title: 2011/622/ES: Komisijas Ieteikums ( 2011. gada 20. septembris ) par procedūru esošo dzelzceļa līniju atbilstības līmeņa apliecināšanai savstarpējas izmantojamības tehnisko specifikāciju pamatparametriem  Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               21.9.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 243/23

         KOMISIJAS IETEIKUMS
   (2011. gada 20. septembris)
   par procedūru esošo dzelzceļa līniju atbilstības līmeņa apliecināšanai savstarpējas izmantojamības tehnisko specifikāciju pamatparametriem
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2011/622/ES)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 292. pantu,
   tā kā:
   Saskaņā ar Komisijas 2011. gada 26. aprīļa Lēmuma 2011/275/ES par savstarpējas izmantojamības tehnisko specifikāciju Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas infrastruktūras apakšsistēmai (1) pielikuma 7.3.4. punktu, ievērojot Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 17. jūnija Direktīvā 2008/57/EK par dzelzceļa sistēmas savstarpēju izmantojamību Kopienā (2) noteiktās pamatprasības, var atļaut SITS prasībām atbilstošu ritekļu ekspluatāciju tajās esošajās līnijās, uz kurām neattiecas atjaunošanas vai modernizācijas projekti. Infrastruktūras pārvaldītājam šādos gadījumos vajadzētu būt iespējai brīvprātīgi aizpildīt infrastruktūras reģistru saskaņā ar Lēmuma 2011/275/ES D pielikumu. Tāpēc būtu jāiesaka kopīga procedūra, kura jāizmanto atbilstības līmeņa apliecināšanai savstarpējas izmantojamības tehnisko specifikāciju pamatparametriem, kas noteikti ar Lēmumu 2011/275/ES,
   IESAKA
   izmantot pielikumā noteikto procedūru esošo stacionāro iekārtu atbilstības līmeņa apliecināšanai savstarpējas izmantojamības tehnisko specifikāciju pamatparametriem.

      Briselē, 2011. gada 20. septembrī

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētāja vietnieks

         Siim KALLAS

      (1)  OV L 126, 14.5.2011., 53. lpp.

      (2)  OV L 191, 18.7.2008., 1. lpp.

      PIELIKUMS

         Procedūra esošo dzelzceļa līniju atbilstības līmeņa apliecināšanai savstarpējas izmantojamības tehnisko specifikāciju pamatparametriem

      1.   Ievads

      1.1.   Tehniskā darbības joma

      Šī procedūra attiecas uz šādām Savienības dzelzceļu sistēmas apakšsistēmām:

                  a)

                  infrastruktūras strukturālo apakšsistēmu un

                  b)

                  enerģijas apgādes strukturālo apakšsistēmu.

            Šīs apakšsistēmas ir iekļautas apakšsistēmu sarakstā Direktīvas 2008/57/EK II pielikuma 1. punktā.
      1.2.   Ģeogrāfiskā darbības joma

      Šīs procedūras ģeogrāfiskā darbības joma ir Savienības dzelzceļu sistēma, kas noteikta ar Direktīvu 2008/57/EK.
      1.3.   Definīcijas

      Šajā procedūrā:

                  a)

                  “EI” ir esošā infrastruktūra (stacionārās iekārtas), kas nodotas ekspluatācijā pirms Direktīvas 2008/57/EK stāšanās spēkā, vai līnijas, kas pēc Direktīvas 2008/57/EK stāšanās spēkā nodotas ekspluatācijā, neveicot EK verifikācijas procedūru;

                  b)

                  “EI atbilstības apliecināšana” ir verifikācija, vai esošās līnijas apakšsistēmas un/vai elementa pamatparametri atbilst attiecīgo SITS prasībām;

                  c)

                  “EI atbilstības apliecinājuma sertifikāts” ir dokuments, ko izdod neatkarīgs vērtētājs pēc EI atbilstības apliecināšanas;

                  d)

                  “EI atbilstības apliecinājuma deklarācija” ir dokuments, ko izdod pieteikuma iesniedzējs pēc EI atbilstības apliecinājuma sertifikāta saņemšanas.

            2.   Procedūra esošo dzelzceļa līniju atbilstības apliecināšanai savstarpējas izmantojamības tehniskajām specifikācijām

      2.1.   Mērķis

      Saskaņā ar Lēmumu 2011/275/ES par savstarpējas izmantojamības tehnisko specifikāciju Eiropas parasto dzelzceļu sistēmas infrastruktūras apakšsistēmai, ievērojot Direktīvā 2008/57/EK noteiktās pamatprasības, var atļaut SITS prasībām atbilstošu ritekļu ekspluatāciju tajās esošajās līnijās, uz kurām neattiecas atjaunošanas vai modernizācijas projekti.
      Tāpēc bez jaunas ekspluatācijas atļaujas saņemšanas esošo stacionāro iekārtu atbilstības apliecināšanai attiecīgajām SITS var izmantot turpmāk aprakstīto procedūru.
      To var izmantot brīvprātīgi, jo tā nav obligāta.
      2.2.   Procedūra esošo dzelzceļa līniju atbilstības līmeņa apliecināšanai SITS pamatparametriem

      1.   Procedūra atbilstības līmeņa apliecināšanai SITS pamatparametriem ir EI atbilstības apliecināšanas procedūra, saskaņā ar kuru pieteikuma iesniedzējs izpilda 2., 3., 5.2. un 5.4. punktā minētos pienākumus, nodrošina un uz paša atbildību deklarē, ka attiecīgā apakšsistēma, kas atbilst 4. punkta noteikumiem, atbilst attiecīgajās SITS noteiktajām prasībām.
      2.   Pieteikuma iesniedzējs EI atbilstības apakšsistēmai apliecināšanas pieteikumu iesniedz paša izraudzītam neatkarīgam vērtētājam.
      Pieteikumā ietver:

                  a)

                  pieteikuma iesniedzēja nosaukumu un adresi un, ja pieteikumu iesniedz pilnvarotais pārstāvis, norāda arī šā pārstāvja nosaukumu un adresi;

                  b)

                  tehnisko dokumentāciju.

            3.   Tehniskā dokumentācija

                  3.1.

                  Pieteikuma iesniedzējs sagatavo tehnisko dokumentāciju un to dara pieejamu 4. punktā minētajam neatkarīgajam vērtētājam. Dokumentācijai jārada iespējas apliecināt esošās apakšsistēmas atbilstības līmeni attiecīgo SITS pamatparametriem.

                  3.2.

                  Tehniskajā dokumentācijā, ja vajadzīgs, iekļauj šādus elementus:

                              a)

                              esošās apakšsistēmas vispārīgs apraksts;

                              b)

                              dokumenti, kas vajadzīgi oficiālās lietas sagatavošanai;

                              c)

                              to pilnībā vai daļēji piemērojamo harmonizēto standartu un/vai attiecīgo tehnisko specifikāciju saraksts, kuru norādes publicētas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī, un/vai saskaņā ar Direktīvas 2008/57/EK 17. panta 3. punktu paziņoto valsts tehnisko specifikāciju saraksts, bet, ja šie harmonizētie standarti vai valsts standarti nav ievēroti, attiecīgo SITS prasību ievērošanai pieņemto risinājumu apraksti. Ja harmonizētie standarti vai valsts standarti tiek ievēroti daļēji, tehniskajā dokumentācijā norāda standartu daļas, kas ir ievērotas;

                              d)

                              apakšsistēmas izmantošanas nosacījumi (ekspluatācijas laika vai attāluma ierobežojumi, nolietojuma ierobežojumi u. c.);

                              e)

                              apraksti un paskaidrojumi, kas nepieciešami apakšsistēmas darbības un tehniskās uzturēšanas izpratnei;

                              f)

                              tehniskās uzturēšanas noteikumi un tehniskā dokumentācija par apakšsistēmas tehnisko uzturēšanu;

                              g)

                              attiecīgajās SITS noteiktās tehniskās prasības, kas jāņem vērā apakšsistēmas tehniskās uzturēšanas vai ekspluatācijas laikā;

                              h)

                              citas attiecīgas oficiālas liecības, ar kurām apliecināts, ka kompetentu iestāžu salīdzināmos apstākļos veiktās līdzšinējās pārbaudes vai izmēģinājumi ir bijuši sekmīgi.

                  3.3.

                  Tehnisko dokumentāciju pieteikuma iesniedzējs nodod attiecīgo valsts iestāžu rīcībā uz visu apakšsistēmas ekspluatācijas laiku.

            4.   Procedūra atbilstības līmeņa apliecināšanai SITS pamatparametriem.

                  4.1.

                  Pieteikuma iesniedzēja izraudzītais neatkarīgais vērtētājs ņem vērā citu institūciju vai paša pieteikuma iesniedzēja veiktajās apskatēs, pārbaudēs vai izmēģinājumos iegūtās liecības.

                  4.2.

                  Neatkarīgā vērtētāja savāktajām liecībām jābūt piemērotām un pietiekamām atbilstības līmeņa apliecināšanai attiecīgajām SITS prasībām, un jābūt veiktām visām attiecīgajām pārbaudēm un izmēģinājumiem.

                  4.3.

                  Ja esošā apakšsistēma atbilst attiecīgo SITS prasībām, neatkarīgais vērtētājs izdod EI atbilstības apliecinājuma sertifikātu.

            5.   EI atbilstības apliecinājuma deklarācija

                  5.1.

                  Pieteikuma iesniedzējs par apakšsistēmu sagatavo rakstisku EI atbilstības apliecinājuma deklarāciju, ko glabā visu apakšsistēmas ekspluatācijas laiku. EI atbilstības apliecinājuma deklarācijā identificē apakšsistēmu, par kuru attiecīgā deklarācija ir sagatavota.

                  5.2.

                  EI atbilstības apliecinājuma deklarācijai un tās pavaddokumentiem jābūt atbilstošiem 2.5. nodaļas noteikumiem.

                  5.3.

                  EI atbilstības apliecinājuma deklarācijas eksemplāru dara pieejamu attiecīgajām iestādēm pēc to pieprasījuma.

            6.   Oficiālā lieta

                  6.1.

                  Neatkarīgais vērtētājs ir atbildīgs par oficiālās lietas sagatavošanu, ko pievieno EI atbilstības apliecinājuma deklarācijai.

                  6.2.

                  Oficiālo lietu, ko pievieno EI atbilstības apliecinājuma deklarācijai, nodod pieteikuma iesniedzējam.

                  6.3.

                  Pieteikuma iesniedzējs glabā oficiālās lietas eksemplāru visu apakšsistēmas ekspluatācijas laiku; to nosūta citai dalībvalstij pēc tās pieprasījuma.

            2.3.   Novērtējamie raksturlielumi

      Raksturlielumi, kurus novērtē, izmantojot procedūru atbilstības līmeņa apliecināšanai SITS pamatparametriem, ir norādīti:
      —   1. tabulā– parasto dzelzceļu infrastruktūras apakšsistēmai,
      —   2. tabulā– parasto dzelzceļu enerģijas apgādes apakšsistēmai,
      —   3. tabulā– ātrgaitas dzelzceļu infrastruktūras apakšsistēmai un
      —   4. tabulā– ātrgaitas dzelzceļu enerģijas apgādes apakšsistēmai.

         1. tabula

         Parasto dzelzceļu infrastruktūras apakšsistēmas novērtēšana EI atbilstības apliecināšanai

                  Novērtējamie raksturlielumi (PDz INF SITS)

                  Esošā līnija, kam nav veikta EK verifikācija

                  Īpašas novērtēšanas procedūras
                  (PDz INF SITS)

                  1

                  2

                  Būvju tuvināšanas gabarīts (4.2.4.1.)

                  X

                  6.2.4.1.

                  Attālums starp sliežu ceļu asīm (4.2.4.2.)

                  X

                  6.2.4.2.

                  Maksimālie slīpumi (4.2.4.3.)

                  X

                  Minimālais horizontālas līknes rādiuss (4.2.4.4.)

                  X

                  Minimālais vertikālas līknes rādiuss (4.2.4.5.)

                  X

                  Nominālais sliežu ceļa platums (4.2.5.1.)

                  X

                  Ārējās sliedes pacēlums (4.2.5.2.)

                  X

                  Ārējās sliedes pacēluma pārmaiņu ātrums (4.2.5.3.)

                  X

                  Ārējās sliedes pacēluma deficīts (4.2.5.4.)

                  X

                  6.2.4.3.

                  Ekvivalentā koniskuma projektētās vērtības (4.2.5.5.1.)

                  n.p.

                  Ekvivalentais koniskums ekspluatācijā (4.2.5.5.2.)

                  Atklāts punkts

                  6.2.4.5.

                  Sliežu ceļa sliedes galviņas profils līdzenam sliežu ceļam (4.2.5.6.)

                  n.p.

                  Sliežu ieslīpums (4.2.5.7.)

                  X

                  Sliežu ceļa stingrums (4.2.5.8.)

                  n.p.

                  Bloķēšanas līdzekļi (4.2.6.1.)

                  X

                  Pārmiju un krustojumu ekspluatācijas ģeometrija (4.2.6.2.)

                  n.p.

                  Stacionāru divkāršo krustojumu maksimālais nevadāmais garums (4.2.6.3.)

                  X

                  6.2.4.7.

                  Sliežu ceļa izturība pret vertikālām slodzēm (4.2.7.1.)

                  X

                  6.2.5.

                  Sliežu ceļa izturība pret garenvirziena slodzēm (4.2.7.2.)

                  X

                  6.2.5.

                  Sliežu ceļa izturība pret sānvirziena slodzēm (4.2.7.3.)

                  X

                  6.2.5.

                  Jaunu tiltu izturība pret satiksmes slodzēm (4.2.8.1.)

                  n.p.

                  Ekvivalents vertikāls jaunu zemes klātņu noslogojums un grunts spiediena ietekme (4.2.8.2.)

                  n.p.

                  Pāri vai blakus sliežu ceļam būvējamu jaunu konstrukciju izturība (4.2.8.3.)

                  n.p.

