title: 2014/478/ES: Komisijas Ieteikums ( 2014. gada 14. jūlijs ) par principiem, ko piemēro, lai aizsargātu tiešsaistes azartspēļu pakalpojumu patērētājus un spēlētājus un novērstu nepilngadīgo iesaistīšanos tiešsaistes azartspēlēs  Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               19.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 214/38

         KOMISIJAS IETEIKUMS
   (2014. gada 14. jūlijs)
   par principiem, ko piemēro, lai aizsargātu tiešsaistes azartspēļu pakalpojumu patērētājus un spēlētājus un novērstu nepilngadīgo iesaistīšanos tiešsaistes azartspēlēs
   (Dokuments attiecas uz EEZ)

      (2014/478/ES)

   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 292. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Komisija 2011. gadā rīkoja sabiedrisko apspriešanu par “Zaļo grāmatu par tiešsaistes azartspēlēm iekšējā tirgū” (1). Tā noteica kopējus dalībvalstu mērķus attiecībā uz tiešsaistes azartspēļu pakalpojumu regulējumu un palīdzēja noteikt galvenās prioritārās jomas, kurās nepieciešama rīcība Savienības līmenī.

               (2)

               Paziņojumā “Ceļā uz visaptverošu Eiropas regulējumu tiešsaistes azartspēlēm” (2), kas tika pieņemts 2012. gada 23. oktobrī, Komisija ierosināja virkni darbību, ar kurām centās risināt tiešsaistes azartspēļu regulējuma, sabiedriskās un tehniskās problēmas. Proti, Komisija paziņoja, ka tā iesniegs ieteikumus par patērētāju aizsardzību tiešsaistes azartspēļu pakalpojumu jomā – tostarp nepilngadīgo aizsardzību – un par atbildīgiem komercpaziņojumiem par tiešsaistes azartspēļu pakalpojumiem. Šis ieteikums ir izstrādāts tā, lai apvienotu abus šos jautājumus un uzlabotu patērētāju un spēlētāju aizsardzību, kā arī nepieļautu nepilngadīgo personu iesaistīšanos tiešsaistes azartspēlēs. Šā ieteikuma mērķis ir nodrošināt, ka azartspēles saglabājas kā izklaides avots, ka patērētājiem ir pieejama droša azartspēļu vide un ka ir ieviesti pasākumi, lai novērstu finansiālu vai sociālu kaitējumu, kā arī lai noteiktu pasākumus, kas vajadzīgi, lai nepieļautu nepilngadīgo personu iesaistīšanos tiešsaistes azartspēlēs.

               (3)

               Eiropas Parlaments 2013. gada 10. septembra Rezolūcijā par tiešsaistes azartspēlēm iekšējā tirgū (3) aicināja Komisiju izskatīt valstu spēlētāju pašizslēgšanas reģistru sadarbspējas iespēju, lai uzlabotu informētību par azartspēļu atkarības riskiem un apsvērtu obligātas trešās personas veiktas identifikācijas pārbaudes. Eiropas Parlaments arī aicināja paredzēt, ka tiešsaistes azartspēļu organizētāju pienākums ir sniegt azartspēļu tīmekļa vietnē informāciju par regulatīvajām iestādēm un brīdinājumus nepilngadīgajiem, kā arī informāciju par pašierobežojumu izmantojumu. Turklāt Eiropas Parlaments aicināja izstrādāt kopējus principus attiecībā uz atbildīgiem komercpaziņojumiem. Tas ieteica, ka komercpaziņojumiem jāietver skaidrs brīdinājums par sekām, kādas ir patoloģiskai tieksmei uz azartspēlēm, un par azartspēļu atkarības riskiem. Komercpaziņojumi nedrīkstētu būt pārmērīgi vai izvietoti pie nepilngadīgajiem paredzēta satura vai tādās vietās, kur ir lielāks risks, ka mērķauditorija būs nepilngadīgie.

               (4)

               Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja arī aicināja Komisiju iesaistīties, lai uzlabotu patērētāju aizsardzību attiecībā uz tiešsaistes azartspēlēm un aizsargātu nepilngadīgos (4).

               (5)

               Ja saskaņošana nav veikta Savienības līmenī, dalībvalstis principā var brīvi noteikt savus politikas mērķus attiecībā uz laimes spēlēm un definēt nepieciešamo aizsardzības līmeni, lai aizsargātu patērētāju veselību. Eiropas Savienības Tiesa ir sniegusi vispārīgus norādījumus par to, kā (tiešsaistes) azartspēļu jomā interpretēt iekšējā tirgus pamatbrīvības, ņemot vērā azartspēļu darbību īpašo raksturu. Lai gan dalībvalstis var aizliegt vai ierobežot tiešsaistes azartspēļu pakalpojumu piegādi pārrobežu līmenī, pamatojoties uz sabiedrisko interešu mērķiem, kurus tās cenšas aizsargāt, tomēr dalībvalstīm ir jāpierāda, ka attiecīgais pasākums ir piemērots un vajadzīgs. Dalībvalstīm ir pienākums pierādīt, ka sabiedrisko interešu mērķu sasniegšana notiek sistemātiski un saskaņoti (5).

               (6)

               Eiropas Savienības Tiesa ir arī ieviesusi pamatnoteikumus komercpaziņojumiem par azartspēļu pakalpojumiem un jo īpaši par tiem pakalpojumiem, kurus sniedz monopola apstākļos. Reklāmai, kuru īsteno valsts monopola īpašnieks, jābūt samērotai, un tās apmērs nekādā gadījumā nedrīkst pārsniegt to, kāds vajadzīgs, lai virzītu patērētājus uz kontrolētiem azartspēļu tīkliem. Šādas reklāmas mērķis nedrīkst būt patērētāju dabiskās tieksmes spēlēt azartspēles veicināšana, stimulējot viņu aktīvu dalību tajās, piemēram, padarot azartspēles par ikdienišķu parādību vai arī vairojot azartspēļu pievilcību ar reklāmas paziņojumiem, kas piesaista uzmanību, solot ievērojamus laimestus. Jo īpaši būtu jānorobežo tādas monopola īpašnieka stratēģijas, kuru mērķis ir tikai iespējamo klientu informēšana par produktu un kuras ir paredzētas, lai ar spēlētāju virzīšanu uz kontrolētu vidi nodrošinātu regulāru pieeju azartspēlēm, no tādām stratēģijām, kuras mudina aktīvi piedalīties šādās spēlēs un stimulē viņus (6).

               (7)

               Patērētāju un veselības aizsardzība ir dalībvalstu galvenie sabiedrisko interešu mērķi to valstu azartspēļu regulējumu kontekstā, kuri paredzēti, lai nepieļautu azartspēļu izraisītas problēmas un aizsargātu nepilngadīgos.

               (8)

               Noteikumi un politika, ko dalībvalstis ieviesušas, lai sasniegtu sabiedrisko interešu mērķus, ievērojami atšķiras. Rīcība Savienības līmenī mudina dalībvalstis nodrošināt augstu aizsardzības līmeni visā Savienībā, jo īpaši ņemot vērā ar azartspēlēm saistītos riskus, tostarp to izraisītu problēmu attīstību vai citas negatīvas sekas indivīdiem un sabiedrībai.

               (9)

               Šā ieteikuma mērķis ir aizsargāt patērētāju un spēlētāju veselību un tādējādi arī mazināt iespējamo ekonomisko kaitējumu, kas var rasties no patoloģiskas vai pārmērīgas tieksmes uz azartspēlēm. Šādā saistībā šajā ieteikumā ietverti principi, lai patērētājiem, spēlētājiem un nepilngadīgajiem nodrošinātu augsta līmeņa aizsardzību attiecībā uz tiešsaistes azartspēļu pakalpojumiem. Sagatavojot šo ieteikumu, Komisija ir izmantojusi dalībvalstu labo praksi.

               (10)

               Tiešsaistes azartspēļu pakalpojumi tiek plaši piedāvāti un izmantoti. Tiešsaistes azartspēles ir pakalpojumu darbība, kuras gada peļņa 2012. gadā ES bija EUR 10,54 miljardi. Tehnoloģiskā attīstība, interneta pieejamības pieaugums un mobilo tehnoloģiju ērtums veicina piekļuvi tiešsaistes azartspēlēm un to pieaugumu. Tomēr var tikt izdarīta uz dezinformāciju balstīta izvēle, ja informācija nav pietiekami skaidra vai pārredzama. Turklāt tiešsaistes spēlētāji meklē konkurējošas azartspēļu iespējas, ja uzskata, ka piedāvājums nav pievilcīgs.

               (11)

               Pastāv dažādi plašsaziņas līdzekļi, kas veicina ar azartspēlēm saistīto komercpaziņojumu iedarbību, piemēram, drukātie plašsaziņas līdzekļi, tiešais pasts, audiovizuālie plašsaziņas līdzekļi un reklāmas stendi, kā arī sponsorēšana. Tā rezultātā neaizsargātās grupas (piemēram, nepilngadīgie) var tikt piesaistīti azartspēlēm. Vienlaikus komercpaziņojumam par tiešsaistes azartspēļu pakalpojumiem var būt liela nozīme patērētāju novirzīšanā pie piedāvājuma, kas ir atļauts un pārraudzīts, piemēram, norādot organizētāja identitāti un sniedzot pareizu un patiesu informāciju par azartspēlēm, tostarp par azartspēļu izraisītu problēmu riskiem, kā arī atbilstošus brīdinājuma ziņojumus.

               (12)

               Dažām personām, kuras iesaistās azartspēlēs, ir tādas ar uzvedību saistītas problēmas, kas negatīvi ietekmē šīs personas vai viņu ģimeni, bet citām personām patoloģiska aizraušanās ar azartspēlēm nodara nopietnu kaitējumu. Tiek lēsts, ka 0,1–0,8 % pieaugušo iedzīvotāju cieš no kādas azartspēļu izraisītas problēmas un vēl 0,1–2,2 % iesaiste azartspēlēs ir iespējami problemātiska (7). Tāpēc jāizmanto preventīva pieeja, sociāli atbildīgi izturoties pret tiešsaistes azartspēļu pakalpojumu piedāvāšanu un reklamēšanu, jo īpaši, lai nodrošinātu, ka azartspēles nebūtu nekas vairāk kā atpūtas un brīvā laika pasākums.

               (13)

               Nepilngadīgie bieži tiek pakļauti azartspēļu iedarbībai, jo viņi izmanto internetu, mobilās lietojumprogrammas un plašsaziņas līdzekļus, kas izvieto azartspēļu reklāmu, kā arī azartspēļu reklāmas stendus. Viņi arī vēro vai apmeklē sporta sacensības, kuras sponsorē no azartspēļu procentu likmēm vai kurās izvieto uz azartspēļu darbībām vērstas reklāmas. Līdz ar to šis ieteikums ir arī paredzēts, lai nepieļautu, ka nepilngadīgiem tiktu nodarīts kaitējums vai tos izmantotu, iesaistot azartspēlēs.

               (14)

               Tiešsaistes azartspēļu organizētājiem, kuri ir izveidoti Savienībā, arvien biežāk ir vairākas licences dažādās dalībvalstīs, kuras azartspēļu nozares reglamentēšanai ir izvēlējušās uz licencēm balstītu sistēmu. Organizatori varētu gūt labumu no vienotākas pieejas. Turklāt atbilstības prasību skaita pieaugums var radīt lieku infrastruktūras un izmaksu dublēšanu, radot nevajadzīgu administratīvo slogu regulējošām iestādēm.

               (15)

               Ir lietderīgi aicināt dalībvalstis ierosināt noteikumus, saskaņā ar kuriem patērētājiem tiek sniegta informācija par tiešsaistes azartspēlēm. Šādos noteikumos būtu jāparedz, ka tiek novērstas azartspēļu izraisītās problēmas un nepilngadīgie nepiekļūst azartspēļu vietnēm, un patērētāji tiek rosināti neizmantot neregulētos piedāvājumus, kas nav atļauti un iespējami varētu nodarīt kaitējumu.

               (16)

               Vajadzības gadījumā šā ieteikuma principi būtu jāpiemēro ne tikai organizētājiem, bet arī trešām personām, tostarp arī tā sauktajiem “saistītajiem uzņēmumiem”, kuriem operatora vārdā ļauts veicināt tiešsaistes azartspēļu pakalpojumus.

               (17)

               Ir lietderīgi labāk informēt patērētājus un spēlētājus par tiešsaistes azartspēļu pakalpojumiem, kas atbilstīgi Savienības tiesību aktiem nav atļauti saskaņā ar tās dalībvalsts tiesību aktiem, kurā tiešsaistes azartspēļu pakalpojums tiek saņemts, kā arī vērsties pret šādiem neatļautiem pakalpojumiem. Šajā ietvarā dalībvalstis, kas neļauj sniegt konkrētu tiešsaistes azartspēļu pakalpojumu, nedrīkstētu atļaut šā pakalpojuma komerciālu paziņošanu.

