               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 20.12.2017
            COM(2017) 807 final
            Ieteikums
            PADOMES LĒMUMS,
            ar ko pilnvaro sākt sarunas par nolīgumu starp Eiropas Savienību un Tunisiju par personas datu apmaiņu starp Eiropas Savienības Aģentūru tiesībaizsardzības sadarbībai (Eiropolu) un Tunisijas kompetentajām iestādēm cīņā pret smagiem noziegumiem un terorismu

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.IETEIKUMA KONTEKSTS

               Globalizētā pasaulē, kurā smagi noziegumi un terorisms iegūst aizvien starptautiskākas dimensijas un kļūst aizvien daudzfunkcionālāki, tiesībaizsardzības iestādēm būtu jābūt pilnīgi sagatavotām sadarboties ar ārējiem partneriem, lai garantētu savu pilsoņu drošību. Tādēļ Eiropolam vajadzētu būt iespējai veikt personas datu apmaiņu ar trešo valstu tiesībaizsardzības iestādēm, ciktāl tas vajadzīgs tā uzdevumu izpildei.

               Kopš Regulas Nr. 2016/794 stāšanās spēkā 2017. gada 1. maijā
                  1
                un saskaņā ar Līgumu Komisija ir atbildīga par to, lai Savienības vārdā risinātu sarunas par starptautiskiem nolīgumiem ar trešām valstīm par personas datu apmaiņu ar Eiropolu
                  2
               . Eiropols, ciktāl tas ir nepieciešams tā uzdevumu veikšanai, var izveidot un uzturēt sadarbības attiecības ar ārējiem partneriem, noslēdzot darba un administratīvās vienošanās, kuras pašas par sevi nav juridisks pamats personas datu apmaiņai.

               Ņemot vērā politisko stratēģiju, kas noteikta Eiropas Drošības programmā
                  3
               , Padomes secinājumos
                  4
                un Globālajā stratēģijā
                  5
               , tiesībaizsardzības iestāžu darbības vajadzības visā ES un ciešākas sadarbības šajā jomā iespējamās priekšrocības, Komisija uzskata, ka drīzumā ir nepieciešams sākt sarunas ar astoņām valstīm, kā noteikts Vienpadsmitajā progresa ziņojumā virzībā uz efektīvu un patiesu drošības savienību
                  6
               .

               Komisija ir veikusi prioritāro valstu novērtējumu, ņemot vērā Eiropola darbības vajadzības. Eiropola stratēģijā 2016.–2020. gadam Vidusjūras reģions ir noteikts kā padziļinātu partnerattiecību
                  7
                veidošanas prioritāte. Eiropola ārējā stratēģijā 2017.–2020. gadam arī uzsvērts, ka, ņemot vērā pašreizējos terorisma draudus un migrācijas problēmas, ir vajadzīga ciešāka sadarbība starp Eiropolu un Tuvajiem Austrumiem un Ziemeļāfriku (MENA)
                  8
               .

               Eiropols nav noslēdzis nevienu nolīgumu ar šā reģiona valstīm. Tomēr Tunisijas sadarbība Interpola ietvaros liecina par valsts gatavību dalīties ar informāciju ar tiesībaizsardzības partneriestādēm.

               Šis ieteikums īpaši attiecas uz sarunām ar Tunisiju, lai gan sadarbība ar jebkuru MENA valsti ir jāskata saistībā ar visu reģionu kopumā. Pašreizējā nestabilitāte reģionā, jo īpaši ilgstošie konflikti Lībijā, Eiropas Savienībai rada būtisku ilgtermiņa drošības apdraudējumu, kuram ir steidzami jāpievēršas. Tas attiecas gan uz efektīvu cīņu pret terorismu un ar to saistītu organizēto noziedzību
                  9
               , gan uz migrācijas problēmām, piemēram, neatbilstīgas migrācijas un cilvēku tirdzniecības veicināšanu. Lai risinātu minētās problēmas, būtiska ir sadarbība ar vietējām tiesībaizsardzības iestādēm.

               Pamatojoties uz tehnisko dialogu, kura mērķis ir noteikt kopīgu rīcību, lai uzlabotu informācijas apmaiņu un kopīgi veicamas tiesībaizsardzības operatīvās darbības cīņā pret šaujamieroču nelikumīgu tirdzniecību, ES ar Tunisiju jau ir vienojusies par virkni pasākumu, kuru mērķis ir uzlabot sadarbību starp attiecīgajām tiesībaizsardzības iestādēm, ar attiecīgu reģionālo un/vai divpusējo programmu starpniecību nodrošināt palīdzību rīcībspējas palielināšanai un izstrādāt operatīvās darbības kopīgi pieņemta regulējuma ietvaros
                  10
               . Tas tomēr neattiecas uz personas datu pārsūtīšanu.

               Politiskais konteksts

               ES un Tunisijas attiecības sāka veidoties 1976. gadā un būtiski nostiprinājās, kad Tunisija un ES 1995. gadā parakstīja asociācijas nolīgumu, tādējādi paverot ceļu divām desmitgadēm savstarpēji izdevīgu ekonomisko un tirdzniecības attiecību.

               ES atbalsts Tunisijas iedzīvotājiem aptver daudzas politikas jomas, ieskaitot atbalstu vēlēšanu procesā, cilvēktiesību veicināšanu, atbalstu demokrātiskām un sociāli ekonomiskām reformām, drošības uzlabošanu un pilsoniskās sabiedrības stiprināšanu. Pārskatot Eiropas kaimiņattiecību politiku (EKP), tika identificētas vēl trīs sadarbības jomas: 1) ekonomikas attīstība stabilizācijas nolūkā; 2) drošības aspekts un 3) migrācija un mobilitāte
                  11
               . ES arī piedāvāja Tunisijai veidot ciešākas saiknes, izmantojot ciešāku ekonomisko un tirdzniecības integrāciju un mobilitātes partnerību. 2012. gadā Tunisija un ES vienojās par „privileģētas partnerības” izveidi, stiprinot attiecības un integrāciju
                  12
               .

               ES ir apņēmusies pastiprināt savas plašās sadarbības īstenošanu ar Tunisiju drošības jomā, cīņā pret terorismu, kā arī radikalizācijas un vardarbīga ekstrēmisma novēršanā
                  13
               , tostarp stiprinot Tunisijas sadarbību ar attiecīgajām ES aģentūrām un iestādēm, ieskaitot Eiropolu
                  14
               . Reaģējot Tunisija ir piešķīrusi augstu prioritāti radikalizācijas novēršanai un cīņai pret terorismu
                  15
               , un Tunisijai atbalstu sniedz cita starpā Eiropas Radikalizācijas izpratnes tīkls
                  16
               .

               Pēc ES un Tunisijas Asociācijas padomes 2017. gada 11. maija tikšanās ES un Tunisija pašlaik ir vienošanās procesā par to jaunajām stratēģiskajām prioritātēm. Šajā sanāksmē abas puses uzsvēra progresu, kas panākts to divpusējā sadarbībā drošības un terorisma apkarošanas jomā, un ar gandarījumu uzsvēra konstatētos uzlabojumus drošības jomā Tunisijā, kas notikuši, pateicoties jo īpaši valsts drošības spēku īstenotajiem centieniem.

               Augsta līmeņa dialoga par drošību 2. sesija Briselē 2017. gada 19. janvārī atspoguļoja kopīgo vēlmi pastiprināt sadarbību šajā jomā, vienlaikus veicinot pilnīgu tiesiskuma, cilvēktiesību un pamatbrīvību ievērošanu
                  17
               .

               Ar Tunisiju jau tiek īstenots terorisma apkarošanas un drošības dialogs, un tajā iekļauts rīcības plāns, kas aptver sadarbību tiesībaizsardzības jomā un kurā ir minēts turpmākas sadarbības nolīgums ar Eiropolu. 19. janvārī notikušās sanāksmes secinājumos sadarbība starp Eiropolu un Tunisijas iestādēm tika iekļauta starp ES un Tunisijas sadarbības prioritātēm.

               Darbības vajadzības

               Balstoties uz 2017. gada smagas un organizētas noziedzības draudu novērtējumā (SOCTA)
                  18
                un 2017. gada ziņojumā par terorisma situāciju un tendencēm (TE-SAT)
                  19
                sniegtajiem datiem, kā arī, cita starpā, Eiropola iekšējo ekspertu zināšanām, sadarbība ar Tunisiju jo īpaši ir vajadzīga, lai novērstu šādas noziedzības izpausmes.

               Terorisms: Teroristu grupējumi, kas darbojas reģionā un pāri robežām (tostarp Lībijā un Sāhelā) apdraud gan Tunisiju, gan ES, kuras abas ir bijušas teroristu uzbrukumu mērķis.

               Līdztekus apdraudējuma situācijas uzlabošanai un jaunu tendenču apzināšanai ir vajadzīga ciešāka sadarbība, tostarp personas datu apmaiņa, lai novērstu ārvalstu teroristisko kaujinieku fenomenu (tostarp attiecībā uz aizdomās turētām personām, kurām ir dubulta pilsonība vai juridiskās dzīvesvietas) un efektīvi atklātu, novērstu un sodītu ceļošanu terorisma nolūkos (tostarp iespējamo iefiltrēšanos migrantu plūsmā), interneta ļaunprātīgu izmantošanu terorisma nolūkos, terorisma finansēšanu, kā arī saikni ar organizēto noziedzību.

               Ieilgušo Lībijā notiekošo konfliktu dēļ ir dramatiski pieaugusi šaujamieroču nelikumīga tirdzniecība reģionā. Nopietna problēma ir kontrabandas maršruti, kas šķērso Tunisiju no Lībijas un Sāhelas.

               ES un Tunisija ir izveidojušas sadarbību šaujamieroču jomā un vienojušās par darba programmu, tostarp apmācību un spēju veidošanu. Tā kā sadarbības apjoms palielinās, aizvien vairāk ir vajadzīga uzlabota informācijas apmaiņa un turpmākas izmeklēšanas.

               Narkotiku kontrabanda: Tuvie Austrumi un Ziemeļāfrika (MENA) ir galvenais nelikumīgu narkotisko vielu avots, tranzīta punkts un patērētājs. Reģiona ziemeļos atrodas noturīgs klientu loks, dienvidos to šķērso Sāhelas kontrabandas maršruts, bet no austrumiem uz rietumiem – heroīna maršruts, tādēļ reģions gan negatīvi ietekmē, gan to pašu negatīvi skar neatļautu vielu ļaunprātīga izmantošana un ražošana.

               Tunisija ir nozīmīga tranzīta valsts kokaīnam, kas no Latīņamerikas tiek vests uz Eiropu. Valsts norāda uz bezprecedenta konfiskācijas gadījumiem attiecībā uz kokaīnu, kas ievests no Dienvidamerikas, un šķiet, ka Tunisija ir gan kokaīna kontrabandas tranzīta, kā arī galamērķa valsts. 2016. gadā ar ES finansētās programmas “Kokaīna tirdzniecības ceļš” (AIRCOP projekta ietvaros) starpniecību Tunisijā tika izveidota kopīga operatīvās grupas narkotiku pārtveršanai lidostās juridiskā iestāde (JAITFs).

               Organizētā migrantu kontrabanda 2017. gadā ir ievērojami pieaugusi, un jo īpaši Tunisijas valstspiederīgie izmanto organizētās kontrabandas tīklus, lai atvieglotu savu nelegālo migrāciju uz ES. Tunisijas valdība ir guvusi zināmus panākumus šā augošā apdraudējuma risināšanā, tomēr plašāks Eiropola sniegts speciālistu atbalsts varētu uzlabot tās spējas, kā arī informācijas apmaiņu. Sadarbība ar Tunisijas iestādēm būtu nozīmīga arī dokumentu viltošanas apkarošanā, kas ir noziedzīgu nodarījumu joma, kura saistīta ar migrantu kontrabandu.

               2.IETEIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI

               Regulā (ES) 2016/794 par Eiropas Savienības Aģentūru tiesībaizsardzības sadarbībai un apmācībai (Eiropolu) ir izklāstīts Eiropola tiesiskais regulējums, it īpaši tā mērķi, uzdevumi, pilnvaras, datu aizsardzības garantijas un veidi, kā sadarboties ar ārējiem partneriem.

               Šis ieteikums ir saskaņā ar Eiropola regulu.

               Šā ieteikuma mērķis ir saņemt no Padomes pilnvarojumu Komisijai sākt sarunas par turpmāku nolīgumu ES vārdā. Juridiskais pamats Padomei atļaut sākt sarunas ir LESD 218. panta 3. un 4. punkts.

               Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 218. pantu Komisija ir iecelta par sarunu vedēju no Savienības puses attiecībā uz nolīgumu starp Eiropas Savienību un Tunisiju attiecībā uz personas datu apmaiņu starp Eiropas Savienības Aģentūru tiesībaizsardzības sadarbībai (Eiropolu) un Tunisijas kompetentajām iestādēm cīņā pret smagiem noziegumiem un terorismu.

               Ieteikums

               PADOMES LĒMUMS,

               ar ko pilnvaro sākt sarunas par nolīgumu starp Eiropas Savienību un Tunisiju par personas datu apmaiņu starp Eiropas Savienības Aģentūru tiesībaizsardzības sadarbībai (Eiropolu) un Tunisijas kompetentajām iestādēm cīņā pret smagiem noziegumiem un terorismu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību (LESD) un jo īpaši tā 218. panta 3. un 4. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               tā kā:

               (1)Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/794
                  20
                tika pieņemta 2016. gada 11. maijā un to piemēro no 2017. gada 1. maija.

               (2)Šajā regulā, jo īpaši tās 25. pantā, ir paredzēti noteikumi par personas datu pārsūtīšanu no Eiropas Savienības Aģentūras tiesībaizsardzības sadarbībai (Eiropola) uz trešām valstīm un starptautiskām organizācijām. Eiropols drīkst nosūtīt personas datus trešās valsts iestādei, pamatojoties uz starptautisku nolīgumu, kas noslēgts starp Savienību un attiecīgo trešo valsti, ievērojot LESD 218. pantu, sniedzot atbilstīgus aizsardzības pasākumus attiecībā uz privātuma un personu pamattiesību un brīvību aizsardzību.

               (3)Būtu jāuzsāk sarunas ar mērķi noslēgt šādu nolīgumu starp Eiropas Savienību un Tunisiju.

               (4)Šajā nolīgumā būtu jāievēro pamattiesības un jāņem vērā principi, kas ir atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, konkrēti tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību, kas atzītas hartas 7. pantā, tiesības uz personas datu aizsardzību, kas atzītas hartas 8. pantā, un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību un taisnīgu tiesu, kas atzītas hartas 47. pantā. Nolīgums būtu jāpiemēro saskaņā ar minētajām tiesībām un principiem,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Ar šo Komisija tiek pilnvarota Savienības vārdā risināt sarunas par nolīgumu starp Eiropas Savienību un Tunisiju par personas datu apmaiņu starp Eiropas Savienības Aģentūru tiesībaizsardzības sadarbībai (Eiropolu) un Tunisijas kompetentajām iestādēm cīņā pret smagiem noziegumiem un terorismu.

               2. pants

               Sarunu norādes ir izklāstītas pielikumā.

               3. pants

               Sarunas risina, apspriežoties ar [īpašās komitejas nosaukums; ievieto Padome].

               4. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        2016. gada 11. maija Regula (ES) 2016/794, OV L 135, 24.5.2016., 53. lpp.

                     (2)

                        Eiropols, ciktāl tas ir nepieciešams tā uzdevumu veikšanai, var izveidot un uzturēt sadarbības attiecības ar ārējiem partneriem, noslēdzot darba un administratīvās vienošanās, kuras pašas par sevi nav juridisks pamats personas datu apmaiņai.

                     (3)

                        COM(2015) 185 final.

                     (4)

                        Padomes dokuments 10384/17, 2017. gada 19. jūnijs.

                     (5)

                        “Kopīgs redzējums, kopīga rīcība – Stiprāka Eiropa. Globāla Eiropas Savienības ārpolitikas un drošības politikas stratēģija
                  http://europa.eu/globalstrategy/en

                     (6)

                        COM(2017) 608 final.

                     (7)

                        Eiropola stratēģija 2016.–2020. gadam, ko pieņēmusi Eiropola valde 2015. gada 1. decembrī,
                  https://www.europol.europa.eu/publications-documents/europol-strategy-2016-2020
                  .

                     (8)

                        Eiropola ārējā stratēģija 2017.–2020. gadam, ko pieņēmusi Eiropola valde 2016. gada 13. decembrī, EDOC #865852v3.

                     (9)

                        Saskaņā ar Eiropola sniegto informāciju ar organizēto noziedzību saistīti noziedzīgi nodarījumi šajā reģionā ietver šaujamieroču nelikumīgu tirdzniecību, narkotiku tirdzniecību, finanšu noziegumus, tostarp nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju, un kibernoziegumus.

                     (10)

                        Šajā kontekstā vairākas iniciatīvas ir iekļautas šaujamieroču jomas prioritātē ES politikas cikla organizētas un smagas starptautiskas noziedzības jomā ietvaros, kā arī Komisijas paziņojumā Eiropas Parlamentam un Padomei “Eiropas Drošības programmas īstenošana: ES rīcības plāns pret šaujamieroču un sprāgstvielu nelikumīgu tirdzniecību un izmantošanu”, 2.12.2015., COM(2015) 624 final.

                     (11)

                        Šie trīs pīlāri papildina jau 2003. gadā apzinātos, kad tika sākta pirmā EKP (laba pārvaldība, demokrātija, tiesiskums un cilvēktiesības). https://ec.europa.eu/neighbourhood-enlargement/neighbourhood/overview_en.

                     (12)

                        SEAE “Relations Tunisie-Union européenne: Un partenariat privilégié. Plan d'Action 2013-2017.”
                  https://eeas.europa.eu/delegations/tunisia/documents/press_corner/plan_action_tunisie_ue_2013_2017_fr.pdf
                  .

                     (13)

                        Padomes 2016. gada 27. oktobra secinājumi, dok. 13056/16.

                     (14)

                        “ES atbalsta Tunisijai stiprināšana”, JOIN(2016) 47 final.

                     (15)

                        Tunisija 2016. gada decembrī izveidoja starpministriju „platformu alternatīvam diskursam un cīņai pret vardarbīgu ekstrēmismu”.

                     (16)

                        Eiropas Radikalizācijas izpratnes tīkls (RAN) apvieno speciālistus no visas Eiropas, kuri strādā pie radikalizācijas novēršanas. Tas 2016. gada decembrī Tunisijā rīkoja semināru par radikalizāciju.

                     (17)

                  https://eeas.europa.eu/headquarters/headquarters-homepage/19207/second-high-level-political-dialogue-security-and-counter-terrorism-european-union-and-tunisia_en

                     (18)

                  https://www.europol.europa.eu/socta/2017
                   /

                     (19)

                  https://www.europol.europa.eu/sites/default/files/documents/tesat2017.pdf

                     (20)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/794 (2016. gada 11. maijs) par Eiropas Savienības Aģentūru tiesībaizsardzības sadarbībai (Eiropolu) un ar kuru aizstāj un atceļ Padomes Lēmumus 2009/371/TI, 2009/934/TI, 2009/935/TI, 2009/936/TI un 2009/968/TI (OV L 135, 24.5.2016., 53. lpp.).

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē,20.12.2017
            COM(2017) 807 final
            PIELIKUMS
            dokumentam
            ieteikums PADOMES LĒMUMAM,
            ar ko pilnvaro sākt sarunas par nolīgumu starp Eiropas Savienību un Tunisiju par personas datu apmaiņu starp Eiropas Savienības Aģentūru tiesībaizsardzības sadarbībai (Eiropolu) un Tunisijas kompetentajām iestādēm cīņā pret smagiem noziegumiem un terorismu

               PIELIKUMS

               Norādes sarunām par nolīgumu starp Eiropas Savienību un Tunisiju par personas datu apmaiņu starp Eiropas Savienības Aģentūru tiesībaizsardzības sadarbībai (Eiropolu) un Tunisijas kompetentajām iestādēm cīņā pret smagiem noziegumiem un terorismu

               Sarunu gaitā Komisijai būtu jācenšas sasniegt turpmāk izklāstītos mērķus.

               (1)Nolīguma mērķis ir nodrošināt juridisko pamatu personas datu nosūtīšanai starp Eiropolu un Tunisijas kompetentajām iestādēm, lai atbalstītu un stiprinātu šīs valsts un dalībvalstu kompetento iestāžu darbības, kā arī to savstarpējo sadarbību, novēršot un apkarojot smagus starptautiskus noziegumus un terorismu, vienlaikus nodrošinot pienācīgus aizsardzības pasākumus attiecībā uz privātuma, personas datu, personu pamattiesību un brīvību aizsardzību.

               (2)Lai garantētu datu izmantošanas mērķa ierobežojumu, sadarbība šā nolīguma ietvaros attiecas tikai uz noziegumiem un saistītiem noziedzīgiem nodarījumiem, kas ietilpst Eiropola kompetencē saskaņā ar Regulas Nr. 2016/794 3. pantu (kopā “noziedzīgi nodarījumi”). Sadarbība jo īpaši būtu jāvērš uz terorisma apkarošanu un radikalizācijas novēršanu, organizētās noziedzības iznīcināšanu, jo īpaši šaujamieroču nelikumīgu tirdzniecību, migrantu kontrabandu un narkotiku tirdzniecību, un kibernoziedzības apkarošanu.

               (3)Nolīgumā skaidri un precīzi jāizklāsta nepieciešamie aizsardzības pasākumi un pārbaudes attiecībā uz personas datu aizsardzību, personu pamattiesību un brīvību aizsardzību neatkarīgi no valstspiederības un dzīvesvietas, apmainoties ar personas datiem starp Eiropolu un Tunisijas kompetentajām iestādēm.

               Proti:

               (a)ir jānosaka skaidri un precīzi mērķi personas datu apstrādei, ko saistībā ar šo nolīgumu veic puses, un tie nedrīkst būt plašāki, nekā tas nepieciešams atsevišķos gadījumos, lai novērstu un apkarotu terorismu un noziedzīgus nodarījumus, kas minēti nolīgumā.

               (b)Personas dati, ko Eiropols pārsūta saskaņā ar nolīgumu, jāapstrādā godprātīgi, ar likumīgu pamatojumu un vienīgi tiem mērķiem, kādiem tie ir pārsūtīti. Nolīgumā paredzēta iespēja Eiropolam datu pārsūtīšanas brīdī norādīt ierobežojumus to piekļuvei vai izmantošanai, tostarp attiecībā uz to pārsūtīšanu, dzēšanu vai iznīcināšanu. Personas datiem jābūt adekvātiem, atbilstīgiem un jāaprobežojas ar to, kas ir nepieciešams attiecībā pret šo mērķi. Tiem jābūt precīziem un atjauninātiem. Tos neglabā ilgāk, nekā tas ir nepieciešams mērķim, kuram tie ir pārsūtīti.

               (c)Eiropolam ir aizliegts pārsūtīt tādus personas datus, kuri atklāj rasi vai etnisko izcelsmi, politiskos uzskatus, reliģisko vai filozofisko pārliecību, piederību arodbiedrībai, kā arī ģenētiskos datus un datus par personas veselību un seksuālo dzīvi, ja vien šāda pārsūtīšana nav absolūti nepieciešama un samērīga atsevišķos gadījumos, lai novērstu vai apkarotu noziedzīgus nodarījumus, kā minēts nolīgumā, un uz šādu pārsūtīšanu attiecas atbilstošas garantijas. Nolīgumā būtu arī jāiekļauj īpašas garantijas attiecībā uz personas datu pārsūtīšanu par noziedzīgu nodarījumu upuriem, lieciniekiem vai citām personām, kas var sniegt informāciju par noziedzīgiem nodarījumiem, kā arī par nepilngadīgajiem.

               (d)Nolīgums nodrošina to personu īstenojamās tiesības, kuru personas dati tiek apstrādāti, paredzot noteikumus par tiesībām uz piekļuvi, labošanu un dzēšanu, tostarp konkrētu pamatojumu, kas var ļaut veikt jebkādus vajadzīgus un samērīgus ierobežojumus. Nolīgums arī nodrošina īstenojamās tiesības uz apstrīdēšanu administratīvā un juridiskā kārtībā jebkurai personai, kuras datus apstrādā saskaņā ar šo nolīgumu, un nodrošina efektīvus tiesiskās aizsardzības līdzekļus.

               (e)Nolīgums paredz noteikumus par personas datu uzglabāšanu, pārskatīšanu, labošanu un dzēšanu, kā arī par uzskaiti reģistrēšanas un dokumentēšanas nolūkā un par informāciju, kas ir pieejama indivīdiem. Tajā būtu jāparedz arī garantijas attiecībā uz personas datu automatizētu apstrādi.

               (f)Nolīgums nosaka kritērijus, uz kuru pamata ir jānorāda datu avota ticamība un datu precizitāte.

               (g)Nolīgumā iekļauj pienākumu nodrošināt personas datu drošību, izmantojot atbilstīgus tehniskus un organizatoriskus pasākumus, tostarp atļaujot tikai pilnvarotām personām piekļūt personas datiem. Nolīgums ietver arī paziņošanas pienākumu personas datu aizsardzības pārkāpuma gadījumā, kas skar datus, kuri pārsūtīti saskaņā ar šo nolīgumu.