                  Pastāvošu tiltu un zemes klātņu izturība pret satiksmes slodzēm (4.2.8.4.)

                  X

                  6.2.4.9.

                  Tūlītējas rīcības, iejaukšanās un trauksmes robežvērtību noteikšana (4.2.9.1.)

                  n.p.

                  Tūlītējas rīcības robežvērtība sliežu ceļa nošķiebumam (4.2.9.2.)

                  n.p.

                  Tūlītējas rīcības robežvērtība sliežu ceļa platuma pārmaiņām (4.2.9.3.)

                  n.p.

                  Tūlītējas rīcības robežvērtība ārējās sliedes pacēlumam (4.2.9.4.)

                  n.p.

                  Perona lietderīgais garums (4.2.10.1.)

                  X

                  Perona platums un mala (4.2.10.2.)

                  X

                  Perona gals (4.2.10.3.)

                  X

                  Perona augstums (4.2.10.4.)

                  X

                  Perona nobīde (4.2.10.5.)

                  X

                  Maksimālās spiediena pārmaiņas tuneļos (4.2.11.1.)

                  X

                  6.2.4.6.

                  Trokšņa un vibrāciju robežvērtības un mazināšanas pasākumi (4.2.11.2.)

                  Atklāts punkts

                  Aizsardzība pret elektriskās strāvas triecieniem (4.2.11.3.)

                  Sk. ENE

                  Drošība dzelzceļa tuneļos (4.2.11.4.)

                  Sk. DDzT

                  Sānvēja ietekme (4.2.11.5.)

                  Atklāts punkts

                  Attāluma rādītāji (4.2.12.1.)

                  X

                  Tualešu iztukšošana (4.2.13.2.)

                  X

                  6.2.4.10.

                  Vilcienu ārpuses tīrīšanas iekārtas (4.2.13.3.)

                  X

                  6.2.4.10.

                  Ūdens krājumu atjaunošana (4.2.13.4.)

                  X

                  6.2.4.10.

                  Degvielas uzpilde (4.2.13.5.)

                  X

                  6.2.4.10.

                  Ārējā energoapgāde (4.2.13.6.)

                  X

                  6.2.4.10.

         2. tabula

         Parasto dzelzceļu enerģijas apgādes apakšsistēmas novērtēšana EI atbilstības apliecināšanai

                  Novērtējamie raksturlielumi (PDz ENE SITS)

                  Esošā līnija, kam nav veikta EK verifikācija

                  Īpašas novērtēšanas procedūras
                  (PDz ENE SITS)

                  1

                  2

                  Spriegums un frekvence (4.2.3.)

                  X

                  Parametri, kas attiecas uz sistēmas veiktspēju (4.2.4.)

                  X

                  6.2.4.1.

                  Energoapgādes nepārtrauktība traucējumu gadījumos tuneļos (4.2.5.)

                  X

                  Strāvas stiprums līdzstrāvas sistēmās vilcienu stāvēšanas laikā (4.2.6.)

                  X

                  Reģeneratīvā bremzēšana (4.2.7.)

                  X

                  6.2.4.2.

                  Elektroaizsardzības koordinācija (4.2.8.)

                  X

                  6.2.4.3.

                  Harmonikas un dinamiskie efekti maiņstrāvas sistēmās (4.2.9.)

                  X

                  6.2.4.4.

                  Gaisvadu kontakttīkla ģeometrija – kontaktvadu piekares augstums (4.2.13.1.)

                  X

                  Gaisvadu kontakttīkla ģeometrija – kontaktvadu piekares augstuma mainība (4.2.13.2.)

                  X

                  Gaisvadu kontakttīkla ģeometrija – sānu novirze (4.2.13.3.)

                  X

                  Pantogrāfa gabarīts (4.2.14.)

                  X

                  Vidējais kontaktspēks (4.2.15.)

                  X

                  Strāvas noņemšanas dinamiskie raksturlielumi un kvalitāte (4.2.16.)

                  X

                  6.1.4.1., 6.2.4.5.

                  Attālums starp pantogrāfiem (4.2.17.)

                  X

                  Kontaktvadu materiāli (4.2.18.)

                  X

                  Fāzu atdalīšanas sekcijas (4.2.19.)

                  X

                  Sistēmu atdalīšanas sekcijas (4.2.20.)

                  X

                  Energoapgādes pārvaldība apdraudējuma gadījumā (4.4.2.3.)

                  X

                  Tehniskās apkopes noteikumi (4.5.)

                  X

                  6.2.4.6.

                  Aizsardzība pret elektriskās strāvas triecieniem (4.7.2., 4.7.3., 4.7.4.)

                  X

         3. tabula

         Ātrgaitas dzelzceļu infrastruktūras apakšsistēmas novērtēšana EI atbilstības apliecināšanai

                  Novērtējamie raksturlielumi (ĀDz INF SITS)

                  Esošā līnija, kam nav veikta EK verifikācija

                  Īpašas novērtēšanas procedūras
                  (ĀDz INF SITS)

                  1

                  2

                  Nominālais sliežu ceļa platums (4.2.2.)

                  X

                  Minimālais infrastruktūras gabarīts (4.2.3.)

                  X

                  6.2.6.1.

                  Attālums starp sliežu ceļu asīm (4.2.4.)

                  X

                  Maksimālie kāpumi un kritumi (4.2.5.)

                  X

                  Minimālais līknes rādiuss (4.2.6.)

                  X

                  Ārējās sliedes pacēlums (4.2.7.)

                  X

                  Ārējās sliedes pacēluma deficīts (4.2.8.)

                  X

                  Ekvivalentā koniskuma projektētās vērtības (4.2.9.2.)

                  n.p.

                  Vidējā sliežu ceļa platuma minimālās vērtības (4.2.9.3.1.)

                  n.p.

                  Sliežu ceļa ģeometrija un izolētu defektu ierobežojumi (4.2.10.)

                  n.p.

                  Sliežu ieslīpums (4.2.11.)

                  X

                  6.2.6.4.

                  Bloķēšanas līdzekļi (4.2.12.1.)

                  X

                  Kustīgu seržu izmantojums (4.2.12.2.)

                  X

                  Ģeometriskie parametri (4.2.12.3.)

                  n.a

                  Sliežu ceļa izturība (4.2.13.)

                  X

                  Satiksmes slodze uz konstrukcijām (4.2.14.)

                  X

                  Vispārējs sliežu ceļa stingrums (4.2.15.)

                  Atklāts punkts

                  6.2.6.3.

                  Maksimālās spiediena svārstības tuneļos (4.2.16.)

                  X

                  6.2.6.5.

                  Sānvēja iedarbība (4.2.17.)

                  X

                  Elektriskie parametri (4.2.18.)

                  X

                  Troksnis un vibrācijas (4.2.19.)

                  n.p.

                  Pieeja peronam (4.2.20.1.)

                  X

                  Perona lietderīgais garums (4.2.20.2.)

                  X

                  Perona augstums un attālums no sliežu ceļu asīm (4.2.20.4.–5.)

                  X

                  Sliežu ceļa izvietojums gar peroniem (4.2.20.6.)

                  X

                  Elektrotraumu novēršana uz peroniem (4.2.20.7.)

                  Sk. ĀDz ENE

                  Pieejamība personām ar ierobežotām pārvietošanās spējām (4.2.20.8.)

                  Sk. PIPS

                  Ugunsdrošība un drošība dzelzceļu tuneļos (4.2.21.)

                  Sk. DDzT

                  Piekļūšana līnijas iekārtām vai iekļūšana tajās (4.2.22.)

                  X

                  Blakus sliežu ceļam esoša brīva vieta pasažieru evakuācijai ārpus stacijas (4.2.23.)

                  X

                  Trakcijas ceļa garums (4.2.25.1.)

                  X

                  Trakcijas ceļa kāpums un kritums (4.2.25.2.)

                  X

                  Līknes rādiuss (4.2.25.3.)

                  X

                  Vilcienu apkalpes stacionārās iekārtas (4.2.26.)

                  X

         4. tabula

         Ātrgaitas dzelzceļu enerģijas apgādes apakšsistēmas novērtēšana EI atbilstības apliecināšanai

                  Novērtējamie raksturlielumi (ĀDz ENE SITS)

                  Esošā līnija, kam nav veikta EK verifikācija

                  Īpašas novērtēšanas procedūras
                  (ĀDz ENE SITS)

                  1

                  2

                  Spriegums un frekvence (4.2.2.)

                  X

                  Sistēmas darbības raksturlielumi un uzstādītā jauda (4.2.3.)

                  X

                  Reģeneratīvā bremzēšana (4.2.4.)

                  X

                  Elektroapgādes nepārtrauktība (4.2.7.)

                  n.p.

                  Gaisvadu kontakttīkla vispārējā uzbūve, ģeometrija (4.2.9.)

                  X

                  Gaisvadu kontakttīkla sistēmas atbilstība infrastruktūras gabarītam (4.2.10.)

                  X

                  Kontaktvadu materiāls (4.2.11.)

                  X

                  Kontaktvadu viļņa izplatīšanās ātrums (4.2.12.)

                  n.p.

                  Statiskais kontaktspēks (4.2.14.)

                  n.p.

                  Vidējais kontaktspēks (4.2.15.)

                  X

                  Strāvas noņemšanas kvalitāte ar vidējo kontaktspēku (4.2.16.)

                  X

                  4.2.16.2.1., 4.2.16.2.3.

                  Kontaktpunkta vertikālā kustība (4.2.17.)

                  X

                  Gaisvadu kontakttīkla strāvas jauda (4.2.18.)

                  X

                  Strāva stāvēšanas laikā (4.2.20.)

                  X

                  Fāzu atdalīšanas sekcijas (4.2.21.)

                  X

                  Sistēmu atdalīšanas sekcijas (4.2.22.)

                  X

                  Elektroaizsardzības koordinācija (4.2.23.)

                  X

                  Harmonikas un dinamiskie efekti (4.2.25.)

                  n.p.

                  Elektroapgāde apdraudējuma gadījumā (4.4.1.)

                  X

                  Tehniskā apkope – ražotāja atbildība (4.5.1.)

                  n.p.

                  Tehniskā apkope – infrastruktūras pārvaldītāja atbildība (4.5.2.)

                  n.p.

                  Aizsardzība pret elektriskās strāvas triecieniem (4.7.1., 4.7.2., 4.7.3.)

                  X

            2.4.   Prasības par neatkarīgu vērtētāju

      1.   Pieteikuma iesniedzēja izraudzīts neatkarīgs vērtētājs veic EI atbilstības apliecināšanu esošajām līnijām. Neatkarīgs vērtētājs var būt ārēja institūcija vai infrastruktūras pārvaldītāja iekšēja struktūra.
      2.   Attiecībā uz dzelzceļa infrastruktūru neatkarīgajam vērtētājam ir:

                  a)

                  pienācīga tehniskā izglītība;

                  b)

                  nepieciešamās zināšanas par prasībām, kas attiecas vērtēšanu, ko tas veic, pietiekama šādu pārbaužu veikšanas pieredze un

                  c)

                  spējas sagatavot EI atbilstības apliecinājuma sertifikātus un tehnisko dokumentāciju, kas ir veikto novērtējumu oficiāla dokumentācija.

            3.   Neatkarīgais vērtētājs, kas ir infrastruktūras pārvaldītāja iekšēja struktūra, atbilst šādām prasībām:

                  a)

                  vērtētājs un tā personāls ir organizācijā identificējams un izmanto metodes, kas nodrošina to objektivitāti;

                  b)

                  ne vērtētājs, ne tā personāls nav atbildīgs par to produktu ekspluatāciju vai uzturēšanu, ko tie novērtē, un tie arī neiesaistās jebkādās darbībās, kas varētu būt konfliktā ar viņu sprieduma neatkarību vai godprātību, veicot novērtēšanai vajadzīgās darbības;

                  c)

                  vērtētājs savus pakalpojumus sniedz tikai un vienīgi tam uzņēmumam, kura daļa tas ir.

            2.5.   Atbilstības apliecinājuma deklarācija

      1.   EI atbilstības apliecinājuma deklarācija un pavaddokumenti ir ar datējumu un parakstu.
      2.   Šo deklarāciju sagatavo tajā pašā valodā, kurā sagatavota oficiālā lieta, un tajā iekļauj šādus datus:

                  a)

                  norādes uz šo procedūru esošo līniju atbilstības apliecināšanai savstarpējas izmantojamības specifikācijām;

                  b)

                  pieteikuma iesniedzēja vai tā pilnvarotā pārstāvja, kas veic uzņēmējdarbību ES, nosaukums un adrese (norāda preču zīmes nosaukumu un pilnu adresi; pārstāvis norāda arī pieteikuma iesniedzēja preču zīmes nosaukumu);

                  c)

                  apakšsistēmas īss apraksts;

                  d)

                  EI atbilstības apliecinājumu veikušā neatkarīgā vērtētāja nosaukums un adrese;

                  e)

                  atsauces uz dokumentiem, kas iekļauti oficiālajā lietā;

                  f)

                  visi attiecīgie pagaidu vai galīgie noteikumi, kas jāievēro attiecībā uz apakšsistēmām, jo īpaši, attiecīgi ekspluatācijas ierobežojumi vai nosacījumi, ja tie ir paredzēti;

                  g)

                  pagaidu deklarācijas gadījumā norāda EI atbilstības apliecinājuma deklarācijas derīguma termiņu;

                  h)

                  parakstītāja identitāte.


title: Padomes Ieteikums ( 2011. gada 12. jūlijs ) par Luksemburgas 2011. gada valsts reformu programmu, un ar ko sniedz Padomes atzinumu par atjaunināto Luksemburgas stabilitātes programmu 2011.–2014. gadam

text:
               16.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 210/5

         PADOMES IETEIKUMS
   (2011. gada 12. jūlijs)
   par Luksemburgas 2011. gada valsts reformu programmu, un ar ko sniedz Padomes atzinumu par atjaunināto Luksemburgas stabilitātes programmu 2011.–2014. gadam
   2011/C 210/02
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   pēc apspriešanās ar Ekonomikas un finanšu komiteju,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam uzsākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju –“Eiropa 2020” –, kurai par pamatu ņemta ciešāka ekonomikas politikas koordinācija un kura pievērsīs uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), bet 2010. gada 21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (2), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Komisija 2011. gada 12. janvārī pieņēma pirmo Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot jaunu ekonomiskās pārvaldības ciklu ES un pirmo Eiropas ex-ante un integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas balstās uz stratēģiju “Eiropa 2020”.