               (18)

               Reģistrācijas procesam, lai atvērtu spēlētāja kontu, jābūt izveidotam tā, lai varētu pārbaudīt personas identitāti un sekot spēlētāja uzvedībai. Turklāt šādu reģistrāciju ir svarīgi izveidota tā, lai izvairītos no iespējas, ka patērētāji pamet reģistrācijas procesu un pievēršas azartspēļu vietnēm, kuras netiek regulētas.

               (19)

               Tā kā dalībvalstīs reģistrācijas process ir ieviests dažādos veidos – ar bezsaistes vai manuāliem posmiem pārbaudes procesā –, dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka identifikācijas datus var efektīvi pārbaudīt, lai atvieglotu reģistrācijas procesa pabeigšanu.

               (20)

               Ir svarīgi, lai spēlētāju konti tiktu padarīti par pastāvīgiem tikai tad, kad apstiprināta spēlētāju sniegtā identitātes informācija. Pirms konts kļūst par pastāvīgu kontu, ir vēlams, lai spēlētājiem būtu ļauts izmantot pagaidu kontus. Ņemot vērā to būtību, pagaidu kontiem būtu jānosaka fiksēta nominālvērtība, un spēlētāji nedrīkstētu izņemt depozītus vai laimestus.

               (21)

               Lai aizsargātu spēlētājus un viņu līdzekļus, kā arī nodrošinātu pārredzamību, būtu jāievieš procedūras to spēlētāju kontu pārbaudēm, kuri noteiktu laiku nav bijuši aktīvi, un procedūras spēlētāja konta slēpšanai vai apturēšanai. Turklāt, ja tiek konstatēts, ka persona ir nepilngadīga, spēlētāja konts būtu jāanulē.

               (22)

               Attiecībā uz informatīviem brīdinājumiem vajadzības gadījumā azartspēļu sesijas laikā spēlētājam redzamā vietā jābūt pieejamai taimera iespējai.

               (23)

               Attiecībā uz spēlētājam nodrošināto atbalstu papildus depozīta ierobežojumu noteikšanai spēlētājiem varētu nodrošināt papildu aizsargpasākumus, piemēram, iespēju noteikt derību vai zaudējumu ierobežojumus.

               (24)

               Lai novērstu azartspēļu izraisītu problēmu attīstību, organizētājam – neatkarīgi no spēlētāja pieprasījuma – būtu jāspēj spēlētājam noteikt arī pārtraukumu vai izslēgt to no spēles, ja notiek mulsinošas izmaiņas spēlētāja uzvedībā. Šādos gadījumos organizētājam jāpaziņo spēlētājam iemesls un jānorāda, kur spēlētājs var saņemt palīdzību vai terapiju.

               (25)

               Azartspēļu organizētāji ir ievērojami sporta komandu un pasākumu sponsori Eiropā. Lai uzlabotu tiešsaistes azartspēļu pakalpojumu sniedzēju sponsorēšanas pārskatatbildību, prasībās skaidri jānosaka, ka sponsorēšanai jābūt pārskatāmai un tā jāveic atbildīgi. Jo īpaši skaidras prasības būtu jānosaka, lai nepieļautu, ka azartspēļu organizētāju veiktā sponsorēšana nelabvēlīgi skar vai ietekmē nepilngadīgos.

               (26)

               Ir arī nepieciešams informēt par risku (piemēram, krāpšanu), kas raksturīgs vairumam azartspēļu vietņu, kurām nepiemēro nevienu no Savienībā noteiktiem kontroles veidiem.

               (27)

               Lai aizsargātu sabiedrisko interešu mērķus, ir nepieciešama efektīva uzraudzība. Dalībvalstīm būtu jānorīko kompetentās iestādes, jāsniedz skaidri norādījumi organizētājiem un jānodrošina viegli pieejama informācija patērētājiem, spēlētājiem un neaizsargātām grupām, tostarp nepilngadīgajiem.

               (28)

               Rīcības kodeksiem var būt liela nozīme saistībā ar šajā ieteikumā paredzēto komercpaziņošanas principu efektīvu piemērošanu un uzraudzību.

               (29)

               Šis ieteikums nav pretrunā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2005/29/EK (8) un Padomes Direktīvai 93/13/EEK (9).

               (30)

               Šajā ieteikumā paredzēto principu piemērošana nozīmē personas datu apstrādi. Tāpēc tiek piemērota Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 95/46/EK (10) un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/58/EK (11),

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
   I.   MĒRĶIS

               1.

               Dalībvalstīm tiek ieteikts sasniegt patērētāju, spēlētāju un nepilngadīgo aizsardzības augstu līmeni, pieņemot principus attiecībā uz tiešsaistes azartspēļu pakalpojumiem un šo pakalpojumu atbildīgiem komercpaziņojumiem, lai aizsargātu veselību un līdz minimumam samazinātu iespējamo ekonomisko kaitējumu, kas var rasties no patoloģiskas vai pārmērīgas tieksmes uz azartspēlēm.

               2.

               Šis ieteikums nav pretrunā dalībvalstu tiesībām regulēt azartspēļu pakalpojumus.

         II.   DEFINĪCIJAS

               3.

               Šajā ieteikumā piemēro šādas definīcijas:

                           a)

                           “tiešsaistes azartspēļu pakalpojums” ir jebkurš pakalpojums, kurš ietver derības uz naudas likmēm nejaušības spēlēs (tostarp spēlēs ar prasmju elementu), piemēram, loterijās, azartspēlēs kazino, pokerā un derību darījumos, kuras notiek jebkādā veidā attālināti, elektroniski vai izmantojot jebkuru citu saziņas uzlabošanas tehnoloģiju un pēc individuāla pakalpojumu saņēmēja pieprasījuma;

                           b)

                           “patērētājs” ir jebkura fiziska persona, kuras darbība nav saistīta ar pašas tirdzniecības, uzņēmējdarbības interesēm, amatu vai darba pienākumiem;

                           c)

                           “spēlētājs” ir jebkura fiziska persona, kurai ir organizētāja piešķirts spēlētāja konts un kas piedalās tiešsaistes azartspēļu pakalpojumā;

                           d)

                           “spēlētāja konts” ir spēlētāja atvērts konts, kurā tiek reģistrēti visi darījumi ar organizētāju;

                           e)

                           “nepilngadīga persona” ir jebkura persona, kas nav sasniegusi minimālo vecumu, kurš saskaņā ar piemērojamajiem valsts tiesību aktiem noteikts attiecībā uz dalību tiešsaistes azartspēļu pakalpojumā;

                           f)

                           “organizētājs” ir jebkura fiziska vai juridiska persona, kurai atļauts sniegt tiešsaistes azartspēļu pakalpojumu, un ikviens, kas rīkojas šādas personas vārdā;

                           g)

                           “komercpaziņojums” ir jebkura veida paziņojums, kas izstrādāts, lai tieši vai netieši reklamētu organizētāja preces, pakalpojumus vai tēlu;

                           h)

                           “sponsorēšana” ir organizētāja un sponsorētās personas līgumattiecības, saskaņā ar kurām organizētājs finansē vai citādi atbalsta jebkuru sporta vai pasākumu, organizāciju, komandu vai atsevišķu personu, lai veidotu asociāciju starp organizētāja tēlu, zīmoliem vai produktiem un sponsorēšanas īpašumu, saņemot pretī komercpaziņojumus vai citus ieguvumus.

         III.   INFORMĀCIJAS PRASĪBAS

               4.

               Labi saskatāmā vietā organizētāja azartspēļu tīmekļa vietnes mērķlapā ar piekļuvi no visām tīmekļa vietnes lapām būtu jāizvieto šāda informācija:

                           a)

                           ziņas par uzņēmumu vai citi līdzekļi, kas nodrošina, ka organizētājs ir identificējams un ka ar to var sazināties, tostarp:

                                       i)

                                       uzņēmuma nosaukums;

                                       ii)

                                       reģistrācijas vieta;

                                       iii)

                                       e-pasta adrese;

                           b)

                           zīme “nepilngadīgajiem azartspēles nav atļautas”, kurā norādīts minimālais vecums, līdz kuram nav atļauts spēlēt azartspēles;

                           c)

                           ziņojums par “atbildīgām azartspēlēm”, kurā ne vairāk kā pēc viena klikšķa var piekļūt:

                                       i)

                                       informācijai par to, ka azartspēles var būt kaitīgas, ja netiek kontrolētas;

                                       ii)

                                       informācijai par tīmekļa vietnē pieejamiem pasākumiem spēlētāju atbalstam;

                                       iii)

                                       spēlētāju pašnovērtējuma testiem, lai spēlētāju varētu pārbaudīt savu uzvedību azartspēlēs;

                           d)

                           saite uz vismaz vienu organizāciju, kura sniedz informāciju par azartspēļu izraisītām problēmām un palīdzību šādos gadījumos.

               5.

               Organizētāja un patērētāja līgumattiecību noteikumiem un nosacījumiem jābūt izklāstītiem īsi un salasāmi. Šiem noteikumiem un nosacījumiem būtu:

                           a)

                           jāietver informācija vismaz par termiņiem un ierobežojumiem attiecībā uz līdzekļu izņemšanu no spēlētāja konta, visām maksām par darījumiem ar spēlētāja kontu un saiti uz piemērojamajām izmaksu procentuālajām likmēm par katru spēli;

                           b)

                           jāsaņem patērētāja piekrišana un jābūt apstiprinātiem reģistrācijas procesā, kas minēts V iedaļā;

                           c)

                           jābūt elektroniski pieejamiem tādā veidā, kas ļauj patērētājam tos glabāt un izgūt, un par visām izmaiņām būtu jāpaziņo patērētājam.

               6.

               Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka patērētājam ir pieejama informācija par noteikumiem attiecībā uz spēlēm un derībām, kas pieejamas organizētāja azartspēļu tīmekļa vietnē.

               7.

               Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka organizētāja azartspēļu tīmekļa vietnē uzrādīti dati par azartspēļu regulatīvo iestādi, lai pierādītu, ka organizētājam ir atļauja darboties.

         IV.   NEPILNGADĪGIE

               8.

               Nepilngadīgie nedrīkstētu spēlēt azartspēles tīmekļa vietnē vai būt spēlētāja konta īpašnieki.

               9.

               Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka organizētājs ievieš procedūras, kas izstrādātas, lai nepieļautu, ka nepilngadīgie iesaistās azartspēles, tostarp vecuma pārbaudes V iedaļā minētās reģistrācijas procedūras laikā.

               10.

               Lai nepieļautu nepilngadīgo piekļuvi azartspēļu tīmekļa vietnēm, dalībvalstīm būtu jāmudina izvietot azartspēļu tīmekļa vietnēs saites uz vecāku kontroles programmām.

               11.

               Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka tiešsaistes azartspēļu pakalpojumu komercpaziņojumi nekaitē nepilngadīgajiem vai nemudina viņus uzlūkot azartspēles kā dabisku to brīvā laika aktivitāšu elementu.

               12.

               Komercpaziņojumos būtu jāietver skaidrs ziņojums “nepilngadīgajiem azartspēles nav atļautas”, kurā norādīts minimālais vecums, zem kura nav atļauts spēlēt azartspēles.

               13.

               Dalībvalstīm būtu jāmudina nepārraidīt, neizvietot vai neatbalstīt komercpaziņojumus:

                           a)

                           plašsaziņas līdzekļos vai ap programmu laiku, kad gaidāms, ka galvenā auditorija būs nepilngadīgie;

                           b)

                           nepilngadīgajiem paredzētās tīmekļa vietnēs;

                           c)

                           tādu vietu tuvumā, kur nepilngadīgie parasti pavada laiku un kur sagaidāms, ka tie būs galvenā auditorija, tostarp vismaz skolās.

               14.

               Ar komercpaziņojumiem nedrīkst:

                           a)

                           izmantot nepilngadīgo pieredzes vai zināšanu trūkumu;

                           b)

                           izmantot tādus nepilngadīgo, jauniešu vai pasākumu attēlus, kas īpaši piesaista nepilngadīgos;

                           c)

                           piesaistīt nepilngadīgos vai jauniešus, atspoguļojot azartspēles kā daļu no jaunatnes kultūras vai asociējot azartspēles ar to;

                           d)

                           uzvedināt uz domām, ka azartspēles pārveido pusaudžus pieaugušos cilvēkos.

         V.   SPĒLĒTĀJA REĢISTRĀCIJA UN KONTS

               15.

               Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka persona drīkst piedalīties tiešsaistes azartspēļu pakalpojumā tikai tad, ja tā ir reģistrēta kā spēlētājs un tai ir organizētāja piešķirts konts.

               16.

               Lai atvērtu spēlētāja kontu, reģistrācijas procesā būtu jāpieprasa šāda informācija:

                           a)

                           uzvārds un vārds;

                           b)

                           adrese;

                           c)

                           dzimšanas datums;

                           d)

                           elektroniskā pasta adrese vai mobilā tālruņa numurs.

               17.

               Spēlētājam jāapstiprina vai organizētājam jāpārbauda sniegtā elektroniskā pasta adrese vai mobilā tālruņa numurs. Tiem vajadzētu ļaut organizētājam un spēlētājam sazināties tiešā un efektīvā veidā.

