieteikumam Latvijai (5), kas ir Eiropas pusgada procesa daļas. Integrēto nacionālo enerģētikas un klimata plānu projektu vērtēšanā Komisija ņēma vērā jaunākos Eiropas pusgada konstatējumus un ieteikumus. Komisijas ieteikumi papildina jaunākos konkrētai valstij adresētos ieteikumus, kas sniegti Eiropas pusgada kontekstā. Arī dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka to integrētajos nacionālajos enerģētikas un klimata plānos tiek ņemti vērā jaunākie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, kas sniegti Eiropas pusgada ietvaros.

                  (10)

                  Pārvaldības regulā arī noteikts, ka katrai dalībvalstij ir rūpīgi jāņem vērā visi Komisijas ieteikumi par integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projektu, kas jāiesniedz līdz 2019. gada 31. decembrim, un, ja attiecīgā dalībvalsts ieteikumu vai būtisku tā daļu neņem vērā, šai dalībvalstij savi iemesli būtu jāpaskaidro un jādara zināmi atklātībai.

                  (11)

                  Attiecīgā gadījumā dalībvalstīm savos integrētajos nacionālajos enerģētikas un klimata plānos un atjauninājumos turpmākajos gados būtu jāziņo tie paši dati, ko tās ziņo Eurostat vai Eiropas Vides aģentūrai. Izmantot vienu un to pašu avotu un Eiropas statistiku (ja tāda pieejama) ir svarīgi arī tāpēc, lai varētu aprēķināt bāzlīniju modelēšanas un prognožu vajadzībām. Eiropas statistikas izmantošana ļaus sekmīgāk salīdzināt integrētajos nacionālajos enerģētikas un klimata plānos izmantotos datus un prognozes.

                  (12)

                  Integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna galīgajā redakcijā jāiekļauj visi Regulas (ES) 2018/1999 I pielikuma elementi. Šajā kontekstā būtu jānovērtē plānoto rīcībpolitiku un pasākumu ietekme makroekonomiskā ziņā un, ciktāl iespējams, arī veselības, vides, nodarbinātības un izglītības, prasmju un sociālās jomas ziņā. Integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna galīgās redakcijas sagatavošanā jāiesaista sabiedrība un citas ieinteresētās personas. Šie un citi elementi ir sīki aprakstīti Komisijas dienestu darba dokumentā (6), kas publicēts kopā ar šo ieteikumu.

                  (13)

                  Integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna galīgajā redakcijā Latvijai būtu jāņem vērā rīcībpolitiku savstarpējās saiknes, proti, sinerģijas starp dekarbonizācijas, enerģētiskās drošības un iekšējā tirgus dimensijām, liekot energoefektivitāti pirmajā vietā, un šajā sakarā tai jāizskaidro, kā energoefektivitāte palīdz 1) izmaksefektīvi sasniegt nacionālos mērķus konkurētspējīgas mazoglekļa ekonomikas aspektā, 2) panākt enerģētisko drošību un 3) novērst enerģētisko nabadzību. Jāapskata arī tāds būtisks saistītais jautājums kā biomasas izmantošana enerģētiskām vajadzībām un ietekme uz uzskaitītajām emisijām un piesaistījumiem, kas rodas zemes izmantošanā, zemes izmantošanas maiņā un mežsaimniecībā. Līdzīgā kārtā darbam pie to mērķu sasniegšanas, kas izvirzīti pētniecības, inovācijas un konkurētspējas dimensijas aspektā, ir jāsekmē enerģētikas savienības pārējo dimensiju ietvaros plānoto centienu īstenošana. Plānā varētu pievērsties arī klimata pārmaiņu ietekmei uz enerģētikas nozari.

                  (14)

                  Būtu labi, ja integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna galīgajā redakcijā tiktu sniegta visaptveroša analīze par mazoglekļa tehnoloģiju sektora pašreizējām pozīcijām globālajā tirgū; vajadzētu izcelt jomas, kurās pastāv konkurenciālas priekšrocības un potenciālās problēmas, un minēt izmērāmus nākotnes mērķus un rīcībpolitikas un pasākumus to sasniegšanai, tos attiecīgi sasaistot ar uzņēmējdarbības un rūpniecības rīcībpolitiku. Par labu nāktu arī ciešāka mijiedarbība ar aprites ekonomiku, uzvaru liekot uz siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanas potenciālu.

                  (15)

                  Komisijas ieteikumi Latvijai pamatojas uz Latvijas integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projekta novērtējumu (7), kas publicēts kopā ar šo ieteikumu,

            AR ŠO LATVIJAI IESAKA.

                  1.

                  Pilnīgāk izstrādāt stratēģiju, kā ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas neaptvertajās nozarēs sasniegt savu 2030. gada siltumnīcefekta gāzu mērķrādītāju: –6 % salīdzinājumā ar 2005. gadu. Cita starpā skaidrāk jāformulē, kādas darbības veicamas izklāstīto rīcībpolitiku īstenošanai, un uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) 2018/841 (8) izklāstīto uzskaites noteikumu pamata jāanalizē zemes izmantošanas, zemes izmantošanas maiņas un mežsaimniecības nozares loma.

                  2.