               (4)

               Eiropadome 2011. gada 25. martā apstiprināja fiskālās konsolidācijas un strukturālu reformu prioritātes saskaņā ar Padomes 2011. gada 15. februāra un 7. marta secinājumiem un atbilstīgi Komisijas Gada izaugsmes pētījumam. Tā uzsvēra, ka prioritāte jāpiešķir stabilam budžetam un fiskālās stabilitātes atjaunošanai, bezdarba samazināšanai ar darbaspēka tirgus reformu palīdzību un jauniem centieniem, lai stiprinātu izaugsmi. Tā aicināja dalībvalstis šīs prioritātes izvērst konkrētos pasākumos, ko paredzēts iekļaut to stabilitātes vai konverģences programmās un valsts reformu programmās.

               (5)

               Eiropadome 2011. gada 25. martā aicināja dalībvalstis, kas piedalās paktā “Euro plus”, savlaicīgi nākt klajā ar savām saistībām, lai tās ietvertu stabilitātes vai konverģences programmās un valsts reformu programmās.

               (6)

               Luksemburga 2011. gada 29. aprīlī iesniedza savas 2011. gada stabilitātes programmas atjauninājumu, kas attiecas uz laikposmu no 2011.līdz 2014. gadam, un 2011. gada valsts reformu programmu. Abas programmas ir izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (7)

               Ņemot vērā finanšu nozares ārkārtīgi lielo nozīmi valsts ekonomikā, Luksemburga ir samērā labi izturējusi finanšu un ekonomikas krīzi. Pēc tam, kad reālais IKP 2009. gadā bija samazinājies par 3,6 %, ekonomika 2010. gadā ātri atveseļojās. IKP pieauga par apmēram 3,5 %, ko veicināja valdības lēmums par valsts izdevumu palielinājumu saskaņā ar Eiropas ekonomikas atveseļošanas programmu un spēcīgs eksporta neto vērtības pieaugums. Nodarbinātības joma saglabāja elastību, daļēji pateicoties ievērojamā apmērā īstenotajai pārējai uz saīsināta darbalaika režīmu, ko veicināja iestādes. Bezdarba līmenis sāka paaugstināties kopš 2008. gada sākuma un visumā stabilizējās pie apmēram 6 % – Luksemburgā vēsturiski augstā līmenī. Neraugoties uz ekonomikas lejupslīdi, valsts finanses Luksemburgā ir samērā labā stāvoklī (budžeta deficīts 2010. gadā bija 1,7 % un kopējais parāds bija 18,4 %), pateicoties ļoti labvēlīgai sākuma situācijai.

               (8)

               Pamatojoties uz atjauninātās stabilitātes programmas izvērtējumu saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka makroekonomikas scenārijs, kas veido pamatu budžeta prognozēm, ir nedaudz piesardzīgāks salīdzinājumā ar Komisijas dienestu izstrādāto 2011. gada pavasara prognozi. Saskaņā ar stabilitātes programmu 2011. gada mērķis ir budžeta deficīts 1 % apmērā, kas atbilst Komisijas dienestu pavasara prognozei. Stabilitātes programmā tiek prognozēts, ka nemainīgas politikas gadījumā pamatdeficīts 2012. gadā palielināsies līdz 1,5 % no IKP, savukārt līdz 2014. gadam tas pakāpeniski atkal samazināsies līdz 0,8 % no IKP. Komisijas dienestu prognoze ir nedaudz optimistiskāka, proti, saskaņā ar to paredzamais deficīts 2012. gadā būs 1,1 % no IKP, balstoties uz labvēlīgāku makroekonomikas scenāriju un izdevumu lēnāku pieaugumu. Stabilitātes programmā nav paredzēts, ka programmas darbības laikposmā (2011.–2014. gadā) tiks sasniegts vidēja termiņa mērķis (VTM), kas tiek definēts kā strukturālais līdzsvars 0,5 % apmērā no IKP. Gluži pretēji – paredzams, ka strukturālais līdzsvars (ko Komisijas dienesti pārrēķināja, balstoties uz stabilitātes programmā iekļauto informāciju un ievērojot kopīgi saskaņotu metodoloģiju) pakāpeniski pasliktināsies no pārpalikuma 0,3 % apmērā 2011. gadā līdz 0,8 % deficītam 2014. gadā.

               (9)

               Ja saglabāsies prognozējamā straujā IKP izaugsme, Luksemburgas valsts finanšu stāvoklis varētu kļūt labāks, pateicoties turpmākam strukturālā līdzsvara uzlabojumam, lai tādējādi jau 2012. gadā sasniegtu VTM. Tas Luksemburgai sniegtu drošības rezervi ekonomikas iespējamās lejupslīdes gadījumā nākotnē un palīdzētu uzlabot valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspēju. Turklāt, ņemot vērā to netiešo saistību paredzamo ietekmi, kuras attiecas uz iedzīvotāju novecošanu, Luksemburgai būtu vēlams vērienīgāks VTM.

               (10)

               Saskaņā ar Komisijas jaunāko izvērtējumu, riski attiecībā uz valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspēju ir vidēji. Paredzams, ka Luksemburgā nākamajās desmitgadēs būs lielākais ar novecošanu saistīto valsts izdevumu pieaugums ES. Pensiju sistēmas īstermiņa finansēšanu šobrīd atvieglina zemais demogrāfiskās slodzes koeficients, un tā ir daļēji atkarīga no samērā jauno pārrobežu darba ņēmēju veiktajām iemaksām. Nākotnē abi faktori mainīsies, un ir sagaidāms, ka pensiju izmaksas būtiski palielināsies. Kaut arī valdība ir uzkrājusi ievērojamus aktīvus un pensiju rezerves joprojām pieaug, tas nebūs pietiekami, lai nodrošinātu sistēmas ilgtspēju. Turklāt gados vecāku (55–64 gadus vecu) darba ņēmēju nodarbinātības līmenis, kas 2009. gadā bija 38,2 %, ir viens no zemākajiem ES (ES vidējais rādītājs ir 46 %). Lai gan likumā noteiktais pensionēšanās vecums principā ir 65 gadi, saskaņā ar Luksemburgas pensiju sistēmu bieži ir iespējams agrāk aiziet pensijā, neciešot praktiski nekādu jau tāpat salīdzinoši lielo pensiju samazinājumu. Rezultātā vidējais vecums, kādā darba ņēmēji pamet darba tirgu, ir 59,4 gadi, kas ietekmē pensiju sistēmas izmaksas. Valdības plānos par pensiju sistēmas reformu ir paredzēts jauns modelis, kura mērķis ir panākt, ka darba ņēmēji brīvprātīgi strādā ilgāk. Tas uzlabotu pensiju sistēmas demogrāfiskās slodzes koeficientu. Taču šis mehānisms attiektos tikai uz jaunajiem pensionāriem un to piemērotu tikai tai darba karjeras daļai, kura sākas pēc reformas stāšanās spēkā, tādējādi mehānisma rezultāti būtu pilnībā jūtami tikai pēc 40 gadiem.

               (11)

               Kopš pēdējās desmitgades sākuma ir ievērojami pasliktinājusies Luksemburgas cenu un izmaksu konkurētspēja. Iemesls tam ir gan algu, gan ražīguma attīstība. 2000.–2010. gada laikposmā darbaspēka izmaksas uz vienu vienību Luksemburgā palielinājās apmēram pusotru reizi straujāk nekā vidēji ES 15 dalībvalstīs un vairāk nekā piecas reizes straujāk nekā Vācijā. Ņemot vērā valdības un arodbiedrību vienošanos atlikt automātiskā algu indeksācijas mehānisma piemērošanu no 2011. gada pavasara uz 2011. gada oktobri, algu reālā izaugsme 2011. gadā būs ievērojami mērenāka. Lēmums par vēlāko robežlielumu vēl ir jāpieņem. Ņemot vērā pašreizējās prognozes par inflāciju, nākamā automātiskā indeksācija varētu notikt jau 2012. gada pavasarī, tādējādi padarot par nebijušiem līdzšinējos ieguvumus attiecībā uz izmaksu konkurētspēju.

               (12)

               Neraugoties uz vēsturiski spēcīgo nodarbinātības pieaugumu, pastāvīgo iedzīvotāju nodarbinātības līmenis ir zemāks nekā vidēji ES, jo īpaši visjaunāko un visvecāko darbspējīgo iedzīvotāju gadījumā. Ieguvēji no jaunu darba vietu radīšanas pēdējos gados galvenokārt ir bijuši nerezidenti. Kaut arī kopš 2008. gada reģistrētais bezdarba līmeņa pieaugums ir saistīts ar ekonomikas lejupslīdi, tam arvien lielākā mērā ir strukturāls raksturs, ko apliecina fakts, ka pirmskrīzes izaugsmes gados nodarbinātībai bija jāpalielinās par apmēram 4 % gadā, lai spētu panākt nelielu bezdarba līmeņa samazinājumu. Bezdarba līmenis jauniešu vidū 2010. gadā bija samērā augsts (16,1 %) salīdzinājumā ar visiem darbspējīgiem iedzīvotājiem. Bezdarba īpatsvars ir ļoti atkarīgs no izglītības līmeņa. Jaunieši, kuri ir pastāvīgie iedzīvotāji, sīvi konkurē par pieejamām darba vietām ar nerezidentiem, kuri bieži vien ir tikpat vai pat labāk kvalificēti.

               (13)

               Valdība paziņoja vairākas saistības pakta “Euro plus” kontekstā. Šīs saistības attiecas uz četrām pakta jomām. Fiskālajā jomā valdība apstiprināja pensiju reformas pamatelementus un apņēmās pabeigt reformas pieņemšanu līdz 2011. gada beigām. Lai pastiprinātu finanšu stabilitāti, pasākumi pievēršas tam, lai uzlabotu finanšu nozares pretestības spējas ar regulatīvu noteikumu un Eiropas un starptautiska līmeņa uzraudzības palīdzību, kā arī lai turpinātu centienus dažādot Luksemburgas ekonomikas struktūru. Pasākumi nodarbinātības jomā pievēršas tam, lai uzlabotu aktīvas nodarbinātības politikas efektivitāti (“Administration de l'Emploi” reforma) un veicinātu mūžizglītību privātajā sektorā, paredzot augstāku līdzfinansējuma likmi no valsts puses. Pasākumi konkurētspējas jomā paredz atlikt algu indeksāciju (ko veic, izmantojot automātisko indeksācijas sistēmu) no 2011. gada pavasara uz 2011. gada oktobri, kā arī apņemšanos risināt sarunas ar sociālajiem partneriem par līdzīgu atlikšanu 2012. gadā. Turklāt valdība uzņēmās saistības uzlabot uzņēmējdarbības vidi, vienkāršojot administratīvās procedūras un uzlabojot infrastruktūru. Saistības atbilst plašākam reformu plānam, kas izklāstīts stabilitātes programmā un valsts reformu programmā, un tās pievēršas problēmām pensiju, konkurētspējas, nodarbinātības (īpaši attiecībā uz jauniem un gados vecākiem darba ņēmējiem) un finanšu jomā. Tomēr dažas no ierosinātajām reformām nav sīkāk izskaidrotas. Pakta “Euro plus” saistības ir izvērtētas un ņemtas vērā ieteikumos.

               (14)

               Komisija ir izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu, tostarp Luksemburgas saistības saskaņā ar paktu “Euro plus” Tā ir ņēmusi vērā ne tikai minēto programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Luksemburgā, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina ES vispārējā ekonomiskā pārvaldība, kas panākams, turpmākajos valstu lēmumos sniedzot ES līmeņa norādes. Tādēļ Komisija uzskata, ka 2011. gadā būtu iespējams lielāks deficīta samazinājums, ņemot vērā labvēlīgo makroekonomikas prognozi, un ka lielāki centieni fiskālajā jomā ļautu Luksemburgai sasniegt VTM jau 2012. gadā. Būtu jāveic arī turpmāki pasākumi, lai reformētu pensiju sistēmu un veicinātu aktīvu novecošanu, stiprinātu konkurētspēju un palīdzētu jauniešiem atrast darbavietas.

               (15)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi Luksemburgas stabilitātes programmas 2011. gada atjauninājumu, un tās atzinums (3) ir jo īpaši atspoguļots turpmāk sniegto ieteikumu 1. un 2. punktā. Ņemot vērā Eiropadomes 2011. gada 25. marta secinājumus, Padome ir izskatījusi Luksemburgas valsts reformu programmu,

         AR ŠO IESAKA Luksemburgai laikposmā no 2011. līdz 2012. gadam rīkoties šādi:

               1.

               Izmantot uzlaboto ciklisko nosacījumu sniegtās priekšrocības, lai pastiprinātu fiskālos centienus, un izmantot negaidītu papildu peļņu, lai vēl vairāk samazinātu pamatdeficītu un sasniegtu vidēja termiņa mērķi 2012. gadā.

               2.

               Ierosināt un īstenot plašu pensiju reformu, lai nodrošinātu pensiju sistēmas ilgtermiņa ilgtspēju, sākot ar pasākumiem, kas palielinās vecāka gadagājuma darba ņēmēju līdzdalību darba tirgū, jo īpaši neatbalstot priekšlaicīgu pensionēšanos. Nolūkā paaugstināt faktisko pensionēšanās vecumu varētu apsvērt tādus pasākumus kā saikne starp likumā noteikto pensionēšanās vecumu un paredzamo dzīves ilgumu.

               3.