               18.

               Spēlētāja identitātes dati būtu jāpārbauda. Ja tieša elektroniska pārbaude nav iespējama vai ieviesta, dalībvalstis tiek mudinātas atvieglot piekļuvi valsts reģistriem, datubāzēm vai citiem oficiāliem dokumentiem, kuri organizētājiem jāizmanto, lai pārbaudītu identitātes datus.

               19.

               Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka reģistrācijas procesu, tostarp pagaidu kontu, anulē, ja personas identitāti vai vecumu nav iespējams pārbaudīt.

               20.

               Dalībvalstis tiek mudinātas reģistrācijas procesā pieņemt elektroniskās identifikācijas sistēmas.

               21.

               Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka:

                           a)

                           reģistrācijas process dod iespēju pabeigt identitātes pārbaudi saprātīgā termiņā un tas nav nevajadzīgi apgrūtinošs patērētājiem vai organizētājiem;

                           b)

                           reģistrācijas sistēmas ļauj izmantot alternatīvus līdzekļus, lai pārbaudītu identifikāciju, jo īpaši, ja patērētājam tiek prasīts minētajā dalībvalstī piešķirts personas identifikācijas numurs un viņam tā nav vai ja datubāzes uz laiku nav pieejamas.

               22.

               Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka spēlētājiem ir:

                           a)

                           piekļuve organizētāja piešķirtam pagaidu kontam, kas tiek turēts līdz brīdim, kad ir sekmīgi pabeigta identitātes pārbaude;

                           b)

                           organizētāja piešķirtā konta unikāls identifikācijas lietotājvārds un parole vai cits piekļuves drošības elements.

               23.

               Dalībvalstīm būtu jāievieš noteikumi, ar kuriem:

                           a)

                           nodrošina, ka spēlētāju līdzekļi tiek aizsargāti un tos var izmaksāt tikai spēlētājam, un šos līdzekļus glabā atsevišķi no organizētāja pašu līdzekļiem;

                           b)

                           novērš slepenu vienošanos un naudas pārvedumus starp dalībniekiem, iekļaujot noteikumus par pārvedumu atcelšanu vai līdzekļu atgūšanu no spēlētāju kontiem gadījumos, ja tiek konstatētas slepenas vienošanās vai krāpšana.

         VI.   SPĒLĒTĀJA DARBĪBA UN ATBALSTS

               24.

               Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka reģistrācijas posmā organizētāja azartspēļu tīmekļa vietnē spēlētājs var pēc noklusējuma noteikt naudas depozīta maksimālās summas ierobežojumus, kā arī pagaidu ierobežojumus.

               25.

               Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka organizētāja azartspēļu tīmekļa vietnē spēlētājs vienmēr var vienkāršā veidā piekļūt:

                           a)

                           spēlētāja konta atlikumam;

                           b)

                           tādai spēlētāja atbalsta funkcijai saistībā ar atbildīgu azartspēļu spēlēšanu, kam var piekļūt, izmantojot tiešsaistes veidlapas vai personīgu saskarsmi, tostarp sarunu tiešsaistē vai pa tālruni;

                           c)

                           palīdzības līnijām, lai sazinātos ar organizācijām, kas sniedz informāciju un palīdzību, kā iepriekš minēts 4. punkta d) apakšpunktā.

               26.

               Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka organizētāja tīmekļa vietnē spēlētājs pēc noklusējuma var periodiski saņemt informatīvus brīdinājumus par laimestiem un zaudējumiem spēles vai derību laikā un informāciju par to, cik ilgi spēlētājs ir spēlējis. Spēlētājam jāapstiprina informatīvais brīdinājums un jādod iespēja uz laiku pārtraukt vai turpināt azartspēli.

               27.

               Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka organizētāja azartspēļu tīmekļa vietnē spēlētājs nevar:

                           a)

                           iemaksāt līdzekļus, kas pārsniedz naudas depozīta maksimālās summas ierobežojumu noteiktā laikposmā;

                           b)

                           piedalīties azartspēlēs, ja spēlētāja kontā nav spēles vai derību segšanai vajadzīgo līdzekļu.

               28.

               Dalībvalstis nedrīkstētu atļaut organizētājam piešķirt spēlētājam kredītu.

               29.

               Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka organizētāja tīmekļa vietnē spēlētājs var:

                           a)

                           samazināt depozīta limitu ar tūlītēju ietekmi;

                           b)

                           palielināt depozīta limitu. Pieprasījumam būtu jāstājas spēkā ne ātrāk kā 24 stundas pēc spēlētāja pieprasījuma;

                           c)

                           ņemt pārtraukumu un veikt pašizslēgšanu.

               30.

               Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka organizētājām ir izstrādāta politika un procedūras, ar ko atvieglo mijiedarbību ar spēlētājiem, ja viņu uzvedība azartspēlēs norāda, ka pastāv azartspēļu izraisītu problēmu rašanās risks.

               31.

               Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka noteiktu laikposmu organizētājs reģistrē vismaz spēlētāja depozītus un laimestus. Tie būtu jādara pieejami spēlētājam pēc pieprasījuma.

         VII.   PĀRTRAUKUMS UN PAŠIZSLĒGŠANA

               32.

               Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka spēlētājs organizētāja tīmekļa vietnē var jebkurā laikā aktivizēt pārtraukumu vai pašizslēgšanu no konkrētā tiešsaistes azartspēļu pakalpojuma vai no visiem tiešsaistes azartspēļu pakalpojumu veidiem.

               33.

               Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka:

                           a)

                           pārtraukums ļauj pārtraukt azartspēli vismaz uz 24 stundām;

                           b)

                           organizētājs dod iespēju izmantot pašizslēgšanu ne mazāk kā sešus mēnešus.

               34.

               Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka pašizslēgšanas gadījumā spēlētāja konts tiek slēgts.

               35.

               Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka spēlētāja atkārtota reģistrācija ir iespējama tikai pēc spēlētāja rakstiska vai elektroniska pieprasījuma un tikai pēc pašizslēgšanas perioda beigām.

               36.

               Dalībvalstīm būtu jāievieš noteikumi attiecībā uz trešo personu pieprasījumiem organizētājam par spēlētāja izslēgšanu no azartspēļu tīmekļa vietnes.

               37.

               Dalībvalstis tiek mudinātas izveidot pašizslēgto spēlētāju reģistru.

               38.

               Ja dalībvalstīs ir izveidoti pašizslēgto spēlētāju valsts reģistri, tām jāatvieglo organizētāju piekļuve šiem reģistriem un jānodrošina, ka organizētāji regulāri saņem informāciju no tiem, lai nepieļautu, ka pašizslēgtie spēlētāji turpina spēlēt.

         VIII.   KOMERCPAZIŅOJUMS

               39.

               Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka organizētāji, kuru vārdā tiek veikts komercpaziņojums, ir skaidri identificējami.

               40.

               Vajadzības gadījumā dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka tiešsaistes azartspēļu pakalpojumu komercpaziņojumi praktiskā un pārredzamā veidā ietver vismaz informāciju par risku, ko veselībai rada problemātiska aizraušanās ar azartspēlēm.

               41.

               Ar komercpaziņojumiem nedrīkst:

                           a)

                           ietvert nepamatotus apgalvojumus par izredzēm laimēt vai ieņēmumiem, kurus spēlētāji var saņemt, spēlējot azartspēles;

                           b)

                           uzvedināt uz domām, ka prasmes var ietekmēt spēles iznākumu, ja tas tā nav;

                           c)

                           izdarīt spiedienu, mudinot spēlēt, vai nicinoši izturēties pret vēlmi nespēlēt, izmantojot komercpaziņojumu laiku, vietu vai veidu;

                           d)

                           attēlot azartspēles kā sociāli pievilcīgas vai ietvert sabiedrībā pazīstamu cilvēku vai slavenību apliecinājumus, kas uzvedina uz domām, ka azartspēles palīdz gūt panākumus sociālajā jomā;

                           e)

                           uzvedināt uz domām, ka azartspēles var būt risinājums sociālām, profesionālām vai personīgām problēmām;

                           f)

                           uzvedināt uz domām, ka azartspēles var būt alternatīva nodarbinātībai, risinājums finansiālām grūtībām vai finansiāla ieguldījuma veids.

               42.

               Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka bezmaksas (play-for-fun) spēlēm, ko izmanto komercpaziņojumos, piemēro tos pašus noteikumus un tehniskos nosacījumus kā attiecīgajām maksas (play-for-money) spēlēm.

               43.

               Komercpaziņojumiem nevajadzētu vērsties pie neaizsargātiem spēlētājiem, jo īpaši, izmantojot nepieprasītus komercpaziņojumus, kas adresēti spēlētājiem, kuri veikuši pašizslēgšanu no azartspēļu tīmekļa vietnes vai ir tikušas izslēgtas no tiešsaistes azartspēļu pakalpojumu saņēmēju loka azartspēļu izraisīto problēmu dēļ.

               44.

               Dalībvalstīm, kas atļauj veikt nepieprasītu komercpaziņojumu nosūtīšanu pa elektronisko pastu, jānodrošina:

                           a)

                           ka šāds komercpaziņojums ir skaidri un nepārprotami identificējams;

                           b)

                           ka organizētājs ņem vērā anulēto abonementu reģistrus, kuros var reģistrēties fiziskas personas, kas nevēlas saņemt šādus komercpaziņojumus.

               45.

               Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka komercpaziņojumos tiek ņemts vērā reklamētā tiešsaistes azartspēļu pakalpojuma riska potenciāls.

         IX.   SPONSORĒŠANA

               46.

               Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka organizētāju veiktā sponsorēšana ir pārredzama un ka organizētājs ir skaidri identificējams kā sponsorējošā persona.

               47.

               Sponsorēšana nedrīkst nelabvēlīgi skart vai ietekmēt nepilngadīgos. Dalībvalstis tiek mudinātas nodrošināt, ka:

                           a)

                           netiek atļauta to pasākumu sponsorēšana, kas paredzēti nepilngadīgajiem vai kuru mērķauditorija galvenokārt ir nepilngadīgie;

                           b)

                           sponsorējošās personas reklāmas materiāli netiek izmantoti to produktu virzīšanai tirgū, kas paredzēti nepilngadīgajiem vai kuru mērķauditorija galvenokārt ir nepilngadīgie.

               48.

               Dalībvalstīm būtu jāmudina sponsorētās personas pārbaudīt, vai sponsorēšana ir atļauta saskaņā ar valsts tiesību aktiem dalībvalstī, kurā būtu jānotiek sponsorēšanai.

         X.   IZGLĪTĪBA UN INFORMĒTĪBA

               49.

               Dalībvalstis vajadzības gadījumā ar patērētāju organizācijām un organizētājiem tiek aicinātas rīkot vai veicināt regulāras izglītības vai sabiedrības informētības uzlabošanas kampaņas, lai uzlabotu patērētāju un neaizsargātu grupu, tostarp nepilngadīgo, informētību par tiešsaistes azartspēlēm.

               50.

               Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka organizētājiem un azartspēļu regulatīvajai iestādei ir jāinformē attiecīgie darba ņēmēji, kuri strādā ar azartspēļu pasākumiem saistītā jomā, par riskiem, kas saistīti ar tiešsaistes azartspēlēm. Darba ņēmēji, kas tieši mijiedarbojas ar spēlētājiem, jāapmāca, lai nodrošinātu, ka viņi izprot ar azartspēļu izraisītām problēmām saistītus jautājumus un zina, kā atbildēt spēlētājiem.

         XI.   UZRAUDZĪBA

               51.

               Dalībvalstis, kad tās piemēro šajā ieteikumā izklāstītos principus, tiek aicinātas izraudzīties kompetentās azartspēļu regulatīvās iestādes, lai neatkarīgi nodrošinātu un uzraudzītu efektīvu atbilstību valsts pasākumiem, kas veikti, lai atbalstītu šajā ieteikumā izklāstītos principus.

         XII.   ZIŅOŠANA

               52.

               Dalībvalstis tiek aicinātas līdz 2016. gada 19. janvārim paziņot Komisijai par visiem pasākumiem, kas veikti saskaņā ar šo ieteikumu, lai Komisija varētu izvērtēt šā ieteikuma īstenošanu.

               53.

               Dalībvalstis statistikas vajadzībām tiek aicinātas apkopot uzticamus ikgadējus datus par:

                           a)

                           piemērojamajiem aizsardzības pasākumiem, jo īpaši (atvērto un aizvērto) spēlētāju kontu skaitu, pašizslēgto spēlētāju skaitu, to personu skaitu, kas saskaras ar kādu azartspēļu izraisītu problēmu, un spēlētāju sūdzību skaitu;

                           b)

                           komercpaziņojumiem pa principu pārkāpumu veidiem un kategorijām.

                     Dalībvalstis tiek aicinātas paziņot šo informāciju Komisijai pirmo reizi līdz 2016. gada 19. jūlijam.

               54.

               Komisijai būtu jāizvērtē šā ieteikuma īstenošana līdz 2017. gada 19. janvārim.

