               8.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 362/90

      P9_TA(2020)0152
      Ieteikumi sarunām par jaunu partnerību ar Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti
      Eiropas Parlamenta 2020. gada 18. jūnija ieteikums sarunām par jaunu partnerību ar Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti (2020/2023(INI))
      (2021/C 362/12)

         Eiropas Parlaments,

                  —

                  ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību (LES) un Līgumu par Eiropas Savienības darbību (LESD), un jo īpaši LESD 218. pantu,

                  —

                  ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartu,

                  —

                  ņemot vērā Padomes 2020. gada 25. februāra Lēmumu (ES, Euratom) 2020/266, ar ko pilnvaro sākt sarunas par jaunas partnerības nolīgumu ar Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti (1) un tā pielikumā ietvertās norādes sarunām par jaunām partnerattiecībām ar Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti, kas ir publiskotas,

                  —

                  ņemot vērā 2017. gada 5. aprīļa rezolūciju par sarunām ar Apvienoto Karalisti saistībā ar tās paziņojumu par nodomu izstāties no Eiropas Savienības (2), 2017. gada 3. oktobra rezolūciju par pašreizējo stāvokli sarunās ar Apvienoto Karalisti (3), 2017. gada 13. decembra rezolūciju par pašreizējo stāvokli sarunās ar Apvienoto Karalisti (4), 2018. gada 14. marta rezolūciju par vadlīnijām ES un Apvienotās Karalistes turpmāko attiecību satvara veidošanai (5), 2019. gada 18. septembra rezolūciju par pašreizējo stāvokli saistībā ar Apvienotās Karalistes izstāšanos no ES (6) un 2020. gada 15. janvāra rezolūciju par Izstāšanās līgumā iekļauto noteikumu par pilsoņu tiesībām īstenošanu un uzraudzību (7), un 2020. gada 12. februāra rezolūciju par ierosinātajām pilnvarām sarunās par jaunu partnerību ar Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti (8),

                  —

                  ņemot vērā 2020. gada 18. marta teksta projektu nolīgumam par jauno partnerību ar Apvienoto Karalisti (9) ,

                  —

                  ņemot vērā 2020. gada 29. janvāra normatīvo rezolūciju par projektu Padomes Lēmumam par to, lai noslēgtu Līgumu par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas (10),

                  —

                  ņemot vērā Līgumu par Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības un Eiropas Atomenerģijas kopienas (11) (“Izstāšanās līgums”) un tam pievienoto politisko deklarāciju, kurā izklāstīts Eiropas Savienības un Apvienotās Karalistes turpmāko attiecību satvars (12) (“Politiskā deklarācija”),

                  —

                  ņemot vērā Budžeta komitejas, Ekonomikas un monetārās komitejas, Iekšējā tirgus un patērētāju aizsardzības komitejas, Transporta un tūrisma komitejas, Reģionālās attīstības komitejas, Zivsaimniecības komitejas, Pilsoņu brīvību, tieslietu un iekšlietu komitejas, Konstitucionālo jautājumu komitejas un Lūgumrakstu komitejas atzinumus,

                  —

                  ņemot vērā Attīstības komitejas, Budžeta kontroles komitejas, Nodarbinātības un sociālo lietu komitejas, Vides, sabiedrības veselības un pārtikas nekaitīguma komitejas, Rūpniecības, pētniecības un enerģētikas komitejas, Lauksaimniecības un lauku attīstības komitejas, Kultūras un izglītības komitejas un Juridiskā komitejas vēstules,

                  —

                  ņemot vērā Reglamenta 114. panta 4. punktu un 54. pantu,

                  —

                  ņemot vērā Ārlietu komitejas un Starptautiskās tirdzniecības komitejas kopīgās apspriedes saskaņā ar Reglamenta 58. pantu,

                  —

                  ņemot vērā Ārlietu komitejas un Starptautiskās tirdzniecības komitejas ziņojumu (A9-0117/2020),

                  A.

                  tā kā Politiskā deklarācija ir sarunu kritērijs un nosaka vērienīgas, plašas, dziļas un elastīgas partnerības parametrus tirdzniecības un ekonomiskajā sadarbībā, kuras pamatā ir visaptverošs un līdzsvarots brīvās tirdzniecības nolīgums, tiesībaizsardzība un krimināltiesības, ārpolitika, drošība un aizsardzība un plašākas sadarbības jomas; tā kā Eiropas Savienības (ES) mandāts, ko Padome, pamatojoties uz to, pieņēma 2020. gada 25. februārī, ir sarunu programma, kas paredz stingru un visaptverošu partnerību starp ES un Apvienoto Karalisti, kas veido saskaņotu struktūru un vispārēju pārvaldības satvaru; tā kā ES nepieņems Apvienotās Karalistes dalīto pieeju, kuras mērķis ir vienoties par virkni atsevišķu, patstāvīgu nolīgumu;

                  B.

                  tā kā ES mandāta pamatā ir Eiropadomes 2018. gada 23. marta pamatnostādnes un Politiskā deklarācija;

                  C.

                  tā kā sarunās par paredzēto partnerību ar Apvienoto Karalisti (AK) priekšnoteikums var būt tikai Izstāšanās līguma un tā triju protokolu efektīva un pilnīga īstenošana;

                  D.

                  tā kā ES būtu jāturpina centieni un apņēmība risināt sarunas par vērienīgu nolīgumu, kā tas skaidri paredzēts Politiskajā deklarācijā, kuru abas puses, tostarp Apvienotās Karalistes premjerministrs, parakstīja 2019. gada 17. oktobrī, un ES mandātā; tā kā Apvienotā Karaliste no 2020. gada 31. janvāra vairs nav ES dalībvalsts;

                  E.

                  tā kā pašreizējais laika spiediens sarunās ir vienīgi Apvienotās Karalistes izvēles rezultāts;

                  F.

                  tā kā gaidāmajam nolīgumam vajadzētu būt iekļautam vispārējā pārvaldības satvarā un tā kā ES Tiesai (EST) vajadzētu būt vienīgajai struktūrai, kas atbildīga par ES tiesību aktu interpretāciju;

                  G.

                  tā kā pārejas periodā ES tiesību akti visās politikas jomās joprojām ir piemērojami Apvienotajai Karalistei un tās teritorijā, izņemot tos Līgumu noteikumus un tiesību aktus, kas nebija saistoši Apvienotajai Karalistei un tās teritorijā pirms Izstāšanās līguma stāšanās spēkā; tā kā 2020. gada 14. maijā Eiropas Komisija uzsāka pārkāpuma procedūru pret Apvienoto Karalisti par ES noteikumu par brīvu pārvietošanos neievērošanu;

                  H.

                  tā kā Apvienotās Karalistes izstāšanās no Eiropas Savienības ietekmē miljoniem pilsoņu — AK pavalstniekus, kas dzīvo, ceļo vai strādā Eiropas Savienībā, ES pilsoņus, kas dzīvo, ceļo vai strādā Apvienotajā Karalistē, kā arī personas, kas nav nedz ES pilsoņi, nedz AK pavalstnieki;

                  I.

                  tā kā Apvienotajai Karalistei kā trešai valstij nevar būt tādas pašas tiesības un priekšrocības un tai nevar būt saistoši tie paši pienākumi kā dalībvalstij, un līdz ar to pārejas perioda beigās situācija gan Eiropas Savienībā, gan Apvienotajā Karalistē būtiski mainīsies; tā kā Eiropas Savienībai un Apvienotajai Karalistei ir kopīgi pamatprincipi un vērtības; tā kā gaidāmajā partnerības nolīgumā būtu jāņem vērā Apvienotās Karalistes ģeogrāfiskais tuvums, savstarpējās saistības pakāpe un pastāvošā augstā atbilstība ES noteikumiem un savstarpējā atkarība; un tā kā — kā to ES jau sarunu iesākumā skaidri norādīja — jo vairāk privilēģiju un tiesību Apvienotā Karaliste vēlēsies, jo vairāk saistību būs jāuzņemas;

                  J.

                  tā kā ES un Apvienotā Karaliste Politiskajā deklarācijā vienojās rīkot augsta līmeņa sanāksmi 2020. gada jūnijā, lai izvērtētu panākto progresu ar mērķi vienoties par rīcību, kas nepieciešama, lai virzītu uz priekšu sarunas par to turpmākajām attiecībām; tā kā 2020. gada 15. jūnija augsta līmeņa sanāksmes beigās abas puses nāca klajā ar kopīgu paziņojumu, inter alia norādot, ka ir vajadzīgs jauns impulss;

                  K.

                  tā kā Eiropas Savienības un tās dalībvalstu vienotība visā sarunu gaitā ir būtiska, lai pēc iespējas labāk aizstāvētu ES intereses, tostarp tās pilsoņu intereses; tā kā ES un tās dalībvalstis Izstāšanās līguma apspriešanas un pieņemšanas laikā un arī pēc tam ir palikušas vienotas; tā kā šī vienotība izpaužas, pieņemot sarunu mandātu, kas uzticēts ES sarunu vedējam un ES darba grupas vadītājam Michel Barnier, kam ir izteikts spēcīgs ES un tās dalībvalstu atbalsts;

                  L.

                  tā kā ES un Apvienotā Karaliste Politiskajā deklarācijā vienojās, ka turpmāko attiecību pamatā vajadzētu būt tādām kopīgām vērtībām kā cilvēktiesību un pamatbrīvību ievērošana un aizsardzība, demokrātijas principi, tiesiskums, uz starptautiskiem noteikumiem balstīta kārtība, tostarp ANO Harta un atbalsts ieroču neizplatīšanai, atbruņošanās, miera un drošības principi, kā arī ilgtspējīga attīstība un vides aizsardzība, un ka šīs vērtības ir būtisks priekšnoteikums sadarbībai Politiskās deklarācijas satvarā, tās būtu jāizsaka saistošās politiskās klauzulās, kā arī kā jautājumi, par kuriem pastāv savstarpēja uzticēšanās; tā kā ES joprojām būs saistoša Eiropas Savienības Pamattiesību harta, bet attiecībā uz nolīgumu par turpmākajām attiecībām ir jābūt priekšnoteikumam, lai Apvienotā Karaliste apņemtos turpināt ievērot Eiropas Cilvēktiesību konvencijas (ECTK) satvaru;

                  M.

                  tā kā Covid-19 pandēmija ir radījusi pilnīgi negaidītu un iepriekš nepieredzētu jaunu situāciju, kas būtiski ietekmē ES un AK sarunu gaitu un efektivitāti; tā kā, ja vienošanos nevarēs panākt, abām pusēm jābūt gatavām ļoti būtiskām pārmaiņām ekonomikā, kuras pastiprinās Covid-19 pandēmija un tās gaidāmās ekonomiskās sekas; tā kā globālās pandēmijas izpausmes un tās paredzamās ģeopolitiskās, ekonomiskās un sociālās sekas pastiprina nepieciešamību uzlabot sadarbības mehānismus starp partneriem un sabiedrotajiem,

            Vispārīgie principi

                  1.

                  pauž nožēlu par to, ka pēc četrām sarunu kārtām reāls progress nav panākts, izņemot ļoti nedaudzus atvērtus jautājumus ierobežotā skaitā jomu; norāda uz būtiskajām viedokļu atšķirībām starp ES un EK, tostarp attiecībā uz apspriežamā teksta darbības jomu un juridisko struktūru; pauž dziļas bažas par Apvienotās Karalistes valdības plānoto turpmākās partnerības ierobežoto darbības jomu un tās sadrumstaloto pieeju sarunām tikai par tādām jomām, kas ir Apvienotās Karalistes interesēs; atkārtoti norāda, ka Eiropas Savienībai nav pieņemama šāda “selektīvas atlasīšanas” pieejama; norāda, ka Apvienotās Karalistes priekšlikumi neatbilst tās saistībām saskaņā ar Izstāšanās līgumu un Politisko deklarāciju, kam Apvienotā Karaliste ir piekritusi, — tostarp tās atteikšanās risināt sarunas par nolīgumu drošības un aizsardzības jautājumos;

                  2.

                  atkārtoti uzsver ES stingro nostāju, ka visās sarunu jomās ir vienlaikus jāpanāk reāls progress, tostarp attiecībā uz vienlīdzīgiem konkurences apstākļiem, zivsaimniecību, iekšējo drošību un pārvaldību, kā norādīts Politiskajā deklarācijā; uzsver, ka visas sarunas ir nedalāmas un ka ES nepiekritīs, ka vienošanās tiek panākta par katru cenu, jo īpaši tam, ka tiktu slēgts brīvās tirdzniecības nolīgums (BTN), ja nav stingru garantiju par vienlīdzīgiem konkurences apstākļiem un apmierinoša nolīguma zivsaimniecības jomā; tādēļ pilnībā atbalsta Komisiju, kad tā aizstāv nepieciešamību pēc visaptveroša līguma projekta, kā ES to ierosināja jau pašā sākumā, tā vietā, lai vienotos par atsevišķiem nolīgumiem, kā to ierosinājusi AK;

                  3.

                  norāda, ka jebkuram nolīgumam par jaunām attiecībām starp ES un Apvienoto Karalisti ir jābūt saskaņotam un pielāgotam abu pušu ģeogrāfiskajam tuvumam un abu pušu ekonomiku savstarpējās saistības augstajai pakāpei;

                  4.

                  atzinīgi vērtē AK tiesību aktu priekšlikumu publicēšanu, pat ja tie tiek publicēti ar novēlošanos; norāda, ka pretēji Apvienotās Karalistes apgalvojumiem par pastāvošo precedentu izmantošanu daudzi no šiem priekšlikumiem būtiski pārsniedz to, par ko pēdējos gados ES ir vienojusies citos BTN ar trešām valstīm; atgādina, ka jebkura galīgā nolīguma pamatā jābūt tiesību un pienākumu līdzsvaram;

                  5.

                  atzinīgi vērtē to, ka pastāv augsta līmeņa konverģence starp sarunu mērķiem, kas izteikti Parlamenta 2020. gada 12. februāra rezolūcijā un Padomes 2020. gada 25. februāra Lēmumā (ES, Euratom) 2020/266, ar ko pilnvaro sākt sarunas ar Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti par jaunu partnerības nolīgumu (13) (“sarunu norādes”); uzsver, ka Komisijai ir pilnīgs Parlamenta atbalsts sarunās ar Apvienoto Karalisti saskaņā ar sarunu norādēm, jo visām trim iestādēm principā ir plašā mērā kopīgi mērķi, kas būtu jāsasniedz šajās sarunās;

                  6.

                  atzinīgi vērtē 2020. gada 18. martā publiskoto ES teksta projektu nolīgumam par jauno partnerību ar Apvienoto Karalisti, kurā ierosināts visaptverošs nolīgums par dziļu un ciešu partnerību, kas aptvertu ne tikai preču un pakalpojumu brīvo tirdzniecību, bet arī veidus, kā novērst izkropļojumus un negodīgas konkurences priekšrocības, tostarp tās, kas saistītas ar lauksaimniecības nozari, sanitārajiem un fitosanitārajiem (SFS) pasākumiem un valsts atbalstu, un kā radīt labvēlīgus apstākļus tirdzniecības un ieguldījumu attīstībai;

                  7.

                  aicina Komisiju turpināt vadīt sarunas pārredzami, jo tas dod labumu sarunu procesam, kā arī iedzīvotājiem un uzņēmumiem, jo tas ļauj tiem labāk sagatavoties laikposmam pēc pārejas perioda; šajā sakarībā mudina Komisiju nodrošināt sabiedrisko apspriešanu un pastāvīgu dialogu ar sociālajiem partneriem un pilsonisko sabiedrību, kā arī ar valstu parlamentiem; atzinīgi vērtē Komisijas praksi sniegt Parlamentam regulāru un savlaicīgu informāciju par sarunām un sagaida, ka šī prakse tiks turpināta saskaņā ar informāciju, kas tiek sniegta dalībvalstīm;