               Veikt pasākumus, apspriežoties ar sociālajiem partneriem un saskaņā ar valstī pieņemto praksi, lai reformētu algu noteikšanas un algu indeksēšanas sistēmu nolūkā nodrošināt, ka algu izaugsme labāk atspoguļo darba ražīguma un konkurētspējas izmaiņas.

               4.

               Veikt pasākumus, lai samazinātu bezdarba līmeni jauniešu vidū, pastiprinot apmācību un izglītības pasākumus, kuru mērķis ir panākt, ka jauniešu kvalifikācija labāk atbilst pieprasījumam darba tirgū.

      Briselē, 2011. gada 12. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Saglabātas 2011. gadam ar Padomes Lēmumu 2011/308/ES (2011. gada 19. maijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (OV L 138, 26.5.2011., 56. lpp.).

      (3)  Paredzēts 5. panta 3. punktā Regulā (EK) Nr. 1466/97.


				|

		52011SC0824

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Polandand delivering a Council opinionon the updated Convergence Programme of Poland, 2011-2014

			   	Ieteikums
PADOMES IETEIKUMAM
par Polijas 2011. gada valsts reformu
programmu
un ar ko sniedz Padomes atzinumu
par atjaunināto Polijas konverģences programmu 2011.–2014. gadam
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta
2. punktu un 148. panta 4. punktu,
ņemot vērā Padomes
1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par
budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas
uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1] un jo īpaši tās 9. panta
3. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu[2],
ņemot vērā Eiropadomes
secinājumus,
ņemot vērā
Nodarbinātības komitejas atzinumu,
apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu
komiteju,
tā kā:
(1)
Eiropadome 2010. gada 26. martā
piekrita Eiropas Komisijas priekšlikumam aizsākt jaunu izaugsmes un
nodarbinātības stratēģiju “Eiropa 2020”, kam
pamatā būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija,
lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās
jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas
izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.
(2)
Padome 2010. gada 13. jūlijā
pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības
vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm
(2010.–2014. g.), bet 2010. gada 21. oktobrī — lēmumu
par dalībvalstu nodarbinātības politikas
pamatnostādnēm[3],
kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”.
Dalībvalstis tika aicinātas savā ekonomikas un
nodarbinātības politikā ņemt vērā šīs
integrētās pamatnostādnes.
(3)
Komisija 2011. gada 12. janvārī
pieņēma pirmo Gada izaugsmes pētījumu,
tādējādi uzsākot jaunu ekonomiskās
pārvaldības ciklu ES un pirmo Eiropas ex-ante un
integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas balstās uz
stratēģiju “Eiropa 2020”.
(4)
Eiropadome 2011. gada 25. martā
apstiprināja fiskālās konsolidācijas un strukturālu
reformu prioritātes (saskaņā ar Padomes 2011. gada
15. februāra un 7. marta secinājumiem un atbilstīgi
Komisijas Gada izaugsmes pētījumam). Eiropadome uzsvēra, ka
prioritāte jāpiešķir stabilam budžetam un fiskālās
stabilitātes atjaunošanai, bezdarba samazināšanai ar darbaspēka
tirgus reformu palīdzību un jauniem centieniem stiprināt
izaugsmi. Tā aicināja dalībvalstis šīs prioritātes
izvērst konkrētos pasākumos, ko paredzēts iekļaut to
stabilitātes vai konverģences programmās un valstu reformu
programmās.
(5)
Eiropadome 2011. gada 25. martā
uzaicināja dalībvalstis, kuras piedalās paktā
“Euro plus”, savlaicīgi iesniegt savas piezīmes, lai tās
varētu iekļaut to stabilitātes vai konverģences
programmās un valstu reformu programmās.
(6)
Polija 2011. gada 27. aprīlī
iesniedza savu 2011. gada konverģences programmas atjauninājumu,
kas attiecas uz 2011.–2014. gadu, bet 2011. gada
29. aprīlī — 2011. gada valsts reformu programmu. Abas
programmas izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to
savstarpējo saistību.
(7)
Pasaules finanšu krīzes rezultātā
Polijā samazinājās ekonomiskā aktivitāte,
reālā IKP pieauguma tempiem 2009. gadā sarūkot
līdz 1,7 %, bet lejupslīde tomēr nesākās.
Reālā IKP pieaugums 2010. gadā atgriezās 3,8 % līmenī,
jo liels ārējais pieprasījums veicināja ražošanu un
mainīja krājumu uzskaites ciklu, savukārt noturīgs darba
tirgus veicināja privāto patēriņu. Lai gan
nodarbinātība palielinājās, bezdarba līmenis no
7,1 % 2008. gadā pieauga līdz 9,6 %
2010. gadā. Krīze radīja smagus zaudējumus
publiskajām finansēm. Vispārējais valsts budžeta
deficīts no 3,7 % 2008. gadā palielinājās
līdz 7,3 % 2009. gadā. Lai gan tika veikti daži
konsolidācijas pasākumi, 2010. gadā tas sasniedza
7,9 % no IKP. Parāda attiecība pret IKP ir palielinājusies
no 50,9 % 2009. gadā līdz 55,1 % 2010. gadā,
tomēr nesasniedzot Līgumā noteikto 60 % robežu un Polijas
Konstitūcijā noteiktos parāda griestus.
(8)
Pamatojoties uz atjauninātās
konverģences programmas novērtējumu saskaņā ar Padomes
Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka makroekonomiskais
scenārijs, kas balstīts uz budžeta prognozēm, ir ticams,
tomēr tam pamatā ir mazliet pārlieku optimistiski
pieņēmumi par pieaugumu 2012. gadā. Programmā
paredzēts līdz 2012. gadam (termiņš, kuru noteikusi Padome)
samazināt deficītu līdz līmenim, kas nesasniedz 3 % no
IKP atsauces vērtības. Laikposmā no 2010. līdz
2012. gadam fiskālie pasākumi vidēji gadā atbilst
1,25 % no IKP, ko Padome ieteica 2009. gada 6. jūlijā
saskaņā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas
procedūru (EDP). Programmas darbības laikā nav
paredzēts sasniegt vidēja termiņa mērķi. Pensiju
reformas grozījumi — budžeta strukturālā deficīta
samazināšana par 0,7 % no IKP 2011. gadā un vēl par
0,5% 2012. gadā — pamatā esošo budžeta situāciju
neuzlabo, jo tie tādā pašā mērā palielina
ilgtermiņa saistības. Ir palielinājies risks, ka varētu
netikt sasniegti budžeta mērķi. Proti, optimistisko
pieņēmumu dēļ attiecībā uz nodokļu
bāzes elastīgumu tiešo nodokļu ieņēmumi varētu
izrādīties mazāki, nekā prognozēts; novirzes budžeta
izpildē var radīt tas, ka programmas prognozes saistībā ar
sociālajām iemaksām ir balstītas uz labvēlīgiem
nodarbinātības un algu pieauguma scenārijiem, kā arī
iespējamā īstenošanas kavēšanās un izmaiņas
deficīta samazināšanas pasākumos, ko arī valdība nevar
tieši kontrolēt.
(9)
Polijas valdība apņēmās
līdz 2012. gadam samazināt vispārējo valsts budžeta
deficītu līdz līmenim, kas nesasniedz 3 % no IKP, kā
bija ieteikusi Padome, un ilgtermiņā nodrošināt publisko finanšu
stabilitāti. Šai nolūkā 2011. gadā tā saka
īstenot plānu, lai ilgtspējīgi konsolidētu
publiskās finanses, veicot pasākumus, kuri ietekmē gan
ieņēmumus, gan izdevumus, tostarp ievērojami samazinot valsts
ieguldījumu izdevumus. Valdība 2011. gada 5. maijā
pieņēma 2012. gada budžeta projektu. Tajā paredzēts
vēl vairāk samazināt deficītu. Tomēr papildus
2012. gada budžetā paredzētajiem var nākties īstenot
vēl citus pasākumus, lai ievērotu termiņu un
2012. gadā novērstu pārmērīgo deficītu.
Tomēr valsts ieguldījumu izdevumu turpmāka samazināšana var
radīt risku, ka tiks ierobežota spēja līdzfinansēt
projektus, ko finansē ES.
(10)
Polija gadu gaitā ir nostiprinājusi savu
fiskālo sistēmu. Šķiet, ka pašreizējie fiskālie
noteikumi un vidēja termiņa programmu veidošanas procedūras
nenodrošina budžeta procesa pietiekamu pārredzamību, stimulus
koordinācijas veikšanai starp dažādiem valdības
līmeņiem un pietiekamu elastību makroekonomisko triecienu un
nelīdzsvarotības novēršanai, lai vidējā
termiņā līdz ilgtermiņā nodrošinātu publisko
finanšu ilgtspējīgumu. Fiskālie noteikumi būtu
jābalsta arī uz pietiekami vispārīgām budžeta kopsummām,
un tiem vajadzētu būt pilnībā saskaņotiem ar Eiropas
nacionālo un reģionālo kontu sistēmu (ESA95).
Pamatojoties uz pašreizējiem politikas virzieniem, publisko finanšu
ilgtspējīguma riski, kuri izriet no iedzīvotāju
novecošanās, ir vērtējami kā vidēji.
(11)
Lai gan valdība atcēla īpašās
priekšlaicīgas pensionēšanās tiesības lielākajai
daļai šo priekšrocību saņēmēju, ir saglabāti
īpašie priekšlaicīgas pensionēšanās noteikumi
uniformēto dienestu personālam un ogļračiem, un
sievietēm likumā noteiktais faktiskais pensionēšanās vecums
ir mazāks nekā vīriešiem. Tāpēc
faktiskais pensionēšanās vecums joprojām ir neliels. Turklāt ievērojami subsidētais
lauksaimnieku sociālā nodrošinājuma fonds (KRUS)
praktiski nestimulē lauksaimniekus pamest šo nozari, un tas kavē ekonomikas
pārstrukturēšanu un ražīguma pieaugumu.
(12)
Izglītības un mācību
sistēma nav pilnībā pielāgota tirgus vajadzībām.
Lai gan augstākās izglītības apgūšana ir krasi
palielinājusies, nodarbinātību ietekmē profesionālo
iemaņu neatbilstība darbavietu piedāvājumam.
Augstākās izglītības sistēma nav atbilstoši
saistīta ar uzņēmējdarbības un
nodarbinātības vidi. Joprojām ļoti neliela ir to pieaugušo
iedzīvotāju proporcionālā daļa (īpaši vecāka
gadagājuma cilvēki un nekvalificēti darbinieki), kuri
iegūst izglītību un arodizglītību.
(13)
Valsts izdevumi pētniecībai un
attīstībai Polijā ir nelieli, un tos nebūt nekompensē
ļoti mazie privātie izdevumi, kas ir vieni no zemākajiem ES. Turklāt
pēdējos gados tie ir samazinājušies, jo privātajam sektoram
nav pietiekamu stimulu ieguldījumiem. Tas var kļūt par
ievērojamu šķērsli ekonomikas vidēja termiņa un
ilgtermiņa izaugsmei. Pētniecības un attīstības
sistēma nav integrēta, jo universitātes, pētniecības
institūti un ražošana ir vāji saistīti savā starpā.
(14)
Sieviešu nelielā iesaistīšanās darba
tirgū daļēji ir saistīta ar nepietiekamām bērnu
un apgādājamo aprūpes iespējām. Polija ievērojami
atpaliek no ES vidējiem rādītajiem formālās
aprūpes sistēmu ziņā bērniem līdz trīs gadu
vecumam. Vienlīdz zems ir vecāku bērnu uzņemšanas
līmenis, lai gan pēdējos gados tas ir pieaudzis. Daudzos
gadījumos jaunie vecāki var piedalīties darba tirgū
vienīgi tad, ja bērnu aprūpi nodrošina viņu radinieki.
Turklāt aprūpes pakalpojumu nepietiekamais līmenis samazina
darbaspēka potenciālu, ko var nodrošināt vecāka
gadagājuma sievietes, īpaši tāpēc, ka tās pamet darbu
vai priekšlaicīgi pensionējas, lai rūpētos par saviem
mazbērniem vai citiem apgādājamiem.
(15)
Nepietiekami attīstītā tīkla
infrastruktūra ir šķērslis uzņēmējdarbībai
ārvalstu ieguldījumiem, un slikti attīstītā transporta
infrastruktūra palielina reģionu atšķirības.
Enerģētikas infrastruktūra strauji noveco un ir sasniegusi savu
iespēju robežu. Turklāt tai ir vajadzīgi ievērojami
pielāgojumi, lai izpildītu prasības, kas saistītas ar
klimata pārmaiņu mazināšanas politiku. Lai gan Polijas
dzelzceļa sistēma ir trešā lielākā Eiropā, tā
nevar pienācīgi atbalstīt saimnieciskās darbības
paplašināšanos, jo infrastruktūra un ritošais sastāvs ir
novecojuši.
(16)
Polijā ir zema
uzņēmējdarbības vides kvalitāte un valsts
pārvaldes efektivitāte. Salīdzinājumā ar citam
valstīm Polijā ir īpašas problēmas nodokļu
iekasēšanas jomā, saistībā ar
uzņēmējdarbības uzsākšanu un izbeigšanu, līgumu
izpildi un īpašuma reģistrāciju. Uzņēmumu darbību
kavē ilgstošas licencēšanas un atļauju izsniegšanas
procedūras. Attiecībā uz juridiskām darbībām,
piemēram, līgumu izpildi un celtniecības atļauju
saņemšanu, attiecīgo procedūru skaits ir diezgan liels, un
kopējais process ir pārāk garš.
(17)
Polija ir uzņēmusies vairākas
saistības saskaņā ar paktu “Euro plus”[4]. Fiskālajā jomā Polija
apņemas ievērot pašreizējos aizdevuma un izdevumu pagaidu
noteikumus, ieviest jaunus noteikumus, kuri ierobežo pašvaldību deficīta
līmeni, un ieviest pastāvīgus noteikumus attiecībā uz
izdevumiem. Lai pastiprinātu finansiālo stabilitāti, tiek veikti
pasākumi, kuru mērķis ir efektīvāks banku nozares
regulējums un uzraudzība. Pasākumi nodarbinātības
jomā ir vērsti uz sieviešu, kā arī vecāka
gadagājuma darba ņēmēju, dalību darba tirgū un
reformām, kuru mērķis ir nostiprināt saites starp
uzņēmējdarbību un izglītību. Konkurētspējas
vairošanas pasākumi ir orientēti uz izglītības un
zinātnes nozari, transporta un platjoslas infrastruktūras
attīstību un pasākumiem uzņēmējdarbības
vides uzlabošanai. Šīs saistības attiecas uz četrām pakta
jomām un lielā mērā atspoguļo jautājumus, kas
ietverti konverģences un valstu reformu programmās. Nav
pievērsta uzmanība vairākiem politikas uzdevumiem (piemēram,
vecāka gadagājuma darba ņēmēju iesaistīšana darba
tirgū), vai arī tie ir tikai pieminēti (piemēram,
uzņēmējdarbības pārvaldības uzlabošana).
Ieteikumos tika novērtētas un ņemtas vērā pakta
“Euro plus” saistības.
(18)
Komisija ir izvērtējusi konverģences
programmu un valsts reformu programmu, tostarp pakta “Euro plus”
saistības[5].
Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai
programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un
sociālekonomiskās politikas izveidē Polijā, bet arī
atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā,
ka ir jānostiprina Eiropas Savienības vispārējā
ekonomiskā pārvaldība, kas panākams, turpmākajos
valstu lēmumos sniedzot ES līmeņa norādes. Komisija
uzskata, ka saistībās ir ietverts vērienīgs publisko
finanšu konsolidācijas plāns, un mudina valdību sākt
īstenošanu, kā arī vajadzības gadījumā veikt
papildu pasākumus, lai līdz 2012. gadam samazinātu
vispārējo valsts budžeta deficītu līdz līmenim, kas
nesasniedz 3 % no IKP. Balstoties uz iepriekšējos desmit gados
gūtajiem panākumiem, jāveic pasākumi, lai vēl
vairāk palielinātu
nodarbinātību — galvenokārt īstenojot pensiju un
izglītības sistēmu reformas un uzlabojot bērnu un
apgādājamo aprūpes pakalpojumus. Turklāt jāturpina
palielināt ārpuscenu konkurētspēju, uzlabojot
pētniecības un attīstības sistēmu un
uzņēmējdarbības vidi un veicinot ieguldījumus
infrastruktūrā.
(19)
Ņemot vērā šo novērtējumu,
kā arī Padomes 2009. gada 7. jūlija ieteikumu
saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību
126. panta 7. punktu, Padome ir izskatījusi Polijas
konverģences programmas 2011. gada atjauninājumu, un tās
atzinums[6] ir
sniegts turpmāk 1. un 2. punktā. Ņemot vērā
Eiropadomes 2011. gada 25. marta secinājumus, Padome ir
izskatījusi Polijas valsts reformu programmu,
ar šo
iesaka Polijai laikposmā no 2011. līdz
2012. gadam rīkoties šādi.
(1)
Īstenot pasākumus, kuri paziņoti
likumā par 2012. gada budžetu un papildus veikt pastāvīgus
pasākumus, lai līdz 2012. gadam samazinātu
vispārējo valsts budžeta deficītu līdz līmenim, kas
nesasniedz 3 % no IKP. Pēc iespējas minimāli samazināt
izdevumus, kuri veicina izaugsmi, īpaši ES līdzekļu
līdzfinansēšanu, vienlaikus nodrošinot pienācīgu progresu
vidēja termiņa mērķa sasniegšanā.
(2)
Īstenot tiesību aktus ar mērķi
līdz 2013. gadam ieviest pastāvīgus noteikumus par
izdevumiem. Šie noteikumi būtu jābalsta uz pietiekami
vispārīgām budžeta kopsummām, un tiem ir jābūt
pilnīgā saskaņā ar Eiropas kontu sistēmu. Turklāt
veikt pasākumus, lai vidējā termiņā nostiprinātu
mehānismus koordinācijai starp dažādiem valdības
līmeņiem, kā arī ikgadējo budžeta sagatavošanas
procesu koordinācijai.
(3)
Atbilstoši plānotajam palielināt
likumā noteikto pensionēšanās vecumu uniformēto dienestu
personālam, turpināt pasākumus, lai palielinātu faktisko
pensionēšanās vecumu, un piesaistīt to dzīves ilgumam.
Sagatavot grafiku grozījumu izdarīšanai noteikumos par lauksaimnieku
iemaksām sociālā nodrošinājuma fondā (KRUS),
lai labāk atspoguļotu individuālos ienākumus.
(4)
Īstenot ierosināto
mūžizglītības stratēģiju, nostiprināt
mācekļu praksi un īpašās arodizglītības un
mācību programmas vecāka gadagājuma un nekvalificētiem
darbiniekiem. Nostiprināt saites starp
zinātni un ražošanu, īstenojot programmu “Mēs balstāmies uz
zināšanām” (“Budujemy na Wiedzy”). Īstenot
un īstenot augstākās izglītības reformu programmu
“Partnerība zināšanu veicināšanai” (“Partnerstwo
dla Wiedzy”), lai labāk saskaņotu izglītības
sniegšanu ar tirgus vajadzībām.
(5)
Palielināt sieviešu iesaistīšanos darba
tirgū, veicot pasākumus, lai nodrošinātu stabilu
finansējumu pirmsskolas vecuma bērnu aprūpes sistēmai un palielinātu
bērnu līdz trīs gadu vecumam uzņemšanas līmeni.
(6)
Veikt pasākumus, lai mainītu
līdzsvaru stimuliem veikt ieguldījumus enerģijas ražošanas jaudu
palielināšanā, lai veicinātu zemu oglekļa emisiju
tehnoloģijas un turpinātu attīstīt pārrobežu
elektrotīkla starpsavienojumus; izstrādāt
daudzgadu plānu ieguldījumiem dzelzceļa infrastruktūrā
un īstenot dzelzceļa transporta ģenerālplānu.
(7)
Sagatavot grafiku, lai vienkāršotu
juridiskās procedūras, kas saistītas ar līgumu izpildi;
pārskatīt tiesību aktus par celtniecību un zonējumu,
lai racionalizētu pārsūdzības procedūras un
paātrinātu administratīvās procedūras.
Briselē,
                                                                       Padomes vārdā —
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.
[2]               OV C , , … lpp.
[3]               Saglabātas 2011. gadam ar Padomes
2011. gada 19. maija Lēmumu 2011/308/ES.
[4]               Sīkāka informācija par
saistībām saskaņā ar paktu “Euro plus” atrodama
SEC(2011) 729.
[5]               SEC(2011) 729.
[6]               Paredzēts 9. panta 3. punktā Padomes
Regulā (EK) Nr. 1466/97.