                  Izvirzīt daudz vērienīgākus uzdevumus 2030. gadam, proti, noteikt, ka atjaunojamās enerģijas īpatsvaram, kas būs Latvijas devums Savienības 2030. gada atjaunojamās enerģijas mērķrādītāja sasniegšanā, jābūt vismaz 50 %, kā tas izriet no Regulas (ES) 2018/1999 II pielikumā dotās formulas. Tā kā minētā mērķrādītāja kopīga sasniegšana prasa lielākus pūliņus, integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna galīgajā redakcijā jāiekļauj indikatīva trajektorija, pēc kuras vadoties, tiek sasniegti visi Regulas (ES) 2018/1999 4. panta a) punkta 2) apakšpunktā minētie atsauces punkti atbilstoši minētajam īpatsvaram. Jāizklāsta detalizētas un kvantificētas rīcībpolitikas un pasākumi, kas atbilst Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā (ES) 2018/2001 (9) noteiktajiem pienākumiem un kas ļautu šo devumu realizēt savlaicīgi un izmaksefektīvi. Jānodrošina, ka Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/28/EK (10) I pielikumā noteiktais atjaunojamās enerģijas mērķrādītājs 2020. gadam tiek sasniegts pilnībā un no 2021. gada kļūst par bāzlīniju; jāpaskaidro, kā Latvija šādu bāzlīnijas īpatsvaru plāno sasniegt un uzturēt. Jāizklāsta detalizēti pasākumi, kā tiks sasniegts Direktīvas (ES) 2018/2001 23. pantā noteiktais indikatīvais mērķrādītājs siltumapgādes un aukstumapgādes sektorā un Direktīvas (ES) 2018/2001 25. pantā noteiktais mērķrādītājs attiecībā uz transporta nozari. Jāsniedz sīkāka informācija par labvēlīgu regulējumu un pasākumiem, kas sekmē atjaunojamās enerģijas pašpatēriņu un atjaunojamās enerģijas kopienas, kā paredzēts Direktīvas (ES) 2018/2001 21. un 22. pantā.

                  3.

                  Lai sasniegtu Savienības energoefektivitātes mērķrādītāju 2030. gadam, izvirzīt vērienīgākus uzdevumus, jo īpaši attiecībā uz primārās enerģijas patēriņa samazināšanu, un to sekmēt ar rīcībpolitikām un pasākumiem, kas dotu papildu enerģijas ietaupījumus. Sīkāk jāapraksta plānotās rīcībpolitikas, jo īpaši ēku un transporta sektorā, kā arī jāsniedz konkrēti aprēķini par enerģijas ietaupījumiem, kas tiks panākti līdz 2030. gadam ar esošajiem un plānotajiem rīcībpolitiskajiem pasākumiem, un jānorāda attiecīgo investīciju laika grafiks.

                  4.

                  Norādīt pasākumus, kas palīdz sasniegt enerģētiskās drošības mērķus energoavotu dažādošanas un enerģētiskās atkarības mazināšanas jomās, toskait pasākumus, kas nodrošina elastīgumu; te ietilpst arī novērtējums par to, kā ierosinātās rīcībpolitikas un pasākumi nodrošina, ka tiek sasniegts enerģētiskās atkarības samazināšanas mērķrādītājs. Novērtējot resursu pietiekamību elektroenerģijas sektorā, jāņem vērā reģionālais konteksts.

                  5.

                  Definēt tālredzīgus mērķus un mērķrādītājus attiecībā uz tirgus integrāciju, it īpaši pasākumus, kas vairumtirgos un mazumtirgos vairos konkurenci.

                  6.

                  Precizēt nacionālos mērķus un finansējuma mērķrādītājus pētniecībā, inovācijā un konkurētspējā (jo īpaši saistībā ar enerģētikas savienību), kas jāsasniedz periodā no 2020. līdz 2030. gadam, lai tie būtu viegli izmērāmi un palīdzētu sasniegt mērķrādītājus pārējās integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna dimensijās. Šie mērķi jāatbalsta ar pienācīgām un specifiskām rīcībpolitikām un pasākumiem, toskait tādām, kas jāizstrādā sadarbībā ar citām dalībvalstīm (piemēram, Energotehnoloģiju stratēģiskais plāns).

                  7.

                  Pastiprināt labas reģionālās sadarbības mehānismus starp Baltijas valstīm (Igaunija, Latvija, Lietuva). Attiecināt tos uz jaunām sfērām un paplašināt ģeogrāfisko tvērumu, aptverot arī Ziemeļvalstis (Dānija, Somija, Islande, Norvēģija un Zviedrija). Ņemot vērā to, ka jāmainās elektroenerģijas sistēmām, lai tās varētu uzņemt lielāku atjaunojamo energoresursu elektroenerģijas īpatsvaru, un ka tas palielinās elektroenerģijas importu/eksportu un vajadzību pēc sistēmas elastīguma, reģionālajā sadarbībā uzsvars jāliek uz iekšējo enerģijas tirgu un enerģētiskās drošības jomu, kā arī ir jāpievēršas transporta nozares dekarbonizācijai un reģionālajai sadarbībai pētniecībā.

                  8.

                  Uzskaitīt visas enerģijas subsīdijas, jo īpaši fosilajam kurināmajam, un veiktos pasākumus un plānus to pakāpeniskai izbeigšanai.

                  9.

                  Papildināt analīzi par to, kāda ir mijiedarbība ar gaisa kvalitātes un gaisa emisiju rīcībpolitiku, proti, izklāstīt, kā dažādos scenārijos tiks ietekmēts gaisa piesārņojums, sniegt pamatojošo informāciju un izvērtēt paredzamo sinerģiju un kompromisus.

                  10.

                  Labāk integrēt taisnīgas un godīgas pārkārtošanās aspektus, proti, sniegt vairāk informācijas par plānoto mērķu un rīcībpolitiku un pasākumu ietekmi uz sociālo jomu, nodarbinātību un prasmēm. Jāiekļauj enerģētiskās nabadzības situācijas novērtējums un enerģētiskās nabadzības samazināšanas un/vai iegrožošanas mērķrādītāji, kā arī rīcībpolitikas un pasākumi, kā prasīts Regulā (ES) 2018/1999.

         Briselē, 2019. gada 18. jūnijā

               Komisijas vārdā –

               Komisijas loceklis

            Miguel ARIAS CAÑETE

         (1)  OV L 328, 21.12.2018., 1. lpp.

         (2)  SWD(2019) 265.

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Direktīva 2012/27/ES par energoefektivitāti, ar ko groza Direktīvas 2009/125/EK un 2010/30/ES un atceļ Direktīvas 2004/8/EK un 2006/32/EK (OV L 315, 14.11.2012., 1. lpp.).

         (4)  SWD(2019) 1013 final.