               (h)Informācijas pārsūtīšana no Tunisijas kompetentajām iestādēm citām iestādēm Tunisijā ir atļauta tikai šā nolīguma vajadzībām un uz to attiecas attiecīgi nosacījumi un aizsardzības pasākumi.

               (i)Nosacījumi, kas minēti h) apakšpunktā, attiecas arī uz informācijas pārsūtīšanu no Tunisijas kompetentajām iestādēm uz trešās valsts iestādēm, piemērojot papildu prasību, ka šāda pārsūtīšana ir atļauta tikai attiecībā uz trešām valstīm, uz kurām Eiropols ir tiesīgs pārsūtīt personas datus, pamatojoties uz Regulas (ES) 2016/794 25. panta 1. punktu.

               (j)Nolīgums nodrošina uzraudzības sistēmu, ko īsteno viena vai vairākas neatkarīgas valsts iestādes, kuras ir atbildīgas par datu aizsardzību un kurām ir efektīvas izmeklēšanas un iejaukšanās pilnvaras pārraudzīt tās Tunisijas valsts iestādes, kas izmanto personas datus/apmainās ar informāciju, un tiesības iesaistīties juridiskās procedūrās. Neatkarīgajām iestādēm jo īpaši ir pilnvaras izskatīt personu sūdzības par to personas datu izmantošanu. Valsts iestādēm, kas izmanto personas datus, ir pienākums nodrošināt, ka tiek ievēroti noteikumi par personas datu aizsardzību saskaņā ar nolīgumu.

               (4)Nolīgums paredz efektīvu strīdu izšķiršanas mehānismu attiecībā uz tā interpretāciju un piemērošanu, lai nodrošinātu, ka puses ievēro savstarpēji saskaņotos noteikumus.

               (5)Nolīgumā iekļauj noteikumu par spēkā stāšanos un piemērojamību un tādu noteikumu, saskaņā ar kuru puse var nolīgumu pārtraukt vai apturēt.

               (6)Nolīgumā var iekļaut klauzulu, kurā noteikta tā teritoriālā piemērošana, ja nepieciešams.

               (7)Nolīgumā var iekļaut noteikumus par nolīguma pārraudzību un periodisku izvērtēšanu.

               (8)Šis nolīgums ir vienlīdz autentisks angļu, bulgāru, čehu, dāņu, franču, grieķu, holandiešu, horvātu, igauņu, itāļu, latviešu, lietuviešu, maltiešu, poļu, portugāļu, rumāņu, slovāku, slovēņu, somu, spāņu, ungāru, vācu un zviedru valodā; un tajā iekļauj atbilstīgu klauzulu par valodām.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 19.3.2018
            COM(2018) 138 final
            Ieteikums
            PADOMES LĒMUMS,
            ar ko atļauj sākt sarunas par Pasaules vides paktu

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.IETEIKUMA KONTEKSTS

               Ar Francijas valdības atbalstu starptautiska juridisko ekspertu grupa ir ierosinājusi izstrādāt jaunu starptautisku vides tiesību instrumentu ar mērķi papildināt un uzlabot starptautisko vides tiesību saskanību un atvieglot pašreizējo saistību izpildi. 2017. gada 24. jūnijā Sorbonas universitātē (Parīzē) klātesošie tika iepazīstināti ar Pasaules vides pakta (turpmāk — “Pakts”) teksta projektu. Francijas Republikas prezidents šajā pasākumā apņēmās ar Pakta projektu iepazīstināt ANO Ģenerālo asambleju, un tas notika 2017. gada 19. septembrī Ģenerālās asamblejas 72. sesijas Ministru nedēļā.

                  Ierosinātāju piedāvātie Pakta galvenie mērķi ir šādi:

               ·vispārējās politiskās deklarācijās jau iekļautos vides tiesību pamatprincipus iestrādāt juridiski saistošā līgumā, lai būtu iespējams valstu tiesās panākt to izpildi;

               ·padarīt par vispārējiem juridiski saistošo speciālo konvenciju galvenos noteikumus;

               ·ņemot vērā jaunās risināmās problēmas, ieviest arī jaunus principus, jo juristu sagatavotajā teksta melnrakstā ir iekļauts, piemēram, aizsardzības līmeņa nepasliktināšanas princips un noturības princips, kā arī pienākums rūpēties par vidi.

                  [Atjaunināt pēc rezolūcijas formālās iesniegšanas un/vai pieņemšanas] Pēc 2017. gada 19. septembra tikšanās Ņujorkā ad-hoc valstu grupa Francijas vadībā sagatavoja procesuālo rezolūciju, kas iesniedzama pieņemšanai Ģenerālajā asamblejā. Rezolūcijas projektu 2017. gada 20. decembrī darīja elektroniski pieejamu, lai piesaistītu līdzatbalstītājus, [un oficiāli iesniedza Ģenerālajai asamblejai 2018. gada [ievietot datumu]]. Ierosinātāji cer, ka rezolūcija tiks pieņemta 2018. gada martā, lai jau 2018. gada pavasarī varētu sākties oficiālās sarunas par Paktu. Ar šo rezolūciju (kas Ņujorkā joprojām tiek apspriesta tikai neoficiālā līmenī un vēl nav formāli iesniegta) Ģenerālā asambleja:

               ·nospriestu izstrādāt starptautisku instrumentu — “Pasaules vides paktu” —, kura mērķis būtu papildināt un uzlabot starptautisko vides tiesību saskanību un atvieglot pašlaik starptautiskajās vides tiesībās paredzēto saistību izpildi;

               ·nospriestu vēl pirms starpvaldību konferences organizēt atklātu starpvaldību darba grupu, kurā tiktu risinātas sarunas par Pasaules vides paktu un kas pulcētos Ņujorkā no 2018. līdz, vēlams, 2020. gadam;

               ·prasītu Ģenerālās asamblejas priekšsēdētājam iecelt divus līdzkoordinatorus, kas darba grupas apspriedes un sarunas vadītu pastāvīgā koordinācijā un saziņā ar visām dalībvalstīm, reģionālajām grupām un ieinteresētajām aprindām;

               ·nospriestu, ka pirmajā sanāksmē darba grupa skatīs jautājumus par darba sadali starp grupas locekļiem;

               ·prasītu Ģenerālās asamblejas priekšsēdētājam nokārtot, ka darba grupas vajadzībām ANO Vides programma (UNEP) nodrošina atbalstu, sekretariāta pakalpojumus, nepieciešamo papildinformāciju un attiecīgos dokumentus;

               ·prasītu, lai UNEP sniedz nepieciešamo atbalstu apspriedēm ar dažādām ieinteresētajām personām, kurās apkopos viedokļus par Pasaules vides pakta galvenajiem elementiem;

               ·ieteiktu atklātajai starpvaldību darba grupai darbu pabeigt ne vēlāk kā 2020. gadā.

                  Pakta ierosinātāji ir skaidri norādījuši, ka sarunu procesā juridisko ekspertu paveiktais nebūtu uzskatāms par “pirmuzmetumu”.

                  Francijas delegācija par šo iniciatīvu Eiropas Savienības Padomi un Eiropas Komisiju informēja Starptautisku vides jautājumu darba grupas (WPIEI-Global) sanāksmēs, kas sākās 2017. gada septembrī.

               2.EX-POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

                   Tā kā pašlaik ir zināmi tikai iniciatīvas vispārīgie mērķi un pašreizējam juristu sagatavotajam Pakta projektam nav nekāda oficiāla statusa, šobrīd iniciatīvas apspriešanai nebūtu lielas jēgas. 2018. gada 15. februārī tika publicēts plāns, kurā ieinteresētajām aprindām izskaidrots, kāpēc un ar kādu mērķi tiek gatavots šis ieteikums Padomes lēmumam. Pēc šī plāna publicēšanas ieinteresēto aprindu pārstāvji 4 nedēļu laikā varēja sniegt savus komentārus. Pēc procesa formālas uzsākšanas Ģenerālajā asamblejā to apspriedīs ar iedzīvotājiem un ieinteresētajām aprindām. Kad jaunais starptautiskais instruments ANO darba grupā būs ieguvis noteiktus apveidus, tiks izmantoti visi piemērotie apspriešanās līdzekļi. Attiecīgās ieinteresētās personas ir dalībvalstu pārvaldes iestāžu pārstāvji, nevalstiskās organizācijas, ES iedzīvotāji un sabiedrība kopumā, kā arī citas ieinteresētās personas atkarībā no pavērsieniem sarunu procesā.

                  Tāpat nav sagatavots ietekmes novērtējums, jo vēl nav īsti zināms ne sarunu tvērums, ne saturs. ES piedalīsies sarunās ar mērķi panākt, ka starptautiskais instruments ir maksimāli saskaņots ar attiecīgajām ES un starptautiskajām tiesībām.

               3.IETEIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI

                  Šā ieteikuma mērķis ir saņemt no Padomes pilnvarojumu Komisijai ES vārdā sākt sarunas par jauno Pasaules vides paktu. Juridiskais pamats Padomei atļaut sākt sarunas ir LESD 218. panta 3. un 4. punkts.

               Pakta priekšmets lielā mērā skar ES politiku un kompetenci, jo īpaši vides aizsardzības jomā (192. panta 1. punkts); tā kā tas ir ES tiesību jautājums, šādas sarunas nevar rīkot bez ES piedalīšanās.

               Starptautisko tiesību un ES tiesību noteikumiem par vides aizsardzību arī turpmāk jābūt saskanīgiem, tāpēc ir nepieciešams rīkoties LESD 216. panta 1. punkta nozīmē, lai pasargātu ES tiesību integritāti.

               Ieteikums

               PADOMES LĒMUMS,

               ar ko atļauj sākt sarunas par Pasaules vides paktu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 218. panta 3. un 4. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               tā kā:

               (1)Savienība ir dažādu daudzpusēju vides jomas nolīgumu puse un ar savu iekšējo un ārējo politiku un tiesību aktiem sekmē to sekmīgu īstenošanu.

               (2)[paredzēts 2018. gada martā — ievietot faktisko datumu ] ANO Ģenerālā asambleja pieņēma rezolūciju “Pasaules vides pakta izstrāde nolūkā stiprināt starptautisko vides tiesību īstenošanu" [pārbaudīt galīgo nosaukumu, ievietot atsauci], ar ko izveidota atklāta [starpvaldību] darba grupa, kurā norisinās sarunas par Pasaules vides paktu (“Pakts”), un nolemts, ka atklātajai [starpvaldību] darba grupai ir jāpulcējas no 2018. gada.

               (3)Līguma 191. pants nosaka, kāda ir Savienības kompetence vides jomā. Savienībai ir jāpiedalās sarunās par Paktu, lai aizsargātu Savienības tiesību integritāti un nodrošinātu, ka starptautisko tiesību un Savienības tiesību normas par vides aizsardzību arī turpmāk ir saskanīgas.

               (4)Komisiju vajadzētu pilnvarot Savienības vārdā uzsākt sarunas,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Komisija ir pilnvarota Savienības vārdā risināt sarunas par Pasaules vides paktu.

               2. pants

               Sarunu norādes ir izklāstītas pielikumā.

               3. pants

               Šīs sarunas risina, apspriežoties ar [īpašās komitejas nosaukumu ieraksta Padome].

               4. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē,19.3.2018
            COM(2018) 138 final
            PIELIKUMS
            dokumentam
            Ieteikums PADOMES LĒMUMAM,
            ar ko atļauj sākt sarunas par Pasaules vides paktu

               PIELIKUMS

               Sarunās par Pasaules vides paktu (“Pakts”) Komisija cenšas panākt, ka:

               -
                     Paktam ir ievērojama pievienotā vērtība un tas atvieglo pašreizējo starptautisko vides tiesību īstenošanu;

               -
                     Pakta noteikumi ir saskanīgi ar attiecīgajiem Savienības tiesību aktiem un ar attiecīgajiem daudzpusējiem nolīgumiem, kuru puse ir Savienība;

               -
                     atklātās [starpvaldību] darba grupas darba metodes ir tādas, ka Savienība var piedalīties tās apspriedēs;

               -
                     Paktā ir iestrādāti atbilstoši noteikumi, kas dod Savienībai iespēju kļūt par tā pusi un pilnībā piedalīties jebkādos tā īstenošanas mehānismos.