title: Padomes Ieteikums ( 2009. gada 30. novembris ) attiecībā uz vidi bez tabakas dūmiem

text:
               5.12.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 296/4

      PADOMES IETEIKUMS

   (2009. gada 30. novembris)
   attiecībā uz vidi bez tabakas dūmiem
   2009/C 296/02
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši 152. panta 4. punkta otro daļu,
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
   pēc apspriešanās ar Eiropas Parlamentu (1),
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (2),
   tā kā:

               (1)

               Līguma 152. pantā paredzēts, ka Kopienas rīcība, kas papildina dalībvalstu politiku, ir vērsta uz to, lai uzlabotu sabiedrības veselību, veiktu cilvēku slimību profilaksi un novērstu draudus cilvēku veselībai.

               (2)

               Saskaņā ar Līguma 137. pantu Kopienai jāatbalsta un jāpapildina dalībvalstu darbības, kuras paredzētas, lai, inter alia, jo īpaši uzlabotu darba vidi un aizsargātu darbinieku veselību un drošību.

               (3)

               Vidē esošo tabakas dūmu (VTD) – tos dēvē arī par sekundārajiem tabakas dūmiem – iedarbība ir izplatīts mirstības, saslimstības un invaliditātes papildu izraisītājs Eiropas Savienībā.

               (4)

               Atsaucoties uz piesardzīgākajām aplēsēm, VTD iedarbības darbavietā dēļ 2002. gadā Eiropas Savienībā ir miruši 7 300 pieaugušo, tai skaitā 2 800 nesmēķētāju. Turklāt vēl 72 000 pieaugušo, tostarp 16 400 nesmēķētāju, nāve bijusi saistīta ar VTD iedarbību mājās.

               (5)

               Sekundāro tabakas dūmu iedarbība ir īpaši bīstama bērniem un pusaudžiem, un tā var palielināt iespēju, ka bērni sāks smēķēt.

               (6)

               VTD kā cilvēkiem kancerogēnu vielu klasificējusi Pasaules Veselības Organizācijas (PVO) Starptautiskā Vēža izpētes aģentūra, un par darba vietā sastopamu kancerogēnu vielu VTD atzīti Somijā un Vācijā.

               (7)

               Visiem cilvēkiem ir tiesības uz augsta līmeņa veselības aizsardzību, un tie būtu jāaizsargā pret tabakas dūmu iedarbību.

               (8)

               Ir pierādījies, ka brīvprātīguma politika tabakas dūmu iedarbības mazināšanā valstu līmenī ir neefektīva. Saistošu tiesību aktu ieviešana dalībvalstīs, ja tos atbilstoši piemēro un uzrauga to izpildi, ir efektīvs veids, kā adekvāti aizsargāt cilvēkus pret veselības apdraudējumu, ko izraisa sekundārie tabakas dūmi.

               (9)

               Tiesību akti attiecībā uz vidi bez tabakas dūmiem, darbojas visefektīvāk, ja tos papildina ar tādiem pasākumiem kā informatīvas kampaņas, atbalsts tabakas lietošanas pārtraukšanai, ietekmīgi brīdinājumi uz tabakas izstrādājumu iepakojumiem un citi noteikumi attiecībā uz tabakas izstrādājumiem.

               (10)

               Pilsoniskajai sabiedrībai ir nozīmīga loma tiesību aktu attiecībā uz vidi bez tabakas dūmiem, atbalstīšanā un izpildē.

               (11)

               Vides bez tabakas dūmiem politikai būtu vajadzīgi atbilstoši instrumenti, lai īstenotu daudznozaru pieeju tabakas kontrolē.

               (12)

               Ir nepieciešams pastiprināt sadarbību starp dalībvalstīm, lai veicinātu informācijas un labākās prakses apmaiņu un izstrādātu standartizētu uzraudzības sistēmu ES.

               (13)

               Ar Padomes un dalībvalstu veselības ministru, kuri tikās 1989. gada 18. jūlijā, rezolūciju par smēķēšanas aizliegumu sabiedriskās vietā (3) dalībvalstis tika aicinātas veikt pasākumus, aizliedzot smēķēšanu noteiktās slēgtās vietās, kas pieejamas sabiedrībai, un attiecināt smēķēšanas aizliegumu uz visa veida sabiedrisko transportu.

               (14)

               Ar Padomes Ieteikumu 2003/54/EK (2002. gada 2. decembris) par smēķēšanas profilaksi un iniciatīvām tabakas uzraudzības uzlabošanai (4) dalībvalstis tika aicinātas ieviest tiesību aktus un/vai īstenot citus efektīvus pasākumus, kas nodrošina aizsardzību pret VTD iedarbību darbavietu telpās, slēgtās sabiedriskās vietās un sabiedriskajā transportā.

               (15)

               Padomes Direktīva 89/391/EEK (1989. gada 12. jūnijs) par pasākumiem, kas ieviešami, lai uzlabotu darba ņēmēju drošību un veselības aizsardzību darbā (5), kaut arī tā tieši neattiecas uz tabakas dūmiem, bet uz visa veida veselības un drošības apdraudējumu darba ņēmējiem (6).

               (16)

               Vides un veselības rīcības plānā 2004.–2010. gadam (7) Komisija ir uzņēmusies saistības “turpināt darbu saistībā ar gaisa kvalitātes uzlabošanu telpās”, jo īpaši “veicinot smēķēšanas ierobežošanu visās darbavietās, pētot tiesību aktu sistēmu un veselības veicināšanas iniciatīvas Eiropā un dalībvalstīs”.

               (17)

               Diskusijā, kuru uzsāka ar Komisijas Zaļo grāmatu “Virzība uz Eiropu, kas brīva no tabakas dūmiem: politikas iespējas ES līmenī” (8) (“Zaļā grāmata”), parādījās spēcīgs atbalsts visaptverošai vides bez tabakas dūmiem politikai slēgtās darbvietu telpās un sabiedriskās vietās un tālākai rīcībai no ES puses, lai veicinātu vidi bez tabakas dūmiem visās dalībvalstīs.

               (18)

               Nodarbinātības un sociālo lietu, veselības un patērētāju aizsardzības padome 2007. gada 30. un 31. maijā apmainījās viedokļiem par politikas risinājumiem ES līmenī, lai nodrošinātu vidi bez tabakas dūmiem. Tā uzteica Zaļo grāmatu un uzsvēra, ka ir nepieciešama Komisijas vadība, lai nākotnē ES līmenī veicinātu vidi bez tabakas dūmiem, kā arī Kopienas atbalsts valstu pasākumiem un to koordinēšana.

               (19)

               Ar Eiropas Parlamenta 2007. gada 24. oktobra rezolūciju saistībā ar Zaļo grāmatu dalībvalstis tika aicinātas divu gadu laikā ieviest visaptverošus likumus vides bez tabakas dūmiem jomā un Komisija tika lūgta līdz 2011. gadam sagatavot atbilstošu tiesību akta priekšlikumu, ja progress nebūtu apmierinošs. Ar šo rezolūciju Komisijai tika lūgts arī ieteikt pašreizējo tiesību aktu grozījumus, klasificējot VTD kā kancerogēnus un uzliekot par pienākumu darba devējiem nodrošināt no tabakas dūmiem brīvu darba vidi.

