               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 5.6.2019
            COM(2019) 509 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Spānijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Spānijas 2019. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Spānijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Spānijas 2019. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību
                  2
               , un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2018. gada 21. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2019. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Komisija 2018. gada 21. novembrī uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Spānija bija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu “Padomes ieteikums par eurozonas ekonomikas politiku”, kuru Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Ieteikumu par eurozonas ekonomikas politiku (turpmāk “eurozonai adresētais ieteikums”) Padome pieņēma 2019. gada 9. aprīlī.

               (2)Ņemot vērā to, ka Spānija ir dalībvalsts, kuras valūta ir euro, un ka ekonomiskajā un monetārajā savienībā tautsaimniecības ir savstarpēji cieši saistītas, Spānijai būtu jānodrošina, ka tiek pilnībā un laikus īstenots eurozonai adresētais ieteikums, kurš atspoguļojas turpmāk sniegtajā 1. līdz 4. ieteikumā. Konkrētāk, ražīguma uzlabošanas pasākumi palīdzēs īstenot pirmo eurozonai adresēto ieteikumu par ražīguma uzlabošanu līdzsvara atjaunošanai eurozonā, neparedzēto ieņēmumu izmantošana valsts parāda samazināšanai un ar ieguldījumiem saistītās ekonomikas politikas pievēršana konkrētām jomām palīdzēs īstenot otro eurozonai adresēto ieteikumu par rezervju atjaunošanu un atbalstu ieguldījumiem, bet prasmju un nodarbināmības uzlabošanas pasākumi palīdzēs īstenot trešo eurozonai adresēto ieteikumu par darba tirgus darbību.

               (3)2019. gada ziņojums par Spāniju
                  3
                tika publicēts 2019. gada 27. februārī. Tajā bija izvērtēts, kā Spānija īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2018. gada 13. jūlijā, kādi turpmākie pasākumi ir veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem un kāds bijis Spānijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā bija ietverts arī padziļināts pārskats, kurš veikts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu un kura rezultāti arī tika publicēti 2019. gada 27. februārī
                  4
               . No Komisijas veiktās analīzes secināms, ka Spānijā pastāv makroekonomikas nelīdzsvarotība. Pastāv neaizsargātība ar pārrobežu ietekmi – liels iekšējais un ārējais parāds gan valsts, gan privātajā sektorā un augsts bezdarbs, ko papildina vājais ražīguma pieaugums. Privātā sektora parāds turpina samazināties, taču joprojām ir izteikta nepieciešamība samazināt aizņemto līdzekļu īpatsvaru. Neraugoties uz to, ka turpinās stabils IKP pieaugums, vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP joprojām ir augsta. Bezdarba līmenis ir turpinājis strauji samazināties, taču joprojām ir ļoti augsts, un darba tirgū pastāv izteikta segmentācija starp terminētiem un beztermiņa darba līgumiem, un tā kavē straujāku darba ražīguma pieaugumu. No 2012. līdz 2015. gadam reformas bija radījušas spēcīgu impulsu, un pēdējā gada laikā izveidojies politiskais konteksts palīdzēja vēl vienu gadu nodrošināt ierobežotu progresu ieteikumu īstenošanā. Pašlaik labvēlīgais ekonomikas stāvoklis paver iespējas veikt atlikušās reformas, kas nepieciešamas, lai Spānijas ekonomika kļūtu noturīgāka un lai pieaugtu tās ražīgums.

               (4)Spānija savu 2019. gada valsts reformu programmu un 2019. gada stabilitātes programmu iesniedza 2019. gada 30. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