               Komisija nodrošina to, ka sarunas notiek, apspriežoties ar [īpašās komitejas nosaukumu ieraksta Padome]. Komisija regulāri ziņo Padomei par sarunu iznākumu.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 21.3.2018
            COM(2018) 151 final
            Ieteikums
            PADOMES LĒMUMS
            pilnvarot Komisiju Eiropas Savienības vārdā sākt sarunas, lai grozītu partnerattiecību nolīgumu zivsaimniecības nozarē un noslēgtu protokolu ar Marokas Karalisti

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               •Priekšlikuma pamatojums un mērķi

               Komisija ierosina sarunās apspriest grozījumu partnerattiecību nolīgumā zivsaimniecības nozarē (ZPN) starp Eiropas Kopienu un Marokas Karalisti un noslēgt protokolu, ar ko īsteno šo nolīgumu, kas atbilst Savienības flotes vajadzībām un ir saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1380/2013 par kopējo zivsaimniecības politiku un Padomes 2012. gada 19. marta secinājumiem par Komisijas paziņojumu par kopējās zivsaimniecības politikas ārējo dimensiju.

               Šis priekšlikums iesniegts pēc Eiropas Savienības Tiesas 2018. gada 27. februāra sprieduma Lietā C-266/16 (Western Sahara Campaign UK), ar kuru Tiesa atzīst, ka Rietumsahāras teritorijai piegulošie ūdeņi neietilpst zivsaimniecības nolīgumā minētajā zvejas zonā.

               •Saskanība ar spēkā esošajiem noteikumiem politikas jomā

               Pašreizējais ZPN starp Eiropas Savienību un Marokas Karalisti stājās spēkā 2007. gada 28. februārī
                  1
               . Šis nolīgums tika īstenots ar diviem secīgiem protokoliem, kas Savienības kuģiem, kuri zvejo pelaģiskās un bentiskās sugas, nodrošināja piekļuvi Marokas zvejas zonai līdz 2011. gada 14. decembrim, kad otrais īstenošanas protokols tika izbeigts, jo Eiropas Parlaments nedeva piekrišanu tā noslēgšanai. Eiropas Parlaments apšaubīja ierosinātā instrumenta ilgtspēju, finansiālo izdevīgumu un starptautisko likumību. Trešais protokols, kurā ņemtas vērā Eiropas Parlamenta bažas, tika noslēgts 2014. gadā
                  2
               , un tā darbība beigsies 2018. gada 14. jūlijā.

               Kopumā ar Maroku noslēgtais ZPN atļauj kuģiem no 11 dalībvalstīm darboties sešās dažādās zvejas kategorijās, kas aptver mazās pelaģiskās sugas, bentiskās sugas un tālu migrējošās sugas. Marokas zvejas zona veido ziemeļu robežu mazo pelaģisko sugu krājuma “C”
                  3
                izplatības apgabalam, kas plešas Mauritānijas, Senegālas un Gvinejas-Bisavas ūdeņos, kuri ietilpst divpusēju ilgtspējīgas zivsaimniecības partnerattiecību nolīgumu (IZPN) tīklā.

               IZPN palīdz popularizēt KZP mērķus starptautiskā mērogā, nodrošinot, ka Savienības zvejas darbības ārpus Savienības ūdeņiem ir balstītas uz tiem pašiem principiem un standartiem kā tie, kas piemērojami saskaņā ar Savienības tiesību aktiem. Turklāt IZPN stiprina Eiropas Savienības pozīciju starptautiskās un reģionālās zvejniecības organizācijās, jo īpaši Starptautiskajā Atlantijas tunzivju saglabāšanas komisijā (ICCAT). Visbeidzot, IZPN pamatojas uz labākajiem pieejamajiem zinātniskajiem ieteikumiem un palīdz uzlabot atbilstību starptautiskiem pasākumiem, tostarp apkarot nelegālu, nereģistrētu un neregulētu (NNN) zveju.

               Tam, kā tiek izpildīta un īstenota finansiālā kompensācija, kas Marokai piešķirta, lai atbalstītu zvejniecību ilgtspējīgu pārvaldību, tiks pievērsta sevišķa uzmanība, jo īpaši ņemot vērā ieteikumus, kuri norādīti Eiropas Revīzijas palātas 2015. gada Īpašajā ziņojumā Nr. 11 par IZPN.

               •Saskanība ar citām Savienības politikas jomām

               Sarunas par IZPN un protokolu ar Marokas Karalisti ir saskaņā ar ES ārējo darbību attiecībā uz kaimiņvalstīm un saskaņā ar Savienības mērķiem demokrātijas principu un cilvēktiesību ievērošanas jomā.

               Pēc iepriekš minētā Eiropas Savienības Tiesas sprieduma ir jāprecizē nolīguma ģeogrāfiskā darbības joma.

               ES uzskata, ka divpusējos nolīgumus ar Maroku ar konkrētiem nosacījumiem ir iespējams attiecināt uz Rietumsahāru.  Tomēr skaidrs, ka jebkāda vienošanās būs tikai provizoriska, kamēr konflikts tiek risināts Apvienoto Nāciju Organizācijā saskaņā ar attiecīgajām ANO Drošības padomes rezolūcijām.

               Sarunas tiks risinātas, visa procesa laikā apspriežoties ar visiem ieinteresētajiem Komisijas dienestiem, EĀDD un saņemot kompetentās ES delegācijas atbalstu.

               2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

               •Juridiskais pamats

               Šā lēmuma juridiskais pamats ir Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) piektās daļas par Savienības ārējo darbību V sadaļas par starptautiskiem nolīgumiem 218. pants, kurā noteikta procedūra, kādā notiek sarunu risināšana un nolīgumu slēgšana starp ES un trešām valstīm.

               •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)

               Neattiecas, jautājums ir ekskluzīvā kompetencē.

               •Proporcionalitāte

               Lēmums ir samērīgs ar izvirzīto mērķi.

               •Juridiskā instrumenta izvēle

               Instruments ir paredzēts LESD 218. panta 3. punktā un 218. panta 4. punktā.

               3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               •Ex post izvērtējumi / spēkā esošo tiesību aktu atbilstības pārbaudes

               Komisija 2017. gadā veica ex post un ex ante izvērtējumu par iespēju atjaunot zivsaimniecības protokolu ar Marokas Karalisti. Izvērtējuma secinājumi ir izklāstīti atsevišķā Komisijas dienestu darba dokumentā
                  4
               .

               Izvērtējuma ziņojumā secināts, ka ES flotes ir ļoti ieinteresētas turpināt zveju Marokā. Protokola atjaunošana palīdzēs arī stiprināt uzraudzību, kontroli un pārraudzību un veicināt zvejniecību labāku pārvaldību reģionā. Izvērtējums liecina, ka protokola atjaunošana nāktu par labu arī Marokai, ņemot vērā to, cik svarīgs Marokas zivsaimniecības nozares attīstības stratēģijai “Halieutis” ir saskaņā ar protokolu maksātais finansiālais ieguldījums. Maroka ir paudusi ieinteresētību ar ES sākt sarunas par atjaunotu protokolu.

               •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

               Izvērtēšanas procesā notika apspriešanās ar ieinteresētajām personām, tostarp nozares pārstāvjiem un pilsoniskās sabiedrības organizācijām, jo īpaši Tāljūras flotes konsultatīvajā padomē.

               •Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana

               Neattiecas.

               •Ietekmes novērtējums

               Neattiecas.

               •Normatīvā atbilstība un vienkāršošana

               Neattiecas.

               •Pamattiesības

               Sarunu norādēs, kuras ierosinātas kā pielikums lēmumam, ar ko iesaka pilnvarot sākt sarunas, ir iekļauta klauzula, kas ļauj apturēt nolīgumu un protokolu gadījumā, kad ir pārkāptas cilvēktiesības un demokrātijas principi.

               4.IETEKME UZ BUDŽETU

               Ar jauno protokolu saistītā ietekme uz budžetu ietver finansiālā ieguldījuma izmaksu Marokas Karalistei. Saistītie budžeta piešķīrumi saistību un maksājumu apropriāciju izteiksmē katru gadu jāiekļauj ilgtspējīgas zivsaimniecības partnerattiecību nolīgumiem paredzētajā budžeta pozīcijā (11 03 01), un tiem jābūt saderīgiem ar 2014.–2020. gada daudzgadu finanšu shēmas finansiālo plānojumu. Ikgadējās saistību un maksājumu summas, tostarp rezerves pozīcija attiecībā uz protokoliem, kuri nav stājušies spēkā gada sākumā
                  5
               , tiek noteiktas ikgadējā budžeta procedūrā.

               Sagaidāms, ka sarunas tiks pabeigtas pirms pašreizējā protokola termiņa beigām, t. i., līdz 2018. gada 14. jūlijam.

               5.CITI ELEMENTI

               •Īstenošanas plāni un uzraudzīšanas, izvērtēšanas un ziņošanas kārtība

               Sarunas plānots sākt 2018. gada pirmajā ceturksnī.

               •Konkrēto priekšlikuma noteikumu detalizēts skaidrojums

               Komisija iesaka:

               - Padomei pilnvarot Komisiju sākt un risināt sarunas, lai grozītu partnerattiecību nolīgumu zivsaimniecības nozarē ar Marokas Karalisti un noslēgtu protokolu,

               - norīkot Komisiju par šo sarunu risinātāju no ES puses,

               - Komisijai sarunas risināt, apspriežoties ar īpašo komiteju, kas izveidota saskaņā ar Līgumu par Eiropas Savienības darbību,

               - Padomei apstiprināt šim ieteikumam pievienotās sarunu norādes.

               Ieteikums

               PADOMES LĒMUMS

               pilnvarot Komisiju Eiropas Savienības vārdā sākt sarunas, lai grozītu partnerattiecību nolīgumu zivsaimniecības nozarē un noslēgtu protokolu ar Marokas Karalisti

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 218. panta 3. un 4. punktu,

               ņemot vērā Komisijas ieteikumu,

               tā kā būtu jāsāk sarunas ar Marokas Karalisti ar mērķi grozīt partnerattiecību nolīgumu zivsaimniecības nozarē starp Eiropas Kopienu un Marokas Karalisti
                  6
                un noslēgt protokolu, ar ko īsteno šo nolīgumu,

               tā kā ir svarīgi netraucēt partnerattiecības zivsaimniecības nozarē, kas gadu gaitā izveidojušās starp Eiropas Savienību un Marokas Karalisti, vienlaikus nodrošinot pienācīgas cilvēktiesību aizsardzības garantijas un attiecīgo teritoriju ilgtspējīgu attīstību,

               tā kā Savienība atbalsta Apvienoto Nāciju Organizācijas centienus rast savstarpēji pieņemamu politisku risinājumu, kas nodrošinātu Rietumsahāras iedzīvotāju pašnoteikšanos saskaņā ar ANO Statūtu principiem un mērķiem,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               1.Komisija tiek pilnvarota sākt sarunas ar Marokas Karalisti ar mērķi grozīt partnerattiecību nolīgumu zivsaimniecības nozarē starp Eiropas Kopienu un Marokas Karalisti un noslēgt protokolu, ar ko īsteno šo nolīgumu.

               2.Komisija vada sarunu grupu, kurā piedalās arī Savienības Augstā pārstāve ārlietās un drošības politikas jautājumos.

                2. pants

               Šīs sarunas risina, apspriežoties ar Padomes Ārējās zivsaimniecības politikas jautājumu darba grupu un pamatojoties uz Padomes pieņemtajām sarunu norādēm, kas izklāstītas šā lēmuma papildinājumā.

               3. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 78, 17.3.2007., 31. lpp.

                     (2)

                        OV L 349, 21.12.2013., 1. lpp.

                     (3)

                        Saskaņā ar izmantojamo zinātnisko klasifikāciju.

                     (4)

                        Evaluation rétrospective et prospective du Protocole à l'accord de partenariat dans le domaine de la pêche durable entre l'Union européenne et le Royaume du Maroc. Galīgais ziņojums, 2017. gada septembris (F&S, Poseidon un Megapesca).

                     (5)

                        40. nodaļa (rezerves pozīcija 40 02 41) saskaņā ar iestāžu nolīgumu par DFS (2013/C 373/01).

                     (6)

                        OV L 141, 29.5.2006., 4. lpp.

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē,21.3.2018
            COM(2018) 151 final
            PIELIKUMS
            [dokumentam]
            Ieteikums
            Padomes lēmumam pilnvarot Komisiju Eiropas Savienības vārdā sākt sarunas, lai grozītu partnerattiecību nolīgumu zivsaimniecības nozarē un noslēgtu protokolu ar Marokas Karalisti

               PIELIKUMS

               Sarunu norādes

               Sarunu mērķis ir grozīt partnerattiecību nolīgumu zivsaimniecības nozarē starp Eiropas Kopienu un Marokas Karalisti un noslēgt protokolu, ko pievieno šim nolīgumam, saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1380/2013 par kopējo zivsaimniecības politiku un ar Padomes 2012. gada 19. marta secinājumiem par Komisijas 2011. gada 13. jūlija paziņojumu par kopējās zivsaimniecības politikas ārējo dimensiju.