      Briselē, 2014. gada 14. jūlijā

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētāja vietnieks

         Michel BARNIER

      (1)  COM(2011) 128 galīgā redakcija.

      (2)  COM(2012) 596 final.

      (3)  P7_TA(2013)0348.

      (4)  2012/2322 (INI).

      (5)  Lietas C-186/11 un C-209/11 Stanleybet International, C-316/07 Stoss un citi un tajā minētā judikatūra.

      (6)  Lieta C-347/09 Dickinger and Omer un tajā minētā judikatūra.

      (7)  ALICE-RAP politikas dokumentu krājums Gambling: two sides of the same coin – recreational activity and public health problem. ALICE-RAP ir izpētes projekts, kas finansēts Septītās pētniecības un attīstības pamatprogrammas ietvaros (www.alicerap.eu).

      (8)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 11. maija Direktīva 2005/29/EK, kas attiecas uz uzņēmēju negodīgu komercpraksi iekšējā tirgū attiecībā pret patērētājiem un ar ko groza Padomes Direktīvu 84/450/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 97/7/EK, 98/27/EK un 2002/65/EK, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (“Negodīgas komercprakses direktīva”) (OV L 149, 11.6.2005., 22. lpp.).

      (9)  Padomes 1993. gada 5. aprīļa Direktīva 93/13/EEK par negodīgiem noteikumiem patērētāju līgumos (OV L 95, 21.4.1993., 29. lpp.).

      (10)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīva 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (OV L 281, 23.11.1995., 31. lpp.).

      (11)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 12. jūlija Direktīva 2002/58/EK par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (OV L 201, 31.7.2002., 37. lpp.).


title: Padomes Ieteikums ( 2014. gada 18. februāris ) attiecībā uz Komisijas atbrīvošanu no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (desmitais EAF) darbību īstenošanu 2012. finanšu gadā

text:
               29.8.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 289/4

         PADOMES IETEIKUMS
   (2014. gada 18. februāris)
   attiecībā uz Komisijas atbrīvošanu no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (desmitais EAF) darbību īstenošanu 2012. finanšu gadā
   2014/C 289/03
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Partnerattiecību nolīgumu starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu grupas locekļiem, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses, kas parakstīts Kotonū 2000. gada 23. jūnijā (1) un grozīts ar Luksemburgā 2005. gada 25. jūnijā parakstīto nolīgumu (2),
   ņemot vērā Padomē sanākušo dalībvalstu valdību pārstāvju Iekšējo nolīgumu par Kopienas palīdzības finansēšanu saskaņā ar daudzgadu finanšu shēmu laikposmam no 2008. gada līdz 2013. gadam atbilstīgi ĀKK–EK Partnerattiecību nolīgumam un par finansiālas palīdzības piešķiršanu aizjūras zemēm un teritorijām, uz ko attiecas EK Līguma ceturtā daļa (3) (“Iekšējais nolīgums”), ar ko izveido, cita starpā, desmito Eiropas Attīstības fondu (desmitais EAF), un jo īpaši tā 11. panta 8. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 215/2008 (2008. gada 18. februāris) par Finanšu regulu, ko piemēro desmitajam Eiropas Attīstības fondam (4), un jo īpaši tās 142. līdz 144. pantu,
   izskatījusi ieņēmumu un izdevumu pārskatu un bilanci saistībā ar desmitā EAF darbībām laikposmā līdz 2012. gada 31. decembrim un Revīzijas palātas Gada pārskatu par darbībām, ko finansē no 8., 9. un 10. Eiropas Attīstības fonda (EAF) (5), attiecībā uz 2012. finanšu gadu kopā ar minētajā gada pārskatā iekļautajām Komisijas atbildēm,
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar Iekšējā nolīguma 11. panta 8. punktu Eiropas Parlaments pēc Padomes ieteikuma atbrīvo Komisiju no atbildības par desmitā EAF finanšu pārvaldību.

               (2)

               Desmitā EAF darbības 2012. finanšu gadā Komisija ir kopumā īstenojusi apmierinoši,

         AR ŠO IESAKA Eiropas Parlamentam atbrīvot Komisiju no atbildības par desmitā EAF darbību īstenošanu 2012. finanšu gadā.

      Briselē, 2014. gada 18. februārī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         G. STOURNARAS

      (1)  OV L 317, 15.12.2000., 3. lpp.

      (2)  OV L 287, 28.10.2005., 4. lpp.

      (3)  OV L 247, 9.9.2006., 32. lpp.

      (4)  OV L 78, 19.3.2008., 1. lpp.

      (5)  OV C 331, 14.11.2013., 261. lpp.