               (5)2019. gada stabilitātes programmā ziņots par darbībām, kas veiktas, lai īstenotu Spānijas Stabilitātes likumā noteiktos preventīvos un korektīvos instrumentus. Tomēr tajā nav plānots panākt šo instrumentu automātisku piemērošanu un pārskatīt Stabilitātes likuma izdevumu noteikumu, lai nostiprinātu tā ieguldījumu fiskālajā konsolidācijā, jo īpaši ekonomikas augšupejas laikā. Publiskā iepirkuma jomā ļoti svarīgi ir plašā mērogā īstenot 2017. gadā pieņemto Likumu par publiskā sektora līgumiem, lai uzlabotu publisko izdevumu efektivitāti, kā arī palīdzētu novērst neatbilstības. Īpaši svarīgi ir tas, lai jaunā pārvaldes struktūra, proti, Neatkarīgais regulējuma un uzraudzības birojs, varētu faktiski pildīt tam uzticētos uzdevumus un lai drīzumā tiktu pieņemta visaptveroša valsts publiskā iepirkuma stratēģija, aktīvi iesaistot līgumslēdzējas iestādes un subjektus valsts, reģionu un vietējā līmenī. Visbeidzot, 2019. gadā ir paredzēts vairākkārt pārskatīt izdevumus, un pārskatīšanā pieņemto ieteikumu īstenošanai būtu jāpalīdz vairot publisko izdevumu efektivitāti.

               (6)Attiecīgie šai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus (“ESI fondi”) 2014.–2020. gada plānošanas periodam. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013
                  5
                23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas ir vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par minētā noteikuma izmantošanu Komisija ir sniegusi Norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri saista ESI fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību
                  6
               .

               (7)Pēc savlaicīgas un noturīgas pārmērīgā deficīta novēršanas un pēc Padomes Lēmuma (ES) [2019/X], ar kuru atceļ pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru, uz Spāniju attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa un tai piemēro pārejas noteikumu par parādu. Tas paredz, ka vispārējās valdības bilance palielināsies no 2,5 % no IKP 2018. gadā līdz -2,0 % no IKP 2019. gadā un sasniegs līdzsvarotu budžetu 2022. gadā. Pārrēķinātā strukturālā bilance
                  7
                liecina, ka programmas darbības laikā netiek plānots sasniegt vidēja termiņa budžeta mērķi – līdzsvarotu budžeta stāvokli strukturālā izteiksmē. Saskaņā ar stabilitātes programmu sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP samazināsies no 97,1 % 2018. gadā līdz 95,8 % 2019. gadā, taču 2022. gadā kritīsies līdz 88,7 %. Minēto budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams. Riski, kas apdraud 2019. gada stabilitātes programmā noteikto fiskālo mērķu sasniegšanu, lielākoties attiecas uz ieņēmumu daļu, jo trūkst skaidrības par ienesīgumu vai to, vai vairāki ieņēmumu pasākumi tiks pieņemti.

               (8)Padome 2018. gada 13. jūlijā ieteica Spānijai nodrošināt, ka valdības neto primāro izdevumu
                  8
                nominālā pieauguma temps 2019. gadā nepārsniedz 0,6 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,65 % apmērā no IKP. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, pastāv risks 2019. gadā būtiski novirzīties no vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai ieteiktajām korekcijām.

               (9)Ņemot vērā Spānijas vispārējās valdības parāda attiecību pret IKP, kas pārsniedz Līgumā noteikto atsauces vērtību 60 % no IKP, un prognozēto pozitīvo izlaides starpību 2,0 % no IKP, nominālajiem valdības neto primārajiem izdevumiem 2020. gadā nevajadzētu palielināties, kas atbilst strukturālajai korekcijai 1,0 % apmērā no IKP, kā noteikts kopīgi pieņemtajā prasību matricā saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu. Tajā pašā laikā ir pazīmes, kas liecina, ka ekonomikas neizmantotā jauda tiek novērtēta par zemu, ņemot vērā to, ka atbilstoši prognozēm inflācija 2019. gadā nesasniegs 2 % un darba tirgū vēl būs palikusi neizmantota darbaspēka rezerve (augsts bezdarba līmenis un ļoti liels nebrīvprātīgas nepilnas slodzes darba, pagaidu līgumu un nodarbinātu personu nabadzības īpatsvars). Turklāt arī ticamības rīka rezultāti liecina par lielu nenoteiktību attiecībā uz izlaides starpības aplēsēm, kas balstās uz kopīgo metodiku. Pamatojoties uz iepriekš minēto, šķiet atbilstoša gada strukturālā korekcija 0,65 % apmērā no IKP, kas atbilst valdības neto primāro izdevumu maksimālajam pieauguma tempam 0,9 % apmērā. Saskaņā ar Komisijas 2019. gada pavasara prognozi nemainīgas politikas apstākļos pastāv risks 2020. gadā būtiski novirzīties no prasītās fiskālās korekcijas. Turklāt netiek prognozēts, ka Spānija 2019. un 2020. gadā izpildīs pārejas noteikumu par parādu. Kopumā Padome uzskata, ka, sākot ar 2019. gadu, būtu jāveic nepieciešamie pasākumi, lai ievērotu Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Svarīgi būtu jebkādus neparedzētus ieņēmumus izmantot tam, lai vēl vairāk samazinātu vispārējās valdības parāda attiecību.