                  8.

                  atgādina, ka jebkuram turpmākajam asociācijas nolīgumam, kas saskaņā ar LESD 217. pantu noslēgts starp ES un AK (“nolīgums”), ir stingri jāatbilst šādiem principiem:

                              i)

                              trešai valstij nedrīkst būt tādas pašas tiesības un priekšrocības, kādas ir ES dalībvalstij vai Eiropas Brīvās tirdzniecības asociācijas (EBTA) vai Eiropas Ekonomikas zonas (EEZ) valstij, un tai nav jāpilda tādi paši pienākumi,

                              ii)

                              iekšējā tirgus un muitas savienības pilnīgas integritātes pareizas darbības aizsardzība un četru brīvību nedalāmība; jo īpaši sadarbības pakāpei ekonomikas pīlārā ir jāatbilst uzņemtajām saistībām, lai atvieglotu personu mobilitāti, piemēram, bezvīzu ceļošanas režīms, pētnieku, studentu, pagaidu pakalpojumu sniedzēju un darījumu ceļotāju mobilitāte un sadarbība sociālā nodrošinājuma jomā,

                              iii)

                              ES lēmumu pieņemšanas autonomijas saglabāšana,

                              iv)

                              ES tiesiskās kārtības aizsargāšana un EST kā struktūras, kas sniedz ES tiesību aktu galīgo interpretāciju, judikatūras loma šajā ziņā,

                              v)

                              demokrātijas principu, cilvēktiesību un pamatbrīvību turpmāka ievērošana, kā noteikts jo īpaši Vispārējā cilvēktiesību deklarācijā, ECTK un tās protokolos, Eiropas Sociālajā hartā, Romas Starptautiskās Krimināltiesas Statūtos un citos ANO un Eiropas Padomes starptautiskos cilvēktiesību nolīgumos, kā arī tiesiskuma principa ievērošana; jo īpaši atgādina, ka attiecībā uz nolīgumu par turpmākajām attiecībām ir jābūt priekšnoteikumam, lai AK apņemtos turpināt ievērot ECTK satvaru,

                              vi)

                              vienlīdzīgi konkurences apstākļi, tostarp uzņēmumiem, nodrošinot augstus standartus sociālajā, darba, vides un patērētāju aizsardzībā, cīņā pret klimata pārmaiņām, kā arī aplikšanā ar nodokļiem, konkurences un valsts atbalsta politikā, tostarp izmantojot stabilu un visaptverošu konkurences un valsts atbalsta kontroles sistēmu. Minētie vienlīdzīgie konkurences apstākļi ir jānodrošina ar efektīviem strīdu izšķiršanas un izpildes mehānismiem, tostarp attiecībā uz tirdzniecības un ilgtspējīgas attīstības sadaļu; jo īpaši atgādina, ka jebkuram turpmākam nolīgumam vajadzētu būt pilnībā atkarīgam no tā, vai tiek ievērots Parīzes nolīgums, kas pieņemts saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Vispārējo konvenciju par klimata pārmaiņām (“Parīzes nolīgums”),

                              vii)

                              piesardzības princips, princips, ka videi nodarīts kaitējums jālabo, pirmām kārtām novēršot tā cēloni, un “piesārņotājs maksā” princips,

                              viii)

                              ES nolīgumu ar trešām valstīm un starptautiskām organizācijām, tostarp EEZ līguma, aizsardzība un kopējā līdzsvara saglabāšana šajās attiecībās,

                              ix)

                              ES finanšu stabilitātes aizsardzība un tās regulatīvā un uzraudzības režīma un standartu ievērošana un piemērošana,

                              x)

                              pareizs līdzsvars starp tiesībām un pienākumiem, tostarp attiecīgā gadījumā proporcionāli finansiālie ieguldījumi,

                              xi)

                              garantēts iznākums, kas ir piemērots un taisnīgs visām dalībvalstīm un ir iedzīvotāju interesēs;

                  9.

                  uzsver, ka ES galvenajam sarunu vedējam ir Parlamenta pilnīgs un nelokāms atbalsts, kad viņš uzstāj, ka vienlīdzīgu konkurences apstākļu garantijas ir būtisks elements jebkurā nolīgumā ar Apvienoto Karalisti, jo no ES puses tas nav dogmatisms vai ideoloģija, bet gan priekšnoteikums, lai izveidotu vērienīgu un līdzsvarotu partnerību ar Apvienoto Karalisti un saglabātu iekšējā tirgus un ES uzņēmumu konkurētspēju, kā arī saglabātu un nākotnē attīstītu augsta līmeņa sociālo, vides un patērētāju aizsardzību;

                  10.

                  šajā saistībā pilnībā respektē Apvienotās Karalistes suverenitāti, kuru ES negrasās apdraudēt šajās sarunās; tomēr atgādina, ka Apvienotā Karaliste nekādi nebūs vienlīdzīga ar citām trešām valstīm, jo tai ir bijušās ES dalībvalsts statuss, pašlaik pilnībā saskaņoti tiesību akti un liels tirdzniecības apjoms starp abām pusēm, kā arī ģeogrāfisks tuvums ES, un tas viss pamato nepieciešamību pēc stingriem un stabiliem līdzvērtīgas konkurences noteikumiem nolīgumā;

                  11.

                  uzsver, ka ES ir jāturpina centieni un jāievēro uzņemtās saistības sarunās par nolīgumu, kā tā vienmēr ir norādījusi Politiskajā deklarācijā un sarunu norādēs, attiecībā uz šādām sarunu daļām: tirdzniecības un ekonomisko sadarbību, tiesībaizsardzības un tiesu iestāžu sadarbību krimināllietās, ārpolitiku, drošību un aizsardzību, kā arī tematiskās sadarbības jomas, piemēram, sadarbību ilgtspējīgas attīstības jomā; aicina abas puses ievērot pragmatisku un racionālu pieeju;

                  12.

                  uzsver, cik svarīgi ir neatkarīgi no sarunu iznākuma būt pilnībā sagatavotiem uz Apvienotās Karalistes izstāšanos no iekšējā tirgus un muitas savienības pārejas perioda beigās; uzsver, ka sekas būs vēl būtiskākas, ja netiks panākta vienošanās; tomēr norāda, ka ES ir gatava jebkuram scenārijam;

                  13.

                  šajā sakarā atzinīgi vērtē konkrētām nozarēm adresētos Komisijas gatavošanās norādījumus, kuru mērķis ir nodrošināt ES rūpniecības nozares gatavību nenovēršamajam satricinājumam, ko radīs Apvienotās Karalistes izstāšanās no iekšējā tirgus; mudina Komisiju un dalībvalstis pastiprināt centienus pilnībā informēt ES pilsoņus un uzņēmumus par risku, ka pārejas periods var beigties, pirms tiek panākta vienošanās, ļaujot pienācīgi sagatavoties;

                  14.

                  uzsver, cik svarīgi ir pastiprināt uz pienācīgi finansēt sagatavotības un ārkārtas pasākumus labu laiku pirms pārejas perioda beigām, jo īpaši sarunu strupceļa gadījumā; uzsver, ka šādiem ārkārtas pasākumiem vajadzētu būt īslaicīgiem un vienpusējiem;

                  15.

                  atkārtoti pauž atbalstu sarunu norādēm, kurās noteikts, ka Gibraltārs netiks iekļauts to nolīgumu teritoriālajā darbības jomā, kuri jānoslēdz starp ES un Apvienoto Karalisti, un ka jebkuram atsevišķam nolīgumam būs nepieciešama iepriekšēja Spānijas Karalistes piekrišana;

                  16.

                  uzsver, cik svarīgi ir īstenot Protokola par Gibraltāru noteikumus par pārrobežu darba ņēmējiem, nodokļiem, vidi un zivsaimniecību; aicina Spānijas valdību un AK valdību nodrošināt vajadzīgās sadarbības izveidi šo jautājumu risināšanai;

                  17.

                  atgādina, ka Izstāšanās līguma 132. pantā ir paredzēta iespēja Apvienotajai komitejai līdz 2020. gada 30. jūnijam pieņemt lēmumu par pārejas perioda pagarināšanu pēc 2020. gada 31. decembra; atzīst Apvienotās Karalistes lēmumu — pēc Apvienotās komitejas 2020. gada 12. jūnija sanāksmes — neapsvērt pārejas perioda pagarināšanu; uzsver, ka ES joprojām ir gatava šādai pagarināšanai;

            Izstāšanās līguma īstenošana

                  18.

                  atgādina, ka instruments, ar ko īsteno Apvienotās Karalistes sakārtotas izstāšanās no ES kārtību, ir juridiski saistošais Izstāšanās līgums, ka tas nav pakļauts nekādai atkārtotai apspriešanai un ka ES un AK Apvienotās komitejas vienīgais nolūks ir pārraudzīt tā īstenošanu; atgādina, ka Izstāšanās līguma reāla īstenošana ir priekšnoteikums un pamatelements, lai nodrošinātu nolīguma ar Apvienoto Karalisti sekmīgai noslēgšanai nepieciešamo uzticēšanos, un ir Apvienotās Karalistes paustais labas gribas apliecinājums sarunās;

                  19.

                  uzstāj, ka ir pēc iespējas ātrāk jābūt saskatāmam reālam progresam un jābūt stabilām garantijām tam, ka AK līdz pārejas perioda beigām reāli un pilnībā īstenos Izstāšanās līgumu, uzsver, ka tā īstenošanas uzraudzība ir neatņemama Parlamenta darba daļa, un atkārtoti norāda, ka saskaņā ar LESD 218. panta 10. punktu Parlaments ir nekavējoties un pilnībā jāinformē par visām Apvienotās komitejas rīkotajām diskusijām un pieņemtajiem lēmumiem, un ka tas saglabās modrību un pilnībā īstenos savas prerogatīvas; šajā sakarībā atgādina par Eiropas Komisijas priekšsēdētāja pausto apņemšanos Parlamenta 2019. gada 16. aprīļa plenārsēdē, kā arī par pienākumiem, kas izriet no Padomes 2020. gada 30. janvāra Lēmuma (ES) 2020/135; aicina Apvienotās komitejas līdzpriekšsēdētājus aktīvi iesaistīt pilsoņus un pilsoniskās sabiedrības organizācijas tās apspriedēs;

                  20.

                  atgādina, ka Izstāšanās līgums paredz savstarpēju aizsardzību ES un AK pilsoņiem, ieskaitot viņu ģimenes locekļus, aizsardzība, un lai viņiem tiktu sniegta visa nepieciešamā informācija par viņu tiesībām un procedūrām, kas jāievēro, lai viņi varētu turpināt dzīvot, strādāt un ceļot savā dzīvesvietas valstī vai uz to; atgādina, ka pilsoņi, kurus skar Apvienotās Karalistes izstāšanās, sagaida savlaicīgu un uzticamu informāciju par savām tiesībām un statusu, un mudina dalībvalstis un Apvienoto Karalisti piešķirt prioritāti šim jautājumam; mudina dalībvalstis pilnībā ievērot un aizsargāt ES dzīvojošo Apvienotās Karalistes pilsoņu tiesības saskaņā ar Izstāšanās līgumu un sniegt viņiem visu nepieciešamo informāciju un juridisko noteiktību par viņu situāciju un tiesībām, tostarp, vai tās īsteno konstitutīvu vai deklaratīvu uzturēšanās shēmu;

                  21.

                  atgādina, ka pilsoņu tiesībām joprojām būs absolūta prioritāte, un pauž apņēmību nodrošināt, ka pilsoņu tiesības ir saskaņā ar Izstāšanās līgumu garantētas gan ES, gan AK pilsoņiem un viņu ģimenēm; mudina ES un AK censties panākt turpmākajā nolīgumā augsta līmeņa mobilitātes tiesības; pauž nožēlu par to, ka Apvienotā Karaliste līdz šim nav izrādījusi lielu apņēmību attiecībā uz pilsoņu mobilitāti, kas agrāk deva labumu AK un tās pilsoņiem;

                  22.

                  pauž bažas par ienākošajām ziņām, ka ES pilsoņiem, kuriem ir nenostiprinātais statuss, Apvienotajā Karalistē tiek liegti sociālie pabalsti birokrātisku šķēršļu dēļ; uzsver, ka šāda situācija ir nepamatota diskriminācija un tai ir būtiskas sekas, it īpaši laikā, kad pastāv nopietna ekonomiskā un sociālā nenoteiktība;

                  23.

                  uzsver, ka Apvienotajā Karalistē dzīvojošajiem ES pilsoņiem nostiprinātā statusa iegūšana sagādā ievērojamas grūtības, tostarp Covid-19 pandēmijas rezultātā; uzskata, ka lietu skaits, kurās tiek piešķirts nenostiprināts statuss, ir nesamērīgi liels salīdzinājumā ar lietu skaitu, kurās tiek piešķirts nostiprināts statuss; mudina Apvienotās Karalistes Iekšlietu ministriju būt elastīgai, pieņemot pieteikuma iesniedzēju iesniegtos pierādījumus par to, ka viņi valstī ir uzturējušies prasītos piecus gadus; pauž bažas arī par to, ka pieteikuma iesniedzējiem netiek izsniegts nekāds fizisks apliecinājums par viņiem piešķirto statusu;

                  24.

                  aicina puses nodrošināt Protokola par Īriju/Ziemeļīriju stingru īstenošanu, jo tas ir priekšnosacījums turpmākā nolīguma sekmīgai noslēgšanai; atgādina, ka minētais protokols tika izstrādāts un pieņemts, lai ievērotu miera procesu un atbalstītu Lielās piektdienas vienošanos, nodrošinot, ka Īrijas salā nebūs stingras robežas, vienlaikus aizsargājot iekšējā tirgus integritāti, un tas ir ļoti svarīgs uzņēmumiem, jo īpaši lauksaimniecības pārtikas nozarei, iedzīvotāju aizsardzībai, videi un bioloģiskajai daudzveidībai; uzsver, cik svarīga ir ES pilsoņu pārvietošanās brīvība un pakalpojumu brīva aprite Īrijas salā, lai ierobežotu kaitējumu visas salas ekonomikai, un ka turpmākajā nolīgumā šis jautājums būtu jārisina; mudina Apvienotās Karalistes iestādes nodrošināt, ka nemazinās tiesības pilsoņiem Ziemeļīrijā;

                  25.

                  pauž bažas par Apvienotās Karalistes valdības publiskajiem paziņojumiem, kas liecina par politiskās gribas trūkumu pilnībā izpildīt juridiskās saistības saskaņā ar Izstāšanās līgumu, proti, attiecībā uz preču pārbaudēm Īrijas jūrā;

                  26.

                  atgādina, ka ES un AK Apvienotajai komitejai ir jāpieņem svarīgi lēmumi par Protokola par Īriju/Ziemeļīriju īstenošanu pirms pārejas perioda beigām;

                  27.

                  pauž cerību, ka starp ES un AK tiks panākta vienošanās par visiem institucionālajiem pasākumiem, piemēram, Eiropas Komisijas tehniskā biroja izveidi Belfāstā, neraugoties uz to, ka AK iestādes ir atkārtoti paudušas atteikumu atļaut atvērt šādu biroju; uzsver, ka Apvienotajai Karalistei ir jāiesniedz sīki izstrādāts grafiks un jāveic nepieciešamie pasākumi, piemēram, jāsagatavojas Savienības Muitas kodeksa īstenošanai un muitas procedūru ieviešanai attiecībā uz precēm, ko ieved Ziemeļīrijā no Lielbritānijas, un jānodrošina, ka attiecībā uz precēm, kuras ieved Ziemeļīrijā no valstīm ārpus ES, var veikt visas nepieciešamās sanitārās un fitosanitārās kontroles, kā arī citas regulatīvās pārbaudes, kas arī ir nepieciešams, lai nodrošinātu noteiktību uzņēmumiem;