         (5)  COM(2019) 514 final, 2019. gada 5. jūnijs.

         (6)  SWD(2019) 265.

         (7)  SWD(2019) 265.

         (8)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2018. gada 30. maija Regula (ES) 2018/841 par zemes izmantošanā, zemes izmantošanas maiņā un mežsaimniecībā radušos siltumnīcefekta gāzu emisiju un piesaistes iekļaušanu klimata un enerģētikas politikas satvarā laikposmam līdz 2030. gadam un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 525/2013 un Lēmumu Nr. 529/2013/ES (OV L 156, 19.6.2018., 1. lpp.).

         (9)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2018. gada 11. decembra Direktīva (ES) 2018/2001 par no atjaunojamajiem energoresursiem iegūtas enerģijas izmantošanas veicināšanu (OV L 328, 21.12.2018., 82. lpp.).

         (10)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīva 2009/28/EK par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu un ar ko groza un sekojoši atceļ Direktīvas 2001/77/EK un 2003/30/EK (OV L 140, 5.6.2009., 16. lpp.).


title: Komisijas Ieteikums (2019. gada 18. jūnijs) par Luksemburgas integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projektu, kas aptver 2021.–2030. gada periodu

text:
               3.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/60

      KOMISIJAS IETEIKUMS
      (2019. gada 18. jūnijs)
      par Luksemburgas integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projektu, kas aptver 2021.–2030. gada periodu
      (2019/C 297/16)
      EIROPAS KOMISIJA,
      ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2018. gada 11. decembra Regulu (ES) 2018/1999 par enerģētikas savienības un rīcības klimata politikas jomā pārvaldību un ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 663/2009 un (EK) Nr. 715/2009, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/22/EK, 98/70/EK, 2009/31/EK, 2009/73/EK, 2010/31/ES, 2012/27/ES un 2013/30/ES, Padomes Direktīvas 2009/119/EK un (ES) 2015/652 un atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 525/2013 (1), un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
      tā kā:

                  (1)

                  Atbilstīgi Regulai (ES) 2018/1999 katrai dalībvalstij ir jāiesniedz Komisijai savs integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projekts, kas aptver 2021.–2030. gada periodu un kas sagatavots saskaņā ar minētās regulas 3. panta 1. punktu un I pielikumu. Integrēto nacionālo enerģētikas un klimata plānu pirmie projekti bija jāiesniedz līdz 2018. gada 31. decembrim.

                  (2)

                  Luksemburga savu integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projektu iesniedza 2019. gada 18. februārī. Šā plāna projekta iesniegšana ir pamatelements un pirmais solis iteratīvajā procesā starp Komisiju un dalībvalstīm, kas iedibināts integrēto nacionālo enerģētikas un klimata plānu galīgās redakcijas izstrādei un to vēlākai īstenošanai.

                  (3)

                  Regula (ES) 2018/1999 paredz, ka Komisijai integrēto nacionālo enerģētikas un klimata plānu projekti ir jānovērtē. Komisija veica Luksemburgas integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projekta visaptverošu novērtējumu, kurā ņēma vērā relevantos Regulas (ES) 2018/1999 elementus. Šis novērtējums (2) ir publicēts kopā ar šo ieteikumu. Tālāk sniegtie ieteikumi ir balstīti uz šo novērtējumu.

                  (4)

                  Komisijas ieteikumi var attiekties uz šādiem jautājumiem: i) mērķu, mērķrādītāju un devumu vērienīgums, ar nolūku kopīgi sasniegt enerģētikas savienības mērķus, jo īpaši Savienības 2030. gadam izvirzītos atjaunojamās enerģijas un energoefektivitātes mērķrādītājus, kā arī energotīklu starpsavienojumu līmenis, ko dalībvalstis tiecas panākt 2030. gadā; ii) ar dalībvalsts un Savienības līmeņa mērķiem saistītās rīcībpolitikas un pasākumi un citas rīcībpolitikas un pasākumi, kas varētu būt atbilstīgi pārrobežu līmenī; iii) jebkādas papildu rīcībpolitikas un pasākumi, kas varētu būt nepieciešami integrētajos nacionālajos enerģētikas un klimata plānos; iv) integrētajā nacionālajā enerģētikas un klimata plānā iekļauto esošo un plānoto rīcībpolitiku un pasākumu savstarpējā mijiedarbība un konsekvence vienā enerģētikas savienības dimensijā un starp vairākām dimensijām.

                  (5)

                  Izstrādājot ieteikumus, Komisija ņēma vērā, no vienas puses, vajadzību summēt atsevišķus visu dalībvalstu kvantitatīvi izteiktos plānotos devumus, lai novērtētu Savienības līmeņa mērķuzdevuma vērienīgumu, un, no otras puses, vajadzību dot pietiekami daudz laika attiecīgajai dalībvalstij, lai tā varētu pienācīgi ņemt vērā Komisijas ieteikumus pirms sava nacionālā plāna galīgās izstrādes.

                  (6)

                  Komisijas ieteikumi par dalībvalstu atjaunojamo energoresursu enerģijas mērķuzdevuma vērienīgumu balstās uz formulu, kas noteikta Regulas (ES) 2018/1999 II pielikumā un balstīta uz objektīviem kritērijiem.

                  (7)

                  Attiecībā uz energoefektivitāti Komisijas ieteikumi ir balstīti novērtējumā, kurā integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projekta vērienīgums nacionālā līmenī salīdzināts ar kolektīvo centienu līmeni, kas nepieciešams, lai sasniegtu Savienības mērķrādītājus, un attiecīgā gadījumā ir ņemta vērā informācija par īpašiem apstākļiem valstī. Galīgajiem nacionālajiem devumiem energoefektivitātes jomā būtu jāatspoguļo iespējas izmaksefektīvi panākt enerģijas ietaupījumus, un tiem vajadzētu būt balstītiem stabilā ēku renovācijas ilgtermiņa stratēģijā un pasākumos, ar ko pilda enerģijas ietaupīšanas pienākumu, kas izriet no Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2012/27/ES (3) 7. panta. Dalībvalstīm būtu arī jāpierāda, ka tās ir pienācīgi ņēmušas vērā principu “energoefektivitāte pirmajā vietā”, proti, ir jāpaskaidro, kā energoefektivitāte palīdz izmaksefektīvi sasniegt nacionālos mērķus konkurētspējīgas mazoglekļa ekonomikas aspektā, panākt enerģētisko drošību un novērst enerģētisko nabadzību.