               (10)Nodarbinātības izaugsme Spānijā joprojām ir stabila. Bezdarbs turpina samazināties, bet tas joprojām krietni pārsniedz Eiropas Savienības vidējo rādītāju, jo īpaši attiecībā uz jauniešiem un personām ar zemu kvalifikāciju. Nodarbinātībā un karjeras ilgumā vēl aizvien plaši izpaužas dzimumu nevienlīdzība. Tas ir neizmantots potenciāls, jo īpaši, ņemot vērā strauji novecojošo sabiedrību.

               (11)Lai gan terminēto līgumu īpatsvars pamazām sarūk, tie joprojām ir plaši izplatīti, arī tajās nozarēs, kurās sezonāla vai cikliska aktivitāte nav pārāk izteikta, – šādu līgumu īpatsvars ir viens no augstākajiem Eiropā, un tas var kavēt Spānijas izaugsmes potenciālu un sociālo kohēziju. Visbiežāk tos slēdz ar jauniešiem, personām ar zemu kvalifikāciju un trešo valstu valstspiederīgajiem – šim personu lokam nereti ir mazākas tiesības uz sociālajiem pabalstiem un augstāks nabadzības risks. Terminētie līgumi bieži vien ir pavisam īsi un ne darba ņēmējus, ne darba devējus īpaši nemotivē veikt ieguldījumus mācībās, bet tas savukārt kavē ražīguma pieaugumu. Pāreja no terminēta darba līguma uz pastāvīgu joprojām ir sarežģīta, un darbaspēka mobilitātei ceļā stājas šķēršļi, samazinot darba meklētāju iespējas un kavējot efektīvu darbaspēka sadali pa visu valsti.

               (12)Spānija ir pastiprinājusi atbalstu ilgtermiņa bezdarbniekiem, kuri 2018. gadā veidoja 6,4 % no ekonomiski aktīvajiem iedzīvotājiem. Jaunākās iniciatīvas tiecas uzlabot jauniešu nodarbināmību, izmantojot konsultācijas un profesionālo orientāciju, bet valsts nodarbinātības dienesti joprojām spēj apstrādāt tikai nelielu daļu no brīvajām darbvietām, un ir jādara vairāk, lai tos labāk izmantotu darba un prakses vietu meklēšanā. Proti, dažos reģionos ir vāja sadarbība ar darba devējiem, un tādu profilēšanas instrumentu izstrāde, kas darba devēju vajadzībām ļautu piemeklēt visatbilstošākos darba meklētājus, ir tikai sākuma stadijā. Valsts nodarbinātības dienestu un sociālo pakalpojumu partnerības attīstās, tomēr dažos reģionos sadarbība vēl ir ierobežota. Lielāki ieguldījumi mūsdienīgos valsts nodarbinātības dienestos kopā ar atbalstu darbaspēka mobilitātei varētu uzlabot darba ņēmēju nodarbināmību un pielāgošanās spējas un atvieglos darba tirgus pāreju, tādējādi Spānijā uzlabojot ražīgumu un iekļaujošu ilgtermiņa izaugsmi.

               (13)Rezultātus sāk dot centieni nostiprināt darba inspekcijas, lai cīnītos pret terminētu līgumu ļaunprātīgu izmantošanu, un nodarbinātības neto izaugsmē palielinās beztermiņa līgumu īpatsvars. Tomēr darba devēji turpina plaši izmantot īstermiņa līgumus. Līdzšinējie fakti liecina, ka daudzie darbvietu radīšanas stimuli ir devuši ierobežotus rezultātus kvalitatīvas nodarbinātības veicināšanā. Spānija uzsāka jaunu izvērtēšanu, lai vienkāršotu sistēmu, bet rezultāti vēl nav pieejami. Publiskajā sektorā visos pārvaldes līmeņos ir jāpaātrina darbā pieņemšanas konkursi, lai valsts sektorā līdz 2019. gada beigām samazinātu terminēto līgumu īpatsvaru līdz mērķrādītājam, kas ir 8 %. Trīspusēju sarunu sākšana gan ir vērtējama kā labs solis ceļā uz sociālo partneru lielāku iesaistīšanos politikas izstrādē, taču apspriešanās varētu būt dziļāka un savlaicīgāka.