               (20)

               Ar 8. pantu PVO Pamatkonvencijā par tabakas kontroli (PKTK), ko 2003. gada jūnijā parakstīja visas PVO dalībvalstis un ko līdz šim ratificējušas 167 dalībnieces, tostarp Kopiena un 26 tās dalībvalstis, pusēm tiek uzlikts juridisks pienākums pieņemt un īstenot pasākumus valstu pastāvošās jurisdikcijas jomās, kā tas noteikts valstu tiesību aktos, un aktīvi sekmēt citos jurisdikcijas līmeņos efektīvu pasākumu pieņemšanu un īstenošanu, lai aizsargātu cilvēkus pret sekundāro tabakas dūmu iedarbību jebkurās darbavietu iekštelpās, sabiedriskajā transportā un sabiedrisko vietu iekštelpās, un, ja nepieciešams, arī citās sabiedriskajās vietās.

               (21)

               PVO PKTK otrajā pušu konferencē 2007. gada jūlijā tika pieņemtas pamatnostādnes par aizsardzību pret tabakas dūmu iedarbību (9), lai šādi palīdzētu dalībvalstīm izpildīt savas tiesiskās saistības saskaņā ar konvencijas 8. pantu. Katrai pusei būtu jācenšas pamatnostādnes īstenot piecu gadu laikā pēc tam, kad pamatkonvencija stājusies spēkā attiecībā uz konkrēto pusi.

               (22)

               Ar PVO Pamatkonvenciju, tās 14. pantu, pusēm tiek uzlikts juridisks pienākums izstrādāt un izplatīt atbilstošas, visaptverošas un integrētas pamatnostādnes, kuru pamatā būtu zinātniski dati un paraugprakse, kā arī veikt efektīvus pasākumus, lai veicinātu tabakas lietošanas pārtraukšanu un atbilstošu tabakas atkarības ārstēšanu. PVO Pamatkonvencijas trešajā konferencē nolēma izveidot pamatnostādņu izstrādes darba grupu ar mērķi īstenot minēto pantu.

               (23)

               Ar Eiropas tabakas kontroles stratēģiju, ko 2002. gada septembrī pieņēma PVO Eiropas reģionālā komiteja, dalībvalstīm ieteica nodrošināt pilsoņu tiesības uz vidi bez tabakas dūmiem, padarot, cita starpā, sabiedriskās vietas, darbavietas un sabiedrisko transportu brīvu no tabakas dūmiem, aizliedzot smēķēšanu ārpus telpām visās nepilngadīgo izglītības iestādēs, visās veselības aprūpes iestādēs un sabiedrisko pasākumu norises vietās, kā arī klasificējot VTD kā kancerogēnus.

               (24)

               Šis ieteikums neierobežo Kopienas tiesību aktus, kuri nosaka darba ņēmēju drošības un veselības aizsardzības minimālās prasības, kuras tika pieņemtas saskaņā ar Līguma 137. pantu, neierobežo Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu Nr. 2001/37/EK (2001. gada 5. jūnijs) par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz tabakas izstrādājumu ražošanu, noformēšanu un pārdošanu (10) un Komisijas Lēmumu Nr. 2003/641/EK (2003. gada 5. septembris) par krāsainu fotoattēlu vai citu ilustrāciju izmantošanu uz tabakas izstrādājumu iepakojumiem, lai brīdinātu par ietekmi uz veselību (11),

         AR ŠO DALĪBVALSTĪM IESAKA.

               1.

               Piecu gadu laikā pēc PVO Pamatkonvencijas par tabakas kontroli (PKTK) stāšanās spēkā attiecībā uz attiecīgo pusi vai vēlākais trīs gadu laikā pēc šī ieteikuma pieņemšanas nodrošināt efektīvu aizsardzību pret tabakas dūmu iedarbību darbavietu iekštelpās, sabiedrisko vietu iekštelpās, sabiedriskajā transportā un, ja nepieciešams, arī citās sabiedriskajās vietās, kā to nosaka PKTK 8. pants, kā arī pamatojoties uz pielikumā pievienotajām pamatnostādnēm par aizsardzību pret tabakas dūmu iedarbību, ko pieņēma otrajā PKTK pušu konferencē.

               2.

               Izstrādāt un/vai stiprināt stratēģijas un pasākumus, lai mazinātu sekundāro tabakas dūmu iedarbību uz bērniem un pusaudžiem.

               3.

               Vides bez tabakas dūmiem politiku papildināt ar atbalsta pasākumiem, kas var ietvert:

                           a)

                           efektīvus pasākumus, lai veicinātu tabakas lietošanas pārtraukšanu un atbilstošu tabakas atkarības ārstēšanu, ņemot vērā katras valsts apstākļus un prioritātes, kā tas aprakstīts PKTK 14. pantā;

                           b)

                           uz tabakas izstrādājumu iepakojumiem ieviest kombinētos brīdinājumus, kā to nosaka Komisijas Lēmuma Nr. 2003/641/EK (2003. gada 5. septembris) par krāsainu fotoattēlu vai citu ilustrāciju izmantošanu uz tabakas izstrādājumu iepakojumiem, lai brīdinātu par ietekmi uz veselību (12) 2. panta 4. punkts, un informāciju par dienestiem, kas nodarbojas ar palīdzības sniegšanu tabakas lietošanas pārtraukšanā, ar mērķi labāk informēt patērētājus par tabakas lietošanas un tabakas dūmu iedarbības riska faktoriem, veicināt tabakas lietošanas pārtraukšanu un nepieļaut tabakas lietošanas uzsākšanu.

               4.

               Izstrādāt, īstenot un regulāri atjaunināt un pārskatīt visaptverošas daudznozaru tabakas kontroles stratēģijas, plānus vai programmas, kuras ir vērstas, inter alia, uz aizsardzību pret tabakas dūmu iedarbību visās vietās, kas pieejamas sabiedrībai, vai vietās, ko aktīvi izmanto kolektīvi, neatkarīgi no īpašumtiesībām vai piekļuves tiesībām.

               5.

               Nodrošināt atbilstošus instrumentus, lai ieviestu valstu stratēģijas, tabakas kontroles politiku un programmas ar mērķi nodrošināt efektīvu aizsardzību pret tabakas dūmu iedarbību.

               6.

               Ja iespējams, sešu mēnešu laikā pēc šī ieteikuma pieņemšanas informēt Komisiju par valsts koordinācijas centriem tabakas kontrolei, lai dalībvalstis varētu savstarpēji apmainīties ar informāciju un paraugpraksi, kā arī koordinēt politiku.

               7.

               Cieši sadarboties savstarpēji un ar Komisiju, lai šī ieteikuma īstenošanas nolūkos vienotos par kopīgām saskaņotām definīcijām, kritērijiem un rādītājiem.

               8.

               Ar minēto rādītāju palīdzību uzraudzīt un izvērtēt politikas pasākumu efektivitāti.

               9.

               Informēt Komisiju par likumdošanas un citiem pasākumiem, kas īstenoti, reaģējot uz šo ieteikumu, kā arī par veiktās uzraudzības un novērtējuma rezultātiem,

         AICINA KOMISIJU.

               1.

               Ziņot par ieteikto pasākumu īstenošanas gaitu, to darbību un ietekmi, pamatojoties uz informāciju, kas saņemta no dalībvalstīm;

               2.

               Saistībā ar iespējamu Direktīvas 2001/37/EK pārskatīšanu apsvērt visus ar produktiem saistītus pasākumus, kas vērsti uz to, lai mazinātu tabakas izstrādājumu pievilcību un atkarības izveidošanos no tiem.

               3.

               Analizēt juridiskos jautājumus un pierādījumu bāzi, kas attiecas uz parasta iepakojuma ietekmi, tostarp uz iekšējā tirgus darbību.

      Briselē, 2009. gada 30. novembrī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         S. O. LITTORIN

      (1)  Rezolūcija sniegta pēc neobligātas apspriešanās (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta).

      (2)  2009. gada 5. novembra Atzinums (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).

      (3)  OV C 189, 26.7.1989., 1. lpp.

      (4)  OV L 22, 25.1.2003., 31. lpp.

      (5)  OV L 183, 29.6.1989., 1. lpp.

      (6)  Sk. Lietu Nr. C-49/00, Komisija pret Itāliju, [2001] ECR I-8575, 12. līdz 13. punkts.

      (7)  COM(2004) 416 galīgā redakcija.

      (8)  COM(2007) 27 galīgā redakcija.

      (9)  FCTC/COP2(7) Pamatnostādnes par aizsardzību pret tabakas dūmu iedarbību, kuras izstrādājusi darba grupa, ko izveidoja saskaņā ar Lēmumu FCTC/COP1(15), kuru pieņēma PVO Pamatkonvencijas par tabakas kontroli pušu konferencē.

      (10)  OV L 194, 18.7.2001., 26. lpp.

      (11)  OV L 226, 10.9.2003., 24. lpp.

      (12)  Skat. 11. parindi.

      PIELIKUMS

         Vadlīnijas par aizsardzību pret tabakas dūmu iedarbību, kuru pieņēma PVO Pamatkonvencijas par tabakas kontroli pušu konferencē

         NOLŪKS, MĒRĶI UN GALVENIE APSVĒRUMI

         Vadlīniju nolūks

                  1.

                  Atbilstoši citiem PVO Pamatkonvencijas par tabakas kontroli noteikumiem un konvencijas pušu konferences nodomiem, šīs vadlīnijas paredzētas, lai palīdzētu izpildīt pušu pienākumus saskaņā ar konvencijas 8. pantu. Tajās izmantoti to pušu vislabākie pieejamie pierādījumi un pieredze, kuras veiksmīgi īstenojušas efektīvus pasākumus, lai samazinātu tabakas dūmu iedarbību.

                  2.

                  Vadlīnijās iekļautas saskaņotas principu deklarācijas un attiecīgo terminu definīcijas, kā arī saskaņoti tādu pasākumi ieteikumi, kas vajadzīgi, lai izpildītu konvencijā noteiktos pienākumus. Turklāt vadlīnijās paredzēti pasākumi, kuri vajadzīgi, lai nodrošinātu efektīvu aizsardzību pret sekundāro tabakas dūmu apdraudējumiem. Puses tiek mudinātas izmantot šīs vadlīnijas, ne tikai lai izpildītu konvencijā noteiktos pienākumus, bet arī lai izmantotu paraugpraksi, aizsargājot sabiedrības veselību.

         Vadlīniju mērķi

                  3.

                  Šīm vadlīnijām ir divi saistīti mērķi. Pirmais mērķis ir palīdzēt pusēm izpildīt PVO pamatkonvencijas 8. pantā paredzētos pienākumus atbilstoši zinātniskajām atziņām par sekundāro tabakas dūmu iedarbību un atbilstoši pasaules paraugpraksei, īstenojot pasākumus, lai panāktu dūmu nepiesārņotu vidi, ar mērķi izveidot augstus atbildības standartus līguma izpildē un palīdzēt pusēm popularizēt augstākos iespējamos veselības standartus. Otrais mērķis ir noteikt galvenos tiesību aktu elementus, kas vajadzīgi, lai efektīvi aizsargātu cilvēkus pret tabakas dūmu iedarbību, kā paredzēts 8. pantā.

         Galvenie apsvērumi

                  4.

                  Šo vadlīniju izstrādi ietekmēja šādi galvenie apsvērumi:

                              a)

                              pienākums aizsargāt pret tabakas dūmiem, kas iekļauts 8. panta tekstā, sakņojas cilvēka pamattiesībās un pamatbrīvībās. Ņemot vērā sekundāro tabakas dūmu ieelpošanas draudus, pienākums aizsargāt pret tabakas dūmiem inter alia sakņojas tiesībās uz dzīvību un tiesībās uz augstākajiem pieejamajiem veselības standartiem, kā tas atzīts daudzos starptautiskajos juridiskajos instrumentos (tostarp Pasaules veselības organizācijas konstitūcijā, Konvencijā par bērna tiesībām, Konvencijā par visu veidu diskriminācijas novēršanu pret sievietēm un Ekonomikas, sociālo un kultūras tiesību paktā) un kā tas oficiāli iekļauts PVO pamatkonvencijas preambulā, un kā atzīts daudzu valstu konstitūcijās;

                              b)

                              pienākums aizsargāt indivīdus pret tabakas dūmiem atbilst valdību pienākumam nodrošināt tiesību aktus, ar kuriem pret apdraudējumiem tiek aizsargātas indivīdu pamattiesības un brīvības. Šis pienākums attiecas uz visiem cilvēkiem, ne tikai uz atsevišķām iedzīvotāju grupām;

                              c)

                              vairākas autoritatīvas zinātnes iestādes ir noteikušas, ka sekundārie tabakas dūmi ir kancerogēni. Dažas PVO pamatkonvencijas puses (piemēram, Somija un Vācija) ir klasificējušas sekundāros tabakas dūmus kā kancerogēnus un iekļāvušas veselības un drošuma jomas tiesību aktos to iedarbības nepieļaušanu darbā. Tāpēc papildus 8. panta prasībām pusēm var uzdot novērst tabakas dūmu iedarbības apdraudējumu saskaņā ar tajās spēkā esošajiem tiesību aktiem par darbavietām vai citiem noteikumiem, kuri reglamentē kaitīgu, tostarp kancerogēnu, vielu iedarbību.

         TO PRINCIPU DEKLARĀCIJA UN ATTIECĪGĀS DEFINĪCIJAS, UZ KO PAMATOJAS AIZSARDZIBA PRET TABAKAS DŪMU IEDARBĪBU

         Principi

                  5.

                  Kā norādīts PVO pamatkonvencijas 4. pantā, ir vajadzīga stingra politiska apņemšanās, lai veiktu pasākumus, kuri paredzēti, lai aizsargātu visus cilvēkus pret tabakas dūmu iedarbību. Šādiem saskaņotiem principiem ir jābūt konvencijas 8. panta īstenošanas pamatā.

         1. princips

                  6.