                  28.

                  uzsver, cik svarīgas ir skaidras tiesību normas, pārredzama īstenošana un efektīvi kontroles mehānismi, lai nepieļautu sistēmisku risku attiecībā uz PVN un krāpšanu muitas jomā, kontrabandu (neatļautu ievešanu) vai citu iespējami neskaidra tiesiskā regulējuma ļaunprātīgu izmantošanu krāpnieciskā nolūkā, tostarp, kas izriet no riska palielināšanās, ka tiktu nepareizi deklarēta izcelsme un produkti, kas nav paredzēti iekšējam tirgum; aicina Komisiju veikt regulāras un efektīvas pārbaudes un kontroles un regulāri ziņot Parlamentam par situāciju robežkontroles jomā;

                  29.

                  norāda, ka minētā Protokola par Īriju/Ziemeļīriju 5. pantā izmantotais jēdziena apzīmējums “preces, kas pakļautas riskam, ka vēlāk tās varētu pārvietot uz Savienību” ir neskaidrs un ir atkarīgs no turpmākiem Apvienotās komitejas lēmumiem, un uzstāj, ka šādu lēmumu pieņemšanai jāpiemēro Eiropas Parlamenta pārbaudes; prasa, lai to pilnībā informētu par minētā panta piemērošanu un par visiem priekšlikumiem Apvienotās komitejas lēmumiem attiecībā uz minētā panta piemērošanu, piemēram, par konkrētu kritēriju noteikšanu, lai preces varētu atzīt par “riskantām”, vai par jebkura iepriekšēja lēmuma grozīšanu;

                  30.

                  atgādina, ka līdz pārejas perioda beigām Apvienotajai Karalistei ir cita starpā jāpiedalās Eiropas Aizsardzības aģentūras, Eiropas Savienības Drošības izpētes institūta un Eiropas Savienības Satelītcentra finansēšanā, kā arī kopējās drošības un aizsardzības politikas (KDAP), kurā tā piedalās, operāciju izmaksu segšanā;

                  31.

                  uzsver, ka Apvienotajai Karalistei ir jāīsteno visi līdz šim spēkā esošie un pārejas periodā pieņemtie ES ierobežojošie pasākumi un sankcijas, jāatbalsta ES paziņojumi un nostājas trešās valstīs un starptautiskajās organizācijās un, izskatot katru gadījumu atsevišķi, jāpiedalās ES militārajās operācijās un civilajās misijās, kas izveidotas saskaņā ar KDAP, taču bez jebkādām vadošām pilnvarām jaunā dalības pamatnolīgumā, vienlaikus ievērojot ES lēmumu pieņemšanas autonomiju un attiecīgos ES lēmumus un tiesību aktus, tostarp par iepirkumu un nodošanu aizsardzības jomā; uzstāj, ka šāda sadarbība ir atkarīga no tā, vai tiek pilnībā ievēroti starptautiskie tiesību akti cilvēktiesību jomā, starptautiskās humanitārās tiesības un ES pamattiesības;

            Ekonomiskā partnerība

         Tirdzniecība

                  32.

                  pieņem zināšanai, ka Apvienotā Karaliste ir izvēlējusies savu turpmāko ekonomisko un tirdzniecības partnerību ar ES veidot, pamatojoties uz “Visaptverošu brīvās tirdzniecības nolīgumu”, kā noteikts Apvienotās Karalistes valdības 2020. gada 27. februārī publicētajā dokumentā “The Future Relationship with the EU – The UK’s Approach to Negotiations” (“Turpmākās attiecības ar ES – Apvienotās Karalistes pieeja sarunām”); uzsver, ka, lai gan Parlaments atbalsta to, ka ES ved konstruktīvas sarunas ar Apvienoto Karalisti par līdzsvarotu, vērienīgu un visaptverošu BTN, tomēr BTN pēc savas būtības nekad nebūs līdzvērtīgs netraucētai tirdzniecībai; piekrīt sarunu norādēs izklāstītajai nostājai, ko kopīgi pieņēma 27 dalībvalstis, ka tāda BTN darbības joma un mērķis, ko ES būtu ar mieru noslēgt, ir atkarīga no tā un tai ir jābūt tiešā veidā saistītai ar to, ka Apvienotā Karaliste piekrīt visaptverošiem, saistošiem un piemērojamiem noteikumiem, kas saistīti ar vienlīdzīgiem konkurences apstākļiem, ņemot vērā tirgu apjomu, ģeogrāfisko tuvumu, ekonomikas savstarpējo atkarību un savienojamību, integrāciju, kā arī no divpusēja nolīguma par zivsaimniecību kā neatņemamas partnerības daļas noslēgšanas; atkārtoti apstiprina, ka starp ES un Apvienoto Karalisti nevar noslēgt nekādu tirdzniecības nolīgumu, ja tajā nav iekļauts pilnīgs, ilgtspējīgs, līdzsvarots un ilgtermiņa zivsaimniecības nolīgums, kas paredz iespēju ar optimāliem nosacījumiem turpināt pašreizējo piekļuvi ūdeņiem, resursiem un tirgiem saskaņā ar kopējās zivsaimniecības politikas (KZP) principiem un pieņemts pirms pārejas perioda beigām;

                  33.

                  atzīmē, ka pretēji Apvienotās Karalistes apgalvojumam par esošajiem precedentiem daudzi priekšlikumi Apvienotās Karalistes tiesību aktu projektos ievērojami pārsniedz to, par ko ES pēdējos gados ir vienojusies attiecībā uz citiem BTN ar trešām valstīm, piemēram, tādās jomās kā finanšu pakalpojumi, profesionālo kvalifikāciju savstarpējā atzīšana un atbilstības novērtēšana, sanitārā un fitosanitārā režīma līdzvērtība vai izcelsmes noteikumu kumulācija; atbalsta divpusējās kumulācijas sistēmu, kas ir vispiemērotākā, jo tā ietver atbalstu integrācijai starp ES un Apvienoto Karalisti, bet nevis ar trešām valstīm, ar kurām ES ir noslēgusi brīvās tirdzniecības nolīgumus, un būtu jāparedz ad hoc mehānisms “apmaiņas” risku (14) novēršanai;

                  34.

                  šajā saistībā pauž dziļu nožēlu par to, ka Apvienotā Karaliste, neraugoties uz Politiskajā deklarācijā pausto apņemšanos, līdz šim ir atteikusies iesaistīties, piemēram, tādās jomās kā publiskais iepirkums, jūras transports un turpmāko ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu (ĢIN) aizsardzība, jo īpaši tādēļ, ka Apvienotā Karaliste ir iekļāvusi dažas no šīm tēmām sarunu mandātos ar ASV un Japānu; turklāt pauž nožēlu par to, ka Apvienotā Karaliste līdz šim nav iesniegusi priekšlikumu par maziem un vidējiem uzņēmumiem (MVU);

                  35.

                  atgādina, ka pastāvīgās kopīgās saistības attiecībā uz nulles kvotām un nulles tarifu mērķi tirdzniecības attiecībās joprojām ir būtisks nosacījums, lai laikus noslēgtu nolīgumu tajā ārkārtīgi ierobežotajā termiņā, ko šīm sarunām ir noteikusi pati AK, jo īpaši ņemot vērā to, ka iepriekšējā pieredze pietiekami skaidri parādīja, ka sarunas, izskatot katru atsevišķo tarifu līniju pēc kārtas, var ilgt vairākus gadus; pauž bažas par AK valdības nodomu atteikties no šā mērķa; uzsver, ka lauksaimniecības preces, iespējams, tiktu ietekmētas visvairāk, ņemot vērā to, ka brīvās tirdzniecības nolīgumos atlikušās tarifu pozīcijas, kas nav nulles tarifa pozīcijas, parasti ietekmē šo nozari; šajā saistībā atkārto, ka neatkarīgi no tā, vai tiks atceltas visas vai mazāks skaits tarifu līniju, tas nemainīs ES prasību pēc stabiliem vienlīdzīgu konkurences apstākļu nosacījumiem; atkārto, ka vienlīdzīgu konkurences noteikumu prasībām ir jāuztur vides, sociālie un nodarbinātības standarti augstā līdzvērtīgā līmenī laika gaitā, piemērojot atbilstošus un būtiskus ES un starptautiskos standartus un paredzot piemērotus mehānismus, kā nodrošināt to efektīvu ieviešanu vietējā tirgū, kā arī izstrādājot stabilu un visaptverošu konkurences un valsts atbalsta kontroles sistēmu, kas novērš nevajadzīgus tirdzniecības un konkurences izkropļojumus, nevis tikai atsaucoties uz subsīdijām, kā to AK diemžēl dara;

                  36.

                  šajā saistībā mudina Komisiju izmantot šo sarunu radīto impulsu, lai uzlabotu Eiropas uzņēmumu un MVU konkurētspēju; uzsver, ka nolīguma mērķim jābūt pēc iespējas tuvākai piekļuvei tirgum un maksimālai tirdzniecības atvieglošanai, lai mazinātu tirdzniecības traucējumus; mudina puses izveidot MVU kontaktpunktus un aicina kopumā izveidot stabilu un paredzamu vispārējo tiesisko regulējumu, kas neuzliek MVU nesamērīgu slogu;

                  37.

                  uzsver, ka, lai BTN patiesi veicinātu ES intereses, sarunās jācenšas sasniegt šādus mērķus, kas noteikti Parlamenta 2020. gada 12. februāra rezolūcijā, jo īpaši tās 14. punktā, kuras noteikumi joprojām ir spēkā; turklāt uzsver, ka būtu jāaptver šādi jautājumi:

                              i)

                              savstarpēji izdevīga piekļuve tirgum attiecībā uz precēm, pakalpojumiem, publisko iepirkumu un profesionālo kvalifikāciju atzīšana, kā arī attiecībā uz produktu noteikumiem; turklāt uzsver vajadzību pēc stabilām, uzticamām un ilgtspējīgām vērtības veidošanas ķēdēm,

                              ii)

                              Komisijai būtu jāizvērtē nepieciešamība pēc drošības klauzulām, lai aizsargātu ES iekšējā tirgus integritāti un stabilitāti, piemēram, no negaidīta importa pieplūduma, krāpšanas un tirdzniecības aizsardzības pasākumu apiešanas,

                              iii)

                              saistībām attiecībā uz antidempinga un kompensācijas pasākumiem būtu attiecīgi jāpārsniedz Pasaules Tirdzniecības Organizācijas (PTO) noteikumi šajā jomā un jābūt samērīgām ar saistībām un izpildes iespējām konkurences un valsts atbalsta jomā,

                              iv)

                              noteikumiem par digitālās tirdzniecības attīstību un veicināšanu būtu jānovērš nepamatoti šķēršļi tirdzniecībai, izmantojot elektroniskos līdzekļus, tostarp datu lokalizācijas prasības, jāsaglabā ES regulatīvā autonomija un jānodrošina atvērta, droša un uzticama tiešsaistes vide uzņēmumiem un patērētājiem, ar nosacījumu, ka Apvienotās Karalistes tiešsaistes mazumtirgotāji ievēro attiecīgos iekšējā tirgus noteikumus un ka Apvienotā Karaliste nodrošina aizsardzības līmeni, kas ir pēc būtības līdzvērtīgs ES tiesiskā regulējuma nodrošinātajam aizsardzības līmenim, tostarp par datu tālāku nosūtīšanu uz trešām valstīm,

                              v)

                              jebkuriem SFS pasākumiem būtu jābalstās uz riska novērtējumiem, pilnībā ievērojot piesardzības principu,

                              vi)

                              ĢIN aizsardzība, kas paredzēta Izstāšanās līgumā, nav apspriežama; turpmākajā nolīgumā būtu arī jāaizsargā un jāsaglabā ĢIN, kas reģistrētas pēc pārejas perioda beigām,

                              vii)

                              būtu jāiekļauj stingri prudenciāli izņēmumi, lai juridiski garantētu abu pušu tiesības nodrošināt regulējumu sabiedrības interesēs,

                              viii)

                              atgādina, ka būtu jāņem vērā sekas, ko dzimumu līdztiesībai radīs Apvienotās Karalistes izstāšanās no ES, tostarp nodrošinot vienlīdzīgus konkurences apstākļus ES darbībām, ar kurām aizsargā un stiprina sieviešu lomu ekonomikā, piemēram, attiecībā uz pasākumiem, ar kuriem apkaro vīriešu un sieviešu darba samaksas atšķirības,

                              ix)

                              partnerība ilgtermiņa klimata mērķu sasniegšanā,

                              x)

                              aicina Komisiju un dalībvalstis veikt visus nepieciešamos sagatavošanās un piesardzības pasākumus gadījumam, ja izstāšanās līguma darbība izbeidzas bez nolīguma par turpmākajām attiecībām, jo īpaši tirdzniecības un ekonomiskajām attiecībām, šādam nolīgumam stājoties spēkā 2021. gada 1. janvārī, tostarp ārkārtas pasākumus, lai pēc iespējas mazinātu kaitējumu skartajiem darba ņēmējiem un uzņēmumiem,

                              xi)

                              aicina Komisiju ierosināt pasākumus, lai mazinātu ietekmi uz Savienības tirdzniecības partneriem trešās valstīs, īpaši jaunattīstības valstīs, ja nav iespējams panākt vienošanos ar Apvienoto Karalisti, jo Apvienotās Karalistes imports, iespējams, ir veidojis lielu daļu šo valstu eksporta uz Eiropas Savienību;

         Vienlīdzīgi konkurences apstākļi

                  38.

                  pauž nožēlu par Apvienotās Karalistes nostāju sarunās ar ES, saskaņā ar ko tā līdz šim nav iesaistījusies detalizētās sarunās par vienlīdzīgiem konkurences apstākļiem; norāda, ka šī nostāja neatspoguļo ES un AK parakstītās Politiskās deklarācijas 77. punktu; tādēļ mudina Apvienotās Karalistes valdību steidzami pārskatīt savu sarunu nostāju un konstruktīvi iesaistīties sarunās par vienlīdzīgiem konkurences apstākļiem, jo tas ir nepieciešams nosacījums, lai Parlaments sniegtu piekrišanu tirdzniecības nolīgumam ar Apvienoto Karalisti;

                  39.

                  atkārtoti norāda — ņemot vērā ES un Apvienotās Karalistes ģeogrāfisko tuvumu un savstarpējo ekonomisko atkarību, izšķirīgs faktors vispārējo turpmāko ES un Apvienotās Karalistes attiecību apmēra noteikšanā būs tas, cik plaša un vēriena būs vienošanās par vienlīdzīgiem konkurences apstākļiem; tādēļ uzskata, ka ir jāparedz tādi vienlīdzīgi konkurences apstākļi, kas atbilst nolīguma vērienam un liberalizācijas līmenim, lai nodrošinātu regulatīvo konverģenci saskaņā ar Politisko deklarāciju, un jāaizsargā ES standarti kā nosacījums, lai izvairītos no tā, ka tiek noteikti pēc iespējas zemāki standarti, kā arī veikti pasākumi ar nepamatotu un nesamērīgu kaitīgo ietekmi uz tirdzniecības plūsmām, paredzot dinamiskas saskaņošanas iespēju; tostarp valsts atbalstam; uzsver vajadzību nodrošināt, ka Apvienotā Karaliste ar aizsardzības līmeņa samazināšanas palīdzību negūst negodīgas konkurences priekšrocības, un novērst regulējuma arbitrāžu no tirgus dalībnieku puses;

                  40.

                  atgādina savu apņemšanos novērst jebkāda veida “dempingu” turpmākajās ES un Apvienotās Karalistes attiecībās; norāda, ka sarunu galvenais rezultāts ir garantēt vienlīdzīgus konkurences apstākļus, lai saglabātu konkurētspēju, augstus sociālos un ilgtspējas standartus, tostarp cīņu pret klimata pārmaiņām un iedzīvotāju un darba ņēmēju tiesības nākotnē, izmantojot stingras saistības, izpildāmus noteikumus un noteikumu stingrības nemazināšanas klauzulas, ar mērķi veikt dinamisku saskaņošanu šādos jautājumos:

                              i)

                              konkurence un valsts atbalsts, kā arī visi citi vispārīgi vai nozarei specifiski reglamentējoši pasākumi, kam būtu jānovērš nevajadzīgi tirdzniecības un konkurences izkropļojumi un jāietver noteikumi par valsts uzņēmumiem, tostarp noteikumi par pasākumiem, lai atbalstītu lauksaimniecisko ražošanu,

                              ii)

                              attiecīgi nodokļu jautājumi, tostarp cīņa pret izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, nodokļu apiešanu un nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju, un terorisma finansēšanu, kā arī finanšu pakalpojumi,

                              iii)

                              sociālo un darba standartu pilnīga ievērošana (tostarp līdzvērtīgs aizsardzības līmenis un aizsardzības pasākumi pret sociālo dempingu), vismaz pašreizējā augstajā līmenī, ko nodrošina spēkā esošie kopīgie standarti,

                              iv)

                              vides aizsardzības un ar klimata pārmaiņām saistīti standarti, saistības efektīvi turpināt Parīzes nolīguma īstenošanu, ANO ilgtspējīgas attīstības mērķu (IAM) veicināšana,

                              v)

                              augsts patērētāju aizsardzības līmenis, tostarp produktu sanitārā kvalitāte pārtikas nozarē,

                              vi)

                              ilgtspējīga attīstība;

                  41.

                  norāda, ka šiem noteikumiem būtu jānodrošina, ka standarti netiek pazemināti, vienlaikus dodot iespēju ES un AK laika gaitā grozīt saistības, lai noteiktu augstākus standartus vai iekļautu papildu jomas pilnīgā atbilstībā proporcionalitātes un nepieciešamības principiem; turklāt uzsver — lai panāktu dinamisku saskaņošanu, saistībām un noteikumiem vajadzētu būt izpildāmiem ar autonomiem pagaidu pasākumiem, stabilu strīdu izšķiršanas mehānismu, kas aptver visas jomas, un tiesiskās aizsardzības līdzekļiem, ieskaitot tiesisko uzraudzību, lai nodrošinātu Eiropas Savienībai iespējas pieņemt sankcijas kā galējo līdzekli, tostarp saistībā ar ilgtspējīgu attīstību; uzsver — lai nodrošinātu vienlīdzīgus konkurences apstākļus, ir vajadzīgs horizontāls mehānisms, piemēram, vispārēja pārvaldības sistēma, kas aptver visas sadarbības jomas;

                  42.

                  jo īpaši uzsver noteikumu stingrības nemazināšanas klauzulas šādās jomās: i) pamattiesības darbā, ii) darba aizsardzības standarti, iii) taisnīgi darba apstākļi un nodarbinātības standarti, iv) tiesības uz informāciju un uzklausīšanu uzņēmuma līmenī un v) pārstrukturēšana;

                  43.

                  uzskata, ka plānotās partnerības būtiskiem elementiem vajadzētu būt cīņai pret klimata pārmaiņām, bioloģiskās daudzveidības zuduma apturēšanai un tās atjaunošanai, ilgtspējīgas attīstības un vides veicināšanai un svarīgāko veselības jautājumu risināšanai; norāda, ka Komisija paziņojumā par Eiropas zaļo kursu apņēmās Parīzes nolīguma ievērošanu padarīt par būtisku elementu visos turpmākajos visaptverošajos tirdzniecības nolīgumos;

                  44.

                  uzsver, ka “sprūdrata klauzula” attiecībā uz turpmākajiem aizsardzības līmeņiem ir nepietiekama, jo nenodrošina vienlīdzīgus konkurences apstākļus vai stimulus vērienīgāku mērķu sasniegšanai, un uzskata, ka gadījumā, ja ES vai AK paaugstina savu klimata vai vides aizsardzības līmeni, otrai pusei būtu jānodrošina, ka tās standarti un mērķi nodrošina vismaz līdzvērtīgu klimata vai vides aizsardzības līmeni;

                  45.

                  pauž stingru pārliecību, ka Apvienotajai Karalistei būtu jāievēro pastāvīgi pilnveidotie standarti nodokļu jomā un noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma finansēšanas novēršanas tiesību akti, ko ietver ES acquis, kā arī tiesību akti pasaules mērogā, arī nodokļu pārredzamības, informācijas apmaiņas nodokļu jautājumos un nodokļu apiešanas novēršanas pasākumi, lai nodrošinātu auglīgu un uz uzticēšanos balstītu savstarpējo sadarbību, būtu jāpievēršas attiecīgajai situācijai tās aizjūras teritorijās, tās suverēnajās bāzu teritorijās un tās atkarīgajās teritorijās un jautājumam par to atbilstību ES labas pārvaldības kritērijiem un pārredzamības prasībām, jo īpaši attiecībā uz nodokļu informācijas apmaiņu, nodokļu pārredzamību, taisnīgu nodokļu uzlikšanu, nodokļu apiešanas novēršanas pasākumiem un ESAO standartiem pret nodokļu bāzes samazināšanu un peļņas novirzīšanu; turklāt aicina ES un AK ievērot Finanšu darbību darba grupas standartus; attiecībā uz Gibraltāru atgādina par sarunu norādēm un noteikumiem, kas izklāstīti ES juridiskā teksta projektā;

                  46.

                  atkārtoti norāda, ka ir jāsaglabā augsti standarti, skaidra izsekojamība, augstas kvalitātes inspekcijas dienesti un vienlīdzīgi konkurences apstākļi tādās jomās kā zāles, medicīnas ierīces, pārtikas nekaitīgums un marķēšana, dzīvnieku un augu veselība, dzīvnieku labturība un veterinārā, SFS un vides politika un standarti;

                  47.

                  aicina Komisiju nodrošināt, ka spēkā esošos un turpmākos principus un instrumentus ES sociālās, vides un klimata politikas jomā (piemēram, antidempinga pasākumus Eiropas rūpniecības politiku, obligātos pienācīgas pārbaudes tiesību aktus, ES taksonomiju ilgtspējīgiem ieguldījumiem, principu “nenodarīt būtisku kaitējumu”, oglekļa ievedkorekcijas mehānismu, informāciju par ilgtspējību finanšu pakalpojumu nozarē) nevar juridiski apstrīdēt saistībā ar ES un Apvienotās Karalistes brīvās tirdzniecības nolīgumu un turpmākajos tirdzniecības nolīgumos;

            Īpaši nozaru jautājumi un tematiskā sadarbība

            Iekšējais tirgus

                  48.

                  uzsver, ka nepieciešams priekšnoteikums, lai piekļūtu ES vienotajam tirgum, ir pilnīga atbilstība ES tiesību aktiem attiecībā uz vienoto tirgu;

                  49.

                  dinamiskai regulējuma saskaņošanai un noteikumiem, ar kuriem garantē stingru tirgus uzraudzību, kas palīdz piemērot noteikumus par produktiem, tostarp noteikumus par produktu drošumu un izsekojamību, un nodrošināt juridisko noteiktību ES uzņēmumiem, kā arī augsta līmeņa ES patērētāju aizsardzību, vajadzētu būtu jebkāda turpmākā nolīguma būtiskai un neaizstājamai daļai ar mērķi nodrošināt vienlīdzīgus konkurences apstākļus;

                  50.

                  atgādina, ka jebkurā gadījumā jauna nolīguma rezultātā tiks veiktas muitas pārbaudes un verifikācija pirms preču ievešanas iekšējā tirgū, un uzstāj, ka ir ārkārtīgi svarīgi nodrošināt preču atbilstību iekšējā tirgus noteikumiem;

                  51.

                  uzsver to, ka ir svarīgi saglabāt ciešu un strukturētu sadarbību regulējuma un uzraudzības jautājumos gan politiskā, gan tehniskā līmenī, vienlaikus ievērojot ES regulatīvo režīmu un lēmumu pieņemšanas autonomiju;

                  52.

                  uzsver, cik svarīgi ir nodrošināt savstarpēju kārtību kvalifikāciju un diplomu atzīšanai, un mudina abas puses un jo īpaši profesionālās organizācijas un iestādes izstrādāt un sniegt turpmākus kopīgus ieteikumus par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu, jo īpaši saistībā ar Partnerības padomi;

            Finanšu pakalpojumi

                  53.

                  uzskata, ka turpmākajā nolīgumā būtu jāiekļauj īpaši noteikumi par sadarbību starp Eiropas uzraudzības iestādēm un Apvienotās Karalistes finanšu uzraudzības iestādēm, lai veicinātu regulējuma saskaņošanu, dalītos ar uzraudzības problēmām un paraugpraksi, kā arī nodrošinātu vienmērīgu sadarbības līmeni un saglabātu integrētus kapitāla tirgus;

                  54.

                  atgādina, ka atļauju piešķiršanas tiesības, kuru pamatā ir savstarpēja atzīšana, saskaņoti prudenciālie noteikumi un uzraudzības konverģence iekšējā tirgū, pēc pārejas perioda beigām vairs nebūs piemērojamas ES un Apvienotās Karalistes attiecībās, jo Apvienotā Karaliste kļūs par trešo valsti; uzsver, ka pēc tam piekļuve ES finanšu tirgum ir jābalsta uz ES autonomo līdzvērtības sistēmu; tomēr atgādina, ka lēmumu par līdzvērtību darbības joma ir ierobežota;

                  55.

                  uzsver, ka Komisija izvērtēs Apvienotās Karalistes finanšu noteikumu līdzvērtību un ka līdzvērtības statusu varēs piešķirt, tikai pilnībā ievērojot tās lēmumu pieņemšanas autonomiju un tikai tad, ja Apvienotās Karalistes regulatīvais un uzraudzības režīms un standarti būs pilnībā līdzvērtīgi ES noteikumiem un standartiem; aicina šo novērtējumu veikt pēc iespējas ātrāk, lai izpildītu Politiskās deklarācijas saistības; atgādina, ka ES var jebkurā laikā vienpusēji atsaukt līdzvērtības statusu;

                  56.

                  atgādina, ka Apvienotajā Karalistē tiek veikta tīrvērte ievērojamam daudzumam atvasināto instrumentu ar euro denomināciju, kas potenciāli varētu ietekmēt Eiropas Savienības finanšu stabilitāti;

            Muita

                  57.

                  norāda uz AK nodomu necensties saglabāt savu pašreizējo statusu attiecībā uz iekšējo tirgu un muitas savienību; uzsver, ka ir svarīgi saglabāt muitas savienības un tās procedūru integritāti, kas garantē patērētāju drošību un aizsardzību un ES un ES uzņēmumu ekonomiskās intereses; uzsver, ka ir vajadzīgi lielāki ieguldījumi muitas kontroles aprīkojumā kopīgajos tranzīta punktos pie kopējām robežām un attiecīgos un piemērotos gadījumos — turpmāka koordinācija un informācijas apmaiņa savā starpā, kā arī iespēja Ziemeļīrijā izveidot pastāvīgu ES biroju, kas nodarbotos ar muitas noteikumu ievērošanas jautājumiem;

                  58.

                  uzsver, ka visos turpmākajos nolīgumos būtu jāizveido visaptveroši muitas sadarbības mehānismi, lai atvieglotu pārrobežu tirdzniecību, kā arī sadarbības mehānismi starp muitas un tirgus uzraudzības iestādēm; turklāt aicina ES un AK strādāt pie tā, lai attiecīgos un piemērotos gadījumos vienkāršotu muitas procedūru prasības un formalitātes tirgotājiem vai uzņēmējiem, tostarp MVU;

                  59.

                  uzsver, ka ES un AK būtu jātiecas saglabāt savu muitas tiesību aktu un praktisko darbību augsta līmeņa konverģenci, lai nodrošinātu efektīvu muitas kontroli un muitošanu, muitas tiesību aktu izpildi un pušu finanšu interešu aizsardzību, ļaujot tām atgūt nepamatoti iekasētus nodokļus un nodevas, papildus drošības pasākumiem, kas paredzēti sistemātisku piemērojamā muitas tiesību akta pārkāpumu gadījumos;

                  60.

                  uzsver, ka būtu ļoti vēlams Apvienotajai Karalistei saglabāt pašreizējo produktu klasifikāciju, pamatojoties uz Eiropas Kopienu integrēto tarifu (TARIC), lai procedūras būtu vienkāršotas un lai samazinātu regulatīvo slogu;

            Patērētāju politika

                  61.

                  uzsver, ka jebkurā turpmākajā nolīgumā abām pusēm ir jāsaglabā pašreizējie ES patērētāju aizsardzības standarti un pilsoņu tiesības saskaņā ar ES acquis; uzskata, ka nolīgumam būtu jānodrošina pievienotā vērtība ES patērētājiem, nodrošinot labāko regulējumu patērētāju tiesību aizsardzībai un tirgotāju pienākumu izpildei;

                  62.

                  uzskata, ka ir ārkārtīgi svarīgi garantēt no Apvienotās Karalistes importēto produktu drošumu tā, lai tie atbilstu ES standartiem;

                  63.

                  uzsver, cik svarīga ir regulatīvā un administratīvā sadarbība, kam attiecīgā un pienācīgā gadījumā pievienojas parlamentārā uzraudzība un noteikumu stingrības nemazināšanas apņemšanās, lai novērstu ar tarifiem nesaistītus šķēršļus un īstenotu sabiedrības interešu mērķus nolūkā aizsargāt ES patērētāju intereses, tostarp nodrošināt drošu un uzticamu vidi patērētājiem un uzņēmumiem tiešsaistē, kā arī apkarot negodīgu komercpraksi;

            Zivsaimniecība

                  64.

                  atkārtoti apstiprina, ka starp ES un AK nevar noslēgt visaptverošu nolīgumu, ja tajā netiek iekļauts pilnīgs un līdzsvarots ilgtermiņa nolīgums par zivsaimniecību un ar zivsaimniecību saistītiem jautājumiem, ar kuru saglabā optimālus nosacījumus piekļuvei attiecīgo pušu ūdeņiem, resursiem un tirgiem, kā arī esošajām zvejas darbībām;

                  65.

                  atgādina, ka vislielākais ieguvums abām pusēm tiks panākts, aizsargājot kopīgās ekosistēmas un ilgtspējīgi pārvaldot to izmantošanu, saglabājot esošo abpusējo piekļuvi ūdeņiem un zvejas resursiem ar mērķi saglabāt esošās zvejas darbības, kā arī nosakot kopējus, saskaņotus, skaidrus un stabilus principus un noteikumus, kas dara iespējamu zvejas un akvakultūras produktu savstarpēju brīvu piekļuvi tirgiem, neradot ekonomisku vai sociālu spriedzi nesabalansētas konkurences veidā; uzstāj, ka ir nepieciešama vispārēja pārvaldības sistēma, lai nodrošinātu, ka jebkādiem tādu klauzulu pārkāpumiem, kas attiecas uz savstarpēju piekļuvi ūdeņiem un resursiem, var tikt piemērotas sankcijas, tostarp preferenciālu tarifu atcelšana Apvienotās Karalistes precēm ES tirgū;

                  66.

                  uzsver, ka saskaņā ar spēkā esošo relatīvās stabilitātes principu nolīguma projektā ir jāiekļauj sadalījuma procentuālā daļa, ko pašlaik piemēro krājumiem, kuri jāsadala starp abām pusēm pielikumā FISH-2 (Zvejas iespēju sadalījums);

                  67.