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52007SC0190

Ieteikums Padomes atzinums par atjaunināto Lietuvas konverģences programmu 2006.-2009. gadam saskaņā ar 9. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97  /* SEC/2007/0190 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 13.2.2007SEC(2007) 190 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES ATZINUMSpar atjaunināto Lietuvas konverģences programmu 2006.-2009. gadam saskaņā ar 9. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSVispārējais pamatojumsStabilitātes un izaugsmes pakta, kas stājās spēkā 1998. gada 1. jūlijā, pamatmērķis ir sakārtot valsts finanses, lai tādējādi radītu vēl labākus nosacījumus cenu stabilitātei un spēcīgai, ilgtspējīgai izaugsmei, kas veicina nodarbinātības radīšanu. Ar pakta 2005. gada reformu, atzīstot pakta lietderību fiskālās disciplīnas stiprināšanā, tika meklētas iespējas uzlabot tā efektivitāti un ekonomisko pamatojumu, kā arī ilgstoši saglabāt valsts finanšu ilgtspējību.Padomes Regulā (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1], kas ir Stabilitātes un izaugsmes pakta daļa, paredzēts, ka dalībvalstīm ir jāiesniedz Padomei un Komisijai stabilitātes vai konverģences programmas un to ikgadējie atjauninājumi (dalībvalstis, kas jau ir pieņēmušas vienoto valūtu, iesniedz (atjauninātas) stabilitātes programmas, bet dalībvalstis, kas to vēl nav pieņēmušas, iesniedz (atjauninātas) konverģences programmas). Lietuvas pirmā konverģences programma tika iesniegta 2004. gada maijā. Saskaņā ar minēto regulu Padome, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju, 2004. gada 5. jūlijā sniedza atzinumu par to. Saskaņā ar šo pašu procedūru Komisija novērtē un iepriekš minētā komiteja pārbauda atjauninātās stabilitātes un konverģences programmas, ko vajadzības gadījumā var pārbaudīt arī Padome.atjauninātās programmas novērtējuma pamatojumsKomisija ir pārbaudījusi jaunāko Lietuvas konverģences programmas atjauninājumu, kas iesniegts 2006. gada 13. decembrī, un ir pieņēmusi ieteikumu Padomes atzinumam par to (sk. aili ar galvenajiem novērtējumā iztirzātajiem jautājumiem).Lai radītu priekšstatu par kontekstu, kādā tiek novērtēta atjauninātās konverģences programmas budžeta stratēģija, turpmākajos punktos apkopota šāda informācija:1.  saimnieciskās darbības un budžeta izpildes rādītāji pēdējo desmit gadu laikā;2.  jaunākais valsts stāvokļa novērtējums saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvo daļu (kopsavilkums Padomes atzinumam par iepriekšējo konverģences programmas atjauninājumu) un3.  Komisijas novērtējums par 2006. gada oktobra valsts reformu programmu.Jaunākie saimnieciskās darbības un budžeta izpildes rādītājiLietuva ir sekmīgi pārgājusi uz funkcionējošu tirgus ekonomiku, un tagad tās produkcijas apjoma pieauguma rādītāji ir vieni no augstākajiem ES dalībvalstīs. IKP uz vienu iedzīvotāju 2005. gadā pat nedaudz pārsniedza 50% no ES vidējā rādītāja. Pēdējos gados strauji pieaudzis iekšzemes pieprasījums, kas daļēji atspoguļo lielo kredītu pieaugumu, kļūstot par galveno ekonomiskās izaugsmes dzinējspēku un radot lielāku ārējo deficītu. Pēc laikposma, kad bija vērojama izaugsme bez pārmērīgas inflācijas, kopš 2004. gada vidus inflācija pieauga, atspoguļojot vairāku faktoru kopumu, tostarp neapstrādātas pārtikas un enerģijas cenu pieaugumu, kā arī algu būtisku palielināšanos saistībā ar ierobežoto darba tirgu. Valdībai ir bijuši labi rezultāti tās fiskālo mērķu sasniegšanā pēdējos gados, tomēr Lietuvas labvēlīgo ekonomisko stāvokli varēja izmantot efektīvāk.Novērtējums Padomes atzinumā par iepriekšējo programmuPadome 2006. gada 14. martā pieņēma atzinumu par iepriekšējo konverģences programmas atjauninājumu laikposmam no 2005. gada līdz 2008. gadam. „Saistībā ar pārliecinošajām izaugsmes prognozēm un lai nodrošinātu ilgtspējīgu konverģenci ar ES,” Padome aicināja Lietuvu „i) pastiprināt centienus strukturālā budžeta koriģēšanā, lai paātrinātu VTM sasniegšanu, un ii) konkrētāk, izvirzīt augstāku mērķi 2006. gadam saistībā ar vispārējo valsts budžeta deficītu, nodrošinot to, ka 2005. gadā valsts budžeta deficīta iznākums ir labāks par plānoto un tiek pārnests uz 2006. gadu un turpmākajiem gadiem”.Komisijas novērtējums par 2006. gada oktobra valsts reformu programmuĪstenošanas ziņojums par Lietuvas valsts reformu programmu, kas paredzēta saskaņā ar atjaunoto Lisabonas stratēģiju izaugsmei un nodarbinātībai, tika iesniegts 2006. gada 13. oktobrī. Lietuvas valsts reformu programmā noteikti šādi būtiskākie uzdevumi/prioritātes: saglabāt ekonomiskās izaugsmes straujo gaitu un stabilu makroekonomisko vidi; veicināt Lietuvas uzņēmumu konkurētspēju; veicināt nodarbinātību un ieguldījumus cilvēkresursos.Komisijas novērtējums minētājai programmai (ko pieņēma kā daļu no Komisijas 2006. gada decembra ikgadējā progresa ziņojuma[2]) liecināja, ka Lietuva ir ļoti sekmīgi īstenojusi valsts reformu programmu lielākajā daļā galveno politikas jomu makroekonomikas, mikroekonomikas un nodarbinātības nozarēs. Tomēr tā kā daudzi svarīgi pasākumi ir konceptuālā līmenī, joprojām veicams liels darbs to īstenošanā.Ņemot vērā konstatētos panākumus un nepilnības, Lietuvai ieteica veikt pasākumus izpētes un attīstības jomā, kā arī kvalificēta darbaspēka jomā.Aile – galvenie novērtējumā iztirzātie jautājumi Kā paredzēts Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktā (stabilitātes programmām) un 9. panta 1. punktā (konverģences programmām), novērtējums attiecas uz šādiem jautājumiem: vai saimnieciskās prognozes programmas pamatā ir reālistiskas vai programmas pamatā esošie saimnieciskie pieņēmumi ir ticami; dalībvalsts norādītais vidēja termiņa budžeta mērķis (VTM) un tas, vai korekcijas ir pietiekamas, lai to sasniegtu; vai veiktie un/vai ierosinātie pasākumi, lai piemērotu šis korekcijas, ir pietiekami, lai sasniegtu VTM attiecīgajā ekonomikas ciklā; vai, izvērtējot korekcijas, ko izdara, lai sasniegtu VTM, lielākas korekcijas tiek veiktas ekonomiskā uzplaukuma laikos, vai korekcijas var būt mazākas ekonomikas lejupslīdes laikā un (attiecībā uz euro zonas un VKM II dalībvalstīm) vai dalībvalsts cenšas panākt ikgadēju cikliski koriģētās bilances uzlabojumu (neskaitot vienreizējos un pārējos pagaidu pasākumus) par 0,5% no GDP, kurš ir kritērijs, lai sasniegtu VTM; nosakot VTM korekcijas (attiecībā uz dalībvalstīm, kas to vēl nav sasniegušas) vai atļaujot īslaicīgu novirzi no VTM (attiecībā uz dalībvalstīm, kuras to jau ir sasniegušas), tādu nozīmīgāko strukturālo reformu īstenošana, kas ilgā laika posmā ļauj tieši ietaupīt izmaksas (veicinot arī potenciālo izaugsmi) un tādējādi pārbaudāmi ietekmējot valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību (ar nosacījumu, ka tiek saglabāta atbilstīga drošības rezerve attiecībā uz atsauces vērtību 3% no IKP un ka programmas periodā atkal ir gaidāma budžeta stāvokļa atbilstība VTM), un ar ko īpašu uzmanību velta pensiju reformām, ar kurām ievieš vairāku līmeņu sistēmu, kas ietver obligātu pilnībā finansētu pensiju līmeni; vai dalībvalstu ekonomikas politikas virzība atbilst ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm. Programmas makroekonomisko pieņēmumu ticamību novērtē, pamatojoties uz Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozi, izmantojot arī kopīgi apstiprināto metodoloģiju attiecībā uz iespējamo produkcijas apjoma novērtēšanu un cikliski koriģētām bilancēm. Atbilstību ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm novērtē, ņemot vērā ekonomikas politikas vispārējās pamatnostādnes valsts finanšu jomā, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs 2005.—2008. gadam. Novērtējot pārbauda arī: parāda attiecības dinamiku un stāvokli attiecībā uz valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējību, kam saskaņā ar Padomes 2005. gada 20. marta ziņojumu „Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanas uzlabošana” budžeta uzraudzībā jāveltī pienācīga vērība. Komisijas 2006. gada 12. oktobra paziņojumā izklāstīta pieeja ilgtermiņa ilgtspējības novērtēšanai[3]; integrācijas pakāpi valsts reformu programmā, ko iesniegušas dalībvalstis saistībā ar Lisabonas stratēģiju izaugsmei un nodarbinātībai; ECOFIN padome 2005. gada 7. jūnija pavadvēstulē Eiropas Padomei par ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm 2005.—2008. gadam paziņoja, ka valsts reformu programmām jāatbilst stabilitātes un konverģences programmām; atbilstība rīcības kodeksam[4], kas cita starpā nosaka kopīgu struktūru un datu tabulas stabilitātes un konverģences programmām. |-  IeteikumsPADOMES ATZINUMSpar atjaunināto Lietuvas konverģences programmu 2006.-2009. gadam saskaņā ar 9. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[5] un jo īpaši tās 9. panta 3. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu,apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.4.  Padome [2007. gada 27. februārī] izskatīja atjaunināto Lietuvas konverģences programmu laikposmam no 2006. līdz 2009. gadam. Atjauninājumu iesniedza gandrīz divas nedēļas pēc rīcības kodeksā noteiktā termiņa, proti, 1. decembra, sakarā ar izmaiņām programmas apstiprināšanas procedūrā, kurā tagad piedalās Parlaments.5.  Makroekonomikas scenārijā, kas ir pamatā programmai, paredzēts, ka faktiskais IKP pieaugums pakāpeniski samazināsies no 7,8% 2006 gadā līdz 4,5% 2009. gadā. Izvērtējot šo scenāriju saistībā ar pašlaik pieejamo informāciju, tas šķiet pamatots ar piesardzīgiem izaugsmes pieņēmumiem no 2007. gada. Programmā prognozētie inflācijas rādītāji šķiet pārāk zemi, ņemot vērā jaunākos notikumus.6.  Attiecībā uz 2006. gadu Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozē tiek lēsts, ka vispārējais valsts budžeta deficīts ir 1% no IKP, salīdzinot ar mērķi 1,4% no IKP, kas noteikts iepriekšējā konverģences programmas atjauninājumā. Atjauninātajā programmā ir norādīts, ka deficīts, paredzams, sasniegs 1,2%. Tomēr provizoriskie dati par 2006. gadu kopumā pat liecina par labāku, tuvu līdzsvaram esošu deficīta stāvokli. Minētais skaidrojams ar saimnieciskās darbības un nodarbinātības augstajiem rādītājiem, kas pārsniedza paredzētos, straujāku algu pieaugumu un uzlabojumiem nodokļu iekasēšanā, ko panāca, neraugoties uz 2006. gada jūlija budžeta grozījumiem, kas palielināja izdevumus par aptuveni 0,5% no IKP.7.  Galvenais programmas mērķis ir pakāpeniski samazināt vispārējo valsts budžeta deficītu visā programmas periodā, lai īstenotu vidēja termiņa mērķi (VTM, skatīt tālāk) līdz 2008. gadam un lai 2009. gada budžets būtu līdzsvarots. Paredzams, ka primārais deficīts līdz 2007. gadam tiks līdzsvarots, un programmas perioda beigās tiks sasniegts pārpalikums 0,8% apmērā no IKP. Salīdzinājumā ar iepriekšējo atjauninājumu paredzētās korekcijas ir daudz mērķtiecīgākas, bet to īstenošanu apgrūtina mazāk labvēlīgais makroekonomiskais scenārijs programmas perioda beigās. Paredzētā fiskālā konsolidācija ir atkarīga no ieņēmumu un IKP attiecības pieauguma, kas ir augstāka nekā izdevumu un IKP attiecības pieaugums (2,6 procenta punkti salīdzinājumā ar 1,4 procenta punktiem). Saistībā ar ieņēmumiem tikai 0,5 procenta punkti ir skaidrojami ar nodokļu līmeņa pieaugumu, ko galvenokārt izraisījuši uzlabojumi nodokļu iekasēšanā. Pieauguma pārējā daļa programmā nav norādīta, bet tā, šķiet, ir saistīta ar ES līdzekļu ieplūšanu. Izdevumos izmaiņas radušās sakarā ar valsts ieguldījumu, sociālo pabalstu un „citu” primāro izdevumu pieaugumu, ko pilnībā neizlīdzina ar valsts patēriņa ievērojamu samazināšanu (par vairāk nekā 2 procenta punktiem) attiecībā pret IKP.8.  Paredzams, ka strukturālā bilance (proti, cikliski koriģēta bilance, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus), ko aprēķina, izmantojot kopīgi apstiprināto metodoloģiju, pakāpeniski uzlabosies no deficīta 1¾% apmērā no IKP 2006. gadā uz pārpalikumu ½% apmērā no IKP 2009. gadā. Tāpat kā iepriekšējā konverģences programmas atjauninājumā, vidēja termiņa mērķis (VTM) programmā izklāstītajam budžeta stāvoklim ir nodrošināt strukturālu deficītu 1% apmērā no IKP, kuru programmā paredzēts sasniegt līdz 2008. gadam. Tā kā VTM prasības pārsniedz minimālos kritērijus (noteiktais deficīts apmēram 2 % no IKP), sasniedzot to, tiktu īstenots mērķis nodrošināt drošības rezervi pret pārmērīga budžeta deficīta rašanos. Šis VTM nepārsniedz robežas, kas noteiktas euro zonas un VKM II dalībvalstīm Stabilitātes un izaugsmes paktā un rīcības kodeksā, un pienācīgi atspoguļo parāda attiecību un vidējo potenciālo produkcijas apjoma pieaugumu ilgtermiņā.9.  Budžeta prognožu riski programmā kopumā šķiet līdzsvaroti līdz 2007. gadam, bet budžeta izpildes rezultāti no 2008. gada varētu būt sliktāki par programmā prognozētajiem. Budžeta stratēģijas pamatā ir ieņēmumu un IKP attiecības ievērojams pieaugums un būtisks valsts patēriņa un IKP attiecības samazinājums, kas nav pietiekami pamatots, ņemot vērā to, ka nav vidēja termiņa sistēmas valsts finanšu plānošanai un kontrolei. Lai arī prognozētā pārnešana, kas saistīta ar neparedzēti zemo deficītu 2006. gadā, liek secināt, ka 2007. gada mērķa īstenošana ir iespējama, sīkas informācijas par paredzētajiem pasākumiem trūkums vieš būtiskas neskaidrības attiecībā uz budžeta mērķu sasniegšanu no 2008. gada.10.  Ņemot vērā šo riska novērtējumu, budžeta stāvoklis programmā var izrādīties neadekvāts, lai nodrošinātu vidējā termiņa mērķa sasniegšanu līdz 2008. gadam, kā paredzēts programmā. Tomēr šķiet, ka tas visā programmas periodā nodrošina pietiekamu drošības rezervi pret budžeta deficīta robežvērtības (3 % no IKP) pārsniegšanu parastu makroekonomisko svārstību rezultātā. Saskaņā ar programmu koriģēšanas temps VTM sasniegšanai atbilst Stabilitātes un izaugsmes paktam, kurā noteikts, ka korekcijām jābūt lielākām ekonomiskā uzplaukuma laikos un tās varētu būt mazākas ekonomikas lejupslīdes laikos. Tomēr, ņemot vērā iepriekš norādītos riskus, paredzētie strukturālie pielāgojumi ir jāstiprina, papildinot tos ar pasākumiem, lai strukturālās bilances uzlabojums gadā ir 0,5% no IKP atbilstoši kritērijam, kas jāievēro euro zonā un VKM II dalībvalstīm.11.  Tiek lēsts, ka valsts kopējais parāds 2006. gadā ir sasniedzis 18½% no IKP, kas ir ievērojami mazāk par Līgumā noteikto atsauces vērtību — 60 % no IKP. Programmā paredzēts, ka parāda attiecība saglabāsies nemainīga, proti, aptuveni 19% no IKP 2007. – 2008. gadā, pirms samazināsies līdz 17¾% 2009. gadā.12.  Iedzīvotāju novecošanās ietekme uz budžetu ilgtermiņā Lietuvā ir zemāka nekā vidēji ES; pensiju izdevumu pieaugums īstenoto pensiju reformu ietekmē tuvākajās dekādēs būs neliels. Pašreizējais kopējā parāda līmenis Lietuvā ir ļoti zems, un budžeta stāvokļa uzlabošana, kā paredzēts konverģences programmas atjauninājumā, veicinātu risku saglabāšanu attiecībā uz valsts finanšu ilgtspējību ilgtermiņā. Kopumā šķiet, ka attiecībā uz Lietuvas valsts finanšu ilgtspējību risks ir neliels.13.  Konverģences programmā nav ietverts valsts reformu programmas 2006. gada oktobra īstenošanas ziņojuma kopējās ietekmes kvalitatīvais novērtējums vidēja termiņa fiskālajai stratēģijai. Tomēr tajā sniegta sistemātiska informācija par valsts reformu programmā paredzēto galveno reformu tiešajām budžeta izmaksām vai ietaupījumiem, un tās budžeta prognozēs, šķietami, paredzēts ņemt vērā valsts reformu programmā izklāstīto darbību ietekmi uz valsts finansēm. Konverģences programmā minētie pasākumi valsts finanšu jomā, šķiet, atbilst valsts reformu programmā paredzētajiem pasākumiem. Jo īpaši abās programmās ir uzsvērti jautājumi saistībā ar pašreizējām pensijām, veselības aprūpi un nodokļu reformām. Tomēr konverģences programmā izklāstīto vispārējās valdības budžeta deficīta mērķu prasības ir ievērojami zemākas par valsts reformu programmā izklāstītajām.14.  Programmā budžeta stratēģija kopumā atbilst vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm, kas iekļautas integrētajās pamatnostādnēs laikposmam no 2005. gada līdz 2008. gadam.15.  Attiecībā uz prasībām par sniedzamajiem datiem, kas norādītas rīcības kodeksā par stabilitātes un konverģences programmām, programmā sniegti visi obligātie un lielākā daļa fakultatīvo datu[6].Kopumā var secināt, ka saistībā ar stabilām izaugsmes perspektīvām attiecībā uz VTM programmā ir prognozēta attīstība; šos mērķus paredzēts sasniegt līdz 2008. gadam. Tomēr pastāv riski, kas apdraud budžeta mērķu sasniegšanu no 2008. gada.Ņemot vērā iepriekš minēto novērtējumu, Lietuva tiek aicināta:i) izmantot ekonomikas uzplaukumu, cenšoties izvirzīt augstāku deficīta mērķi 2007. gadā, ņemot vērā iespējami labāku deficīta stāvokli 2006. gadā, un sekmēt koriģēšanas tempu VTM sasniegšanai, izmantojot pasākumus, kas nodrošinātu strukturālās bilances uzlabojumu gadā 0,5% apmērā no IKP atbilstoši kritērijam, kas jāievēro euro zonā un VKM II dalībvalstīm;ii) stiprināt vidēja termiņa sistēmu valsts finanšu plānošanai un kontrolei.  Galveno makroekonomikas un budžeta prognožu salīdzinājums2005. g. | 2006. g. | 2007. g. | 2008. g. | 2009. g. |Reālais IKP (izmaiņas %) | KP 2006. gada dec. | 7,6 | 7,8 | 6,3 | 5,3 | 4,5 |COM 2006. gada nov. | 7,6 | 7,8 | 7,0 | 6,5 | n.d. |KP 2005. gada dec. | 7,0 | 6,0 | 5,3 | 6,8 | n.d. |SPCI inflācija (%) | KP 2006. gada dec. | 2,7 | 3,9 | 4,7 | 3,4 | 3,1 |COM 2006. gada nov. | 2,7 | 3,8 | 4,6 | 3,3 | n.d. |KP 2005. gada dec. | 2,7 | 2,7 | 2,7 | 2,5 | n.d. |Starpība starp potenciālo un faktisko ražošanas apjomu (% no iespējamā IKP) | KP 2006. gada dec.1 | 1,9 | 2,4 | 1,6 | 0,1 | -1,9 |COM 2006. gada nov.5 | 1,2 | 1,4 | 0,7 | -0,6 | n.d. |KP 2005. gada dec.1 | 2,9 | 2,1 | 0,5 | 0,6 | n.d. |Valsts budžeta bilance (% no IKP) | KP 2006. gada dec. | -0,5 | -1,2 | -0,9 | -0,5 | 0,0 |COM 2006. gada nov. | -0,5 | -1,0 | -1,2 | -1,3 | n.d. |KP 2005. gada dec. | -1,5 | -1,4 | -1,3 | -1,0 | n.d. |Primārā bilance (% no IKP) | KP 2006. gada dec. | 0,3 | -0,4 | 0,0 | 0,4 | 0,8 |COM 2006. gada nov. | 0,3 | -0,2 | -0,4 | -0,5 | n.d. |KP 2005. gada dec. | -0,9 | -0,8 | -0,7 | -0,4 | n.d. |Cikliski koriģētā bilance (% no IKP) | KP 2006. gada dec.1 | -1,0 | -1,8 | -1,3 | -0,5 | 0,5 |COM 2006. gada nov. | -0,8 | -1,4 | -1,4 | -1,2 | n.d. |KP 2005. gada dec.1 | -2,3 | -2,0 | -1,4 | -1,2 | n.d. |Strukturālā bilance2 (% no IKP) | KP 2006. gada dec.3 | -1,0 | -1,8 | -1,3 | -0,5 | 0,5 |COM 2006. gada nov.4 | -0,8 | -1,4 | -1,4 | -1,2 | n.d. |KP 2005. gada dec. | -2,3 | -2,0 | -1,4 | -1,2 | n.d. |Valsts kopējais parāds (% no IKP) | KP 2006. gada dec. | 18,7 | 18,4 | 19,2 | 19,0 | 17,7 |COM 2006. gada nov. | 18,7 | 18,9 | 19,6 | 19,8 | n.d. |KP 2005. gada dec. | 19,2 | 19,9 | 19,8 | 18,9 | n.d. |Piezīmes. 1Komisijas dienestu aprēķini, kuru pamatā ir programmā atrodamā informācija. ² Cikliski koriģētā bilance (kā iepriekšējās rindās), izņemot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus. 3Programmā nav vienreizēju vai citu pagaidu pasākumu. 4Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozē nav vienreizēju vai citu pagaidu pasākumu. 5Pamatojoties uz attiecīgi 7,9%, 7,7%, 7,8% un 7,9% aplēsto potenciālo pieaugumu 2005. – 2008. gada periodā. Avots: Konverģences programma; Komisijas dienestu 2006. gada rudens ekonomikas prognozes (COM); Komisijas dienestu aprēķini. |[1] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Visi šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami šādā tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Komisijas paziņojums Eiropadomes pavasara sanāksmē „Lisabonas izaugsmes un nodarbinātības atjaunotās stratēģijas īstenošana — rezultātu gads”, 12.12.2006., COM(2006) 816.[3] Komisijas paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam „Valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējība Eiropas Savienībā”, 12.10.2006., COM(2006) 574 galīgā redakcija, un Eiropas Komisija, Ekonomikas un finanšu lietu ģenerāldirektorāts, (2006.), „The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy No 4/2006.[4] „Specifikācijas par Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanu un pamatnostādnes par stabilitātes un konverģences programmu formātu un saturu”, ko ECOFIN padome atbalstīja 2005. gada 11. oktobrī.[5] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami šādā tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Jo īpaši trūkst informācijas par krājumu un plūsmu korekcijas apakškomponentēm un to, ka darbaspēks, kapitāls un kopējais faktoru ražīgums veicina iespējamo IKP pieaugumu.