               Lai šis jaunais protokols veicinātu ilgtspējīgu un atbildīgu zveju, kā arī palīdzētu stingri ievērot starptautiskās tiesības, vienlaikus nodrošinot ES un Marokai savstarpējus ieguvumus, Komisija sarunu pamatā liek šādus mērķus:

               ·nodrošināt piekļuvi ūdeņiem, uz kuriem attiecas pašreizējais nolīgums un protokols, un ūdeņiem, kas ir pieguloši Rietumsahāras teritorijai bez pašpārvaldes, un atļaujas, kas ES flotes kuģiem vajadzīgas, lai minētajos ūdeņos zvejotu pelaģiskās, bentiskās un tālu migrējošās zivju sugas, un tādējādi cita starpā uzturēt ES operatoriem pieejamo ilgtspējīgas zivsaimniecības partnerattiecību nolīgumu tīklu;

               ·atbalstīt Apvienoto Nāciju Organizācijas ģenerālsekretāra centienus rast risinājumu, kas nodrošinātu Rietumsahāras iedzīvotāju pašnoteikšanos saskaņā ar ANO Statūtu principiem un mērķiem;

               ·ņemt vērā labākos pieejamos zinātniskos ieteikumus un attiecīgos pārvaldības plānus, ko pieņēmušas attiecīgās reģionālās zvejniecības pārvaldības organizācijas (RZPO), lai nodrošinātu zvejas darbību vidisko ilgtspēju un veicinātu okeānu pārvaldību starptautiskā mērogā. Zvejas darbībām vajadzētu būt vērstām tikai uz pieejamiem resursiem, ņemot vērā vietējās flotes zvejas kapacitāti un vienlaikus īpašu uzmanību pievēršot tam, ka attiecīgie krājumi ir transzonāli vai tālu migrējoši krājumi;

               ·iegūt pienācīgu, ES flotes interesēm pilnībā atbilstošu daļu no zvejas resursu pārpalikuma, apzinoties, ka par to interesi pauž arī citas ārvalstu flotes, kā arī panākt vienādu tehnisko nosacījumu piemērošanu visām ārvalstu flotēm;

               ·nodrošināt to, ka piekļuve zvejniecībām ir pamatota ar ES flotes darbību reģionā, ņemot vērā jaunākos un labākos pieejamos zinātniskos novērtējumus;

               ·iedibināt dialogu, kura mērķis ir stiprināt nozares politiku, lai tādējādi veicinātu atbildīgas zivsaimniecības politikas īstenošanu saistībā ar valsts attīstības mērķiem, jo īpaši attiecībā uz zvejniecību pārvaldību, cīņu pret nelegālu, nereģistrētu un neregulētu zveju, zvejas darbību kontroli, uzraudzību un pārraudzību un zinātnisko ieteikumu sniegšanu, un sekmētu darbvietu radīšanu, kas cita starpā palīdzētu novērst emigrācijas pamatcēloņus;

               ·iekļaut klauzulu par cilvēktiesību un demokrātijas principu pārkāpšanas sekām;

               ·iekļaut klauzulu par ES flotes preferenciālu piekļuvi pieejamajiem pārpalikumiem un par vienādu tehnisko nosacījumu piemērošanu visām ārvalstu flotēm;

               ·iekļaut atbilstošus mehānismus, kas nodrošina, ka Komisija ir pietiekami informēta un iesaistīta tādā jautājumā kā saskaņā ar nolīgumu un protokolu gūto sociālekonomisko ieguvumu ģeogrāfiskais un sociālais sadalījums, lai Komisija varētu pienācīgi gādāt par to, ka nolīgums un protokols nāk par labu attiecīgo teritoriju iedzīvotājiem;

               ·iekļaut pārskatīšanas klauzulu, kura ļauj ņemt vērā savstarpēji pieņemamu politisku risinājumu, kas nodrošinātu Rietumsahāras iedzīvotāju pašnoteikšanos saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtu principiem un mērķiem.

               Turklāt:

               ·Komisija parakstīšanas laikā novērtē ilgtspējīgas zivsaimniecības partnerattiecību nolīguma un tā protokola iespējamo ietekmi uz ilgtspējīgu attīstību, jo sevišķi novērtējot attiecīgo teritoriju iedzīvotāju ieguvumus un dabas resursu izmantošanu.

               ·Komisijai būtu jānodrošina, ka laikā, kad tā iesniedz priekšlikumu par parakstīšanu un noslēgšanu, iedzīvotāji, kurus nolīgums skar, ir tikuši pienācīgi iesaistīti.

               ·Lai nepieļautu zvejas darbību pārtraukšanu, jaunajā protokolā būtu jāiekļauj klauzula par tā provizorisku piemērošanu.

               Protokolā būtu konkrēti jānosaka:

               ·zvejas iespējas, kas katrā kategorijā piešķiramas Eiropas Savienības kuģiem;

               ·finansiālā kompensācija un tās izmaksāšanas nosacījumi un

               ·nozarei paredzētā atbalsta rezultatīvas īstenošanas un tās regulāras uzraudzības mehānismi.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 23.5.2018
            COM(2018) 403 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Čehijas Republikas 2018. gada valsts reformu programmuun ar ko sniedz Padomes atzinumu par Čehijas Republikas 2018. gada konverģences programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Čehijas Republikas 2018. gada valsts reformu programmu

                  un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Čehijas Republikas 2018. gada konverģences programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu
                  2
               ,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas
                  3
               ,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2017. gada 22. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2018. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2018. gada 22. martā. Komisija 2017. gada 22. novembrī uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Čehijas Republika nebija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (2)2018. gada ziņojums par Čehijas Republiku
                  4
                tika publicēts 2018. gada 7. martā. Tajā bija izvērtēts, kā īstenoti šai valstij adresētie ieteikumi, ko Padome pieņēma 2017. gada 11. jūlijā, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Čehijas Republikas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu.

               (3)Čehijas Republika savu 2018. gada valsts reformu programmu un 2018. gada konverģences programmu iesniedza 2018. gada 30. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

               (4)Attiecīgie šai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus 2014.–2020. gada plānošanas periodam. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013
                  5
                23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par minētā noteikuma izmantošanu Komisija ir sniegusi Norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri saista Eiropas strukturālo un investīciju fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību
                  6
               .

               (5)Uz Čehijas Republiku pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa. Valdība savā 2018. gada konverģences programmā plāno laikposmā no 2018. gada līdz 2021. gadam sasniegt budžeta pārpalikumu nominālā izteiksmē. Vidēja termiņa budžeta mērķis — strukturālais deficīts 1,0 % apmērā no IKP — joprojām ar rezervi tiek sasniegts visā programmas periodā. Saskaņā ar 2018. gada konverģences programmu ir sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP pakāpeniski samazināsies līdz 29,9 % 2021. gadā. Makroekonomiskais scenārijs, kas ir budžeta prognozes pamatā, ir ticams. Budžeta mērķu sasniegšanu apdraudošie riski kopumā šķiet līdzsvaroti, un ir sagaidāms publisko investīciju pieaugums un publiskā sektora algu turpmāka palielināšanās. Pamatojoties uz Komisijas 2018. gada pavasara prognozi, tiek prognozēts, ka strukturālā bilance 2018. gadā samazināsies līdz aptuveni 0,9 % no IKP un 2019. gadā — līdz 0,2 % no IKP, tādējādi joprojām pārsniedzot vidēja termiņa budžeta mērķi. Kopumā Padome uzskata, ka saskaņā ar prognozēm Čehijas Republika 2018. un 2019. gadā ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.

               (6)Ilgtermiņā Čehijas Republikā joprojām pastāv vidējas nozīmības riski fiskālai stabilitātei. Ar novecošanu saistītās izmaksas rada problēmas veselības aprūpes un ilgtermiņa aprūpes jomā, un pensiju sistēmas izmaiņām ir jāpievērš īpaša uzmanība. Atjauninātās prognozes par izmaksām, kas saistītas ar novecošanu, liecina par lielāku pieaugumu nekā norādīts 2015. gada ziņojumā par novecošanu. Sagaidāms, ka pensiju izdevumi pieaugs no 8,2 % no IKP 2016. gadā līdz 10,9 % no IKP 2070. gadā. Šis sagaidāmais pensiju izdevumu lielākais pieaugums galvenokārt atspoguļo to, ka ir noteikts maksimālais pensionēšanās vecums, proti, 65 gadi. Faktiski paredzamā mūža ilguma sasaiste ar likumā noteikto pensionēšanās vecumu nav automātiska, bet gan maksimālais pensionēšanās vecums valdībai ir jāpārskata ik pēc pieciem gadiem, sākot no 2019. gada. Ņemot vērā, ka tas ir atstāts valdības ziņā, pašreizējās prognozēs par pensiju izdevumiem nav ņemta vērā šī pensionēšanās vecuma pārskatīšana. Turklāt pensiju indeksācija tagad ir dāsnāka, jo tajā ņem vērā 50 % no reālo algu pieauguma, nevis 33 %, kā tas bija iepriekš. Šo izmaiņu ietekme uz izdevumiem ir 2 procentpunkti no IKP 2070. gadā. Pašlaik tiek apspriestas turpmākas izmaiņas, piemēram, pensijas pamatsummas palielināšana un lielākas pensijas vecākiem pensionāriem, un tas arī pasliktina ilgtspējas rādītājus. Attiecībā uz publiskajiem izdevumiem veselības aprūpei tiek prognozēts, ka ilgtermiņā tie pieaugs par 1,1 procentpunktu no IKP, kas ir virs aplēstā vidējā pieauguma Eiropas Savienībā, proti, 0,9%. Šajā kontekstā ir pazīmes, kas liecina par resursu neefektīvu izlietojumu pacientu ambulatorajā un stacionārajā aprūpē.

               (7)Ar jauno Fiskālās atbildības likumu, kas pieņemts 2017. gada sākumā, tika ievērojami stiprināta Čehijas Republikas fiskālā sistēma un izveidota neatkarīga fiskālā padome. Attiecībā uz likumprojektu par neatkarīgām revīzijām pašlaik tiek veikta starpdienestu apsvērumu iesniegšanas procedūra, un tā mērķis ir risināt problēmu saistībā ar vēl netransponēto Padomes Direktīvu 2011/85/ES.

               (8)Čehijas Valsts banka var noteikt ieteicamus makroprudenciālus hipotekāro aizdevumu limitus, taču tai ir ierobežotas sankciju piemērošanas iespējas, jo tai nav oficiālu pilnvaru tos izpildīt. Lai gan Čehijas Republikas bankas ievēro zināmus kopējā līmeņa limitus, tās nav pilnībā ievērojušas Čehijas Valsts bankas 2016. gada pamatnostādnes. Saistoši tiesību aktos paredzēti limiti, visticamāk, palielinātu līmeni, kādā bankas ievēro noteikumus, un tas nodrošinātu finanšu stabilitāti un samazinātu risku aizņēmējiem. Sagaidāms, ka parlaments 2018. gadā apspriedīs tiesību akta priekšlikumu, ar ko groza Likumu par Čehijas Valsts banku.

               (9)Čehijas Republika joprojām saskaras ar problēmām saistībā ar publiskā iepirkuma pārredzamības un efektivitātes uzlabošanu un korupcijas novēršanu. Lai gan ir veikti daži pasākumi, lai uzlabotu publiskā iepirkuma satvaru, bažas joprojām rada konkurences līmenis, jo gandrīz puse no publiskā iepirkuma konkursiem ir tādas procedūras, kurās ir tikai viens piedāvājums. Tajā pašā laikā obligātas elektronisko procedūru izmantošanas ieviešanai ir potenciāls veicināt pārredzamību un efektivitāti. Čehijas Republikas iestādes ir investējušas platformā “National Electronic Tool”, kam būtu jākļūst arvien lietotājdraudzīgākam un uzticamākam un kas papildina privātās platformas, kuras darbojas Čehijas tirgū. Vēl joprojām ir iespējams būtiski samazināt administratīvos šķēršļus un izmantot apkopotu un stratēģisku publisko iepirkumu potenciālu, lai iegūtu saimnieciski izdevīgākus piedāvājumus. Gan centrālās, gan vietējās iestādes ir sākušas īstenot mērķtiecīgas iniciatīvas, lai apmācītu iepirkuma procedūrās iesaistīto personālu. Tomēr kopīgu iepirkuma pasākumu izveide un speciālo zināšanu ieguve dažās jomās joprojām rada lielas problēmas. Turklāt korupcija un kukuļošana joprojām rada problēmas uzņēmumiem un sabiedrībai. Lai gan tika pieņemtas vairākas svarīgas korupcijas novēršanas stratēģijas reformas, dažās jomās problēmas vēl joprojām nav novērstas.