                  (8)

                  Pārvaldības regulā noteikts, ka dalībvalstīm jāsniedz vispārējs pārskats par investīcijām, kas vajadzīgas, lai sasniegtu integrētajā nacionālajā enerģētikas un klimata plānā nospraustos mērķus, mērķrādītājus un devumus, kā arī vispārējs novērtējums par šo investīciju avotiem. Lai nodrošinātu investīciju noteiktību, nacionālajiem enerģētikas un klimata plāniem būtu jānodrošina nacionālo rīcībpolitiku un pasākumu pārredzamība un paredzamība.

                  (9)

                  Vienlaikus 2018.–2019. gada Eiropas pusgada cikla ietvaros Komisija ir likusi lielu uzsvaru uz dalībvalstu vajadzībām pēc investīcijām enerģētikas un klimata jomā. Tas ir atspoguļots 2019. gada ziņojumā par Luksemburgu (4) un Komisijas ieteikumā Padomes ieteikumam Luksemburgai (5), kas ir Eiropas pusgada procesa daļas. Integrēto nacionālo enerģētikas un klimata plānu projektu vērtēšanā Komisija ņēma vērā jaunākos Eiropas pusgada konstatējumus un ieteikumus. Komisijas ieteikumi papildina jaunākos konkrētai valstij adresētos ieteikumus, kas sniegti Eiropas pusgada kontekstā. Arī dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka to integrētajos nacionālajos enerģētikas un klimata plānos tiek ņemti vērā jaunākie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, kas sniegti Eiropas pusgada ietvaros.

                  (10)

                  Pārvaldības regulā arī noteikts, ka katrai dalībvalstij ir rūpīgi jāņem vērā visi Komisijas ieteikumi par integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projektu, kas jāiesniedz līdz 2019. gada 31. decembrim, un, ja attiecīgā dalībvalsts ieteikumu vai būtisku tā daļu neņem vērā, šai dalībvalstij savi iemesli būtu jāpaskaidro un jādara zināmi atklātībai.

                  (11)

                  Attiecīgā gadījumā dalībvalstīm savos integrētajos nacionālajos enerģētikas un klimata plānos un atjauninājumos turpmākajos gados būtu jāziņo tie paši dati, ko tās ziņo Eurostat vai Eiropas Vides aģentūrai. Izmantot vienu un to pašu avotu un Eiropas statistiku (ja tāda pieejama) ir svarīgi arī tāpēc, lai varētu aprēķināt bāzlīniju modelēšanas un prognožu vajadzībām. Eiropas statistikas izmantošana ļaus sekmīgāk salīdzināt integrētajos nacionālajos enerģētikas un klimata plānos izmantotos datus un prognozes.

                  (12)

                  Integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna galīgajā redakcijā jāiekļauj visi Regulas (ES) 2018/1999 I pielikuma elementi. Šajā kontekstā būtu jānovērtē plānoto rīcībpolitiku un pasākumu ietekme makroekonomiskā ziņā un, ciktāl iespējams, arī veselības, vides, nodarbinātības un izglītības, prasmju un sociālās jomas ziņā. Integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna galīgās redakcijas sagatavošanā jāiesaista sabiedrība un citas ieinteresētās personas. Šie un citi elementi ir sīki aprakstīti Komisijas dienestu darba dokumentā (6), kas publicēts kopā ar šo ieteikumu.

                  (13)

                  Plāna galīgajā redakcijā jāsniedz skaidrs apraksts par paredzētajām papildu rīcībpolitikām un pasākumiem, kam jāpievieno ietekmes novērtējums, kā arī novērtējums par dažādu enerģētikas savienības dimensiju mijiedarbību, par ko plāna projektā gandrīz nekas nav minēts. Ņemot vērā Luksemburgai specifiskās problēmas, jo īpaši tās lielo atkarību no enerģijas piegādēm no kaimiņvalstīm, būtu labi, ja galīgais plāns būtu vairāk vērsts uz nākotni. Īpaša uzmanība būtu jāpievērš arī nacionālo elastības pasākumu izstrādei, piemēram, pieprasījumreakcijas un enerģijas akumulācijas jomā.

                  (14)

                  Būtu labi, ja integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna galīgajā redakcijā tiktu sniegta plašāka informācija par jauniem un esošiem pasākumiem un tendencēm makroekonomiskās konkurences jomā, proti, jāapraksta mazoglekļa tehnoloģiju sektora pašreizējās pozīcijas globālajā tirgū, izceļot jomas, kurās pastāv konkurenciālas priekšrocības un potenciālās problēmas, un jāmin izmērāmi nākotnes mērķi un rīcībpolitikas un pasākumi to sasniegšanai, tos attiecīgi sasaistot ar uzņēmējdarbības un rūpniecības rīcībpolitiku. Par labu nāktu arī ciešāka mijiedarbība ar aprites ekonomiku, uzsvaru liekot uz siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanas potenciālu.

                  (15)

                  Komisijas ieteikumi Luksemburgai pamatojas uz Luksemburgas integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projekta novērtējumu (7), kas publicēts kopā ar šo ieteikumu,

            AR ŠO LUKSEMBURGAI IESAKA.

                  1.