                  aicina puses saglabāt esošās kvotu daļas un stabilo un pastāvīgo zvejas tiesību sadalījumu; uzsver, cik svarīga nozīme ir resursu ilgtermiņa pārvaldībai, kas balstās uz atbilstību KZP principiem, piemēram, maksimālā ilgtspējīgas ieguves apjoma (MSY) principam, un tehniskajiem pasākumiem, reģionālajiem pārvaldības instrumentiem, piemēram, Ziemeļjūrai un rietumu ūdeņiem paredzētiem daudzgadu plāniem, un Jūras stratēģijas pamatdirektīvai, — kas visi līdz šim ir palīdzējuši uzlabot zivju krājumu stāvokli, no kura ieguvējas ir gan ES dalībvalstu, gan AK flotes;

                  68.

                  uzsver, ka ar nolīgumu ir jānodrošina, ka tehniskie pasākumi vai aizsargājamās jūras teritorijas ir savstarpēji, nediskriminējoši un samērīgi un ka tie de facto nav veids, kā izslēgt ES kuģus no AK ūdeņiem; uzstāj, ka nolīgums nedrīkst izraisīt ES vides un sociālo standartu pazemināšanos;

                  69.

                  mudina Komisiju iekļaut noteikumus par nelegālas, nereģistrētas un neregulētas (NNN) zvejas darbību novēršanu un apkarošanu ES un AK ūdeņos;

                  70.

                  uzsver, ka ir vajadzīgi pienācīgi sadarbības un konsultāciju mehānismi, kopēja zinātniska pieeja un garantijas, ka AK arī turpmāk dos ieguldījumu datu vākšanā un krājumu zinātniskajā novērtēšanā — kā pamatu turpmākajiem lēmumiem par kopīgu zvejniecības pārvaldību visos kopīgajos jūras baseinos; mudina ES un AK turpināt aktīvo un lojālo sadarbību zvejas kontroles jautājumos un cīņā pret NNN zveju;

            Pilsoņu tiesības un personu brīva pārvietošanās

                  71.

                  ar nožēlu atzīmē, ka AK ir nolēmusi, ka pēc pārejas perioda vairs netiks piemērots princips par personu brīvu pārvietošanos starp ES un AK; uzstāj, ka turpmākajā partnerībā ir jāiekļauj vērienīgi noteikumi par personu pārvietošanos, kuri balstītos uz pilnīgu savstarpīgumu un nediskrimināciju starp dalībvalstīm; atkārtoti uzsver, ka Apvienotās Karalistes piekļuvei iekšējam tirgum ir jābūt samērojamai ar pieņemtajām saistībām atvieglot personu mobilitāti; uzsver, ka robežšķērsošanas režīmam nebūtu jārada apgrūtinoši administratīvi vai finansiāli šķēršļi;

                  72.

                  uzsver, ka ir nepieciešams īpašu uzmanību pievērst to jaukto ģimeņu bērnu vajadzībām, kurās tikai viens no vecākiem ir ES pilsonis, un paredzēt pienācīgus juridiskos mehānismus vecāku domstarpību risināšanai, piemēram, šķiršanās gadījumā;

                  73.

                  uzskata, ka mobilitātes nolīgumiem, tostarp par bezvīzu režīmu ceļojumiem īstermiņa uzturēšanās nolūkā, vajadzētu balstīties uz nediskrimināciju starp ES dalībvalstīm un pilnīgu savstarpīgumu un tajos būtu jāiekļauj ES tiesību aktu kopums mobilitātes jomā, noteikumi par darba ņēmēju norīkošanu un par sociālā nodrošinājuma sistēmu koordināciju;

                  74.

                  uzskata, ka tālākai pilsoņu tiesību kodifikācijai, izmantojot juridiski saistošus noteikumus, ir jābūt turpmākā ES un AK nolīguma teksta neatņemamai daļai; uzskata, ka tam ir jāietver pārrobežu darba ņēmēju situācija, kuru pārvietošanās brīvība būtu jāgarantē, pamatojoties uz nediskrimināciju un savstarpīgumu; aicina apsvērt iespēju par labāku regulējumu attiecībā uz ieceļošanas un uzturēšanās nosacījumiem pētniecības, studiju, mācību, brīvprātīgā darba, skolēnu apmaiņas programmu vai izglītības projektu, viesaukles darba nolūkā un nolūkā veikt brīvprātīgo darbu Eiropas Solidaritātes korpusā vajadzētu būt daļai no gaidāmā nolīguma un tos nevajadzētu atstāt iekšzemes regulējuma ziņā; atgādina, ka Covid-19 krīze ir parādījusi, ka Apvienotās Karalistes svarīgās nozares, piemēram, veselības aizsardzība vai lauksaimniecība, ir atkarīgas no ES darba ņēmējiem, tostarp sezonas darbaspēka;

            Darbaspēks, mobilitāte un sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinācija

                  75.

                  pauž nožēlu par to, ka AK valdība vēl nav izpildījusi savu apņemšanos pieņemt jaunu Nodarbinātības likumu, un mudina AK to izdarīt pirms pārejas perioda beigām; šajā sakarībā jo īpaši norāda uz nesen pieņemtajiem ES tiesību aktiem, kuru transponēšanas termiņi ir pārejas periodā; uzsver, ka ir ārkārtīgi svarīgi novērst jebkādas nepilnības, proti, tādu situāciju, ka darba ņēmēju tiesības netiek aizsargātas ne ar esošajiem ES tiesību aktiem, ne AK Nodarbinātības likumu;

                  76.

                  atgādina, ka ir svarīgi visos aspektos saglabāt personu, ko tas skar, esošās un turpmākās sociālā nodrošinājuma tiesības; aicina nolīguma sarunu vedējus noteikti piešķirt prioritāti šo pilsoņu/pavalstnieku tiesībām attiecībā uz sociālā nodrošinājuma sistēmu koordināciju un visās nodaļās paredzēt sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinācijas noteikumu pastāvīgu piemērošanu;

                  77.

                  tomēr pauž nožēlu, ka nav paredzēti īpaši noteikumi par pārrobežu un robežšķērsojošo darba ņēmēju bezdarbnieka pabalstiem, un tādēļ mudina ES un AK izskatīt pienācīgus noteikumus attiecībā uz pārrobežu un robežšķērsojošo darba ņēmēju bezdarbnieka pabalstiem;

                  78.

                  uzsver, ka ir svarīgi dinamiski vienoties par sociālā nodrošinājuma sistēmu koordināciju; uzsver, ka galīgā nolīguma noteikumos par personu mobilitāti ir jāparedz atbilstošas un stingras tiesības sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinācijas jomā, kas ir saskaņā ar Politisko deklarāciju;

            Datu aizsardzība

                  79.

                  uzsver, ka datu aizsardzība ir svarīga gan kā pamattiesības, gan kā izšķiroši svarīgs elements, kas ļauj darboties digitālajai ekonomikai; norāda, ka saskaņā ar EST judikatūru, lai Komisija varētu paziņot par AK datu aizsardzības regulējuma pietiekamību, tai ir jāpierāda, ka AK nodrošina aizsardzības līmeni, kas ir “pēc būtības līdzvērtīgs” ES tiesiskā regulējuma nodrošinātajam aizsardzības līmenim, tostarp datu tālākai nosūtīšanai uz trešām valstīm;

                  80.

                  atgādina, ka Apvienotās Karalistes Datu aizsardzības likumā ir paredzēts vispārējs un plašs atbrīvojums no datu aizsardzības principiem un datu subjektu tiesībām attiecībā uz personas datu apstrādi imigrācijas nolūkos; pauž bažas, ka gadījumos, kad personu, kas nav AK pilsoņi, dati tiek apstrādāti saskaņā ar šo izņēmumu, tie netiek aizsargāti tādā pašā veidā kā AK pilsoņu dati un tas būtu pretrunā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulai (ES) 2016/679 (15); turklāt uzskata, ka Apvienotās Karalistes tiesiskais regulējums par elektronisko telekomunikāciju datu saglabāšanu neatbilst attiecīgā ES acquis nosacījumiem, kā to interpretējusi EST, un tādējādi pašlaik neatbilst pietiekamības nosacījumiem;

                  81.

                  uzsver un atbalsta to, lai turpmākās partnerības pamatā būtu apņemšanās ievērot pamattiesības, tostarp nodrošināt pienācīgu personas datu aizsardzību, kas ir nepieciešams nosacījums paredzētajai sadarbībai, un tiesībaizsardzības vienošanās automātiska apturēšana, ja Apvienotā Karaliste atceltu iekšzemes tiesību aktu, ar kuru kļūst piemērojama ECTK; aicina Komisiju īpašu uzmanību pievērst Apvienotās Karalistes tiesiskajam regulējumam, novērtējot tā pietiekamības atbilstību ES tiesību aktiem; iestājas par to, lai tiktu ņemta vērā EST judikatūra šajā jomā, piemēram, Schrems lieta, kā arī ECT judikatūra;

                  82.

                  uzskata, ka, ja Apvienotā Karaliste skaidri neapņemas īstenot ECTK un neakceptēs EST lomu, nebūtu iespējams nekāds nolīgums par tiesu iestāžu un policijas sadarbību krimināllietās; pauž nožēlu, ka AK līdz šim ir atteikusies sniegt stingras garantijas attiecībā uz pamattiesībām un individuālajām brīvībām un ir uzstājusi, ka jāpazemina pašreizējie standarti un jāatkāpjas no saskaņotajiem datu aizsardzības mehānismiem, tostarp izmantojot masveida novērošanu;

                  83.

                  aicina Komisiju ņemt vērā augstāk minētos elementus, novērtējot, cik pietiekams ir AK tiesiskais regulējums attiecībā uz personas datu aizsardzības līmeni, un pirms iespējamas Apvienotās Karalistes datu aizsardzības tiesību aktu atzīšanas par atbilstošiem ES tiesību aktiem, kā tos interpretējusi EST, pārliecināties, ka AK ir atrisinājusi šajā rezolūcijā konstatētās problēmas; aicina Komisiju arī lūgt padomu Eiropas Datu aizsardzības kolēģijai un Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājam;

            Drošība, tiesībaizsardzība un tiesu iestāžu sadarbība krimināllietās

                  84.

                  atkārtoti norāda, ka būtu jāpanāk jūtams progress drošības, tiesībaizsardzības un tiesu iestāžu sadarbības krimināllietās jomā, lai varētu panākt vienošanos par visaptverošu un efektīvu sadarbību, kas būtu abpusēji izdevīga ES un AK pilsoņu drošībai;

                  85.

                  stingri nostājas pret AK pieprasījumu saņemt tiešu piekļuvi ES datu informācijas sistēmām tieslietu un iekšlietu jomā; šajā sakarībā vēlreiz uzsver, ka Apvienotajai Karalistei kā trešai valstij, kas neietilpst Šengenas zonā, nevar būt tieša piekļuve ES informācijas sistēmu datiem; brīdina, ka jebkādai informācijas, tostarp personas datu, apmaiņai ar Apvienoto Karalisti būtu jāpiemēro stingri aizsardzības, revīzijas un pārraudzības nosacījumi, tostarp tāds personas datu aizsardzības līmenis, kas līdzvērtīgs ES tiesību aktos paredzētajam līmenim;

                  86.

                  norāda, ka Šengenas Informācijas sistēmas (SIS) tiesību akti skaidri aizliedz trešo valstu piekļuvi sistēmai un ka Apvienotajai Karalistei kā trešai valstij nevar būt piekļuve SIS; atgādina, ka Padome 2020. gada 5. martā nāca klajā ar ieteikumu kopumu, lai novērstu nopietnus pārkāpumus, ko Apvienotā Karaliste pieļāvusi SIS piemērošanā, un ka AK savā atbildē izrādīja niecīgu vēlēšanos šos ieteikumus piemērot, un tādējādi ir pārkāpti ES tiesību akti; uzskata, ka turpmākajai sadarbībai starp ES un Apvienoto Karalisti tiesībaizsardzības un tiesu iestāžu sadarbības jomā būtu jābalstās uz savstarpēju uzticēšanos; uzsver, ka par šādu sadarbību var vienoties tikai tad, ja ir ieviesti stabili datu aizsardzības noteikumi un pastāv stingri izpildes mehānismi;

                  87.

                  norāda, ka DNS datu automatizēta apmaiņa ar Apvienoto Karalisti saskaņā ar Prīmes sistēmu tika sākta tikai 2019. gadā un ka Padome gatavojas lemt par īstenošanas lēmuma pieņemšanu, kurš ļautu Apvienotajai Karalistei piedalīties daktiloskopijas datu automatizētajā apmaiņā; šajā sakarībā norāda, ka 2020. gada 13. maijā saskaņā ar bijušā trešā pīlāra aktu īpašo apspriežu procedūru Parlaments noraidīja Padomes lēmuma projektu, jo bija bažas par daktiloskopisko datu apmaiņas pilnīgu savstarpīgumu, datu aizsardzības garantijām un ļoti īso laiku tā piemērošanai; aicina Padomi rūpīgi apsvērt Parlamenta argumentus par noraidīšanu; atgādina sarunu dalībniekiem, ka Padomes lēmumi — ja tos pieņem —, ar kuriem atļauj šādu automatizētu datu apmaiņu, beigsies pārejas perioda beigās; uzsver, ka ir savlaicīgi jāvienojas par jaunu kārtību turpmākajām attiecībām, ņemot vērā informācijas apmaiņas nozīmi cīņā pret smagu un organizētu pārrobežu noziedzību un terorismu;

                  88.

                  pauž bažas par to, ka Apvienotās Karalistes sarunu mandātā trūkst vērienīguma svarīgās jomās attiecībā uz tiesu iestāžu sadarbību krimināllietās; uzskata, ka ES un AK varētu rast risinājumu, kas ļautu īstenot vērienīgākas pakāpes sadarbību nekā tā, kas paredzēta Eiropas Padomes Konvencijā par izdošanu;

            Migrācija, patvērums un robežu pārvaldība

                  89.

                  uzsver nepieciešamību vienoties par sadarbības noteikumiem attiecībā uz tādu valstspiederīgo migrāciju, kuri nav kādas no abām pusēm valstspiederīgie, vienlaikus ievērojot pamattiesības, respektējot cilvēka cieņu un atzīstot nepieciešamību aizsargāt visneaizsargātākās personas; atkārtoti aicina, lai šāda sadarbība ietvertu vismaz pasākumus, kas uzlabo drošas un likumīgas iespējas piekļūt starptautiskajai aizsardzībai, tostarp izmantojot ģimenes atkalapvienošanos;

                  90.

                  uzsver, ka pusēm ir cieši jāsadarbojas, lai apkarotu cilvēku kontrabandu un cilvēku tirdzniecību saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, kas joprojām būs piemērojamas attiecībā uz AK un ES robežu;

                  91.

                  uzstāj, ka Apvienotā Karaliste nevar selektīvi izvēlēties, kurus ES patvēruma un migrācijas acquis elementus tā vēlas paturēt;

                  92.

                  atkārtoti uzsver, ka ir jāpieņem plāns par ģimenes atkalapvienošanos, kuram vajadzētu būt gatavam stāties spēkā pārejas perioda beigās;

                  93.

                  kā daļu no šāda plāna — un arī plašākā skatījumā — Parlaments atgādina sarunu vedējiem par ES un AK pienākumu aizsargāt visus bērnus savā teritorijā un saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas 1989. gada Konvenciju par bērna tiesībām (UNCRC); aicina dalībvalstis pēc tam, kad AK būs iesniegusi konkrētus priekšlikumus, pilnvarot Komisiju risināt sarunas par plānu attiecībā uz patvēruma meklētāju ģimeņu atkalapvienošanos;

                  94.

                  uzsver, cik svarīga ir koordinēta ES pieeja visos šajos jautājumos, jo Apvienotās Karalistes un atsevišķu dalībvalstu divpusējie nolīgumi par tādiem jautājumiem kā patvēruma meklētāju vai bēgļu ģimeņu atkalapvienošanās, pārcelšanas vai atpakaļuzņemšanas pasākumi var negatīvi ietekmēt ES patvēruma un migrācijas politikas saskaņotību; aicina gan ES, gan AK censties panākt līdzsvarotu un konstruktīvu pieeju visos šajos jautājumos;