title: Padomes Ieteikums ( 2014. gada 8. jūlijs ) par Īrijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Īrijas 2014. gada stabilitātes programmu

text:
               29.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/29

         PADOMES IETEIKUMS
   (2014. gada 8. jūlijs)
   par Īrijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Īrijas 2014. gada stabilitātes programmu
   2014/C 247/07
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.) un 2010. gada 21. oktobrī tā pieņēma lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (3), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Dalībvalstu vai to valdību vadītāji 2012. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu par Izaugsmes un darbavietu paktu, kas ir saskaņots pamats rīcībai valstu, ES un eurozonas līmenī, izmantojot visas iespējamās sviras, instrumentus un politikas jomas. Viņi pieņēma lēmumu par dalībvalstu līmenī veicamo rīcību, jo īpaši paužot pilnīgu apņemšanos sasniegt stratēģijas “Eiropa 2020” mērķus un īstenot konkrētai valstij adresētos ieteikumus.

               (4)

               Līdz 2013. gada decembrim Īrija īstenoja makroekonomikas korekciju programmu. Tādējādi saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 472/2013 (4) 12. pantu minētās programmas laikā tai nepiemēroja Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada uzraudzību un izvērtēšanu. Ņemot vērā to, ka Īrija ir veiksmīgi pabeigusi makroekonomikas korekciju programmu, Īrija tagad būtu pilnībā jāiekļauj Eiropas pusgada sistēmā.

               (5)

               Komisija 2013. gada 13. novembrī pieņēma Gada izaugsmes pētījumu, iezīmējot 2014. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. 2013. gada 13. novembrī Komisija, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu.

               (6)

               Eiropadome 2013. gada 20. decembrī apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes sekmēšanai. Tā uzsvēra vajadzību īstenot diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju, atjaunot normālus aizdevumu nosacījumus ekonomikai, sekmēt izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu, novērst krīzes sociālās sekas un modernizēt valsts pārvaldi.

               (7)

               Komisija 2014. gada 5. martā publicēja padziļinātā pārskata rezultātus par Īriju, pamatojoties uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu un ņemot vērā ekonomikas korekciju programmas veiksmīgo pabeigšanu Īrijā, un tādējādi arī faktu, ka Īrija tagad būtu pilnībā jāiekļauj Eiropas pusgada sistēmā. Komisijas veiktā analīze ļauj secināt, ka Īrijas nesen pabeigtajai makroekonomikas korekciju programmai bija liela nozīme ekonomisko risku pārvaldībā un nelīdzsvarotības mazināšanā. Tomēr atlikušajai makroekonomikas nelīdzsvarotībai ir nepieciešama īpaša uzraudzība un izlēmīga politiska rīcība. Jo īpaši norises finanšu nozarē, privātā un publiskā sektora parādsaistības un līdz ar to lielās bruto un neto ārējās saistības un situācija darba tirgū nozīmē, ka riski joprojām pastāv.

               (8)

               Īrija 2014. gada 17. aprīlī iesniedza savu 2014. gada valsts reformu programmu un 2014. gada 29. aprīlī – savu 2014. gada stabilitātes programmu. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās tika izvērtētas vienlaikus.

               (9)

               2014. gada stabilitātes programmā ietvertās budžeta stratēģijas galvenie mērķi ir līdz 2015. gadam koriģēt pārmērīgo deficītu un līdz 2018. gadam sasniegt vidējā termiņa mērķi. Stabilitātes programmas mērķis ir līdz 2015. gadam samazināt deficītu zem 3 % no IKP saskaņā ar ieteikumu par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru. Stabilitātes programmā ir apstiprināts vidējā termiņa mērķis, proti, līdzsvarots budžeta stāvoklis strukturālā izteiksmē, kas atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem. Pēc 2015. gada laikposmā no 2016. gada līdz 2018. gadam stabilitātes programmā ir noteikts budžeta pamatdeficīta samazinājums par apmēram vienu procentpunktu no IKP gadā. Tās mērķis ir samazināt parādu no gandrīz 124 % no IKP 2013. gadā līdz 107 % no IKP 2018. gadā. Makroekonomikas scenāriju, uz kuru pamatojas stabilitātes programmā sniegtās budžeta prognozes, neatkarīga struktūra (Īrijas Fiskālā konsultatīvā padome) apstiprināja kā tādu, kas “iekļaujas attiecīgu prognožu diapazonā”. Pamatā tas saskan ar Komisijas prognozi 2014. un 2015. gadam, nelielas atšķirības ir tikai pieprasījuma komponentos. Tomēr iestāžu prognoze stabilitātes programmas turpmākajiem gadiem ir optimistiska. Turklāt budžeta mērķu sasniegšanai 2015. gadā nav sniegts pietiekami detalizēts pasākumu izklāsts. Tā rezultātā Komisija deficītu 2015. gadā prognozē lielāku par Padomes ieteikto mērķi. Pamatojoties uz Padomes veikto stabilitātes programmas izvērtējumu un Komisijas prognozi, ievērojot Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka programmas mērķi atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām, taču no 2015. gada tie jāpapildina ar konkrētiem pasākumiem. Ir veikti nozīmīgi pasākumi, lai uzlabotu svarīgus Īrijas fiskālā regulējuma aspektus un datu sniegšanas kvalitāti un savlaicīgumu. Pašreizējie noteikumi par vidēja termiņa izdevumu griestiem valdībai ļauj veikt diskrecionāras izmaiņas ne tikai iepriekš noteiktās ārkārtas situācijās.

               (10)

               Nodokļu reformas ir veicinājušas fiskālās korekcijas, taču vēl ir iespējas uzlabot nodokļu sistēmas efektivitāti un padarīt to labvēlīgāku izaugsmei. Ir mainīta nodokļu uzlikšana īpašumam, pārejot no darījumu nodokļa uz regulāru nodokli, kura aprēķina pamatā ir mājokļa īpašuma vērtība, tomēr nodokļu bāze joprojām ir samērā šaura, jo uz noteiktiem īpašuma veidiem nodokļu regulējums joprojām neattiecas. Darbaspēka nodokļu sistēma ir sadrumstalota un sarežģīta, un nodokļu bāzes patēriņa un vides nodokļiem sašaurina samazinātās likmes un atvieglojumi, lai arī šādi nodokļi ir izaugsmei labvēlīgāki. Nulles un samazinātu PVN nodokļa likmju rezultātā PVN efektivitātes rādītājs ir zemāks par ES vidējo rādītāju. Samazinātas PVN nodokļa likmes tiek plaši izmantotas pārdales nolūkos, lai arī tās nav efektīvs un mērķtiecīgs politikas rīks neaizsargāto iedzīvotāju grupu aizsardzībai. Pastāv iespējas uzlabot vides nodokļu instrumentu efektivitāti un pārtraukt videi kaitīgas subsīdijas.

               (11)

               Lai arī Īrijas sabiedrība ir samērā jauna, valsts veselības aprūpes izdevumu rādītājs 2012. gadā bija viens no augstākajiem Savienībā – 8,7 % no NKI, būtiski pārsniedzot ES vidējo rādītāju, kas ir 7,3 %. Ņemot vērā pašreizējās grūtības veselības aizsardzības budžeta pārvaldībā, sagaidāmais demogrāfiskais spiediens iedzīvotāju novecošanas dēļ nozīmē, ka saglabāt sniedzamo pakalpojumu līmeni varēs tikai tad, ja vidējā termiņā un ilgtermiņā tiks panākts izmaksu lietderīgums. Tiek prognozēts, ka demogrāfiskā spiediena dēļ ar veselības aizsardzību saistītie izdevumi līdz 2060. gadam palielināsies par 1,2 procentpunktiem no IKP. Veselības aizsardzības jomas problēmas ir daudzšķautņainas. Finanšu pārvaldība un uzskaites sistēmas un procesi ir sadalīti starp daudziem veselības aprūpes pakalpojumu sniedzējiem. Tas rada kavējumus un šķēršļus informācijas vākšanā un apstrādē. Tāpat tas traucē izdevumu uzraudzību veselības aprūpes jomā un kavē īstenot centienus nodrošināt izmaksu lietderīgumu un līdzekļu atbilstošu piešķiršanu. Vēl viena problēma ir lielie izdevumi par zālēm, kuru salīdzinoši liela daļa ir izdevumi par ambulatoro pacientu zālēm.

               (12)

               Īrija saskaras ar bezdarba problēmām, jo īpaši ilgstoša bezdarba un jauniešu bezdarba problēmām, un joprojām ir liela daļa darbaspējīgā vecuma iedzīvotāju ar zema līmeņa prasmēm, kā rezultātā rodas nevienlīdzība un prasmju neatbilstība. Nesen veiktās darba tirgus nostiprināšanas rezultātā ilgstošā bezdarba rādītājs pakāpeniski ir samazinājies, tomēr tā īpatsvars kopējā bezdarbā joprojām ir augsts – 2013. gada beigās tas bija vairāk nekā 61 % no kopējā bezdarba rādītāja. Jauniešu bezdarba rādītājs visaugstākais bija 2012. gada vidū, kad tas pārsniedza 30 %. Turklāt to jauniešu īpatsvars, kuri nav ne nodarbināti, ne iesaistīti izglītībā vai apmācībā, laikposmā no 2007. gada līdz 2012. gadam palielinājās par astoņiem procentpunktiem un sasniedza 18,7 %, tad samazinājās līdz 16,1 %, tomēr tas joprojām ir viens no augstākajiem rādītājiem Savienībā. Saskaņā ar garantijas jauniešiem mērķiem risinājums, aptverot visus skartos jauniešus, ir jāatrod četru mēnešu laikā. Līdz ar līdzsvara atjaunošanu ekonomikā ir parādījusies prasmju neatbilstība, kas pārkvalifikāciju un prasmju uzlabošanu ir padarījusi par izaicinājumu izglītības un apmācības sistēmai. Turklāt rādītājs, kas raksturo iesaistīšanos mūžizglītībā, ir zemāks par ES vidējo rādītāju (7,3 % salīdzinājumā ar 10,7 % 2013. gadā).