               (10)E-pārvaldes sniegums joprojām ir zem Eiropas Savienības vidējā rādītāja, bet ir pieņemti attiecīgi leģislatīvi pasākumi, lai nodrošinātu šo pakalpojumu piekļūstamības un pieejamības uzlabošanos. Sagaidāms, ka 2018. gadā tiks ieviestas dažas liela mēroga iniciatīvas, taču to panākumi būs atkarīgi no tā, vai iestādes spēs veicināt informētību un nodrošināt lietotājdraudzīgus risinājumus.

               (11)Daži administratīvi un regulatīvi šķēršļi attur no investēšanas. Tie attiecas galvenokārt uz būvatļaujām un nodokļu sarežģītību. Tomēr jāatzīst, ka iestādes ir pieņēmušas Būvniecības likuma grozījumus, kas vienkāršo būvatļauju saņemšanas procedūru, iekļaujot ietekmes uz vidi novērtējumu lēmumā par zonējumu vai vienotajā zonējuma un būvniecības atļaujā. Taču joprojām nav skaidrs, vai tas varētu arī racionalizēt procedūras saistībā ar lieliem infrastruktūras projektiem, jo dažādas citas atļaujas minētajā vienotajā atļauju sistēmā nav iekļautas. Pašlaik parlamentā tiek apspriesti grozījumi pašreizējā likumā, kas reglamentē transporta infrastruktūras būvniecību. Lai gan nodokļu sistēmā ir ieviestas izmaiņas nolūkā uzlabot nodokļu iekasēšanu, nodokļu regulējums un likmes ir pavirzījušies uz augšu to problēmu sarakstā, kuras traucē veikt uzņēmējdarbību. Jaunā valdība ir norādījusi uz iespējamām izmaiņām nolūkā uzlabot pārredzamību un vienkāršot nodokļu sistēmu, tostarp uz pašreizējo darbu pie ienākuma nodokļa tiesību aktu modernizēšanas. Saistību izpildes izmaksas ir nedaudz pieaugušas un joprojām ir virs Eiropas Savienības vidējā rādītāja. Kaut gan pievienotās vērtības nodokļa kontroles pārskats nodrošina papildus nodokļu ieņēmumus, tas ir paildzinājis laiku, kas nepieciešams, lai izpildītu prasības nodokļu jomā. Neraugoties uz to, ka salīdzinājumā ar iepriekšējiem periodiem ir ievērojami samazinājies to stundu skaits, kas nepieciešams, lai izpildītu nodokļu kodeksa prasības, Čehijas Republikā šis rādītājs joprojām ir viens no augstākajiem. Turklāt jaunās, samazinātās pievienotās vērtības nodokļa likmes varētu padarīt pievienotās vērtības nodokļa sistēmu vēl sarežģītāku, jo īpaši maziem un vidējiem uzņēmumiem.

               (12)Lai gan Čehijas Republikas ekonomika virzās uz zinātnesietilpīgākām darbībām, vairāki šķēršļi joprojām kavē labi funkcionējošas pētniecības un inovāciju sistēmas attīstību. To, ka palielinās investīcijas pētniecībai un izstrādei uzņēmumos, galvenokārt nosaka ārvalstu tiešie ieguldījumi. Iekšzemes uzņēmumu investīcijas pētniecībā un izstrādē pēdējo divu gadu laikā ir samazinājušās. Neraugoties uz ievērojamām publiskā sektora investīcijām pētniecībā un izstrādē, Čehijas Republikai nav pietiekami rezultāti attiecībā uz publiskā sektora zinātniskās bāzes kvalitāti. Tika pieņemti politikas pasākumi, lai izveidotu saikni starp akadēmisko vidi un uzņēmumiem un uzlabotu publiskā sektora zinātniskās bāzes sniegumu, taču rezultāti līdz šim ir ierobežoti un vēl ir pilnībā jāīsteno reformas. Turklāt pētniecības un inovācijas sistēmas pārvaldība joprojām ir sadrumstalota.

               (13)Kvalitatīva un iekļaujoša izglītība un apmācība ir ļoti svarīga, ņemot vērā arvien pieaugošās nepilnības Čehijas Republikas darba tirgū. Izglītības rezultātus joprojām spēcīgi ietekmē skolēnu sociālekonomiskie apstākļi. Vēl ir pilnībā jāīsteno pasākumi iekļaujošas izglītības jomā, jo īpaši attiecībā uz romu bērniem. Kvalificētu skolotāju trūkums līdz ar demogrāfiskajām prognozēm liecina, ka varētu kļūt vēl grūtāk pieņemt darbā un paturēt mācībspēkus. Plānoto jauno skolotāju karjeras sistēmu, kas būtu sasaistījusi nepārtrauktu profesionālo attīstību, karjeru un algas, parlaments nepieņēma. Skolotāju algas joprojām ir zemas salīdzinājumā ar citiem darba ņēmējiem ar terciāro izglītību, taču nākamajos gados ir paredzēts algu palielinājums. Tādēļ skolotāja profesija jauniem, talantīgiem cilvēkiem joprojām ir samērā nepievilcīga. Visbeidzot, tas, cik veiksmīga būs reforma, kuras mērķis ir padarīt izglītību iekļaujošāku (un kura 2016. gadā tika sākta ar Eiropas Sociālā fonda atbalstu), būs atkarīgs no pietiekama un stabila valsts finansējuma pieejamības, turpmākas skolotāju un skolotāju-asistentu apmācības un sabiedrības informētības veicināšanas par to, kādi ir ieguvumi no iekļaujošas izglītības.

               (14)Čehijas Republikā ir labi darba tirgus rādītāji. Nodarbinātības līmenis pēdējo sešu gadu laikā ir nemitīgi pieaudzis, un bezdarba līmenis ir ievērojami sarucis. Taču joprojām netiek pilnībā izmantots sieviešu, mazprasmīgu cilvēku un personu ar invaliditāti potenciāls. Ņemot vērā darbaspēka trūkumu, nenoliedzami pastāv iespējas palielināt to līdzdalību darba tirgū. Neraugoties uz nesen veiktajiem pasākumiem, kuru rezultātā vecāku atvaļinājumi kļuva elastīgāki un pieauga bērnu aprūpes iestāžu skaits, joprojām pastāv lielas nodarbinātības un vīriešu un sieviešu darba samaksas atšķirības. Nodarbinātības rādītājs sieviešu vidū joprojām ir krietni zemāks nekā vīriešu vidū. Maternitāte joprojām spēcīgi ietekmē līdzdalību darba tirgū, un tas ir saistīts ar cenas ziņā pieejamas bērnu aprūpes vājo pieejamību, tiesībām uz gariem vecāku atvaļinājumiem, to, ka maz tiek izmantots elastīgs darbalaika režīms, un ka trūkst ilglaicīgās aprūpes iestāžu. 2016. gadā tikai 4,7 % bērnu, kas ir jaunāki par trim gadiem, bija uzņemti formālajā bērnu aprūpē. Lai arī mazprasmīgi cilvēki veido tikai nelielu daļu no iedzīvotājiem, to nodarbinātības līmenis ir krietni zemāks nekā to cilvēku vidū, kas ir vidēji vai augsti kvalificēti. Tāpat arī personu ar invaliditāti nodarbinātības līmenis ir zem Eiropas Savienības vidējā līmeņa, neraugoties uz to, ka vispārējais bezdarba līmenis ir rekordzems un trūkst darbaspēka. Tas varētu stimulēt personu ar invaliditāti neizmantotā potenciāla izmantošanu. Valsts nodarbinātības dienestu spējas ir ierobežotas, līdz ar to tie pašlaik nespēj nodrošināt darba meklētājiem individuālu un pastāvīgu atbalstu. Valsts nodarbinātības dienestu spēju palielināšana informēšanas un aktivizācijas jomās, apvienojot to ar efektīvu un pienācīgi mērķorientētu aktīvu darba tirgus politiku un individualizētiem pakalpojumiem, palīdzētu palielināt šo grupu līdzdalību darba tirgū. Prasmju (arī digitālo prasmju) pilnveides iniciatīvas varētu uzlabot piekļuvi darba tirgum.

               (15)Komisija 2018. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Čehijas Republikas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2018. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2018. gada konverģences programmu un 2018. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti Čehijas Republikai iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas nodrošināšanā Čehijas Republikā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā vajadzību nostiprināt Savienības vispārējo ekonomikas pārvaldību, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (16)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2018. gada konverģences programmu, un saskaņā ar tās atzinumu ir sagaidāms, ka Čehijas Republika atbildīs Stabilitātes un izaugsmes paktam.

               AR ŠO IESAKA Čehijas Republikai 2018. un 2019. gadā rīkoties šādi.

               1.Uzlabot ilgtermiņa finanšu stabilitāti, jo īpaši pensiju sistēmas stabilitāti. Novērst nepilnības publiskā iepirkuma praksē, jo īpaši veicinot uz kvalitāti balstītu konkurenci un īstenojot korupcijas novēršanas pasākumus.

               2.Samazināt investīcijām radīto administratīvo slogu, tostarp paātrinot atļauju piešķiršanas procedūras saistībā ar darbiem infrastruktūras jomā. Novērst šķēršļus, kas kavē pētniecību, izstrādi un inovācijas, jo īpaši palielinot iekšzemes uzņēmumu inovācijas spējas. Stiprināt izglītības sistēmas spējas nodrošināt kvalitatīvu un iekļaujošu izglītību, tostarp veicinot skolotāju profesijas pievilcīgumu. Veicināt sieviešu, mazprasmīgu cilvēku un personu ar invaliditāti nodarbinātību, tostarp uzlabojot aktīvas darba tirgus politikas efektivitāti.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        COM(2018) 403 final.

                     (3)

                        P8_TA(2018)0077 un P8_TA(2018)0078.

                     (4)

                        SWD(2018) 202 final.

                     (5)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 23.5.2018
            COM(2018) 421 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Portugāles 2018. gada valsts reformu programmuun ar ko sniedz Padomes atzinumu par Portugāles 2018. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Portugāles 2018. gada valsts reformu programmu

                  un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Portugāles 2018. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību
                  2
               , un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu
                  3
               ,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas
                  4
               ,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2017. gada 22. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2018. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2018. gada 22. martā. Komisija 2017. gada 22. novembrī uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Portugāle bija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu “Padomes ieteikums par eurozonas ekonomikas politiku”, kuru Eiropadome apstiprināja 2018. gada 22. martā. Ieteikumu par eurozonas ekonomikas politiku (turpmāk “eurozonai adresētais ieteikums”) Padome pieņēma 2018. gada 14. maijā.

               (2)Ņemot vērā to, ka Portugāle ir dalībvalsts, kuras valūta ir euro, un ka ekonomiskajā un monetārajā savienībā tautsaimniecības ir savstarpēji cieši saistītas, Portugālei būtu jānodrošina, ka tiek pilnībā un laikus īstenots eurozonai adresētais ieteikums par ekonomikas politiku, kurš atspoguļojas turpmāk sniegtajā 1. līdz 3. ieteikumā.

               (3)2018. gada ziņojums par Portugāli
                  5
                tika publicēts 2018. gada 7. martā. Tajā bija izvērtēts, kā Portugāle īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2017. gada 11. jūlijā, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Portugāles progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā bija ietverts arī padziļināts pārskats, kurš veikts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu un kura rezultāti arī tika publicēti 2018. gada 7. martā
                  6
               . No Komisijas veiktās analīzes secināms, ka Portugālē pastāv makroekonomikas nelīdzsvarotība. Konkrētāk, lielās neto ārējās saistības, lielais privātā sektora un valsts parāds un ienākumus nenesošo aizdevumu lielais īpatsvars rada neaizsargātību maza produktivitātes pieauguma apstākļos. Ir nepieciešams piesardzīgs tekošā konta stāvoklis un konkurētspējas ieguvumu saglabāšana, lai nodrošinātu neto ārējo saistību korekciju. Privātā sektora parāda lielā attiecība turpina samazināties atsāktā nominālā IKP pieauguma un nedaudz negatīvas kredītu plūsmas rezultātā, un paredzams, ka valsts parāda attiecībai pret IKP būs tendence samazināties, ņemot vērā joprojām pastāvošo vajadzību samazināt aizņemto līdzekļu īpatsvaru. Finanšu sektora intervences palīdzēja samazināt stabilitātes riskus, lai gan bankas joprojām cieš no zemas rentabilitātes un ienākumus nenesošo aizdevumu liela (tomēr sarūkoša) apjoma. Lielāks produktivitātes pieaugums ir būtisks, lai uzlabotu izredzes attiecībā uz konkurētspēju, aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšanu un izaugsmes potenciālu. Bezdarba līmenis vairākus gadus ir strauji samazinājies. Joprojām saglabājas politikas nepilnības, jo īpaši attiecībā uz to pasākumu īstenošanu, kas paredzēti, lai samazinātu ienākumus nenesošu aizdevumu apjomu un uzlabotu darījumdarbības vidi. Būs jāuzrauga tas, kā tiek pieņemti un īstenoti vairāki reformu plāni, tostarp pasākumi darba tirgus segmentācijas problēmu risināšanai un fiskālās jomas strukturālās reformas, kuru mērķis ir uzlabot publisko finanšu ilgtspēju.