                  Efektīvi pasākumi, lai nodrošinātu aizsardzību pret tabakas dūmu iedarbību, kā paredzēts PVO pamatkonvencijas 8. pantā, prasa pilnīgu smēķēšanas un tabakas dūmu nepieļaušanu konkrētā telpā vai vidē, lai izveidotu ar dūmiem pilnīgi nepiesārņotu vidi. Nav tāda tabakas dūmu iedarbības līmeņa, kas būtu drošs, un jānoraida viedokļi, piemēram, par sekundāro tabakas dūmu toksicitātes robežvērtību, jo tas ir pretrunā zinātnes atziņām. Citas pieejas, izņemot ar dūmiem pilnīgi nepiesārņotu vidi, piemēram, ventilācija, gaisa filtrēšana un īpašu smēķēšanas zonu izmantošana (ar atsevišķām ventilācijas sistēmām vai bez tām), atkārtoti atzītas par neefektīvām, un ir iegūtas galīgas zinātniskas un citādas atziņas, ka inženiertehniskas pieejas neaizsargā pret tabakas dūmu iedarbību.

         2. princips

                  7.

                  Visiem cilvēkiem jābūt aizsargātiem pret tabakas dūmu iedarbību. Visām darbavietām telpās un publiskajām vietām telpās jābūt brīvām no dūmiem.

         3. princips

                  8.

                  Ir vajadzīgi tiesību akti, ar kuriem cilvēki tiktu aizsargāti pret tabakas dūmu iedarbību. Brīvprātīga politikas īstenošana, nodrošinot no dūmiem brīvu vidi, atkārtoti ir bijusi neefektīva un nav nodrošinājusi pienācīgu aizsardzību. Lai tiesību akti būtu efektīvi, tiem jābūt vienkāršiem, skaidriem un izpildāmiem.

         4. princips

                  9.

                  Lai veiksmīgi īstenotu un izpildītu tiesību aktus par no dūmiem brīvu vidi, būtiska ir laba plānošana un pienācīgi resursi.

         5. princips

                  10.

                  Pilsoniskā sabiedrība ir centrālais elements, lai izveidotu atbalstu pasākumiem saistībā ar no dūmiem brīvu vidi un panāktu to ievērošanu, un tā kā aktīvs partneris jāiekļauj tiesību aktu izstrādes, īstenošanas un izpildes procesā.

         6. princips

                  11.

                  Jāuzrauga un jāvērtē tas, kā tiek īstenoti un izpildīti tiesību akti par no dūmiem brīvu vidi, kā arī jāuzrauga un jāvērtē to ietekme. Kā noteikts PVO pamatkonvencijas 20. panta 4. punktā, tajā ietilpst to tabakas rūpniecības pasākumu uzraudzīšana un reaģēšana uz tiem, kas traucē tiesību aktu īstenošanā un izpildē.

         7. princips

                  12.

                  Vajadzības gadījumā ir jāpastiprina un jāpaplašina cilvēku aizsardzība pret tabakas dūmu iedarbību; šādā rīcībā ietilpst jauni vai grozīti tiesību akti, labāka izpilde un citi pasākumi, kas atspoguļo jaunas zinātnes atziņas un gadījumu izpētes pieredzi.

         Definīcijas

                  13.

                  Izstrādājot tiesību aktus, svarīgi rūpīgi definēt galvenos terminus. Šeit izklāstīti vairāki ieteikumi par piemērotām definīcijām, pamatojoties uz pieredzi daudzās valstīs. Šīs sadaļas definīcijas papildina tās definīcijas, kas jau iekļautas PVO pamatkonvencijā.

         “Sekundārie tabakas dūmi” vai “apkārtējās vides tabakas dūmi”

                  14.

                  Parasti tiek izmantoti vairāki termini, lai aprakstītu to dūmu veidu, kuri atspoguļoti PVO pamatkonvencijas 8. pantā. Tostarp ir “sekundārie tabakas dūmi”, “apkārtējās vides tabakas dūmi” un “citu cilvēku radīti dūmi”. Jāizvairās no tādiem terminiem kā “pasīvā smēķēšana” un “nebrīvprātīga atrašanās tabakas dūmu iedarbībā”, jo pieredze Francijā un citur liecina, ka tabakas rūpniecība var izmantot šos terminus, lai atbalstītu nostāju, ka “brīvprātīga” atrašanās dūmu iedarbībā ir pieņemama. Priekšroka dodama terminam “sekundārie tabakas dūmi”, ko dažkārt saīsina kā “STD”, un terminam “apkārtējās vides tabakas dūmi”, ko dažkārt saīsina kā “AVTD”; šajās vadlīnijās izmantots termins “sekundārie tabakas dūmi”.

                  15.

                  Terminu “sekundārie tabakas dūmi” var definēt kā “dūmus, ko emitē aizdedzināta cigarete vai citi tabakas izstrādājumi, parasti apvienojumā ar dūmiem, ko izelpo smēķētājs”.

                  16.

                  “Ar dūmiem nepiesārņots gaiss” ir gaiss, kas ir pilnīgi brīvs no dūmiem. Gaiss, kurā nav redzami, saožami, jūtami vai mērāmi tabakas dūmi, ir ietverts šajā definīcijā, bet tā neaprobežojas ar to (1).

         “Smēķēšana”

                  17.

                  Šis termins jādefinē, iekļaujot to, ka kādam ir aizdedzināts tabakas izstrādājums vai tas ar to rīkojas, neatkarīgi no tā, vai dūmi tiek aktīvi ieelpoti vai izelpoti.

         “Publiskas vietas”

                  18.

                  Jurisdikcijās atšķiras termina “publiskas vietas” definīcija, tāpēc ir svarīgi, lai tiesību aktos šis termins tiktu definēts iespējami plaši. Izmantotajā definīcijā jāiekļauj visas vietas, kas pieejamas sabiedrībai, vai vietas, kas tiek izmantotas kolektīvi, neatkarīgi no īpašumtiesībām vai piekļuves tiesībām.

         “Telpas” vai “slēgtas telpas”

                  19.

                  8. pantā paredzēts, ka vajadzīga aizsardzība pret tabakas dūmiem darbavietās un publiskās vietās “telpās”. Īpaši jāpārbauda dažādu valstu pieredze, definējot terminu “telpas”, jo ir potenciāli iespējamas problēmas. Definīcijai jābūt iespējami iekļaujošai un skaidrai, un tā rūpīgi jāizstrādā, lai nepieļautu tādu sarakstu izveidi, kurus varētu interpretēt, izslēdzot potenciāli atbilstošas “telpas”. Ieteicams definēt “telpas” (vai “slēgtas”) teritorijas, iekļaujot visas telpas, kurām ir jumts vai kuras ietver viena vai vairākas sienas vai puses, neatkarīgi no jumtam, sienām vai pusēm izmantotā materiāla veida un neatkarīgi no tā, vai tā ir pastāvīga vai pagaidu struktūra.

         “Darbavieta”

                  20.

                  Termins “darbavieta” plaši jādefinē kā “visas vietas, ko cilvēki izmanto profesionālās darbības vai darba laikā”. Tajā jāiekļauj ne tikai darbs, ko cilvēki veic par atlīdzību, bet arī brīvprātīgs darbs, ja tas ir tāds, par kuru parasti saņem atlīdzību. Turklāt “darbavietām” pieskaitāmas ne tikai tās vietas, kurās veic darbu, bet arī pievienotās vai saistītās vietas, ko darbinieki parasti izmanto nodarbinātības laikā, tostarp ir gaiteņi, lifti, kāpņu telpas, ieejas halles, kopējas telpas, kafejnīcas, tualetes, uzgaidāmās telpas, ēdamtelpas un arī celtnes ārpusē, piemēram, noliktavas un šķūņi. Transportlīdzekļi, ko izmanto darba laikā, ir darbavietas, un tie īpaši jānorāda.

                  21.

                  Īpaša uzmanība jāvelta darbavietām, kas vienlaikus ir indivīdu mājas vai mājokļi, piemēram, ieslodzījuma vietas, garīgās veselības iestādes vai aprūpes iestādes. Šīs vietas ir tādu citu cilvēku darbavietas, kuri jāaizsargā pret tabakas dūmu iedarbību.

         “Sabiedriskais transports”

                  22.

                  Sabiedriskais transports jādefinē tā, lai iekļautu visus transportlīdzekļus, ko izmanto sabiedrības locekļu pārvadāšanai, parasti par atlīdzību vai peļņas gūšanai. Tajā iekļauj taksometrus.

         EFEKTĪVU TIESĪBU AKTU DARBĪBAS JOMA

                  23.

                  8. pantā paredzēts pieņemt efektīvus pasākumus, lai aizsargātu cilvēkus pret tabakas dūmu iedarbību 1) darbavietās, kuras atrodas telpās, 2) publiskās vietās telpās, 3) sabiedriskajā transportā un 4) “attiecīgā gadījumā”“citās publiskās vietās”.

                  24.

                  Tas rada pienākumu sniegt pilnīgu aizsardzību, nodrošinot, ka visas publiskās vietas telpās, visas darbavietas telpās, viss sabiedriskais transports un potenciāli citas (ārpus telpām vai praktiski ārpus telpām esošas) publiskas vietas nav piesārņotas ar sekundārajiem tabakas dūmiem. Nav pamatoti izņēmumi, balstoties uz veselības vai juridiskiem argumentiem. Ja, balstoties uz citiem argumentiem, jāapsver izņēmumi, tiem jābūt minimāliem. Turklāt, ja puse nevar uzreiz panākt pilnīgu aptvērumu, 8. pantā paredzēts pastāvīgs pienākums iespējami ātri novērst visus izņēmumus un padarīt aizsardzību pilnīgu. Katrai pusei jācenšas nodrošināt pilnīgu aizsardzību piecu gadu laikā pēc tam, kad PVO pamatkonvencija stājusies spēkā minētajā pusē.

                  25.

                  Nav droša sekundāro dūmu iedarbības līmeņa, un, kā iepriekš pušu konference atzina Lēmumā FCTC/COP1(15), inženiertehniskas pieejas, piemēram, ventilācija, gaisa apmaiņa un īpašu smēķētājiem paredzētu zonu izmantošana, neaizsargā pret tabakas dūmu iedarbību.

                  26.

                  Jānodrošina aizsardzība visās darbavietās, kas atrodas telpās, un slēgtās darbavietās, tostarp mehāniskajos transportlīdzekļos, ko izmanto kā darbavietas (piemēram, taksometros, ambulancēs vai piegādes transportlīdzekļos).

                  27.

                  Līgums prasa aizsardzības pasākumus ne tikai visās publiskās vietās “telpās”, bet “vajadzības gadījumā” arī “citās” publiskās vietās (proti, ārpus telpām vai praktiski ārpus telpām esošās). Nosakot tās ārpus telpām vai praktiski ārpus telpām esošās publiskās vietas, attiecībā uz kurām ir vajadzīgi tiesību akti, pusēm jāņem vērā atziņas par potenciāliem veselības apdraudējumiem dažādās vidēs un jārīkojas, lai noteiktu visefektīvāko aizsardzību pret iedarbību visur, kur pierādījumi liecina par apdraudējumiem.

         INFORMĒT, KONSULTĒT UN IESAISTĪT SABIEDRĪBU, LAI NODROŠINĀTU ATBALSTU UN NETRAUCĒTU ĪSTENOŠANU

                  28.

                  Izmantojot informācijas kampaņas, palielināt sabiedrības un viedokļu veidotāju informētību par sekundāro tabakas dūmu iedarbības apdraudējumiem ir svarīgs valdību aģentūru uzdevums sadarbībā ar pilsonisko sabiedrību, lai nodrošinātu to, ka sabiedrība saprot un atbalsta likumdošanas pasākumu. Galvenās ieinteresētās personas ir uzņēmumi, restorānu un ēdināšanas uzņēmumu apvienības, darba devēju grupas, arodbiedrības, plašsaziņas līdzekļi, veselības jomas profesionāļi, bērnu un jauniešu interešu pārstāvības iestādes, mācību vai reliģiskas iestādes, pētnieku kopiena un sabiedrība. Informētības palielināšanas pasākumos jāiekļauj konsultācijas ar iesaistītajiem uzņēmumiem un citām organizācijām un institūcijām tiesību aktu izstrādes laikā.

                  29.

                  Galvenā uzmanība ziņojumos jāvērš uz sekundāro tabakas dūmu iedarbības nodarīto kaitējumu, to, ka dūmu nepieļaušana telpās ir vienīgais uz zinātnes atziņām balstītais risinājums, kas nodrošina pilnīgu aizsardzību pret iedarbību, visu darba ņēmēju tiesības būt vienādi aizsargātiem ar likumu un to, ka nav iespējams veselības un ekonomikas jomas pārstāvju kompromiss, jo pieredze, ko gūst arvien vairāk jurisdikciju, liecina, ka gan veselība, gan ekonomika iegūst, pateicoties dūmu nepiesārņotai videi. Publiskas izglītības kampaņas jāvērš arī uz tādām vietām, kur tiesību akti var nebūt iespējami vai piemēroti, piemēram, privātmājas.

                  30.

                  Plaša apspriešanās ar ieinteresētajām personām ir arī būtiska, lai izglītotu un mobilizētu sabiedrību un nodrošinātu atbalstu tiesību aktiem pēc to stāšanās spēkā. Pēc tiesību aktu pieņemšanas un pirms to īstenošanas jāveic izglītošanas kampaņa, jāsniedz informācija uzņēmumu īpašniekiem un ēku pārvaldniekiem, lai izskaidrotu tiesību aktus un šo personu uzdevumus, un jāsagatavo palīgresursi, piemēram, norādes. Šie pasākumi palielinās iespēju, ka tiesību akti tiks netraucēti īstenoti un lielā mērā brīvprātīgi ievēroti. Ziņojumi, kas iedrošina nesmēķētājus un kuros tiek izteikta pateicība smēķētājiem par noteikumu ievērošanu, veicinās sabiedrības iesaistīšanos noteikumu izpildē un netraucētā īstenošanā.