               (13)

               Īrija ir valsts, kurā tādu personu īpatsvars, kuras dzīvo mājsaimniecībās ar zemu nodarbinātības intensitāti, ir viens no lielākajiem Savienībā, un tas rada nopietnas sociālas problēmas. Jau pirms krīzes šis īpatsvars pārsniedza ES vidējo rādītāju, un tad tas strauji palielinājās no 14,3 % 2007. gadā līdz 24,2 % 2011. gadā. Zema nodarbinātības intensitāte ir īpaši smaga problēma mājsaimniecībās, kurās ir tikai viens no vecākiem. Tas Īrijā ir veicinājis bērnu nabadzības vai sociālās atstumtības riska palielināšanos un saasina jautājumu par sieviešu nevienlīdzīgu dalību darba tirgū: 2013. gadā sieviešu dalības rādītājs bija 67,2 % salīdzinājumā ar vīriešu dalības rādītāju, kas ir 83,4 % . Tā rezultātā uzmanība ir pievērsta bērnu aprūpes iespēju nodrošinājumam un finansiālai pieejamībai, kas ir būtisks šķērslis tam, lai vecāki atrastu darbu un izvairītos no nabadzības. Darba tirgu ietekmē arī iespējas iekrist bezdarba slazdos. Nemainīgā bezdarbnieku pabalstu struktūra, kurus izmaksā saskaņā ar Darba meklētāju pabalstu un atlīdzību sistēmu, tas, ka darba meklētāja pabalsts tiek piešķirts uz neierobežotu laiku, un, atsākot strādāt, vairs netiek maksātas papildu piemaksas (jo īpaši piemaksa pie nomas maksas un veselības apdrošināšanas kartes), nozīmē, ka ilgstošiem bezdarbniekiem ar zemu ienākumu potenciālu un – atkarībā no ģimenes apstākļiem – arī citām darba ņēmēju kategorijām aizvietošanas rādītāji ir salīdzinoši augsti.

               (14)

               Aizdevumi MVU joprojām tiek izsniegti negribīgi, kam par iemeslu ir maza aktivitāte kredītu pieprasīšanā un to piedāvājuma ierobežojumi, jo MVU joprojām ietekmē liels aizņemto līdzekļu īpatsvars un vājais iekšzemes pieprasījums, savukārt bankām ir jāturpina gūt panākumus, ilgtspējīgi risinot MVU izsniegto ieņēmumus nenesošo kredītu problēmu. Jaunākajā Red C pētījumā redzams, ka no 35 % to MVU, kuri lūdza bankas aizdevumu laikā no 2013. gada oktobra līdz 2014. gada martam, 19 % saņēma atteikumu. 2009. gada beigās tika izveidota kredītu uzraudzības iestāde (Credit Review Office), lai darbotos par starpnieku strīdos starp aizdevējiem un iespējamajiem aizņēmējiem MVU, kuriem iepriekš kredīts ir ticis atteikts. Lai arī minētās iestādes ietekme bija pozitīva, tomēr tā līdz šim brīdim šķiet visai neliela; daļēji tas skaidrojams ar to, ka iesniegto sūdzību skaits ir neliels. Ieguldījumu jomā MVU ļoti lielā mērā paļaujas uz banku finansējumu, un citi finansējuma avoti, kas nav bankas, ir salīdzinoši vāji attīstīti, lai arī šobrīd tiek izskatītas dažas alternatīvas, tostarp aizdevumu fondi. Tomēr ekonomikai atkopjoties un iekšzemes pieprasījumam atgūstot apjomu, iespējams, pieaugs ierobežojumi, ja vien kredīta kanāli netiks atbilstoši atjaunoti – kas ir būtiski izaugsmei. Lai uzlabotu finansējuma pieejamību MVU, ir izveidotas īpašas shēmas un fondi, piemēram, aizdevumu garantijas shēma, mikrouzņēmumu aizdevumu finansēšanas shēma un trīs MVU fondi, taču līdz šim brīdim tie netiek aktīvi izmantoti.

               (15)

               Neraugoties uz reformām banku nozarē, kas veiktas nesen pabeigtās finansiālās palīdzības programmas ietvaros, joprojām pastāv daudzas būtiskas problēmas. Šīs problēmas tika detalizēti analizētas Komisijas 2014. gada padziļinātajā pārskatā par Īriju. Trīs galvenajās iekšzemes bankās ieņēmumus nenesošo kredītu apjoms 2013. gada jūnijā bija gandrīz 27 % no kopsummas. Neraugoties uz nesen veikto saistību un aktīvu īpatsvara samazināšanu, privātā sektora parāds joprojām ir viens no augstākajiem Savienībā, un tas joprojām ir drauds finanšu stabilitātei un slogs ekonomikai. Mājsaimniecību un MVU saistību un aktīvu īpatsvara samazināšana ir nepietiekama, un banku un MVU bilanču sakārtošana ir būtiska kredīta kanālu atjaunošanai. Banku aizdevumu apjoms turpina samazināties, un banku nozare joprojām cenšas atgūt rentabilitāti, ko daļēji ietekmē neizdevīgo hipotēku (zema ienesīguma vēsturisko aktīvu) lielais skaits banku bilancēs.

               (16)

               Izmaksas saistībā ar līgumu izpildes panākšanu ir augstas. Juristu honorāri ir šo izmaksu lielākā daļa un atbilst 18,8 procentpunktiem, un lielas juridisko pakalpojumu izmaksas ietekmē visu uzņēmumu, tostarp MVU, izmaksu struktūru. Turklāt – atšķirībā no pārējiem profesionālajiem pakalpojumiem –, kopš krīzes sākuma juridisko pakalpojumu izmaksas nav samazinājušās, kas daļēji skaidrojams ar nepietiekamo konkurenci. Makroekonomikas korekciju programmas ietvaros iestādes ir apņēmušās veikt reformas juridisko pakalpojumu jomā. 2011. gadā tās publicēja Juridisko pakalpojumu regulējuma aktu, kas vēl ir jāīsteno. Tiesu un tiesu iestāžu administratīvie resursi, lai nodrošinātu aktīvu pirmstiesas lietu apstrādi, ir ļoti ierobežoti, kas varētu būt viens no iemesliem, kas veicina kavēšanos lietu iztiesāšanā un palielina izmaksas. Turklāt Īrijai ievērojami trūkst spēju vākt datus par tiesu sistēmas kvalitāti un efektivitāti.

               (17)

               Eiropas pusgada ietvaros Komisija ir vispusīgi izanalizējusi Īrijas ekonomikas politiku. Komisija ir izvērtējusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Īrijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1.–7. ieteikumā.

               (18)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu, un tās atzinums (5) ir īpaši atspoguļots turpmāk izklāstītajā 1.–2. ieteikumā.

               (19)

               Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti turpmāk izklāstītajā 1., 3., 5. un 6. ieteikumā.

               (20)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir arī veikusi analīzi par visas eurozonas ekonomikas politiku. Pamatojoties uz to, Padome ir sagatavojusi konkrētus ieteikumus, kas adresēti dalībvalstīm, kuru valūta ir euro (6) Īrijai kā valstij, kuras valūta ir euro, būtu arī jānodrošina pilnīga un savlaicīga minēto ieteikumu īstenošana,

         AR ŠO IESAKA Īrijai laikposmā no 2014. līdz 2015. gadam rīkoties šādi.

               1.

               Pilnībā īstenot 2014. gada budžetu un līdz 2015. gadam nodrošināt pārmērīgā deficīta novēršanu ilgtspējīgā veidā, šādā nolūkā budžeta stratēģiju papildinot ar papildu strukturāliem pasākumiem un īstenojot strukturālo korekciju centienus, kas noteikti Padomes ieteikumā, kas pieņemts pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras ietvaros. Pēc pārmērīga budžeta deficīta novēršanas turpināt strukturālo korekciju centienus, kas vērsti uz vidējā termiņa mērķi vismaz 0,5 % no IKP apmērā katru gadu un vēl vairāk labos ekonomikas apstākļos vai tad, ja tas nepieciešams parādsaistību noteikuma ievērošanai, lai panāktu vispārējās valdības parāda augstā rādītāja ilgtspējīgu samazināšanos. Pastiprināt fiskālās korekcijas stratēģijas ticamību, efektīvi īstenot daudzgadu budžeta plānošanu un noteikt plašus budžeta pasākumus vidējā termiņa fiskālo mērķu sasniegšanai. Valdības izdevumu griestus noteikt par saistošiem,tostarp ierobežojot tiesību aktos paredzētās iespējas diskrecionāru izmaiņu veikšanai. Lai veicinātu fiskālo konsolidāciju, vajadzētu apsvērt iespēju palielināt ieņēmumus, šādā nolūkā paplašinot nodokļu bāzi. Nodokļu sistēmu padarīt labvēlīgāku izaugsmei un videi.

               2.

               Lai uzlabotu izmaksu lietderību, turpināt veselības aprūpes nozares reformu, kas uzsākta nākotnes veselības aizsardzības stratēģijas ietvaros. Veikt papildu pasākumus, lai samazinātu izdevumus par zālēm, tostarp biežāk veicot patentaizsardzības zāļu cenu atkārtotu saskaņošanu, palielinot ģenērisko zāļu pieejamību un uzlabojot zāļu izrakstīšanas praksi. Īstenot valsts veselības aizsardzības iestādes finanšu pārvaldības sistēmu reformu, lai racionalizētu visu pakalpojumu sniedzēju sistēmas un nodrošinātu sūdzību labāku pārvaldību. Vēlālais līdz 2015. gada pirmā ceturkšņa beigām ieviest individuālus veselības identifikatorus.

               3.

               Turpināt uzlabojumus aktīvas darba tirgus politikas jomās, jo īpaši uzmanību pievēršot ilgstošiem bezdarbniekiem, personām ar zema līmeņa prasmēm un – saskaņā ar garantijas jauniešiem mērķiem – jauniešiem. Turpināt tālākizglītības un talākapmācības (FET) sistēmas reformu, attīstīt nodarbinātības atbalsta shēmas un māceklības programmas. Vairāk piedāvāt apmācību darbavietā; uzlabot un nodrošināt FET kursu un māceklības programmu atbilstību darba tirgus vajadzībām. Palielināt Intreo darba biroju sniegto atbalsta pakalpojumu līmeni un uzlabot to kvalitāti. Ieviest vienlaidu FET nosūtīšanas sistēmu starp Intreo birojiem un izglītības un apmācības valdēm.

               4.

               Risināt problēmu, kas ir saistīta ar mājsaimniecībām, kurās ir zema nodarbinātības intensitāte, un pievērsties jautājumam par bērniem, kuriem draud iespēja ieslīgt nabadzībā, pakāpeniski samazinot pabalstus un papildu piemaksas pēc atgriešanās darbā. Veicināt sieviešu dalību darba tirgū, uzlabojot piekļuvi bērnu aprūpei, kas ir finansiālā ziņā pieejamāka un pilna laika, jo īpaši ģimenēm ar maziem ienākumiem.

               5.

               Attīstīt MVU jomai paredzētu politiku, tostarp iniciatīvas, lai risinātu banku un citu avotu finansējuma pieejamības un parādu pārstrukturēšanas jautājumus, vienlaikus neapdraudot publiskās finanses un finanšu stabilitāti. Turpināt iniciatīvas, lai uzlabotu MVU piekļuvi banku un citu avotu finansējumam. Banku nozarē ieviest sistēmu, lai uzraudzītu aizdevumu sniegšanu MVU. Vienlaikus strādāt, lai nodrošinātu, ka labāk tiek izmantoti pieejamie finansējuma avoti, kas nav bankas, tostarp trīs MVU fondi, kurus līdzfinansē Valsts pensiju rezerves fonds, Microfinance Ireland un pagaidu aizdevumu garantijas fonds. Veicināt to, ka MVU izmanto šos un citas finansējuma shēmas, kas nav bankas. Palielināt kredītu uzraudzības iestādes popularitāti un spējas strīdu izšķiršanā starp bankām un iespējamajiem aizņēmējiem MVU, kuriem aizdevums ir ticis atteikts.

               6.

               Uzraudzīt, cik veiksmīgi bankas ir sasniegušas noteiktos mērķus hipotekāro kredītu pārstrukturēšanā. Galvenajām hipotēku bankām noteikt vērienīgus mērķus, kas jāsasniedz 2014. gada trešajā un ceturtajā ceturksnī: ierosināt un īstenot risinājumus hipotēku aizdevumu, kuru atmaksa tiek kavēta par vairāk nekā 90 dienām, pārstrukturēšanai ar mērķi līdz 2014. gada beigām ievērojami samazināt kavēto hipotēkas maksājumu apjomu. Veicot revīzijas un mērķtiecīgas pārbaudes uz vietas, turpināt izvērtēt veikto pārstrukturēšanas pasākumu ilgtspēju. Izstrādāt norādes, lai panāktu risinājumu noturīgumu. Lai veicinātu pārredzamību, publicēt regulārus datus par tiem banku aizdevumu portfeļiem, kuri ir aizdevumi MVU un kuru atmaksa tiek kavēta. Izstrādāt stratēģiju, lai risinātu situācijas, kad ar komerciāliem nolūkiem izmantojamu nekustamo īpašumu saistīti riska darījumi rada finansiālas grūtības. Izveidot centralizētu aizdevumu reģistru.