                  Papildināt informāciju par plānotajām rīcībpolitikām un pasākumiem, kas vajadzīgi, lai panāktu plānoto vērienīgo siltumnīcefekta gāzu emisiju samazinājumu ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas neaptvertajās nozarēs un izpildītu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) 2018/841 (8) noteiktās saistības, ka emisijas, kas radušās zemes izmantošanā, zemes izmantošanas maiņā un mežsaimniecībā (LULUCF), nepārsniedz piesaistījumus. Jāsniedz sīkāka informācija par to tvērumu, termiņiem, iespējamo ietekmi un par plānoto elastības iespēju izmantošanu starp kopīgo centienu sektoriem, uzskaitītajām emisijām LULUCF sektoros un emisijas kvotu tirdzniecības sektoriem.

                  2.

                  2030. gadam izvirzīto gana vērienīgo uzdevumu – panākt atjaunojamās enerģijas īpatsvaru 23–25 % –, kas būs Luksemburgas devums Savienības 2030. gada atjaunojamās enerģijas mērķrādītāja sasniegšanā, pamatot ar detalizētām un kvantificētām rīcībpolitikām un pasākumiem, kas atbilst Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā (ES) 2018/2001 (9) noteiktajiem pienākumiem un kas ļautu šo devumu realizēt savlaicīgi un izmaksefektīvi. Jāiekļauj indikatīva trajektorija, pēc kuras vadoties, tiek sasniegti visi Regulas (ES) 2018/1999 4. panta a) punkta 2) apakšpunktā minētie atsauces punkti. Jānodrošina, ka Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/28/EK (10) I pielikumā noteiktais atjaunojamās enerģijas mērķrādītājs 2020. gadam tiek sasniegts pilnībā un no 2021. gada kļūst par bāzlīniju; jāpaskaidro, kā Luksemburga šādu bāzlīnijas īpatsvaru plāno sasniegt un uzturēt. Jānosaka detalizēti pasākumi, kas ļaus sasniegt integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projektā atbilstoši Direktīvas (ES) 2018/2001 25. pantam nosprausto transporta mērķrādītāju un panākt aprakstīto elektrifikācijas izplatības pakāpi. Jāsniedz sīkāka informācija par administratīvo procedūru vienkāršošanu un labvēlīgu regulējumu, kas sekmē atjaunojamo energoresursu pašpatēriņu un atjaunojamās enerģijas kopienas, kā paredzēts Direktīvas (ES) 2018/2001 21. un 22. pantā.

                  3.

                  Definēt savu devumu kā konkrētu primārās enerģijas patēriņa un enerģijas galapatēriņa vērtību, skaidri izklāstīt paredzamos ietaupījumus un sniegt detalizētāku ierosināto rīcībpolitiku un pasākumu ietekmes novērtējumu.

                  4.

                  Precizēt nacionālos mērķus un finansējuma mērķrādītājus pētniecībā, inovācijā un konkurētspējā (jo īpaši saistībā ar enerģētikas savienību), kas jāsasniedz periodā no 2020. līdz 2030. gadam, lai tie būtu viegli izmērāmi un palīdzētu sasniegt mērķrādītājus pārējās integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna dimensijās. Šie mērķi jāatbalsta ar pienācīgām un specifiskām rīcībpolitikām un pasākumiem, toskait tādām, kas jāizstrādā sadarbībā ar citām dalībvalstīm (piemēram, Energotehnoloģiju stratēģiskais plāns).

                  5.

                  Pamatojoties uz 2019. gada 4. marta politisko deklarāciju, pastiprināt jau šobrīd teicamo reģionālo sadarbību Piecpusējā enerģētikas forumā un to paplašināt, proti, sākt sadarboties integrētu nacionālo enerģētikas un klimata plānu izstrādē un uzraudzībā, jo īpaši attiecībā uz jautājumiem, kas ir svarīgi pārrobežu sadarbības kontekstā. No reģionālās perspektīvas īpaši jāapsver centieni dekarbonizēt transporta sektoru.

                  6.

                  Sniegt visaptverošu novērtējumu par kopējām investīcijām, kas vajadzīgas, lai sasniegtu mērķus, kā arī informāciju par finanšu avotiem, kas jāmobilizē, lai īstenotu esošās un plānotās rīcībpolitikas un pasākumus.

                  7.

                  Uzskaitīt visas enerģijas subsīdijas, jo īpaši fosilajam kurināmajam, un veiktos pasākumus un plānus to pakāpeniskai izbeigšanai.

                  8.

                  Papildināt analīzi par mijiedarbību ar gaisa kvalitātes un gaisā emitēto emisiju rīcībpolitiku, toskait iekļaut vismaz prasīto informāciju par gaisa piesārņotāju emisijām, kas tiek prognozētas saskaņā ar plānotajām rīcībpolitikām un pasākumiem, un nostiprināt kvantitatīvo analīzi.

                  9.

                  Labāk integrēt taisnīgas un godīgas pārkārtošanās aspektus, proti, sniegt vairāk informācijas par plānoto mērķu un rīcībpolitiku un pasākumu ietekmi uz sociālo jomu, nodarbinātību un prasmēm. Jāturpina izstrādāt pieeju enerģētiskās nabadzības novēršanai, tostarp jāveic Regulā (ES) 2018/1999 prasītais novērtējums.

         Briselē, 2019. gada 18. jūnijā

               Komisijas vārdā –

               Komisijas loceklis

            Miguel ARIAS CAÑETE

         (1)  OV L 328, 21.12.2018., 1. lpp.

         (2)  SWD(2019) 266.

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Direktīva 2012/27/ES par energoefektivitāti, ar ko groza Direktīvas 2009/125/EK un 2010/30/ES un atceļ Direktīvas 2004/8/EK un 2006/32/EK (OV L 315, 14.11.2012., 1. lpp.).

         (4)  SWD(2019) 1015 final.

         (5)  COM(2019) 516 final, 2019. gada 5. jūnijs.

         (6)  SWD(2019) 266.

         (7)  SWD(2019) 266.

         (8)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2018. gada 30. maija Regula (ES) 2018/841 par zemes izmantošanā, zemes izmantošanas maiņā un mežsaimniecībā radušos siltumnīcefekta gāzu emisiju un piesaistes iekļaušanu klimata un enerģētikas politikas satvarā laikposmam līdz 2030. gadam un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 525/2013 un Lēmumu Nr. 529/2013/ES (OV L 156, 19.6.2018., 1. lpp.).