            Cīņa pret nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu un terorisma finansēšanu

                  95.

                  aicina ES un AK turpmākajā partnerības nolīgumā iekļaut noteikumus par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma finansēšanas novēršanas (AML/CFT) politiku, tostarp informācijas apmaiņas mehānismu; atgādina, ka Politiskajā deklarācijā ES un AK apņēmās pārsniegt Finanšu darbību darba grupas standartus AML/CFT jomā attiecībā uz faktisko īpašumtiesību pārredzamību un izbeigt anonimitāti, kas saistīta ar virtuālo valūtu izmantošanu, tostarp veicot klienta uzticamības pārbaudes;

                  96.

                  aicina ES un AK jaunajā partnerības nolīgumā iekļaut īpašus noteikumus par atbildīgo finanšu un nefinanšu subjektu uzraudzību nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas regulējuma kontekstā;

            Nodokļu jautājumi

                  97.

                  aicina ES un AK prioritāti noteikt koordinētu cīņu pret izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un nodokļu apiešanu; aicina puses vērsties pret kaitējošu nodokļu praksi, īstenojot sadarbības aktus saskaņā ar ES Rīcības kodeksu attiecībā uz uzņēmējdarbības nodokļiem; norāda, ka saskaņā ar Komisijas sniegto informāciju AK ir ierindojusies saraksta augšgalā attiecībā uz rādītājiem, kas liecina, ka valstij ir iezīmes, kuras uzņēmumi var izmantot nodokļu apiešanas nolūkā; aicina turpmākajā nolīgumā īpaši pievērsties šim jautājumam; norāda, ka pēc pārejas perioda AK tiks uzskatīta par trešo valsti un Rīcības kodeksa jautājumu grupai uzņēmējdarbības nodokļu jautājumos tā būs jāpārbauda saskaņā ar kritērijiem, kas noteikti ES sarakstam ar jurisdikcijām, kas nesadarbojas; aicina ES un AK nodrošināt pilnīgu administratīvo sadarbību, lai nodrošinātu atbilstību PVN tiesību aktiem un PVN ieņēmumu aizsardzību un atgūšanu;

            Cīņa pret klimata pārmaiņām un vides aizsardzība

                  98.

                  uzskata, ka Apvienotajai Karalistei būtu pilnībā jāpieskaņojas pašreizējam un turpmākajam ES klimata politikas satvaram, tostarp pārskatītajiem 2030. gada mērķiem, 2040. gada mērķiem un trajektorijām, lai līdz 2050. gadam panāktu klimatneitralitāti;

                  99.

                  uzskata, ka Apvienotajai Karalistei būtu jāievieš oglekļa cenu noteikšanas sistēma, kuras darbības joma un efektivitāte būtu vismaz tāda pati kā ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēmai (ES ETS), un līdz pārejas perioda beigām būtu jāpiemēro tie paši principi attiecībā uz ārējo kredītu izmantošanu; turklāt uzskata, ka gadījumā, ja Apvienotā Karaliste pieprasa savas emisiju kvotu tirdzniecības sistēmas sasaisti ar ES ETS, šāda pieprasījuma izskatīšanai būtu jāpiemēro šādi nosacījumi — Apvienotās Karalistes emisiju kvotu tirdzniecības sistēmai nevajadzētu apdraudēt ES ETS integritāti, jo īpaši tās tiesību un pienākumu līdzsvaru, un tai būtu jāatspoguļo ES ETS darbības jomas un efektivitātes pastāvīgais pieaugums; uzsver, ka oglekļa cenu noteikšanas sistēma būtu jāizveido un jāievieš jau pirms balsojuma Parlamentā par to, vai dot piekrišanu nolīguma projektam;

                  100.

                  uzsver, ka papildus kopēju standartu un mērķu pieņemšanai ir svarīgi nodrošināt pienācīgu gaisa un ūdens kvalitātes monitoringu un novērtēšanu Apvienotajā Karalistē; turklāt uzsver, ka ir svarīgi, lai AK īstenotu un izpildītu emisiju robežvērtības un citus noteikumus, par kuriem panākta vienošanās saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2016/2284 (16), un dinamiski pielāgotos Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2010/75/ES (17), tostarp labāko pieejamo tehnisko paņēmienu atsauces dokumentu atjauninājumiem;

            Sabiedrības veselība

                  101.

                  uzsver, ka, ja Apvienotā Karaliste vēlas tikt iekļauta to valstu sarakstā, kam ir atļauts eksportēt uz ES preces, uz kurām attiecas SFS pasākumi, tai būs pilnībā jāievēro ES prasības attiecībā uz šīm precēm, tostarp prasības attiecībā uz ražošanas procesiem; turklāt uzsver, ka būtu pilnībā jāievēro jo īpaši pārtikas produktu izcelsmes noteikumi un ka būtu jāpieņem skaidri noteikumi attiecībā uz pārtikas produktu pārveidošanu Apvienotajā Karalistē, lai nepieļautu ES prasību apiešanu, jo īpaši kontekstā ar iespējamiem BTN starp Apvienoto Karalisti un citām valstīm;

                  102.

                  uzsver, ka Apvienotajai Karalistei būs jāievēro ES noteikumi attiecībā uz ģenētiski modificētiem organismiem un augu aizsardzības līdzekļiem; uzskata, ka pusēm būtu jācenšas samazināt pesticīdu lietošanu un ar tiem saistītos riskus; uzsver, ka abām pusēm jācenšas samazināt antibiotiku izmantošanu dzīvnieku audzēšanā un arī turpmāk jāaizliedz to izmantošana augšanas veicināšanai un jāsamazina nepiemērota vai nevajadzīga lietošana cilvēkiem;

                  103.

                  uzsver, cik svarīgi ir nepieļaut zāļu un medicīnas ierīču trūkumu; mudina valstu iestādes un ieinteresētās personas nodrošināt, ka līdz pārejas perioda beigām tiek pabeigts valstī reģistrēto zāļu pārdales process; aicina ES un AK ilgtermiņā sadarboties, lai nepieļautu, atklātu, sagatavotos un reaģētu uz konstatētiem un jauniem veselības drošības apdraudējumiem; šajā saistībā aicina turpināt sadarbību starp ES un Apvienoto Karalisti, lai efektīvi apkarotu Covid-19 pandēmiju; uzskata, ka gadījumā, ja viena no pusēm neveic atbilstošus pasākumus, lai novērstu veselības apdraudējumu, otra puse var pieņemt vienpusējus pasākumus, lai aizsargātu sabiedrības veselību;

                  104.

                  uzsver, ka ir svarīgi saglabāt ES tiesību aktu regulējumu farmācijas, medicīnas ierīču un ķīmisko vielu drošuma jomā, tostarp attiecībā uz endokrīnajiem disruptoriem, vienlaikus nodrošinot nepārtrauktu piekļuvi zālēm un medicīnas ierīcēm, un uzsver, ka jebkurā gadījumā Apvienotās Karalistes uzņēmumiem tiktu piemēroti tie paši pienākumi, kas attiecas uz ārpussavienības valstu uzņēmumiem ārpus EEZ; turklāt uzsver, ka ir jāparedz stingri nosacījumi attiecībā uz SPS pasākumiem, kas pārsniedz PTO nolīgumā noteikto, lai aizsargātu ES iekšējo tirgu un jo īpaši patērētājus no jebkādiem riskiem, kas saistīti ar produktu importu vai eksportu attiecībā uz Apvienoto Karalisti;

            Transports

                  105.

                  uzsver, ka paredzētajai partnerībai, kas balstītos uz ciešām ekonomikas saitēm un kopējām interesēm, būtu jānodrošina nepārtraukta un netraucēta savienojamība visiem transporta veidiem, uz kuriem attiecas savstarpīguma princips, un jānodrošina vienlīdzīgi konkurences apstākļi, jo īpaši attiecībā uz sociālajiem, nodarbinātības un vides standartiem un pasažieru tiesībām; atgādina, ka tajā vajadzētu ietvert arī Lamanša tuneļa īpašo situāciju, jo īpaši attiecībā uz drošības un atļauju režīma aspektiem;

                  106.

                  uzskata, ka turpmākajā sadarbībā ar Apvienoto Karalisti būtu jāparedz kopīgu interešu transporta projekti un jāveicina labi pārrobežu tirdzniecības un uzņēmējdarbības apstākļi, jo īpaši atvieglojot un palīdzot MVU uzņēmumiem izvairīties no jebkāda papildu administratīvā sloga;

                  107.

                  uzskata, ka būtu jāparedz Apvienotās Karalistes dalība ES pārrobežu pētniecības un attīstības programmās transporta jomā, pamatojoties uz kopīgām interesēm;

                  108.

                  atgādina, ka ir svarīgi, lai Komisija sarunās būtu vienīgā ES sarunu vedēja, un ka dalībvalstīm nav jāuzsāk nekādas divpusējas sarunas; tomēr mudina Komisiju galīgajā visaptverošajā nolīgumā pārstāvēt katras dalībvalsts intereses;

                  109.

                  uzsver, ka tiesības un privilēģijas ietver pienākumus un ka piekļuves līmenim ES iekšējam tirgum būtu pilnībā jāatbilst regulatīvās konverģences apjomam un saistībām, par kurām panākta vienošanās attiecībā uz vienlīdzīgu konkurences apstākļu ievērošanu atklātai un godīgai konkurencei, balstoties uz Eiropas Savienībā piemērojamo kopējo standartu minimumu;

                  110.

                  atgādina, ka aviācija ir vienīgais transporta veids, kam nav nekādas juridiskas PTO alternatīvas gadījumā, ja līdz pārejas perioda beigām netiks panākta vienošanās;

                  111.

                  uzskata, ka paredzētajā partnerībā būtu jāiekļauj vērienīga un visaptveroša sadaļa par gaisa transportu, kas nodrošinātu ES stratēģiskās intereses un ietvertu atbilstīgus noteikumus par piekļuvi tirgum, ieguldījumiem un darbības un komerciālo elastību (piemēram, kodu koplietošanu), ņemot vērā līdzsvarotas tiesības un pienākumus, un būtu jāiekļauj cieša sadarbība aviācijas drošības un gaisa satiksmes pārvaldības jomā;

                  112.

                  uzsver, ka jebkurai iespējamai dažu tā sauktās “piektās brīvības” (gaisa satiksmes piektās brīvības) elementu piešķiršanai vajadzētu būt ierobežotai apjoma ziņā un ir jāiekļauj līdzsvaroti un atbilstīgi pienākumi Savienības interesēs;

                  113.

                  norāda, ka pašreizējais Eiropas Transporta ministru konferences regulējums, kura pamatā ir limitēts atļauju skaits, nav piemērots ES un AK attiecībām, ņemot vērā kravu autopārvadājumu apjomu starp ES un AK; šajā saistībā uzsver, ka būtu jāievieš atbilstīgi pasākumi, lai novērstu sabiedriskās kārtības apdraudējumus un novērstu kravu autopārvadājumu un autobusu pārvadājumu pakalpojumu sniedzēju satiksmes plūsmu traucējumus; šajā saistībā uzsver, ka ir svarīgi nodrošināt labākus tiešos jūras maršrutus no Īrijas uz kontinentu, tādējādi samazinot atkarību no Apvienotās Karalistes “tilta uz sauszemi”;

                  114.

                  uzsver, ka Apvienotās Karalistes kravu pārvadātājiem nevar piešķirt tādas pašas tiesības un priekšrocības kā ES kravu pārvadātājiem attiecībā uz kravu autopārvadājumiem;

                  115.

                  uzskata, ka paredzētajā partnerībā būtu jāiekļauj tranzīta tiesības braucieniem ar kravu un bez tās no vienas puses teritorijas uz tās pašas puses teritoriju caur otras puses teritoriju;

                  116.

                  uzskata, ka paredzētajā partnerībā būtu jāiekļauj vienlīdzīgi konkurences apstākļi tādās jomās kā darbs, braukšanas un atpūtas laiks, transportlīdzekļu vadītāju norīkošana darbā, tahogrāfi, transportlīdzekļa masa un gabarīti, kombinētais transports un personāla apmācība, kā arī īpaši noteikumi, lai nodrošinātu salīdzināmu aizsardzības līmeni attiecībā uz pārvadātājiem un transportlīdzekļu vadītājiem;

                  117.

                  mudina par prioritāti noteikt ES un AK jūras tirdzniecības raitu norisi un pasažieru, jūrnieku, krasta personāla un atkrastes personāla brīvu pārvietošanos; šajā sakarībā uzsver, ka ES un AK būtu jānodrošina, ka ir izveidotas pienācīgas robežu un muitas sistēmas, lai novērstu kavēšanos un traucējumus;

            Kultūra un izglītība

                  118.

                  uzskata, ka nolīgumā būtu skaidri jānorāda, ka tas veicinās kultūras un valodu daudzveidību saskaņā ar UNESCO Konvenciju par kultūras izpausmju daudzveidības aizsardzību un veicināšanu;

                  119.

                  atzinīgi vērtē to, ka sarunu norādēs ir skaidri norādīts, ka turpmākajās ES un AK attiecībās būtu jāietver arī dialogs un apmaiņa izglītības un kultūras jomā; aicina Komisiju, risinot sarunas par attiecīgiem mobilitātes noteikumiem, ņemt vērā kultūras nozares specifiku; turklāt pauž bažas par to, ka Komisijas publicētajā nolīguma teksta projektā izklāstītie noteikumi, kas reglamentē fizisku personu ieceļošanu un pagaidu uzturēšanos uzņēmējdarbības nolūkā, neatbilst kultūras un radošo nozaru vajadzībām un var kavēt kultūras apmaiņas turpināšanu;

                  120.

                  nešaubīgi atbalsta sarunu norādēs skaidri pausto, ka audiovizuālie pakalpojumi būtu jāizslēdz no ekonomiskās partnerības darbības jomas, un mudina Komisiju nelokāmi saglabāt savu nostāju;

                  121.

                  uzsver, ka piekļuvi audiovizuālo pakalpojumu tirgum Savienībā var garantēt tikai tad, ja Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2010/13/ES (18) tiek pilnībā īstenota tā, lai abām pusēm tiktu piešķirtas vienādas retranslācijas tiesības; atgādina, ka saturs, kura izcelsme ir Apvienotajā Karalistē, arī pēc pārejas perioda beigām tiks klasificēts kā “Eiropas darbi” tik ilgi, kamēr darbi, kuru izcelsme ir trešās valstīs un valstīs ārpus EEZ, kuras ir Eiropas Padomes Konvencijas par pārrobežu televīziju līgumslēdzējas puses, tiks iekļauti “Eiropas darbu” satura kvotā;

                  122.

                  atzinīgi vērtē to jautājumu iekļaušanu, kuri saistīti ar nelikumīgi izvestu kultūras priekšmetu atgriešanu vai restitūciju to izcelsmes valstīm, un uzsver, ka minētajā jomā ir svarīgi turpināt sadarbību ar Apvienoto Karalisti;

            Finanšu pārvaldība un kontroles sistēma

                  123.

                  prasa nodrošināt un ievērot Komisijas dienestu, Eiropas Revīzijas palātas, Eiropas Biroja krāpšanas apkarošanai (OLAF) un Eiropas Prokuratūras piekļuves tiesības, kā arī Parlamenta pārbaudes tiesības; atgādina, ka EST ir jāatzīst par kompetento tiesu lietās, kas attiecas uz ES tiesību ievērošanu un interpretāciju;

            Dalība Savienības programmās

                  124.

                  iesaka Komisijai pievērst īpašu uzmanību šādiem piemērojamajiem principiem un noteikumiem saistībā ar līdzdalību Savienības programmās un horizontālajiem pasākumiem un pārvaldību:

                              a)

                              veikt nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka vispārējie principi un noteikumi, kas jānosaka kā daļa no paredzētās partnerības saistībā ar dalību ES programmās, ietver prasību Apvienotajai Karalistei veikt taisnīgu un atbilstošu finanšu iemaksu (gan dalības maksu, gan operatīvo ieguldījumu) visās programmās, kurās tā piedalās,

                              b)

                              nodrošināt, ka vispārīgs noteikums attiecībā uz Apvienotās Karalistes dalību jebkurā programmā atbilst standarta nosacījumiem, ko piemēro trešo valstu dalībai, un tas attiecas uz visu attiecīgās programmas darbības laiku un visām programmas daļām, izņemot gadījumus, kad daļēja dalība ir pamatota konfidencialitātes apsvērumu dēļ; iesaka nodrošināt prognozējamību ES programmu dalībniekiem, kas veic uzņēmējdarbību Eiropas Savienībā, un stabilitāti budžeta piešķīrumu ziņā,

                              c)

                              nodrošināt, ka Apvienotās Karalistes dalība ES programmās nenozīmē vispārēju neto pārvietojumu no ES budžeta uz Apvienoto Karalisti un ka ES var vienpusēji apturēt vai izbeigt Apvienotās Karalistes dalību jebkādā programmā, ja nav izpildīti dalības nosacījumi vai ja Apvienotā Karaliste neveic savu finanšu iemaksu,

                              d)

                              nodrošināt, ka līgumā ar Apvienoto Karalisti ir iekļauti nepieciešamie pasākumi finanšu pārkāpumu, krāpšanas, nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un tādu citu noziedzīgu nodarījumu apkarošanai, kuri skar Savienības finanšu intereses, un nodrošināt ES finanšu interešu aizsardzību;

                  125.

                  jo īpaši uzskata, ka ir svarīga Apvienotās Karalistes dalība — saskaņā ar vispārējiem principiem attiecībā uz trešo valstu dalību Savienības programmās — tādās pārrobežu, kultūras, attīstības, izglītības un pētniecības programmās kā “Erasmus+”, “Radošā Eiropa”, “Apvārsnis”, Eiropas Pētniecības padome, programma “LIFE”, Eiropas transporta tīkls (TEN-T), Eiropas infrastruktūras savienošanas instruments (EISI), Eiropas vienotā gaisa telpa (SES), Interreg, tādās kopīgās tehnoloģiju ierosmēs kā Clean Sky I un II, Eiropas vienotās gaisa telpas gaisa satiksmes pārvaldības (ATM) pētniecības programma (SESAR), Eiropas pētniecības infrastruktūras konsorciji (ERIC), Galileo, Copernicus, Eiropas Ģeostacionārās navigācijas pārklājuma dienests (EGNOS), Zemei tuvo kosmisko objektu novērošanas un uzraudzības (SST) atbalsta sistēma un publiskā un privātā sektora partnerības;

                  126.

                  sagaida, ka nolīgums noregulēs Apvienotās Karalistes attiecības ar Euratom un ITER projektu un izstāšanās ietekmi uz aktīviem un pasīviem; turklāt sagaida, ka Apvienotā Karaliste turpinās ievērot augstus kodoldrošības, drošības un pretradiācijas aizsardzības standartus;

                  127.

                  uzskata, ka tad, ja AK galu galā vēlētos piedalīties iekšējā tirgū, tai būtu jāveic iemaksa kohēzijas politikas fondos 2021.–2027. gada periodam, kā tas ir EEZ valstu gadījumā;

                  128.

                  uzskata, ka jaunajā nolīgumā būtu jāņem vērā to ES reģionu vajadzības, kurus ietekmē AK izstāšanās no ES;

                  129.

                  uzsver, ka ir ārkārtīgi svarīgi, lai Ziemeļīrijā un Īrijas pierobežas reģionos turpinātu darboties programma PEACE un lai to neatkarīgi pārvaldītu Īpašo ES programmu struktūrvienība;

                  130.

                  uzskata, ka būtu jāturpinās sadarbībai par abpusēju interešu jautājumiem starp ES tālākajiem reģioniem un aizjūras zemēm un teritorijām, no vienas puses, un AK aizjūras zemēm un teritorijām (AZT), no otras puses, jo īpaši Karību jūras un Klusā okeāna reģionā; prasa pieņemt īpašus noteikumus, kas ļautu īstenot turpmākus kopīgus projektus attiecīgi Eiropas Attīstības fonda un kohēzijas politikas fondu satvarā; kā arī to, ka ir jāsaglabā atbilstīgs atbalsta līmenis palikušajām aizjūras zemēm un teritorijām (AZT);

                  131.

                  uzsver, ka Eiropas Savienības Solidaritātes fonds (ESSF), darot pieejamus finanšu līdzekļus no ES budžeta, ir reāla solidaritātes izpausme, kad cita starpā ir nopietni ietekmēta ekonomika vienā vai vairākos ES vai kandidātvalsts reģionos;

                  132.

                  uzsver, ka dalība programmās ir jāsaista ar pielāgošanos saistītām politikas jomām, piemēram, klimata vai kiberpolitikas jomā;

                  133.

                  uzskata, ka abu pušu abpusējās interesēs būtu nolīgums par sadarbību enerģētikas jomā, kurš būtu saskaņots ar vispārējo līgumu par turpmākajām attiecībām un pamatotos uz stabilu pārvaldību un vienlīdzīgiem konkurences apstākļiem;

                  134.

                  uzsver, ka ir jāturpina ES enerģētikas acquis piemērošana Ziemeļīrijā, lai tādējādi pēc Apvienotās Karalistes izstāšanās nodrošinātu vienotā elektroenerģijas tirgus nepārtrauktību Īrijas salā;

                  135.

                  uzskata, ka Apvienotā Karaliste arī turpmāk varētu būt svarīga ES kosmosa politikas partnere, uzsver, ka sarunās ir jārisina jautājums par Apvienotās Karalistes turpmāko piekļuvi ES kosmosa programmai, vienlaikus aizsargājot ES intereses un rīkojoties saskaņā ar tiesisko regulējumu, kas piemērojams trešo valstu dalībai ES kosmosa programmā;

            Intelektuālais īpašums

                  136.

                  uzsver, ka paredzētajā nolīgumā būtu jāietver stingri un izpildāmi pasākumi, kas attiecas uz ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu, kā arī intelektuālā īpašuma tiesību, piemēram, autortiesību un blakustiesību, preču zīmju un rūpniecisko dizainparaugu, patentu un komercnoslēpumu, atzīšanu un augsta līmeņa aizsardzību, pamatojoties uz pašreizējo un turpmāko ES tiesisko regulējumu, neapdraudot piekļuvi cenas ziņā pieejamām zālēm, piemēram, ģenēriskajām zālēm; uzskata, ka tam būtu arī jānodrošina ciešas divpusējas sadarbības iespēja starp Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma biroju (EUIPO) un intelektuālā īpašuma birojiem Apvienotajā Karalistē;

            Uzņēmējdarbības tiesības

                  137.

                  norāda, ka, lai izvairītos no standartu pazemināšanas un nodrošinātu tiesisko statusu Apvienotajā Karalistē un Eiropas Savienībā, ir vēlams paredzētajā nolīgumā iekļaut kopēju standartu minimumu attiecībā uz darbības izveidi un veikšanu, akcionāru, kreditoru vai darbinieku aizsardzību, uzņēmumu pārskatu sagatavošanas, revīzijas un pārredzamības noteikumiem, kā arī tiesas lēmumu savstarpēju atzīšanu attiecībā uz pārstrukturēšanu un bankrotu vai maksātnespēju;

            Tiesu iestāžu sadarbība civillietās, tostarp ģimenes lietās

                  138.

                  uzsver, ka tiesu iestāžu sadarbība civillietās ir ārkārtīgi svarīga, lai nodrošinātu turpmāku tirdzniecības un uzņēmējdarbības mijiedarbību starp pilsoņiem un uzņēmumiem un lai nodrošinātu pusēm noteiktību un pietiekamu aizsardzību pārrobežu darījumos un citās darbībās; uzskata, ka tādēļ būtu rūpīgi jāizvērtē, vai Lugāno konvencija varētu būt pienācīgs risinājums, kas ļautu ES saglabāt kopējo līdzsvaru savās attiecībās ar trešām valstīm un starptautiskajām organizācijām, vai arī piemērotāks būtu jauns risinājums, kas varētu nodrošināt “dinamisku saskaņošanu” starp abām pusēm;

                  139.

                  uzsver, ka paredzētajā nolīgumā būtu jārod jēgpilns un visaptverošs risinājums jo īpaši attiecībā uz laulības lietām, vecāku atbildību un citiem ģimenes jautājumiem; minētajā kontekstā norāda, ka visi paredzētā nolīguma savstarpējās izpildes noteikumi attiecībā uz ģimenes lietām būtu jābalsta ne tikai uz tiesu sistēmu savstarpējas uzticēšanās principu, bet arī uz noteiktu konstitucionālo garantiju un kopēju pamattiesību standartu esamību;

            Sadarbība attīstības jomā un humānā palīdzība

                  140.

                  norāda, ka Apvienotā Karaliste joprojām ir viena no lielākajām divpusējām līdzekļu devējām pasaulē un ka Eiropas Savienībai ir jāpievēršas iespējām sadarbībai ar Apvienoto Karalisti partnerības garā; pauž nožēlu par to, ka Apvienotās Karalistes izstāšanās no ES atstās nepilnības ES vispārējā attīstības sadarbības un humānās palīdzības politikā;

                  141.

                  uzsver ES un Apvienotās Karalistes centrālo lomu kopīgu problēmu risināšanā ar attīstības politiku un humāno palīdzību; uzsver, ka šajā ziņā ir svarīgi censties sasniegt politikas saskaņotību attīstībai;

                  142.

                  uzsver, cik svarīga ir stipra partnerība, kas ietver tiesībās balstītu pieeju, vienlaikus nodrošinot pastāvīgu apņēmību un sadarbību attiecībā uz IAM mērķu sasniegšanu, cilvēktiesībām, nabadzības izskaušanu, kā arī Parīzes nolīguma īstenošanu; turklāt uzsver, cik svarīgi ir saskaņoti reaģēt uz humanitārajām krīzēm un ievērot humānās palīdzības pamatprincipus,

                  143.

                  pauž pārliecību, ka partnerību pēc Kotonū nolīguma darbības beigām un ES un Āfrikas stratēģiju var uzlabot, efektīvi sadarbojoties ar AK un balstoties uz AK spēcīgo klātbūtni Āfrikā, Karību jūras reģionā un Klusā okeāna reģionā; uzsver, ka ES, AK un ĀKK valstīm būtu jāsadarbojas visos līmeņos saskaņā ar partnerības, solidaritātes un papildināmības principu;

            Drošības politika un ārpolitika

                  144.

                  norāda, ka Apvienotās Karalistes sarunu mērķos, kas publicēti 2020. gada 27. februārī, ir norādīts, ka ārpolitika tiks noteikta tikai plašākā draudzīgā dialogā un sadarbībā starp Apvienoto Karalisti un ES, pazeminot šo svarīgo jomu līdz tādu neinstitucionalizētu attiecību statusam, par kurām jāvienojas vēlāk;

                  145.

                  ar nožēlu norāda, ka tas ir pretrunā Politiskās deklarācijas noteikumiem, kurā ir paredzēta vērienīga, plaša, dziļa un elastīga partnerība ārpolitikas, drošības un aizsardzības jomā un kurā ir aicināts izveidot turpmāku plašu, visaptverošu un līdzsvarotu ES un AK partnerību drošības jomā, un kurai Apvienotā Karaliste ir piekritusi;

                  146.

                  atgādina ES nostāju, ka ārpolitikai, drošībai un aizsardzībai vajadzētu būt daļai no visaptveroša nolīguma, kas reglamentē ES un Apvienotās Karalistes turpmākās attiecības;

                  147.

                  pauž nožēlu par to, ka Apvienotā Karaliste neizrāda vēlmi veidot attiecības ar Eiropas Savienību ārpolitikas, drošības un aizsardzības jomā un ka šīs jomas nepārprotami nebija ietvertas Apvienotās Karalistes mandātā un līdz ar to nav iedalītas nevienam no 11 sarunu galdiem;

                  148.

                  atgādina, ka ES un Apvienotajai Karalistei ir kopīgi principi, vērtības un intereses; uzsver, ka abu pušu interesēs ir saglabāt vērienīgu, ciešu un ilgstošu sadarbību, kurā ir ievērota ES autonomija, kopējas ārpolitikas un drošības politikas sistēmas veidā, pamatojoties uz LES 21. pantu un ņemot vērā ANO Statūtus un NATO šādās jomās:

                              a)

                              miera veicināšana,

                              b)

                              kopīga pieeja kopējām drošības problēmām un globālajai stabilitātei, tostarp Eiropas kaimiņvalstīs,

                              c)

                              uz noteikumiem balstītas starptautiskas kārtības veicināšana,

                              d)

                              demokrātijas un tiesiskuma nostiprināšana,

                              e)

                              cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzība,

                              f)

                              labklājības veicināšana pasaulē, ilgtspējīga attīstība, cīņa pret klimata pārmaiņām un bioloģiskās daudzveidības izzušanas mazināšana;

                  149.

                  konstatē, ka dziļi integrēta un koordinēta starptautiskā sadarbība starp ES un AK dotu milzīgu labumu gan abām pusēm, gan globālajai pasaules kārtībai kopumā, ņemot vērā to līdzīgās pieejas efektīvam multilaterālismam, gādājot par mieru, drošību un ilgtspēju, kā arī aizstāvot un īstenojot cilvēktiesības; ierosina, ka šāda koordinācija būtu jāreglamentē sistēmiskai platformai augsta līmeņa apspriedēm un koordinēšanai ārpolitikas jautājumos; uzsver parlamentu sadarbības globālo jautājumu risināšanā svarīgo nozīmi un pievienoto vērtību;

                  150.

                  uzsver, ka nepieciešamība pēc ārpolitikas, drošības un aizsardzības politikas problēmu, piemēram, terorisma, kiberkara, krīzes kaimiņvalstīs, problēmu saistībā ar cilvēktiesību ievērošanu, dezinformācijas kampaņu un hibrīddraudu, kopīgiem risinājumiem ir būtiska abām pusēm; mudina īstenot efektīvu, savlaicīgu un savstarpēju dialogu, konsultācijas un koordināciju un apmainīties ar informāciju un izlūkdatiem; un Apvienotās Karalistes un ES iestādēm ir jāveic to demokrātiska kontrole; atgādina, ka klasificētas informācijas apmaiņa jāorganizē konkrētā satvarā;

                  151.

                  uzsver, ka no pārejas perioda beigām Apvienotā Karaliste kļūs par trešo valsti bez jebkāda īpaša satvara vai attiecībām, kas būtiski ietekmēs līdzšinējo sadarbību ārpolitikā un drošības politikā;

                  152.

                  aicina ES un Apvienoto Karalisti stiprināt starptautisko mieru un stabilitāti, tostarp — izstrādājot kopīgas stratēģijas, lai stiprinātu ANO centienus miera uzturēšanā; aicina abas puses veicināt miera un dialoga kultūru kā līdzekli konfliktu novēršanai, konfliktu pārvarēšanai un konfliktu risināšanai, sieviešu un dzimumu tiesību aizsardzībai; atbalsta esošās sadarbības turpināšanu minētajās jomās; aicina īstenot sistemātisku preferenciālu sadarbību miera uzturēšanas operācijās; aicina padziļināt sadarbību starp ES un AK jautājumos, kas saistīti ar demokrātijas attīstību, reformu procesiem un demokrātisku parlamentāro praksi trešās valstīs, tostarp vēlēšanu novērošanu;

                  153.