         IZPILDE

         Ievērošanas pienākums

                  31.

                  Efektīvos tiesību aktos jānosaka juridiska atbildība par noteikumu ievērošanu gan iesaistītajiem uzņēmumiem, gan atsevišķajiem smēķētajiem un jāparedz sods par neievērošanu, kas jāpiemēro uzņēmumiem un, iespējams, smēķētājiem. Izpildi parasti jāvērš uz uzņēmumiem. Tiesību aktos jāuzliek atbildība par noteikumu ievērošanu īpašniekam, vadītājam vai citai personai, kas atbild par ēku, un skaidri jānosaka pasākumi, kuri tam vai tai ir jāveic. Šajos pienākumos jāietver šādi pasākumi:

                              a)

                              pienākums pie ieejām un citās attiecīgās vietās izvietot skaidras norādes, ka smēķēšana ir aizliegta. Šo norāžu formāts un saturs nosakāms veselības iestādēm un citām valdības aģentūrām, un tajās var iekļaut telefona numuru vai citus mehānismus, lai sabiedrība varētu ziņot par noteikumu neievērošanu, kā arī tās personas vārdu attiecīgajā ēkā, kurai adresēt sūdzības;

                              b)

                              pienākums izvākt no ēkas visus pelnu traukus;

                              c)

                              pienākums uzraudzīt, vai noteikumi tiek ievēroti;

                              d)

                              pienākums veikt samērīgus īpašus pasākumus, lai atturētu indivīdus no smēķēšanas ēkā. Šie pasākumi varētu būt lūgums personai nesmēķēt, pakalpojumu pārtraukšana, lūgums, lai persona atstāj ēku, un sazināšanās ar kādu par tiesību aktu izpildi atbildīgu iestādi vai citu iestādi.

         Sodi

                  32.

                  Tiesību aktos jānorāda naudas sodi vai citi monetāri sodi par pārkāpumiem. Šo sodu lielums atspoguļos īpašo praksi un tradīcijas katrā valstī, savukārt lēmumā jāņem vērā vairāki principi. Vissvarīgāk ir tas, ka sodiem jābūt pietiekami lieliem, lai atturētu no pārkāpumiem, citādāk pārkāpēji tos varētu ignorēt vai uzskatīt par nelielām izmaksām saistībā ar uzņēmējdarbību. Lielāki sodi ir vajadzīgi, drīzāk lai atturētu uzņēmumus, kas pārkāpj noteikumus, nevis lai atturētu atsevišķus smēķētājus, kuriem parasti ir mazāki resursi. Par atkārtotiem pārkāpumiem jānosaka lielāki sodi, un sodiem valstī jābūt salīdzināmiem ar tām sekām, kas paredzētas par citiem līdzvērtīgiem pārkāpumiem.

                  33.

                  Atbilstoši valsts praksei un tiesību sistēmai tiesību aktos var atļaut papildus naudas sodiem piemērot administratīvus sodus, piemēram, uzņēmējdarbības licences apturēšana. Šos “pēdējās instances sodus” izmanto reti, bet tiem ir ļoti liela nozīme, lai panāktu, ka tiesību aktus ievēro uzņēmumi, kas atkārtoti pārkāpj noteikumus.

                  34.

                  Ja iederas valsts tiesību un kultūras kontekstā, var apsvērt kriminālsodu iekļaušanu par pārkāpumiem.

         Izpildes infrastruktūra

                  35.

                  Tiesību aktos jānosaka iestāde vai iestādes, kas atbild par noteikumu izpildi, un tajos jāietver gan noteikumu ievērošanas uzraudzības sistēma, gan sistēma, kā pārkāpēji saucami pie atbildības.

                  36.

                  Uzraudzībā jāiekļauj process, kā notiek pārbaude, vai uzņēmumi ievēro noteikumus. Retos gadījumos ir nepieciešams izveidot jaunu pārbaudes sistēmu, kas paredzēta, lai izpildītu tiesību aktus par dūmu nepiesārņotu vidi. Tā vietā parasti noteikumu ievērošanu var uzraudzīt, izmantojot vienu vai vairākus mehānismus, kas jau darbojas un paredzēti uzņēmumu ēku un darbavietu pārbaudēm. Šim nolūkam parasti ir virkne iespēju. Daudzās valstīs noteikumu ievērošanas pārbaudes var integrēt uzņēmumu pārbaudēs saistībā ar licencēšanu, veselības un sanitārajās pārbaudēs, darbavietas veselības un drošuma pārbaudēs, ugunsdrošības pārbaudēs vai līdzīgās programmās. Var būt vērtīgi vienlaikus izmantot vairākus šādus informācijas iegūšanas avotus.

                  37.

                  Ja iespējams, ieteicams izmantot inspektorus vai atbildīgos par noteikumu izpildi vietējā mērogā; visticamāk tas palielinās pieejamos izpildes resursus un noteikumu ievērošanas pakāpi. Šī pieeja prasa izveidot valsts koordinācijas mehānismu, lai nodrošinātu saskanīgu pieeju visā valstī.

                  38.

                  Neatkarīgi no izmantotā mehānisma uzraudzības pamatā jābūt vispārīgam izpildes nodrošināšanas plānam, un tajā jāiekļauj efektīvas inspektoru apmācības process. Efektīvā uzraudzībā var kombinēt regulāras pārbaudes ar neregulārām iepriekš nepieteiktām pārbaudēm, kā arī apmeklējumiem, atbildot uz sūdzībām. Sākumperiodā pēc tiesību aktu stāšanās spēkā šādi apmeklējumi var būt arī audzinoši, jo lielākā daļa pārkāpumu visticamāk būs notikusi nevērības dēļ. Ja spēkā esošajos tiesību aktos nav paredzēta inspektoru piekļuve ēkām, tiesību aktos jāpilnvaro inspektori, lai tie varētu iekļūt ēkās, uz kurām attiecas tiesību akti, un varētu vākt paraugus un iegūt pierādījumus. Līdzīgi tiesību aktos jānosaka, ka uzņēmumiem aizliegts likt šķēršļus inspektoriem to darbā.

                  39.

                  Efektīvas uzraudzības izmaksas nav pārmērīgas. Nav nepieciešams pieņemt darbā lielu skaitu inspektoru, jo inspekcijas var veikt, izmantojot esošās programmas un darbiniekus, turklāt pieredze liecina, ka tiesību akti par no dūmiem brīvu vidi ātri kļūst pašregulējoši (proti, lielākoties sabiedrība panāk to ievērošanu). Ja tiesību akti ir rūpīgi īstenoti un veikts aktīvs darbs, lai izglītotu uzņēmējus un sabiedrību, tikai nedaudzos gadījumos būs nepieciešams kādu saukt pie atbildības.

                  40.

                  Lai gan šīs programmas nav dārgas, ir vajadzīgi resursi, lai izglītotu uzņēmumus, apmācītu inspektorus, koordinētu pārbaužu procesu un samaksātu darbiniekiem atlīdzību par uzņēmumu pārbaudēm ārpus parastā darba laika. Šim nolūkam jāparedz finansēšanas mehānisms. Efektīvās uzraudzības programmās izmanto dažādus finansēšanas avotus, tostarp speciālus nodokļu ieņēmumus, uzņēmumu licencēšanas maksu un speciālus ieņēmumus no pārkāpēju soda maksājumiem.

         Izpildes stratēģijas

                  41.

                  Ar stratēģiskām pieejām izpildei var panākt maksimālu noteikumu ievērošanu, vienkāršot tiesību aktu īstenošanu un samazināt izpildei vajadzīgo resursu apjomu.

                  42.

                  Īpaši svarīgi tiesību akta veiksmīgai darbībai un veiksmīgai turpmākai uzraudzībai un izpildei ir izpildes pasākumi tūlīt pēc tiesību akta stāšanās spēkā. Daudzas jurisdikcijas iesaka sākotnējā periodā īstenot saudzīgus izpildes pasākumus, pārkāpējus brīdinot, bet nesodot. Šī pieeja jāapvieno ar aktīvu kampaņu, kurā uzņēmumu īpašnieki tiek informēti par saviem uzdevumiem saskaņā ar tiesību aktiem, un tiem jāsaprot, ka sākotnējam žēlsirdības vai ievadposmam sekos stingrāki izpildes nodrošināšanas pasākumi.

                  43.

                  Kad sākas aktīva noteikumu izpilde, daudzas jurisdikcijas iesaka izmantot sabiedrībā uzmanību izraisošu saukšanu pie atbildības, lai pastiprinātu atturošo ietekmi. Atklājot prominentus pārkāpējus, kuri aktīvi pārkāpuši tiesību aktus vai kuri labi pazīstami sabiedrībā, un izmantojot stingrus un straujus pasākumus un iespējami palielinot sabiedrības informētību par šiem pasākumiem, iestādes var demonstrēt apņēmību un apliecināt tiesību akta nopietnību. Ar to panāk noteikumu brīvprātīgu ievērošanu un samazina turpmākos resursus, kas vajadzīgi uzraudzībai un noteikumu izpildes nodrošināšanai.

                  44.

                  Tiesību akti par no dūmiem brīvu vidi ātri kļūst pašizpildoši, tomēr ir svarīgi, lai iestādes būtu sagatavotas straujai un izšķirošai reakcijai uz atsevišķiem atklātiem tiesību aktu neievērošanas gadījumiem. Īpaši, kad tiesību akts tikko stājies spēkā, laiku pa laikam var būt kāds pārkāpējs, kas publiski parāda, ka neievēro noteikumus. Stingra reakcija šajos gadījumos liecina, ka tiek sagaidīts, ka noteikumus ievēros, un tā atvieglinās darbu nākotnē, savukārt neizšķirīga rīcība var strauji izraisīt plaša mēroga noteikumu neievērošanu.

         Mobilizēt un iesaistīt sabiedrību

                  45.

                  Uzraudzības un izpildes programmas efektivitāti uzlabo sabiedrības iesaistīšana programmā. Iegūstot sabiedrības atbalstu un mudinot sabiedrības locekļus uzraudzīt noteikumu ievērošanu, kā arī ziņot par pārkāpumiem, tiek ievērojami paplašinātas izpildes nodrošināšanas iestāžu iespējas un samazināti noteikumu ievērošanas nodrošināšanai vajadzīgie resursi. Patiesībā daudzās jurisdikcijās sabiedrības sūdzības ir galvenais instruments, lai nodrošinātu noteikumu ievērošanu. Šā iemesla dēļ tiesību aktos par no dūmiem brīvu vidi jāparedz, ka sabiedrības locekļi var ierosināt sūdzības, un tajos jāpilnvaro jebkura persona vai nevalstiska organizācija ierosināt rīcību, lai panāktu to pasākumu ievērošanu, ar kuriem reglamentē sekundāro tabakas dūmu iedarbību. Izpildes nodrošināšanas programmā jāiekļauj bezmaksas tālrunis sūdzību izteikšanai vai līdzīga sistēma, kas mudinātu sabiedrību ziņot par pārkāpumiem.

         PASĀKUMU UZRAUDZĪBA UN NOVĒRTĒŠANA

                  46.

                  To pasākumu uzraudzība un novērtēšana, kas paredzēti tabakas dūmu iedarbības samazināšanai, ir svarīga vairāku iemeslu dēļ, piemēram, lai

                              a)

                              palielinātu politisko un sabiedrības atbalstu tiesību aktu noteikumu nostiprināšanai un paplašināšanai;

                              b)

                              dokumentētu sasniegto; tas noderēs citu valstu informēšanai un būs tām atbalsts darbā;

                              c)

                              atklātu un publiskotu tabakas rūpniecības centienus traucēt īstenot pasākumus.

                  47.

                  Dažādās jurisdikcijās atšķirsies uzraudzības un novērtēšanas mērogs un sarežģītība; tas būs atkarīgs no speciālo zināšanu un resursu pieejamības. Tomēr ir svarīgi novērtēt ieviesto pasākumu rezultātus, īpaši attiecībā uz galveno rādītāju – sekundāro tabakas dūmu iedarbību darbavietās un publiskās vietās. To var panākt, izmantojot rentablas iespējas, piemēram, izmantojot datus vai informāciju, kas savākta parastajos pasākumos, piemēram, darbavietu pārbaudēs.

                  48.

                  Ir jāņem vērā šādi astoņi galvenie procesu un rezultātu rādītāji: (2)

         Procesi

                  a)

                  sabiedrībās un, iespējams, īpašu grupu, piemēram, bāru darbinieku, rīcībā esošās zināšanas, attieksme un atbalsts politikai par no dūmiem brīvu vidi;

                  b)

                  politikas pasākumu par dūmu nepiesārņotu vidi izpilde un ievērošana;

         Rezultāti

                  a)

                  sekundāro tabakas dūmu iedarbības samazināšana uz darba ņēmējiem darbavietās un publiskās vietās;

                  b)

                  sekundāro tabakas dūmu īpatsvara samazināšana gaisā darbavietās (īpaši restorānos) un publiskās vietās;

                  c)

                  tādu nāves un saslimstības gadījumu samazināšana, kurus izraisījusi sekundāro tabakas dūmu iedarbība;

                  d)

                  sekundāro tabakas dūmu iedarbības samazināšana privātmājās;

                  e)

                  smēķēšanas izplatības un ar smēķēšanu saistītas uzvedības pārmaiņas;

                  f)

                  ekonomiskā ietekme.

         (1)  Ir iespējams, ka gaisā var būt tabakas dūmu sastāvdaļas, kuru daudzums ir par mazu, lai to izmērītu. Jāpievērš uzmanība tam, ka tabakas rūpniecība vai restorānu nozare var mēģināt izmantot šīs definīcijas robežas.

         (2)  PVO politikas ieteikumos par aizsardzību pret sekundāro tabakas dūmu iedarbību (Ženēva, Pasaules veselības organizācija, 2007) iekļautas atsauces un saites uz uzraudzības pētījumiem, kas citās valstīs veikti par visiem šiem rādītājiem.