               (14)Lai gan nabadzības un sociālās atstumtības apdraudēto iedzīvotāju īpatsvars, kā arī ienākumu nevienlīdzība samazinās, šie rādītāji joprojām pārsniedz Savienības vidējo vērtību. Pagaidu vai mazkvalificētiem darba ņēmējiem vai ārpus ES dzimušām personām ir augsts nodarbinātu personu nabadzības līmenis. Kaut gan bērnu nabadzības līmenis samazinās, tas joprojām ir ļoti augsts. Sociālo pārvedumu, kas nav pensijas, spēja samazināt nabadzību joprojām ir viena no zemākajām Savienībā, īpaši attiecībā uz bērniem. Spānijā mājsaimniecībām ar bērniem paredzētie sociālie izdevumi, izsakot tos kā daļu no IKP, ir vieni no zemākajiem ES, un tie nav pietiekami mērķorientēti. Neraugoties uz pozitīvu tendenci, joprojām nav ietverti visi cilvēki, kuri lielā vai vidējā mērā ir atkarīgi no sociālajiem maksājumiem. Valsts palīdzība bezdarbniekiem joprojām ir sadrumstalota, pastāv vairākas shēmas, kas ir vērstas uz dažādām darba meklētāju grupām. Nesen veiktie pasākumi, lai uzlabotu gados vecāku ilgtermiņa bezdarbnieku (vecumā no 52 gadiem) aptvērumu un aizsardzību, šai konkrētajai grupai var arī vājināt stimulus strādāt. Tikmēr reģionālajām minimālo ienākumu shēmām atkarībā no reģiona ir visai atšķirīgi piekļuves nosacījumi, aptvērums un piemērotība, un to ierobežotā pārvedamība starp reģioniem mazina stimulus darbaspēka mobilitātei. Rezultātā daudzi trūcīgie nesaņem atbalstu. Universālās sociālās kartes sistēmas ieviešana padarīs sociālo pabalstu sistēmu pārredzamāku un tādējādi ļaus tos ievirzīt mērķtiecīgāk. Lai gan, ekonomikai atveseļojoties, nabadzība turpina samazināties, situācija prasa ieguldījumus sociālās iekļaušanas politikā un sociālajā infrastruktūrā (piemēram, sociālajos mājokļos), lai izaugsme būtu iekļaujoša. Turklāt Spānija saskaras ar specifiskām teritoriālās kohēzijas problēmām, piemēram, akūtu depopulāciju un sabiedrības novecošanu noteiktos lauku apvidos. Darbības, kas veicina uzņēmējdarbību, digitalizāciju un sociālo ekonomiku, integrētu teritoriālās attīstības stratēģiju ietvaros var palīdzēt risināt minētās problēmas.

               (15)Krīzes laikā Spānijas pensiju sistēma palīdzēja saglabāt to vecāka gadagājuma cilvēku dzīves līmeni, kuri saskārās ar zemāku nabadzības risku. Prognozes 2018. gada ziņojumā par novecošanu un ziņojumā par pensiju pietiekamību norāda, ka 2011. un 2013. gada reformas ir palīdzējušas ilgtermiņā nodrošināt pensiju ilgtspējību un relatīvo pietiekamību. Tomēr, turpinot pensiju indeksēšanu atbilstoši inflācijai (kā nolemts 2018. un 2019. gadā) un atliekot ilgtspējības faktoru, būs nepieciešami kompensējoši pasākumi, lai nodrošinātu pensiju sistēmas ilgtspējību vidējā termiņā un ilgtermiņā. Turklāt būtu jārīkojas, lai risinātu galveno problēmu, kas saistīta ar pensionāru ienākumu pietiekamību nākotnē, viņu profesionālās karjeras ilgumu un pilnīgumu, ņemot vērā augsto bezdarba līmeni, un arī plaši izplatīto terminēto darba līgumu izmantošanu un nepilnas slodzes darbu.