                  norāda, ka ES ir ļoti ieinteresēta šādās ārlietu un drošības partnerattiecībās, ņemot vērā abpusējos ieguvumus, kas izriet no Apvienotās Karalistes un Francijas pastāvīgās vietas Drošības padomē, Apvienotās Karalistes un ES dalībvalstu ļoti sekmīgā diplomātiskā dienesta, kā arī no tā, ka Apvienotajai Karalistei ir spēcīgākie bruņotie spēki Eiropā;

                  154.

                  ierosina turpmākās partnerattiecības balstīt uz ļoti ciešu un regulāru sadarbību un koordināciju ANO, jo īpaši ANO Drošības padomē un ANO Cilvēktiesību padomē;

                  155.

                  uzsver drošības un attīstības savstarpējo svarīgo nozīmi; mudina ES un Apvienoto Karalisti cieši sadarboties ilgtspējīgas attīstības un humānās palīdzības jomā; atgādina abām pusēm, cik svarīgi ir apņemties sasniegt 0,7 % OAP/NKI mērķi un atbalstīt attīstības politikas saskaņotības principu; uzskata, ka pēc Kotonū sanāksmes partnerība un ES un Āfrikas stratēģija var gūt labumu no efektīvas sadarbības ar Apvienoto Karalisti, kas ievēro augstus sociālos, cilvēktiesību un vides aizsardzības standartus, lai sasniegtu ilgtspējīgas attīstības mērķus, kā arī īstenotu Parīzes nolīgumu;

                  156.

                  uzskata, ka ES un AK savstarpējās interesēs, ko vēl pastiprina to ģeogrāfiski tuvā atrašanās, ir sadarboties iedarbīgu un patiesi savietojamu aizsardzības spēju attīstīšanā, tostarp Eiropas Aizsardzības aģentūras darbā, par kuru būtu jānoslēdz administratīva vienošanās, un turpināt ļoti vērtīgo partnerību ar aizsardzību un ārējo drošību saistītās NATO un ES programmās, Galileo, kiberdrošības programmās un cīņā pret mērķtiecīgām dezinformācijas kampaņām un kiberuzbrukumiem, kā to parādīja pašreizējā Covid-19 pandēmija; atgādina, ka attiecībā uz dalību Galileo publiskajā regulētajā pakalpojumā ir gan iespējams, gan nepieciešams īpašs nolīgums; norāda arī, ka attiecībā uz gaidāmo Eiropas Aizsardzības fondu Apvienotā Karaliste varētu tikt iesaistīta saskaņā ar nosacījumiem, kas paredzēti trešām valstīm; aicina ES un Apvienoto Karalisti izstrādāt kopīgu pieeju aizsardzības tehnoloģiju standartizācijai;

                  157.

                  pauž cerību, ka Apvienotā Karaliste varēs turpināt iedibināto sadarbību un informācijas apmaiņu ar valstu iestādēm kiberdrošības jomā;

                  158.

                  atgādina, ka saskaņā ar ES tiesību aktiem Apvienotajā Karalistē pašlaik ir spēkā vairāki ierobežojoši pasākumi (sankciju režīmi); atzīst sankciju efektīvu izmantošanu attiecībā uz cilvēktiesībām, demokrātiju un tiesiskumu saskaņā ar ANO Statūtiem; uzsver, ka Apvienotajai Karalistei pēc izstāšanās joprojām būs pienākums piemērot ANO sankciju režīmus, un aicina AK turpināt saskaņot sankciju politiku ar ES; kā arī aicina izveidot pienācīgu mehānismu sankciju koordinēšanai starp abām pusēm un īstenot ciešu sadarbību sankciju jomā globālajos forumos, lai maksimāli palielinātu to ietekmi, nodrošinātu konverģenci un panāktu to, ka, veicinot kopīgās vērtības, tiek īstenotas un ievērotas abpusējās intereses;

                  159.

                  mudina AK piedalīties attiecīgajās ES aģentūrās un uzņemties nozīmīgu lomu ES krīzes pārvarēšanas operācijās un KDAP misijās un operācijās, tostarp humānās palīdzības un glābšanas misijās, konfliktu novēršanā un miera uzturēšanā, militārajā konsultēšanā un palīdzībā un pēckonflikta stabilizācijā, kā arī pastāvīgās strukturētās sadarbības (PESCO) projektos, ja to uzaicina piedalīties, un uzsver, ka šādai dalībai būtu jāpiemēro stingri nosacījumi, ievērojot ES lēmumu pieņemšanas autonomiju, kā arī Apvienotās Karalistes suverenitāti, līdzsvarotu tiesību un pienākumu principu un pamatojoties uz efektīvu savstarpīgumu, tostarp taisnīgu un pienācīgu finansiālo ieguldījumu; aicina Komisiju un Eiropa Ārējās darbības dienestu regulāri informēt Parlamentu par politiskā dialoga procesu ar Apvienoto Karalisti un par galvenajiem informācijas apmaiņas par KDAP aspektiem un krīžu pārvaldību;

                  160.

                  atgādina, ka efektīvs starptautisks ieroču kontroles, atbruņošanās un ieroču neizplatīšanas režīms ir pasaules un Eiropas drošības stūrakmens; atgādina, cik nozīmīga ir saskaņota un uzticama Eiropas stratēģija, kas attiecas uz daudzpusējām sarunām pasaules līmenī un reģionālu saspīlējumu mazināšanas un uzticības veicināšanas pasākumiem; atgādina par Apvienotās Karalistes svarīgo lomu, izstrādājot un izveidojot šādas normas, iestādes un organizācijas; aicina Apvienoto Karalisti izstrādāt kopīgu stratēģiju ar ES attiecībā uz minēto politikas jomu, proti, atbilstoši ANO atbruņošanās programmai; aicina Apvienoto Karalisti apņemties turpināt ievērot kritērijus, ka līdzvērtīgi Kopējā nostājā 2008/944/KĀDP (19) apkopotajiem kritērijiem, un kopīgi ar Eiropas Savienību veicināt Ieroču tirdzniecības līguma, Kodolieroču neizplatīšanas līguma (KNL) universalizāciju un stingru īstenošanu un jaunā START līguma pagarināšanu;

                  161.

                  uzsver, cik svarīga ir konsulārā un diplomātiskā sadarbība starp ES un Apvienoto Karalisti, jo tā nodrošinātu reālu palīdzību abu pušu pilsoņiem un ļautu Apvienotajai Karalistei un Eiropas Savienībai sniegt saviem pilsoņiem iespēju saņemt konsulāro aizsardzību trešās valstīs, ja vienai no šīm abām pusēm nav diplomātiskās pārstāvniecības, saskaņā ar LESD 20. panta c) punktu;

                  162.

                  uzsver, ka Covid-19 pandēmija ir parādījusi militāro spēju un līdzekļu nozīmi, un Eiropas bruņotajiem spēkiem ir būtiska nozīme, atbalstot civilos centienus cīņā pret pandēmiju, vienlaikus veicot savus pamatuzdevumus; uzsver, ka šī pandēmija ir parādījusi, cik svarīga ir ES un Eiropas aizsardzības sadarbības stratēģiskā autonomija, lai ārkārtas situācijās aizsargātu Eiropas iedzīvotājus un veicinātu dalībvalstu izturētspēju; uzskata, ka ir jāievieš mehānismi, lai nodrošinātu ātru sadarbību starp Savienību un Apvienoto Karalisti, saskaroties ar līdzīga rakstura un mēroga krīzēm nākotnē; uzskata, ka, ņemot vērā Covid-19 pandēmijas pieredzi, Eiropas militārajiem medicīnas dienestiem jāveido informācijas apmaiņas un atbalsta tīkls, lai veicinātu plašu Eiropas izturētspēju ārkārtas un krīzes situācijās; uzskata, ka Apvienotās Karalistes līdzdalība šādā Eiropas militārajā medicīnas tīklā nākotnē būtu savstarpēji izdevīga;

            Institucionālie noteikumi un pārvaldība

                  163.

                  norāda, ka visā nolīgumā ar Apvienoto Karalisti kā trešo valsti, tostarp noteikumos par vienlīdzīgiem konkurences apstākļiem, konkrētiem nozaru jautājumiem un tematiskām sadarbības un zivsaimniecības jomām, būtu jāietver vienotas, saskaņotas un stabilas pārvaldības sistēmas kā visaptveroša satvara izveide, kas ietvertu kopīgu un pastāvīgu nolīguma uzraudzību un pārvaldību un pārredzamus strīdu izšķiršanas, atbilstības un izpildes panākšanas mehānismus, attiecīgā gadījumā paredzot sankcijas un pagaidu pasākumus attiecībā uz visu nolīguma noteikumu interpretāciju un piemērošanu;

                  164.

                  uzskata, ka attiecībā uz turpmākajām attiecībām ar Apvienoto Karalisti kopumā, tostarp jebkādiem papildinošiem nolīgumiem, kas varētu tikt noslēgti vēlākā posmā, būtu jāpiemēro vienots, visaptverošs un horizontāls pārvaldības mehānisms, vienlaikus nodrošinot saskanību ar Izstāšanās nolīguma noteikumiem un novēršot neefektivitāti; norāda, ka strīdu izšķiršanas mehānismam vajadzēs būt stabilam un tam būtu jāparedz pakāpeniskas sankcijas, kā arī tiesiskās aizsardzības līdzekļi, ja ir konstatēts, ka viena no pusēm pārkāpj nolīgumu, un ka šādam mehānismam būs jānodrošina efektīvi, ātri īstenojami un atturoši tiesiskās aizsardzības līdzekļi; uzsver, ka Parlaments turpinās cieši uzraudzīt visu noteikumu īstenošanu; atgādina, ka Apvienotā Karaliste kā bijusī dalībvalsts ir izveidojusi nozīmīgas institucionālās sadarbības un dialoga struktūras ar ES, kurām būtu jāatvieglo šādu horizontālu pasākumu īstenošana; atkārtoti uzsver, ka ES no Apvienotās Karalistes sagaida vērienīgākus mērķus attiecībā uz pārvaldību, lai izveidotu stabilu turpmāko partnerību;

                  165.

                  uzstāj, ka, ievērojot abu pušu autonomiju, minētajā pārvaldības sistēmā ir absolūti nepieciešams pilnībā saglabāt ES lēmumu pieņemšanas un tiesību un tiesu sistēmas autonomiju, tostarp Parlamenta un Padomes kā ES tiesību aktu likumdevēju lomu, un EST kā vienīgās ES tiesību aktu un ES Pamattiesību hartas interpretētājas lomu; uzskata, ka attiecībā uz noteikumiem, kas balstīti uz ES tiesību jēdzieniem, pārvaldības kārtībai jāparedz vēršanās Eiropas Savienības Tiesā;

                  166.

                  atzinīgi vērtē priekšlikumu izveidot Parlamentāro partnerattiecību asambleju Eiropas Parlamenta deputātiem un Apvienotās Karalistes parlamenta deputātiem — ar tiesībām saņemt informāciju no Partnerības padomes un sniegt tai ieteikumus, un uzsver, ka nolīgumam būtu jānodrošina juridiskais pamats noteikumiem, kas ļauj institucionāli izveidot minēto struktūru;

                  167.

                  prasa, lai tiktu respektēta Parlamenta loma regulatīvās sadarbības noteikumu īstenošanas kontekstā, lai nodrošinātu, ka tas var īstenot pienācīgu politisko uzraudzību un ka tiek garantētas Parlamenta kā vienas no likumdevējām iestādēm tiesības un prerogatīvas; atgādina par Parlamenta tiesībām saņemt informāciju par nolīguma pārskatīšanas kārtību;

                  168.

                  uzsver, ka saskaņā ar Politiskās deklarācijas 125. pantu uz nolīgumu kopumā būtu jāattiecina noteikumi par pilsoniskās sabiedrības dialogu, ieinteresēto personu iesaistīšanu un abu pušu apspriešanos, kam jo īpaši būtu jāietver sociālie partneri, tostarp organizācijas un darba ņēmēju apvienības, kas pārstāv gan ES pilsoņus, kuri dzīvo un strādā Apvienotajā Karalistē, gan Apvienotās Karalistes pilsoņus Eiropas Savienībā; uzstāj, ka ir jāizveido vietējās konsultantu grupas, kas uzraudzītu nolīguma īstenošanu;

                  169.

                  atbalsta Apvienotās Karalistes turpmāku dalību trešās valsts novērotājas statusā bez lēmumu pieņemšanas lomas ES neregulatīvās aģentūrās, piemēram, transporta, vides vai nodarbinātības jomā, kā arī iespējamus Apvienotās Karalistes sadarbības nolīgumus ar līdzīgām regulatīvām aģentūrām, piemēram, Eiropas Ķimikāliju aģentūru, Eiropas Aviācijas drošības aģentūru un Eiropas Jūras drošības aģentūru, lai apmainītos ar datiem, paraugpraksi un zinātnes atziņām; atkārtoti aicina Komisiju, apsvērt iespējamo turpmāko praktisko sadarbību starp AK iestādēm un ES aģentūrām tieslietu un iekšlietu jomā, ņemot vērā Apvienotās Karalistes kā trešās valsts, kas nav Šengenas zonā, un kā būtiski nozīmīga partnera cīņā pret terorismu un organizēto noziedzību statusu;

            o
      o o

                  170.

                  uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo ieteikumu Komisijai un informēšanas nolūkā Padomei, dalībvalstu valdībām un parlamentiem un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes valdībai un parlamentam.

         (1)  OV L 58, 27.2.2020., 53. lpp.

         (2)  OV C 298, 23.8.2018., 24. lpp.

         (3)  OV C 346, 27.9.2018., 2. lpp.

         (4)  OV C 369, 11.10.2018., 32. lpp.

         (5)  OV C 162, 10.5.2019., 40. lpp.

         (6)  Pieņemtie teksti, P9_TA(2019)0016.

         (7)  Pieņemtie teksti, P9_TA(2020)0006.

         (8)  Pieņemtie teksti, P9_TA(2020)0033.

         (9)  UKTF(2020)14.

         (10)  Pieņemtie teksti, P9_TA(2020)0018.

         (11)  OV L 29, 31.1.2020., 7. lpp.

         (12)  OV C 34, 31.1.2020., 1. lpp.

         (13)  OV L 58, 27.2.2020., 53. lpp.

         (14)  Topošajā nolīgumā jāparedz ad hoc mehānisms pret “apmaiņas” riskiem, lai aizsargātu iekšējo tirgu no situācijas, kurā Apvienotā Karaliste izvēlētos importēt no trešām valstīm preces (lai apmierinātu vietējo patēriņu) par zemām cenām un savus vietējos ražojumus eksportēt bez nodokļiem uz daudz izdevīgāko ES tirgu. Šāda rīcība būtu izdevīga gan Apvienotajai Karalistei, gan trešām valstīm, un izcelsmes noteikumi to nevarēs novērst, bet tā destabilizētu ES lauksaimniecības nozari, tādēļ ir jāparedz īpaši darbības mehānismi.

         (15)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula) (OV L 119, 4.5.2016., 1. lpp.).

         (16)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2016/2284 (2016. gada 14. decembris) par dažu gaisu piesārņojošo vielu valstu emisiju samazināšanu (OV L 344, 17.12.2016., 1. lpp.).

         (17)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2010/75/ES (2010. gada 24. novembris) par rūpnieciskajām emisijām (piesārņojuma integrēta novēršana un kontrole) (OV L 334, 17.12.2010., 17. lpp.).

         (18)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2010/13/ES (2010. gada 10. marts) par to, lai koordinētu dažus dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos paredzētus noteikumus par audiovizuālo mediju pakalpojumu sniegšanu (Audiovizuālo mediju pakalpojumu direktīva) (OV L 95, 15.4.2010., 1. lpp.).

         (19)  OV L 335, 13.12.2008., 99. lpp.