         (9)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2018. gada 11. decembra Direktīva (ES) 2018/2001 par no atjaunojamajiem energoresursiem iegūtas enerģijas izmantošanas veicināšanu (OV L 328, 21.12.2018., 82. lpp.).

         (10)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīva 2009/28/EK par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu un ar ko groza un sekojoši atceļ Direktīvas 2001/77/EK un 2003/30/EK (OV L 140, 5.6.2009., 16. lpp.).


title: Komisijas Ieteikums (2019. gada 18. jūnijs) par Maltas integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projektu, kas aptver 2021.–2030. gada periodu

text:
               3.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/68

      KOMISIJAS IETEIKUMS
      (2019. gada 18. jūnijs)
      par Maltas integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projektu, kas aptver 2021.–2030. gada periodu
      (2019/C 297/18)
      EIROPAS KOMISIJA,
      ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2018. gada 11. decembra Regulu (ES) 2018/1999 par enerģētikas savienības un rīcības klimata politikas jomā pārvaldību un ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 663/2009 un (EK) Nr. 715/2009, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/22/EK, 98/70/EK, 2009/31/EK, 2009/73/EK, 2010/31/ES, 2012/27/ES un 2013/30/ES, Padomes Direktīvas 2009/119/EK un (ES) 2015/652 un atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 525/2013 (1), un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
      tā kā:

                  (1)

                  Atbilstīgi Regulai (ES) 2018/1999 katrai dalībvalstij ir jāiesniedz Komisijai savs integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projekts, kas aptver 2021.–2030. gada periodu un kas sagatavots saskaņā ar minētās regulas 3. panta 1. punktu un I pielikumu. Integrēto nacionālo enerģētikas un klimata plānu pirmie projekti bija jāiesniedz līdz 2018. gada 31. decembrim.

                  (2)

                  Malta savu integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projektu iesniedza 2018. gada 21. decembrī. Šā plāna iesniegšana ir pamatelements un pirmais solis iteratīvajā procesā starp Komisiju un dalībvalstīm, kas iedibināts integrēto nacionālo enerģētikas un klimata plānu galīgās redakcijas izstrādei un to vēlākai īstenošanai.

                  (3)

                  Regula (ES) 2018/1999 paredz, ka Komisijai integrēto nacionālo enerģētikas un klimata plānu projekti ir jānovērtē. Komisija veica Maltas integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projekta visaptverošu novērtējumu, kurā ņēma vērā relevantos Regulas (ES) 2018/1999 elementus. Šis novērtējums (2) ir publicēts kopā ar šo ieteikumu. Tālāk sniegtie ieteikumi ir balstīti uz šo novērtējumu.

                  (4)

                  Komisijas ieteikumi var attiekties uz šādiem jautājumiem: i) mērķu, mērķrādītāju un devumu vērienīgums, ar nolūku kopīgi sasniegt enerģētikas savienības mērķus, jo īpaši Savienības 2030. gadam izvirzītos atjaunojamās enerģijas un energoefektivitātes mērķrādītājus, kā arī energotīklu starpsavienojumu līmenis, ko dalībvalstis tiecas panākt 2030. gadā; ii) ar dalībvalsts un Savienības līmeņa mērķiem saistītās rīcībpolitikas un pasākumi un citas rīcībpolitikas un pasākumi, kas varētu būt atbilstīgi pārrobežu līmenī; iii) jebkādas papildu rīcībpolitikas un pasākumi, kas varētu būt nepieciešami integrētajos nacionālajos enerģētikas un klimata plānos; iv) integrētajā nacionālajā enerģētikas un klimata plānā iekļauto esošo un plānoto rīcībpolitiku un pasākumu savstarpējā mijiedarbība un konsekvence vienā enerģētikas savienības dimensijā un starp vairākām dimensijām.

                  (5)

                  Izstrādājot ieteikumus, Komisija ņēma vērā, no vienas puses, vajadzību summēt atsevišķus visu dalībvalstu kvantitatīvi izteiktos plānotos devumus, lai novērtētu Savienības līmeņa mērķuzdevuma vērienīgumu, un, no otras puses, vajadzību dot pietiekami daudz laika attiecīgajai dalībvalstij, lai tā varētu pienācīgi ņemt vērā Komisijas ieteikumus pirms sava nacionālā plāna galīgās izstrādes.

                  (6)

                  Komisijas ieteikumi par dalībvalstu atjaunojamo energoresursu enerģijas mērķuzdevuma vērienīgumu balstās uz formulu, kas noteikta Regulas (ES) 2018/1999 II pielikumā un balstīta uz objektīviem kritērijiem.

                  (7)

                  Attiecībā uz energoefektivitāti Komisijas ieteikumi ir balstīti novērtējumā, kurā integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projekta vērienīgums nacionālā līmenī salīdzināts ar kolektīvo centienu līmeni, kas nepieciešams, lai sasniegtu Savienības mērķrādītājus, un attiecīgā gadījumā ir ņemta vērā informācija par īpašiem apstākļiem valstī. Galīgajiem nacionālajiem devumiem energoefektivitātes jomā būtu jāatspoguļo iespējas izmaksefektīvi panākt enerģijas ietaupījumus, un tiem vajadzētu būt balstītiem stabilā ēku renovācijas ilgtermiņa stratēģijā un pasākumos, ar ko pilda enerģijas ietaupīšanas pienākumu, kas izriet no Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2012/27/ES (3) 7. panta. Dalībvalstīm būtu arī jāpierāda, ka tās ir pienācīgi ņēmušas vērā principu “energoefektivitāte pirmajā vietā”, proti, ir jāpaskaidro, kā energoefektivitāte palīdz izmaksefektīvi sasniegt nacionālos mērķus konkurētspējīgas mazoglekļa ekonomikas aspektā, panākt enerģētisko drošību un novērst enerģētisko nabadzību.