               (16)Spānijas sniegumu inovācijas jomā un ražīguma pieaugumu kavē zemi ieguldījumi pētniecībā un izstrādē un prasmju neatbilstība. Pētniecības un izstrādes izdevumi uzņēmējdarbības sektorā Spānijā ir uz pusi mazāki nekā vidēji Savienībā, jo īpaši lielajos uzņēmumos, turklāt pastāv ievērojamas reģionālās atšķirības. Šīs atšķirības pastiprina zemais valsts pētniecības un izstrādes budžeta izpildes līmenis, kam ir tendence vēl samazināties. Vēl viens būtisks šķērslis, kas kavē moderno tehnoloģiju izstrādāšanu un izmantošanu, ir prasmju trūkums un neatbilstība, īpaši mazajos un vidējos uzņēmumos. Nodarbinātība augsto tehnoloģiju nozarēs un zinātnesietilpīgos pakalpojumos daudzos Spānijas reģionos ir krietni zem Savienības vidējā līmeņa. Šobrīd gan tiek izstrādātas reģionālās inovācijas stratēģijas pārdomātai specializācijai un tiek racionalizēta valsts pētniecības un inovācijas politikas pārvaldība, taču politikas izstrāde, īstenošana un izvērtēšana valsts un reģionālajā līmenī joprojām tiek koordinēta vāji. Lai uzlabotu Spānijas sniegumu inovācijas jomā, ir vajadzīgi ievērojami ieguldījumi, kas sekmētu uzņēmējdarbību un jaunuzņēmumu darbību un palīdzētu tiem attīstīties, kā arī veicinātu visu uzņēmumu konkurētspēju un pielāgošanos – tostarp ar digitalizācijas palīdzību –, lai to darbībai būtu augstāka pievienotā vērtība un tie spētu plašāk iesaistīties starptautiskajos tirgos. Tam ir nepieciešams arī lielāks uzsvars uz publiskā un privātā sektora partnerībām, sadarbība starp augstskolām un uzņēmumiem un tehnoloģiju nodošana, jo īpaši mazajiem un vidējiem uzņēmumiem, nostiprināta pētniecības un inovācijas politikas pārvaldība visos pārvaldes līmeņos un pētniecības un izstrādes infrastruktūras un projektu ciešāka pielāgošana reģionālajām un valsts līmeņa inovācijas stratēģijām.

               (17)Lai gan situācija uzlabojas, izglītības priekšlaicīgas pamešanas rādītājs Spānijā joprojām ir ļoti augsts, turklāt pastāv ievērojamas reģionālās atšķirības. Būtu iespējams uzlabot izglītības rezultātus, kas dažādos reģionos ievērojami atšķiras. Abi faktori negatīvi ietekmē ražīguma pieauguma ilgtermiņa potenciālu. Centieni reformēt izglītības sistēmu ir apstājušies. Uzņēmumi ziņo par grūtībām atrast darbiniekus ar prasmēm, kas vajadzīgas inovācijai, jo īpaši informācijas un komunikācijas tehnoloģiju speciālistus. Spānija ir apstiprinājusi pasākumus, lai uzlabotu duālās profesionālās izglītības un apmācības sistēmu, kam varētu būt liela nozīme, nodrošinot inovācijai nepieciešamās prasmes un kvalifikācijas, bet izglītojamie šajā sistēmā reģistrējas visai pieticīgā tempā. Augstāko izglītību ieguvušo personu īpatsvars Spānijā pārsniedz ES vidējo, bet augstākās izglītības iestāžu absolventiem ir grūtības atrast piemērotu darbu. Jauno absolventu piekļuvi darba tirgum krietni varētu uzlabot cilvēkkapitāla attīstība visos izglītības un mācību līmeņos, tostarp augstākajā izglītībā un arodmācībās, un plašāka sadarbība starp izglītības un uzņēmējdarbības sektoru, lai mazinātu prasmju neatbilstību. Uzņēmumi tā varētu iegūt prasmes un kvalifikāciju, kas vajadzīga, lai uzlabotu to inovācijas spējas un pilnībā izmantotu digitalizācijas piedāvātās izaugsmes iespējas. Arī darbinieku pārkvalificēšana, apgūstot digitālās prasmes, ļautu Spānijas uzņēmumiem saglabāt konkurētspēju ekonomikā, kas kļūst arvien digitalizētāka. Visas šīs darbības palīdzētu mazināt reģionālās atšķirības.