               7.

               Samazināt tiesvedības un juridisko pakalpojumu izmaksas un veicināt konkurētspēju, tostarp līdz 2014. gada beigām pieņemot Juridisko pakalpojumu regulējuma aktu, cita starpā tā noteikumu, kas ļauj nodarboties ar daudzdisciplīnu praksi, un cenšoties atcelt advokātu uzliktos apgrūtinājumus. Uzraudzīt tā ietekmi, tostarp uz juridisko pakalpojumu izmaksām. Veikt izpildpasākumus, lai nodrošinātu, ka Juridisko pakalpojumu regulatīvā iestāde sāk darboties nekavējoties un ka tā pilda savus tiesību aktos noteiktos pienākumus, tostarp publicē noteikumus vai pamatnostādnes daudzdisciplīnu prakses īstenošanai un sūdzību izskatīšanai. Uzlabot datu vākšanas sistēmas, lai veicinātu tiesvedības efektivitātes uzraudzību un izvērtēšanu nolūkā apzināt jautājumus, kuros nepieciešamas reformas.

      Briselē, 2014. gada 8. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. C. PADOAN

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (3)  Paliek spēkā 2014. gadā ar Padomes Lēmumu 2014/322/ES (2014. gada 6. maijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm 2014. gadam (OV L 165, 4.6.2014., 49. lpp.)

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 472/2013 (2013. gada 21. maijs) par to eurozonas dalībvalstu ekonomiskās un budžeta uzraudzības pastiprināšanu, kurās ir vai kurām draud nopietnas finanšu stabilitātes grūtības (OV L 140, 27.5.2013., 1. lpp.).

      (5)  Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.

      (6)  Skatīt šā Oficiālā Vēstneša 141 lpp.


				|

		52012PC0676

			Ieteikums PADOMES LĒMUMS, ar kuru atceļ Lēmumu 2009/587/EK par pārmērīgu budžeta deficītu Maltā /* COM/2012/0676 final */

			   	Ieteikums
PADOMES LĒMUMS,
ar kuru atceļ Lēmumu 2009/587/EK
par pārmērīgu budžeta deficītu Maltā
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši
tā 126. panta 12. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu,
tā kā:
(1)       Ņemot
vērā Komisijas ieteikumu saskaņā ar Eiropas Kopienas
dibināšanas līguma (EKL) 104. panta 6. punktu, ar Padomes
2009. gada 7. jūlija lēmumu 2009/587/EK[1]
tika nolemts, ka Maltā ir pārmērīgs budžeta deficīts. Padome
norādīja, ka vispārējās valdības budžeta
deficīts Maltā 2008. gadā sasniedzis 4,7 % no IKP,
tādējādi krietni pārsniedzot atsauces vērtību,
kas ir 3 % no IKP, savukārt vispārējās valdības
parāds pārsniedza atsauces vērtību 60 % no IKP kopš
2003. gada un sasniedza 64,1 % no IKP 2008. gadā[2].
(2)       Saskaņā
ar EKL 104. panta 7. punktu un Regulas (EK) Nr. 1467/97 par to,
kā paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta
deficīta novēršanas procedūras īstenošanu[3]
3. panta 4. punktu Padome 2009. gada 7. jūlijā,
pamatojoties uz Komisijas ieteikumu, arī sniedza Maltai ieteikumu
novērst šo situāciju vēlākais līdz 2010. gada
beigām. Ieteikums tika publiskots.
(3)       Pamatojoties
uz Komisijas ieteikumu, Padome 2010. gada 16. februārī
secināja, ka atbilstoši tās ieteikumam, kas sniegts saskaņā
ar EKL 104. panta 7. punktu, tikuši veikti efektīvi
pasākumi, taču pēc ieteikuma pieņemšanas Maltā
norisinājušies negaidīti notikumi ekonomikā, kuriem bijusi
ļoti nelabvēlīga ietekme uz valsts finansēm. Tāpēc
Padome saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības
darbību (LESD) 126. panta 7. punktu pieņēma
pārskatītu ieteikumu Maltai, pagarinot termiņu, kādā
veicama pārmērīga budžeta deficīta novēršana, par
vienu gadu, t. i., līdz 2011. gadam. Ieteikums tika publiskots.
(4)       Saskaņā
ar LESD 126. panta 12. punktu Padomes lēmums par
pārmērīga budžeta deficīta pastāvēšanu
jāatceļ, ja pārmērīgs budžeta deficīts
attiecīgajā dalībvalstī pēc Padomes ieskatiem ir
novērsts.
(5)       Atbilstīgi
LESD pievienotā Protokola par pārmērīga budžeta
deficīta novēršanas procedūru 4. pantam Komisija sniedz
datus šīs procedūras īstenošanai. Piemērojot minēto
protokolu, dalībvalstīm saskaņā ar 3. pantu Padomes
2009. gada 25. maija Regulā (EK) Nr. 479/2009 par to,
kā piemērot LESD pievienoto Protokolu par pārmērīga
budžeta deficīta novēršanas procedūru[4],
divreiz gadā, proti, līdz 1. aprīlim un līdz
1. oktobrim, jāpaziņo valdības budžeta deficīta un
parāda dati un citi saistītie rādītāji.
(6)       Lemjot
par to, vai pārmērīga budžeta deficīta novēršanas
procedūra būtu jāatceļ, Komisijai un Padomei būtu
jāpieņem lēmums, pamatojoties uz paziņotajiem datiem. Turklāt
pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūra
būtu jāatceļ tikai tad, ja Komisijas prognozes liecinātu,
ka prognožu laikposmā budžeta deficīts nepārsniegs
robežlīmeni – 3% no IKP.
(7)       Pamatojoties
uz Komisijas (Eurostat) datiem, kas sniegti saskaņā ar
Regulas (EK) Nr. 479/2009 14. pantu pēc tam, kad Malta
līdz 2012. gada 1. aprīlim sniedza paziņojumu, kā
arī pamatojoties uz Komisijas dienestu 2012. gada rudens prognozi,
var izdarīt šādus secinājumus.
–
Pēc augstākā līmeņa
sasniegšanas 2008. gadā vispārējās valdības
budžeta deficīts pakāpeniski samazinājās,
2011. gadā sasniedzot 2,7 %, kas ir mazāk par atsauces
vērtību 3 % no IKP. Ievērojamais uzlabojums
salīdzinājumā ar 2010. gadu, kad vispārējās
valdības budžeta deficīts bija 3,6 % no IKP, lielākoties
bija saistīts ar to, ka par 0,7 % no IKP palielinājās
ieņēmumi. Neto deficīta samazināšanas vienreizējo
pasākumu ietekme 2011. gadā Komisijas dienestu 2012. gada
rudens prognozēs tiek lēsta 0,7 % apmērā no IKP. Strukturālās
bilances (t. i., cikliski koriģētā budžeta bilance,
neieskaitot vienreizējos un pagaidu pasākumus) uzlabojums
2011. gadā lēsts 1 procentpunkta apmērā no IKP,
kas ir vairāk nekā Padomes ieteiktā strukturālā
korekcija vismaz ¾ % apmērā no IKP.
–
Komisijas dienestu 2012. gada rudens
prognozē paredzēts, ka deficīts turpinās samazināties,
2012. gadā sasniedzot 2,6 % no IKP; lielākoties to
veicinās ieņēmumu palielināšanas pasākumi, no kuriem
lielākā daļa tiek uzskatīti par vienreizējiem
pasākumiem; neto deficīta samazināšanas vienreizējo
pasākumu ietekme tiek lēsta 1 % apmērā no IKP. Ja
politika netiks mainīta, t. i., netiks veikti konsolidācijas
pasākumi, kas paredzēti 2013. gada budžetā, kurš tika
pieņemts pēc prognozes sagatavošanas, prognozēts, ka vispārējās
valdības budžeta deficīts 2013. gadā palielināsies
līdz 2,9 % no IKP, un atkal samazināsies līdz 2,6 % no
IKP 2014. gadā, tādējādi prognozes laikposmā
saglabājoties zemākā līmenī nekā atsauces
vērtība 3 % no IKP. 2012. gada aprīļa
stabilitātes programmas mērķis ir mazāks deficīts
2,2 %, 1,7 % un 1,1 % aomērā no IKP attiecīgi
2012., 2013. un 2014. gadā. Atšķirība starp Komisijas
dienestu 2012. gada rudens prognozi un stabilitātes programmas
mērķiem 2012. gadam lielākoties izskaidrojama ar dinamiskāku
ieņēmumu pieaugumu minētajā programmā.
–
Attiecībā uz gadiem pēc
2011. gada termiņa, kuru noteikusi Padome, budžeta prognozēs,
kas sniegtas Komisijas dienestu 2012. gada rudens prognozē,
uzsvērts, ka 2012. gadā neuzlabosies cikliski koriģētā
budžeta bilance, neieskaitot vienreizējos un citus pagaidu pasākumus,
un 2013. gadā IKP uzlabosies par ¼ procentpunkta. Tas ir
mazāk nekā 0,5 % no IKP robežvērtības
attiecībā uz pielāgošanu virzībā uz vidēja
termiņa budžeta mērķi, kas tiek prasīts saskaņā
ar Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvo daļu,
konkrētāk, Regulu (EK) Nr. 1466/97[5].
Šī lēnā pielāgošanās tiek prognozēta kā
pretstats ciklisko nosacījumu plašajām svārstībām; t. i.,
starpība starp potenciālo un faktisko ražošanas apjomu tiek
lēsta tuvu nullei. Vienlaikus pieauguma struktūra, domājams, dos
relatīvi mazus nodokļu ieņēmumus. Tieši
2012. gadā ekonomikas izaugsmi veicināja neto eksports,
savukārt iekšējais pieprasījums, domājams, drīzāk
būs neliels salīdzinājumā ar pagātnes tendencēm.
Prognozēts, ka 2014. gadā tiks panākts uzlabojums par
½ procentpunktu no IKP. Turklāt prognozēts, ka
2012. gadā valdības izdevumu reālais pieaugums, neieskaitot
diskrecionāros ieņēmumu pasākumus, būs mazāks par
IKP iespējamā pieauguma vidējā termiņa atsauces
līmeni, kā noteikts Regulas (EK) Nr. 1466/97
5. pantā. Tomēr, ja politika netiks mainīta, reālais
neto izdevumu pieaugums varētu ievērojami pārsniegt šo atsauces
līmeni 2013. un 2014. gadā.
–
Vispārējās valdības
parādam kā daļai no IKP kopš 2008. gada bijusi tendence palielināties
un 2011. gadā tas sasniedza 70,9 % no IKP. Komisijas dienestu
2012. gada rudens prognozē paredzēts, ka parāda
attiecība turpinās palielināties, sasniedzot 72,4 % no IKP
2012. gadā, 73,1 % no IKP 2013. gadā un 72,8 % no
IKP 2014. gadā. Turpretī 2012. gada stabilitātes
programmā paredzēts, ka parāda attiecība pēc
2011. gada sāks samazināties, un 2014. gadā tā
būs 67,4 % no IKP. Atšķirība starp abām prognozēm
radusies tāpēc, ka rudens prognozē ir zemāks primārais
pārpalikums un augstāka atlikumu un plūsmu korekcija.
(8)       Padome
atgādina, ka, sākot ar 2012. gadu, kas ir gads pēc
pārmērīgā budžeta deficīta korekcijas, un uz triju
gadu periodu Maltai vajadzētu panākt pietiekamu progresu
virzībā uz atbilstību parāda kritērija
prasībām saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1467/97
2. panta 1.a punktu.
(9)       Padome
uzskata, ka pārmērīgais deficīts Maltā ir
novērsts līdz 2011. gada termiņam, un tāpēc
Lēmums 2009/587/EK būtu jāatceļ,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
No vispārējā
novērtējuma izriet, ka pārmērīgs budžeta deficīts
Maltā ir novērsts.
2. pants
Ar šo atceļ Lēmumu 2009/587/EK.
3. pants
Šis lēmums ir adresēts Maltas
Republikai.
Briselē,
                                                                       Padomes vārdā –
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 202, 4.8.2009., 42. lpp.
[2]               Vispārējās valdības budžeta
deficīts un parāds 2008. gadam vēlāk tika
pārskatīts, nosakot attiecīgi pašreizējos 4,6% no IKP un
62,0% no IKP.
[3]               OV L 209, 2.8.1997., 6. lpp.
[4]               OV L 145, 10.6.2009., 1. lpp.
[5]               OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.