               (4)Portugāle savu 2018. gada valsts reformu programmu un 2018. gada stabilitātes programmu iesniedza 2018. gada 27. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus. Stabilitātes programmā prognozēta valsts parāda attiecības pret IKP stabila samazināšanās. Portugāles valsts reformu programmā ir ietvertas gan īstermiņa, gan vidēja termiņa saistības, kā arī 2018. gada ziņojumā par valsti identificētās problēmas. Tajā jo īpaši paziņoti pasākumi kvalifikāciju un inovācijas jomā, kuri var uzlabot produktivitāti un palielināt Portugāles eksporta vērtību. Piedāvātā stratēģija ienākumus nenesošo aizdevumu apjoma samazināšanai, kā arī rīcība uzņēmumu kapitalizācijas veicināšanai sekmē Portugāles ekonomikas parādsaistību samazināšanu un banku bilanču sakārtošanu. Kopumā iesniegto programmu efektīva īstenošana atbalstītu nelīdzsvarotības korekciju.

               (5)Attiecīgie šai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus 2014.–2020. gada plānošanas periodam. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013
                  7
                23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par minētā noteikuma izmantošanu Komisija ir sniegusi Norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri saista Eiropas strukturālo un investīciju fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību
                  8
               .

               (6)Uz Portugāli pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa, un tai piemēro pārejas noteikumu par parādu. Savā 2018. gada stabilitātes programmā Portugāle plāno 2018. un 2019. gadā sasniegt nominālo deficītu attiecīgi 0,7 % apmērā no IKP un 0,2 % apmērā no IKP un līdz 2021. gadam panākt turpmākus uzlabojumus līdz pārpalikumam 1,4 % apmērā no IKP. Minētajos plānos nav ņemts vērā, ka banku atbalsta pasākumu rezultātā, sākot no 2019. gada, iespējams, palielināsies deficīts. Tiek plānots, ka vidēja termiņa budžeta mērķis, proti, strukturālais pārpalikums 0,25 % apmērā no IKP, tiks sasniegts līdz 2020. gadam. 2018. gada stabilitātes programmā ir prognozēts, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2018. gadā sasniegs 122,2 % un 2019. gadā — 118,4 %, un tad 2021. gadā tā būtu 107,3 %. Makroekonomikas scenārijs, kas ir minēto budžeta prognožu pamatā, ir ticams attiecībā uz 2018. gadu, bet labvēlīgs attiecībā uz turpmākajiem gadiem. Vienlaikus tie pasākumi, kas ir vajadzīgi, lai no 2018. gada sekmētu plānoto deficīta mērķu sasniegšanu, nav pietiekami precizēti.

               (7)Portugāles 2018. gada stabilitātes programmā ir norādīts, ka 2017. gadā notikušo plaša mēroga mežu ugunsgrēku ietekme uz budžetu bijusi ievērojama, un sniegti atbilstoši pierādījumi par minēto papildu budžeta izmaksu apmēru un veidu.  Konkrētāk, stabilitātes programmā norādīts, ka 2018. gada budžetā ietverti ārkārtas izdevumi aptuveni 0,07 % apmērā no IKP saistībā ar preventīviem pasākumiem valsts teritorijas aizsardzībai pret ugunsgrēkiem. Stabilitātes programmā ir norādīti izdevumi saistībā ar ārkārtas situāciju pārvarēšanu, kas klasificēti kā vienreizēji pasākumi, kā arī izdevumi preventīviem pasākumiem. Ņemot vērā šo izdevumu integrēto raksturu un tā kā tie ir tieši saistīti ar 2017. gada plaša mēroga mežu ugunsgrēkiem, piemērojot “ārkārtēju apstākļu” klauzulu, varētu apsvērt īpašu režīmu izdevumiem aizsardzībai pret mežu ugunsgrēkiem. Saskaņā ar Komisijas datiem attiecināmie papildu izdevumi preventīviem pasākumiem 2018. gadā sasniedz 0,07 % no IKP. Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktā un 6. panta 3. punktā paredzētie noteikumi atļauj šos papildu izdevumus, jo nepieredzēti plašā mēroga mežu ugunsgrēki ir uzskatāmi par ārkārtējiem apstākļiem, to ietekme uz Portugāles publiskajām finansēm ir ievērojama un stabilitāte netiktu apdraudēta, pieļaujot pagaidu novirzi no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai. Galīgais novērtējums, t. sk. par attiecināmajām summām, tiks veikts 2019. gada pavasarī, pamatojoties uz Portugāles iestāžu sniegtajiem novērotajiem datiem par 2018. gadu.

               (8)Padome 2017. gada 11. jūlijā ieteica Portugālei nodrošināt, ka valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps
                  9
                2018. gadā nepārsniedz 0,1 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai vismaz 0,6 % apmērā no IKP. Vienlaikus tika norādīts, ka 2018. gada budžeta plāna projekta izvērtējumā un sekojošajā 2018. gada budžeta rezultātu izvērtējumā būs pienācīgi jāņem vērā mērķis panākt tādu fiskālo nostāju, kas palīdz gan stiprināt notiekošo atlabšanu, gan nodrošināt publisko finanšu stabilitāti. Pēc izvērtējuma par atlabšanas noturīgumu Portugālē, ko Komisija veica saistībā ar atzinumu par Portugāles budžeta plāna projektu, vienlaikus pienācīgi ņemot vērā Portugāles ilgtspējas problēmas, šajā sakarā nav nepieciešams ņemt vērā papildu elementus. Pamatojoties uz Komisijas 2018. gada pavasara prognozi, pastāv risks 2018. gadā, kā arī 2017. un 2018. gadā, kopā ņemot, būtiski novirzīties no ieteiktās korekcijas.

               (9)2019. gadā, ņemot vērā to, ka Portugāles vispārējās valdības parāda attiecība pārsniedz 60 % no IKP un prognozētā izlaides starpība ir 1,3 %, valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma tempam9 nebūtu jāpārsniedz 0,7 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,6 % apmērā no IKP, kā noteikts prasību matricā saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu. Nemainīgas politikas apstākļos pastāv risks 2019. gadā, kā arī 2018. un 2019. gadā, kopā ņemot, būtiski novirzīties no minētās prasības. Vienlaikus tiek prognozēts, ka 2018. un 2019. gadā Portugāle izpildīs pārejas noteikumu par parādu. Kopumā Padome uzskata, ka 2018. gadā būtu jāveic vajadzīgie pasākumi, lai ievērotu Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Piesardzīga pieeja būtu izmantot jebkādus neparedzētus ieņēmumus tam, lai vēl vairāk samazinātu vispārējās valdības parāda attiecību.

               (10)Valsts parāda saglabāšanu atmaksājamā līmenī ir iespējams nodrošināt ar ilgtspējīgas fiskālās konsolidācijas palīdzību, veicot publisko finanšu strukturālu uzlabojumu, kas panākams, pastiprinot ieņēmumu iekasēšanu un izdevumu kontroli. Lai uzlabotu izdevumu kontroli, ir svarīgi efektīvi īstenot saistību kontroles likumu, stingri un savlaicīgi īstenot budžeta ietvarlikumu un pastāvīgi veikt izdevumu pārskatīšanu un racionalizācijas pasākumus. Joprojām ievērojamas grūtības vērojamas saistībā ar budžeta plānošanu un izpildi, jo īpaši veselības nozarē, kur vēl arvien ir ļoti augsts kavēto maksājumu līmenis, kas norāda arī uz grāmatvedības kontroles un vadības prakses nepilnībām. Ilgtspējīgas fiskālās konsolidācijas sakarā būtu jārisina augsto un aizvien pieaugošo ar sabiedrības novecošanu saistīto izmaksu problēma. Vidējā termiņā ir sagaidāms, ka augstāki ar novecošanu saistītie fiskālie riski lielā mērā attieksies uz pensiju finansēšanas izmaksām, savukārt ar veselības aprūpi saistītās izmaksas palielinās spiedienu ilgtermiņā. Pasākumi pensiju sistēmas ilgtspējas uzlabošanai vidējā termiņā kopā ar visaptverošu stratēģiju ar veselību saistīto novecošanas izmaksu mazināšanai palīdzētu novērst šos riskus.

               (11)Arī izdevumu kontrole, parādu pārvaldība un valstij piederošo uzņēmumu vispārējās finansiālās stabilitātes uzlabošana varētu ievērojami sekmēt publisko finanšu strukturālu uzlabojumu. Lai gan kopējie neto ienākumi joprojām ir negatīvi, valstij piederošo uzņēmumu darbības rezultāti pēdējos gados kopumā ir uzlabojušies, izņemot veselības nozari, kur tie ir pasliktinājušies. Arī vispārējās valdības sektorā iekļauto publisko sabiedrību kopējais nekonsolidētais parāds joprojām ir augsts, — 2017. gada beigās tas bija aptuveni 19,0 % no IKP. Tiek veikti valstij piederošo uzņēmumu uzraudzības uzlabošanas pasākumi, taču to ietekme vēl būs jāvērtē. Notiekošajai parādu pārvaldībai un valstij piederošo uzņēmumu rekapitalizācijas plānam būtu jāsamazina parādsaistības un procentu izdevumi, taču labus stimulus varētu pastiprināt, nodrošinot prognozējamu un pārredzamu regulējumu attiecībā uz ierobežotiem budžeta pārvietojumiem.

               (12)Darba tirgus atlabšana turpinās līdz ar spēcīgāku ekonomikas sniegumu. 2017. gadā ekonomikā tikai izveidoti apmēram 150 000 darbvietu, un nodarbinātības līmenis (vecumā no 20 līdz 64 gadiem) 2017. gadā palielinājās līdz 73,4 %, atgriežoties pirmskrīzes līmenī. Bezdarba līmenis ievērojami kritās un tagad ir zemāks nekā vidēji eurozonā. Strauji ir samazinājies arī ilgtermiņa bezdarba līmenis, tomēr tas joprojām ir salīdzinoši augsts. Papildus aktīvi īstenotai darba tirgus politikai, atbrīvojumiem no sociālā nodrošinājuma iemaksām un valsts nodarbinātības dienesta piedāvātam individuāli pielāgota atbalsta modelim darba meklētājiem Portugāle 2018. gadā plāno izveidot arī vienotus kontaktpunktus nodarbinātības jomā. Tiem varētu būt liela nozīme iesaistīšanas darba tirgū pasākumu tvēruma paplašināšanā. Arī nabadzības un nevienlīdzības rādītāji ir turpinājuši uzlaboties. Nabadzības riska vai sociālās atstumtības rādītājs tuvojas ES vidējam līmenim, un 20 % nabadzīgāko mājsaimniecību ienākumu daļa kopš 2015. gada ir palielinājusies. Tomēr ienākumu nevienlīdzības līmenis joprojām ir augsts. Turklāt sociālo pārskaitījumu (izņemot pensijas) efektivitāte attiecībā uz cilvēku izkļūšanu no nabadzības ir maza, minimālo ienākumu shēmas atbilstība (lai gan uzlabota) joprojām ir ierobežota un mājokļu pieejamība cenu ziņā kļūst par arvien lielāku problēmu mājsaimniecībām ar maziem ienākumiem.

               (13)Lai gan 2017. gadā ievērojami pieaudzis pastāvīgu darbvietu skaits, pagaidu darbinieku īpatsvars saglabājās stabilā 22 % līmenī, kas joprojām ir viens no augstākajiem rādītājiem ES. 2017. gadā šādā situācijā pret savu gribu bija aptuveni 82 % pagaidu darbinieku. Lai gan arvien lielāks skaits cilvēku pāriet no pagaidu darba uz pastāvīgu darbvietu, terminēti līgumi joprojām ir visizplatītākā nodarbinātības forma bezdarbniekiem, kuri atrod darbu. Turklāt krīzes laikā palielinājās pagaidu darbinieku un pastāvīgo darbinieku darba samaksas atšķirības (kas jau tā bija lielas). Pastāvīgu darbvietu izveides veicināšanas pasākumi (piemēram, Contrato-Emprego) un atbrīvojumi no sociālā nodrošinājuma iemaksām apmaiņā pret tādu cilvēku pieņemšanu darbā, kuri pieder pie neaizsargātām grupām, ir izrādījušies efektīvi, taču to tvērums ir ierobežots. Daži nodarbinātības aizsardzības tiesību aktu aspekti un sarežģītas tiesas procedūras joprojām var atturēt no pieņemšanas darbā uz beztermiņa darba līguma pamata. Tomēr pašlaik nav plānots pārskatīt tiesisko regulējumu attiecībā uz atlaišanu. Valdība plāno veikt pasākumus darba tirgus segmentācijas mazināšanai un šajā sakarā rīko trīspusējās apspriešanās ar sociālajiem partneriem.