                  (8)

                  Pārvaldības regulā noteikts, ka dalībvalstīm jāsniedz vispārējs pārskats par investīcijām, kas vajadzīgas, lai sasniegtu integrētajā nacionālajā enerģētikas un klimata plānā nospraustos mērķus, mērķrādītājus un devumus, kā arī vispārējs novērtējums par šo investīciju avotiem. Lai nodrošinātu investīciju noteiktību, nacionālajiem enerģētikas un klimata plāniem būtu jānodrošina nacionālo rīcībpolitiku un pasākumu pārredzamība un paredzamība.

                  (9)

                  Vienlaikus 2018.–2019. gada Eiropas pusgada cikla ietvaros Komisija ir likusi lielu uzsvaru uz dalībvalstu vajadzībām pēc investīcijām enerģētikas un klimata jomā. Tas ir atspoguļots 2019. gada ziņojumā par Maltu (4) un Komisijas ieteikumā Padomes ieteikumam Maltai (5), kas ir Eiropas pusgada procesa daļas. Integrēto nacionālo enerģētikas un klimata plānu projektu vērtēšanā Komisija ņēma vērā jaunākos Eiropas pusgada konstatējumus un ieteikumus. Komisijas ieteikumi papildina jaunākos konkrētai valstij adresētos ieteikumus, kas sniegti Eiropas pusgada kontekstā. Arī dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka to integrētajos nacionālajos enerģētikas un klimata plānos tiek ņemti vērā jaunākie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, kas sniegti Eiropas pusgada ietvaros.

                  (10)

                  Pārvaldības regulā arī noteikts, ka katrai dalībvalstij ir rūpīgi jāņem vērā visi Komisijas ieteikumi par integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projektu, kas jāiesniedz līdz 2019. gada 31. decembrim, un, ja attiecīgā dalībvalsts ieteikumu vai būtisku tā daļu neņem vērā, šai dalībvalstij savi iemesli būtu jāpaskaidro un jādara zināmi atklātībai.

                  (11)

                  Attiecīgā gadījumā dalībvalstīm savos integrētajos nacionālajos enerģētikas un klimata plānos un atjauninājumos turpmākajos gados būtu jāziņo tie paši dati, ko tās ziņo Eurostat vai Eiropas Vides aģentūrai. Izmantot vienu un to pašu avotu un Eiropas statistiku (ja tāda pieejama) ir svarīgi arī tāpēc, lai varētu aprēķināt bāzlīniju modelēšanas un prognožu vajadzībām. Eiropas statistikas izmantošana ļaus sekmīgāk salīdzināt integrētajos nacionālajos enerģētikas un klimata plānos izmantotos datus un prognozes.

                  (12)

                  Integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna galīgajā redakcijā jāiekļauj visi Regulas (ES) 2018/1999 I pielikuma elementi. Šajā kontekstā būtu jānovērtē plānoto rīcībpolitiku un pasākumu ietekme makroekonomiskā ziņā un, ciktāl iespējams, arī veselības, vides, nodarbinātības un izglītības, prasmju un sociālās jomas ziņā. Integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna galīgās redakcijas sagatavošanā jāiesaista sabiedrība un citas ieinteresētās personas. Šie un citi elementi ir sīki aprakstīti Komisijas dienestu darba dokumentā (6), kas publicēts kopā ar šo ieteikumu.

                  (13)

                  Plāna galīgajā redakcijā Maltai būtu jābalstās uz plānoto rīcībpolitiku un pasākumu savstarpējām pozitīvajām saiknēm, uz ko norādīts plāna projektā, un jāapskata sīkāk sarežģītākās rīcībpolitiku saiknes, jo īpaši saiknes starp dekarbonizācijas, enerģētiskās drošības un iekšējā tirgus dimensijām un principu “energoefektivitāte pirmajā vietā”. Darbam pie to mērķu sasniegšanas, kas izvirzīti pētniecības, inovācijas un konkurētspējas dimensijas aspektā, ir jāsekmē enerģētikas savienības pārējo dimensiju ietvaros plānoto centienu īstenošana. Maltai attiecībā uz visām piecām dimensijām būtu arī jānosaka konkrēti, izmērāmi un noteiktā laikā realizējami rīcībpolitiskie mērķi.

                  (14)

                  Integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna galīgajā redakcijā varētu iekļaut visaptverošākus pasākumus un tādējādi gūt labumu no mijiedarbības ar aprites ekonomiku.

                  (15)

                  Komisijas ieteikumi Maltai pamatojas uz Maltas integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projekta novērtējumu (7), kas publicēts kopā ar šo ieteikumu,

            AR ŠO MALTAI IESAKA.

                  1.

                  Paredzēt papildu pasākumus, jo īpaši ēku un transporta sektorā, un kvantificēt to gaidāmo ietekmi nolūkā samazināt būtisko atpalicību no 2030. gada siltumnīcefekta gāzu emisiju mērķrādītāja, kas paredz 19 % samazinājumu salīdzinājumā ar 2005. gadu ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas neaptvertajās nozarēs. Izmaksefektivitātes labad varētu būt pamatoti veikt dažus emisiju gada iedales apjomu pārskaitījumus no citām dalībvalstīm, ko paredz Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2018/842 (8).

                  2.