               (14)Pieaugušo iedzīvotāju vispārējais prasmju līmenis joprojām ir viens no zemākajiem Eiropā un kaitē valsts inovācijas potenciālam un konkurētspējai. Tas attiecas arī uz digitālajām prasmēm: 2017. gadā tikai 50 % iedzīvotāju vecumā no 16 līdz 74 gadiem bija apguvuši digitālās prasmes pamata vai augstākā līmenī (salīdzinot ar ES vidējo rādītāju — 57 %). Šajā sakarā tiek īstenotas programmas (piemēram, Qualifica un nacionālā digitālo prasmju iniciatīva Incode 2030), taču to efektivitāte darba ņēmēju pamatprasmju (rēķinpratības, rakstpratības un digitālo prasmju) uzlabošanā un galu galā produktivitātes palielināšanā būs atkarīga no piedāvātās apmācības kvalitātes un tvēruma, neaprobežojoties tikai ar prasmju atzīšanu. Lai gan fakti liecina, ka nesenais minimālās darba algas pieaugums (kas sasniedz 18,3 % kumulatīvo pieaugumu kopš 2014. gada) nav kaitējis mazkvalificēto darba ņēmēju nodarbinātības līmenim, ievērojamais aptverto darbinieku skaita palielinājums līdz 20,4 % 2017. gada trešajā ceturksnī radīja pieaugošu darba algu kompresiju. Tādējādi var samazināties prasmju piemaksas pie algas, jo īpaši mazkvalificēto un vidēji kvalificēto darba ņēmēju vidū, un tas mazinātu stimulu mazkvalificētiem darba ņēmējiem ieguldīt izglītībā un apmācībā. Valdība kopā ar sociālajiem partneriem cieši uzrauga minimālās darba algas attīstību.

               (15)Priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas līmenis joprojām ir augstāks nekā vidēji ES, taču ilgtermiņā tam ir tendence samazināties, daļēji pateicoties pasākumiem, kas tiek īstenoti, lai veicinātu sekmīgu izglītību un samazinātu priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas rādītājus. Izglītības rezultāti turpina uzlaboties, tomēr ir bažas par objektivitāti, jo to izglītojamo īpatsvars, kuriem ir sliktas sekmes, apakšējā un augšējā sociāli ekonomiskajā kvartilē ievērojami atšķiras. Augstākās izglītības apguve (vecumā no 30 līdz 34 gadiem) samazinājās no 34,6 % 2016. gadā līdz 33,9 % 2017. gadā, t. i., krietni zem valsts mērķa — 40 % līdz 2020. gadam. Neskatoties uz zinātnes, inženierzinātnes, tehnoloģijas un matemātikas absolventu augsto nodarbināmību, minētajās jomās tiek uzņemts ļoti maz studentu.

               (16)Neskatoties uz Portugāles pētniecības un inovācijas sistēmas pēdējo gadu pozitīvo attīstību, īpaši cilvēkresursu un zinātniskās ražošanas kvantitātes un kvalitātes ziņā, joprojām ir vispārēji, būtiski trūkumi, kas kavē akadēmisko un uzņēmējdarbības aprindu ciešākas sadarbības kultūras izveidi un attiecīgu apstākļu nodrošināšanu. Šie trūkumi ietver šķēršļus zināšanu un tehnoloģijas nodošanai, pētniecības rezultātu komercializācijai, kā arī pētniecības karjeras attīstības iespējas, kas nepietiekami stimulē pētniekus izmēģināt iespējas, ko dod ar uzņēmējdarbību saistīta pētniecība un sadarbība ar nozari.  Turpmāka informēšana par intelektuālā īpašuma jautājumiem un šo jautājumu skaidrošana attiecībās starp akadēmiskajām un uzņēmējdarbības aprindām varētu palīdzēt samazināt līgumu mērķu izpildes laiku, ekonomikā sekmēt zinātnes atziņu pārvēršanu naudas izteiksmē un to ekonomisko potenciālu.

               (17)Tiek īstenota visaptveroša stratēģija ienākumus nenesošo aktīvu apjoma ātrākai samazināšanai. Ar tās palīdzību ienākumus nenesošo aizdevumu īpatsvars ir samazināts no 17,2 % bruto aizdevumu 2016. gada beigās līdz 14,6 % 2017. gada trešajā ceturksnī. Īpaši bažas raisa uzņēmumu ienākumus nenesošie aizdevumi, kuru īpatsvars ienākumus nenesošo aizdevumu kopējā apjomā ir aptuveni divas trešdaļas. Uzņēmumu ienākumus nenesošo aizdevumu attiecība pret aizdevumu kopsummu joprojām ir augsta: 26,6 % no bruto aizdevumiem. Ir svarīgi noregulēt problēmu ar aktīviem, kuru vērtība ir samazinājusies, lai atbrīvotu kredītu piedāvājumu jauniem ieguldījumiem un ilgtspējīgai izaugsmei. Tomēr procedūras, ko piemēro maksātnespējīgām sabiedrībām, un neaktīvais sekundārais tirgus aktīviem, kuru vērtība ir samazinājusies, joprojām būtiski kavē ienākumus nenesošo aizdevumu īpatsvara samazināšanu. Lai gan kapitāla palielinājumi kopā ar pasākumiem, kas tiek veikti, lai samazinātu izmaksas, uzlabo finanšu sektora perspektīvas, rentabilitāte joprojām ir zema, riska darījumu īpatsvars — liels un kapitāla rezerves — vājas.

               (18)Finansējuma un kapitāla pieejamība joprojām ir liela problēma Portugāles ekonomikā. Finansējuma un jo īpaši pašu kapitāla stabila pieejamība ir atzīta par vienu no galvenajām Portugāles uzņēmumu problēmām, ko vēl vairāk saasina aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšanas spiediens. Relatīvā izteiksmē alternatīvu finanšu avoti joprojām ir nebūtiski. Pēdējos gados ir sāktas jaunas programmas un izveidotas jaunas kredītlīnijas, kā arī turpināta uzņēmējdarbības vides vienkāršošana, taču joprojām ir iespējams veikt uzlabojumus. Vienlaikus ienākumus nenesošo aizdevumu un uzņēmumu parāda līmenis vēl arvien ir augsts, un ieguldījumu vide uzlabotos, ja tiktu veikta kapitāla sadale par labu ražīgākiem uzņēmumiem.

               (19)Neskatoties uz progresu tādu horizontālu jautājumu administratīvās vienkāršošanas ieviešanā, kuri ietekmē pilsoņu un uzņēmumu ikdienu, regulatīvie un administratīvie šķēršļi konkrētās nozarēs joprojām kavē ieguldījumus un resursu efektīvu sadali. Šajā sakarā ir ļoti vajadzīgas konkrētu nozaru reformas: procesuālo darbplūsmu uzlabošana, saīsinot termiņus lēmumu pieņemšanai, atkāpšanās no klusēšanas procedūras principa tikai ļoti retos gadījumos un atļauju piešķiršanas shēmu, kas paredz daudzu dokumentu iesniegšanu, aizstāšana ar “atbildības deklarācijām”. Administratīvie izdevumi būvniecības nozarē būtu jāsamēro ar reālajām izmaksām. Konkurence publiskajos iepirkumos joprojām ir neliela. Publiskā iepirkuma kodeksa pārskatīšanas mērķis ir veicināt pārredzamību un konkurenci un uzlabot publisko līgumu administrēšanu. Būtu jāuzrauga šo jauno noteikumu īstenošana, t. sk. stingrāku noteikumu ietekme uz līgumu tiešu piešķiršanu. Lai gan Portugāles tiesu sistēmas efektivitāte turpina uzlaboties, tiesvedības ilgums administratīvajās tiesās joprojām ir problēma. Turklāt uzņēmumi joprojām uzskata, ka korupcija un pārredzamības trūkums ir jomas, kas rada bažas. Lai gan joprojām notiek progress attiecībā uz saukšanu pie atbildības par korupciju, līdz šim nav panākti pietiekoši labi rezultāti valsts iestāžu profesionālās godprātības kultūras uzlabošanā.

               (20)Kopš finansiālās palīdzības programmas īstenošanas ir bijis par maz regulējuma reformu, un reformas, par kurām šajā kontekstā ir panākta vienošanās, ir apturētas vai dažkārt pat mainītas. Uzņēmumu grupām ir aizliegts sniegt vairākus profesionālos pakalpojumus. Papildu normatīvie akti, ar kuriem tiek reglamentēti konkrēti profesionālie uzņēmējdarbības pakalpojumi, jo īpaši juridiskie pakalpojumi, nav tik vērienīgi kā ietvarlikums attiecībā uz tādiem izšķirošiem aspektiem kā juridiskā forma, kapitāla daļu vai akciju turēšana, pārvaldība, reklāma un daudzdisciplīnu prakse. Būvniecības pakalpojumu sniedzēju atļauju un reģistrācijas sistēmas reforma tika ierobežotā mērā papildināta ar kontroles samazināšanu attiecībā uz instalēšanas pakalpojumiem un ēku kontroli.

               (21)Komisija 2018. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Portugāles ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2018. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2018. gada stabilitātes programmu un 2018. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti Portugālei iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas nodrošināšanā Portugālē, bet arī to, kādā mērā tās atbilst Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā vajadzību nostiprināt Savienības vispārējo ekonomikas pārvaldību, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (22)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2018. gada stabilitātes programmu, un tās atzinums
                  10
                ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (23)Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu, ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo novērtējumu. Padomes ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1. līdz 3. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Portugālei 2018. un 2019. gadā rīkoties šādi.

               1.Nodrošināt, ka valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps 2019. gadā nepārsniedz 0,7 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,6 % apmērā no IKP. Izmantot neparedzētos ieņēmumus tam, lai ātrāk samazinātu vispārējās valdības parāda attiecību. Uzlabot izdevumu kontroli, izmaksu lietderību un atbilstošu budžeta plānošanu, jo īpaši veselības nozarē, īpašu uzmanību pievēršot kavēto maksājumu skaita samazināšanai slimnīcās. Uzlabot valstij piederošo uzņēmumu finansiālo stabilitāti, jo īpaši palielinot to kopējos neto ienākumus un samazinot parādu.

               2.Sekmēt vidi, kas veicina pieņemšanu darbā ar beztermiņa līgumiem, t. sk. pārskatīt tiesisko regulējumu, apspriežoties ar sociālajiem partneriem. Palielināt pieaugušo iedzīvotāju prasmju līmeni, t. sk. digitālo līdzekļu lietošanas prasmes, stiprinot un paplašinot pieaugušo izglītojamo kvalifikācijas celšanas programmu mācību komponentes tvērumu. Uzlabot augstākās izglītības apguvi, jo īpaši zinātnes un tehnoloģijas jomā.

               3.Uzlabot maksātnespējas un piedziņas procedūru efektivitāti un samazināt šķēršļus ienākumus nenesošo aizdevumu sekundārajā tirgū. Uzlabot finansējuma pieejamību uzņēmumiem. Mazināt administratīvo slogu, saīsinot procedūru termiņus, vairāk izmantojot klusēšanas procedūru un samazinot dokumentu iesniegšanas prasības. Atcelt joprojām pastāvošus regulatīvus ierobežojumus, nodrošinot ietvarlikuma pareizu īstenošanu attiecībā uz stingri reglamentētām profesijām. Palielināt administratīvo tiesu efektivitāti, inter alia samazinot tiesvedības ilgumu.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

                     (3)

                        COM(2018) 421 final.

                     (4)

                        P8_TA(2018)0077 un P8_TA(2018)0078.

                     (5)

                        SWD(2018) 220 final.

                     (6)

                        COM(2018) 120 final.

                     (7)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

                     (8)

                        COM(2014) 494 final.

                     (9)

                        Valdības neto primāros izdevumus veido kopējie valdības izdevumi, izņemot procentu izdevumus, izdevumus saistībā ar Savienības programmām, kas ir pilnībā izlīdzināti ar ienākumiem no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas saistībā ar bezdarbnieku pabalstu izdevumiem. Valsts finansētā bruto pamatkapitāla veidošanas līmenis ir izlīdzināts 4 gadu laikposmā. Ir ņemti vērā tiesību aktos paredzētie diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu jomā ir atskaitīti.

                     (10)

                        Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.