                  Izvirzīt daudz vērienīgākus uzdevumus 2030. gadam, proti, rūpīgi ņemot vērā attiecīgos apstākļus un valstī esošos ierobežojumus, noteikt, ka atjaunojamās enerģijas īpatsvaram, kas būs Maltas devums Savienības 2030. gada atjaunojamās enerģijas mērķrādītāja sasniegšanā, jābūt vismaz 21 %, kā tas izriet no Regulas (ES) 2018/1999 II pielikumā dotās formulas. Tā kā minētā mērķrādītāja kopīga sasniegšana prasa lielākus pūliņus, integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna galīgajā redakcijā jāiekļauj indikatīva trajektorija, pēc kuras vadoties, tiek sasniegti visi Regulas (ES) 2018/1999 4. panta a) punkta 2) apakšpunktā minētie atsauces punkti atbilstoši minētajam īpatsvaram. Jāizklāsta detalizētas un kvantificētas rīcībpolitikas un pasākumi, kas atbilst Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā (ES) 2018/2001 (9) noteiktajiem pienākumiem un kas ļautu šo devumu realizēt savlaicīgi un izmaksefektīvi. Jāpalielina mērķuzdevumu vērienīgums siltumapgādes un aukstumapgādes sektorā, lai sasniegtu indikatīvo mērķrādītāju, kas iekļauts Direktīvas (ES) 2018/2001 23. pantā. Jānorāda detalizētāki pasākumi, ar kādiem tiks sasniegts Direktīvas (ES) 2018/2001 25. pantā paredzētais transporta sektora mērķrādītājs. Jāsniedz sīkāka informācija par labvēlīgu regulējumu, kas sekmē atjaunojamās enerģijas pašpatēriņu un atjaunojamās enerģijas kopienas, kā paredzēts Direktīvas (ES) 2018/2001 21. un 22. pantā.

                  3.

                  Būtiski paaugstināt uzdevumu vērienīgumu attiecībā uz enerģijas galapatēriņa un primārās enerģijas patēriņa samazināšanu līdz 2030. gadam, jo Savienības 2030. gada energoefektivitātes mērķrādītāja sasniegšana prasa lielākus pūliņus. Jāierosina vērienīgākas rīcībpolitikas un pasākumi, kas līdz 2030. gadam sniegtu papildu enerģijas ietaupījumus. Lai tos izpildītu, 2021.–2030. gada periodam ir jāierosina konkrēti papildu energoefektivitātes pasākumi, jo īpaši ēku un transporta sektorā.

                  4.

                  Ņemot vērā vērienīgo atjaunojamās enerģijas mērķrādītāju, norādīt pasākumus, kas palīdzēs sasniegt enerģētiskās drošības mērķus attiecībā uz energoavotu dažādošanu un enerģētiskās atkarības mazināšanu, ietverot elastīguma nodrošināšanas pasākumus un potenciāli lielāku pieprasījumreakcijas lomu elektroenerģijas sektorā.

                  5.

                  Sīkāk izstrādāt nacionālos mērķus un finansējuma mērķrādītājus pētniecībā, inovācijā un konkurētspējā (jo īpaši saistībā ar enerģētikas savienību), kas jāsasniedz periodā līdz 2030. gadam, lai tie būtu viegli izmērāmi un palīdzētu sasniegt mērķrādītājus pārējās integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna dimensijās. Šie mērķi jāatbalsta ar pienācīgām un specifiskām rīcībpolitikām un pasākumiem, toskait tādām, kas jāizstrādā sadarbībā ar citām dalībvalstīm (piemēram, Energotehnoloģiju stratēģiskais plāns).

                  6.

                  Integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna galīgajā redakcijā sīkāk izstrādāt mērķus, rīcībpolitikas un pasākumus, proti, nospraust skaidrus, izmērāmus un tālredzīgus mērķus attiecībā uz iekšējā tirgus dimensiju un pētniecības, inovācijas un konkurētspējas dimensijām; ilustrēt, cik lielā mērā paredzētie naftas izpētes plāni saskan ar ilgtermiņa dekarbonizācijas mērķiem.

                  7.

                  Papildināt lielākoties kvalitatīvās atsauces uz dažām prognozētajām investīciju vajadzībām, izdevumiem un finansējuma avotiem, ar lielāku kvantifikācijas pakāpi, lai iegūtu visaptverošu novērtējumu par kopējām mērķu sasniegšanai vajadzīgajām investīcijām, kā arī informāciju par mobilizējamajiem valsts un Savienības finanšu avotiem.

                  8.

                  Uzskaitīt visas enerģijas subsīdijas, jo īpaši fosilajam kurināmajam, un veiktos pasākumus un plānus to pakāpeniskai izbeigšanai.

                  9.

                  Papildināt analīzi par to, kāda ir mijiedarbība ar gaisa kvalitātes un gaisā emitēto emisiju rīcībpolitiku, proti, izklāstīt un kvantificēt, kā dažādos scenārijos tiks ietekmēts gaisa piesārņojums, sniegt pamatojošo informāciju un izvērtēt paredzamo sinerģiju un kompromisus.

                  10.

                  Labāk integrēt taisnīgas un godīgas pārkārtošanās aspektus, proti, sniegt vairāk informācijas par plānoto mērķu, rīcībpolitiku un pasākumu ietekmi uz sociālo jomu, nodarbinātību un prasmēm.

         Briselē, 2019. gada 18. jūnijā

               Komisijas vārdā –

               Komisijas loceklis

            Miguel ARIAS CAÑETE

         (1)  OV L 328, 21.12.2018., 1. lpp.

         (2)  SWD(2019) 268.

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Direktīva 2012/27/ES par energoefektivitāti, ar ko groza Direktīvas 2009/125/EK un 2010/30/ES un atceļ Direktīvas 2004/8/EK un 2006/32/EK (OV L 315, 14.11.2012., 1. lpp.).

         (4)  SWD(2019) 1017 final.

         (5)  COM(2019) 518 final, 2019. gada 5. jūnijs.

         (6)  SWD(2019) 268.

         (7)  SWD(2019) 268.

         (8)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2018. gada 30. maija Regula (ES) 2018/842 par saistošiem ikgadējiem siltumnīcefekta gāzu emisiju samazinājumiem, kas dalībvalstīm jāpanāk no 2021. līdz 2030. gadam un kas dod ieguldījumu rīcībā klimata politikas jomā, lai izpildītu Parīzes nolīgumā paredzētās saistības, un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 525/2013 (OV L 156, 19.6.2018., 26. lpp.).

         (9)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2018. gada 11. decembra Direktīva (ES) 2018/2001 par no atjaunojamajiem energoresursiem iegūtas enerģijas izmantošanas veicināšanu (OV L 328, 21.12.2018., 82. lpp.).