               (18)Ierobežotais un sadrumstalotais regulējums Spānijā neļauj uzņēmumiem izmantot apjomradītus ietaupījumus un kavē ražīgumu. Svarīgs instruments, kas risina šos jautājumus, vēl aizvien ir Tirgus vienotības likums. Apņēmīgāk īstenojot šo likumu un atceļot pakalpojumu ierobežojumus, jo īpaši attiecībā uz noteiktiem profesionāliem pakalpojumiem, kā būvinženieru, arhitektu, juridiskajiem pakalpojumiem un datorpakalpojumiem, uzlabotos izaugsmes iespējas un konkurence. Tāpat kā citās jomās, kurās reformu izdošanās visvairāk ir atkarīga tieši no reģioniem, ciešāka un noturīga koordinācija starp valsts un reģionālajām iestādēm varētu uzlabot politikas iedarbīgumu šajā jomā.

               (19)Dzelzceļa kravu pārvadājumu savienojumi ir nepilnīgi, un integrācija ar Savienības elektroenerģijas un gāzes tirgiem ir ierobežota, – tas neļauj Spānijai pilnībā izmantot ES vienotā tirgus priekšrocības. Tāpēc Spānijai vēl būs jāiegulda elektroenerģijas starpsavienojumu veidošanā ar pārējo Savienību, lai līdz 2020. gadam sasniegtu mērķi: vismaz 10 % no uzstādītās elektroenerģijas ražošanas jaudas. Ieguldījumi ir vajadzīgi arī tam, lai dzelzceļu varētu vairāk izmantot kravu pārvadājumiem, tostarp izveidotu pārrobežu savienojumus ar Franciju un Portugāli un savienojumus ar ostām un loģistikas centriem.

               (20)Izteikta ieguldījumu nepietiekamība ir vērojama arī dabas resursu pārvaldības jomā, kurā jānodrošina ilgtspējīgākas attīstības modelis. Samazinot enerģijas patēriņu ēkās un attīstot viedos tīklus un atjaunojamo energoresursu elektroenerģijas uzglabāšanu, varētu uzlabot pieprasījuma pārvaldību. Būs vajadzīgi papildu centieni, lai veicinātu ilgtspējīgu transportu un aprites ekonomiku. Daži Spānijas apvidi ir starp tām Eiropas teritorijām, kas ir visvairāk pakļautas klimata pārmaiņām; pašreizējie ūdens resursi ir noslogoti, un tiem būtu vajadzīgi papildu ieguldījumi infrastruktūrā, lai uzlabotu ūdens apsaimniekošanu, piemēram, nodrošinātu notekūdeņu attīrīšanu, novērstu noplūdes tīklos un ūdensapgādē. Lai gan pēdējos gados ir panākts stabils progress, Spānijai vēl ir jāizpilda dažas prasības, kas noteiktas Savienības ūdens jomas tiesību aktos. No progresa šo mērķu sasniegšanā ieguvēja būtu Spānijas vide, ekonomika un sabiedrība.

               (21)Visās jomās, kurās konstatēta ieguldījumu nepietiekamība, būtu jāņem vērā konkrētās reģionālās atšķirības attiecībā uz ieguldījumu vajadzībām. Raugoties pēc IKP uz vienu iedzīvotāju, teritoriālās atšķirības ir vidējas, taču tās joprojām ir plašākas nekā pirms krīzes, galvenokārt tāpēc, ka darbvietu likvidēšanai reģionos ir asimetriska ietekme. Visplašākās reģionālās atšķirības šobrīd parādās darba un sociālo rezultātu rādītājos, kuri lielākajā daļā Spānijas reģionu atpaliek no Savienības vidējā lieluma. Citi sociālekonomiskie rādītāji liecina par lielām teritoriālajām atšķirībām, piemēram, inovācijas, uzņēmējdarbības un konkurētspējas jomā. Ar ieguldījumiem saistītajā ekonomikas politikā būtu jāņem vērā reģionālās atšķirības attiecībā uz investīciju vajadzībām.

               (22)ES līdzekļu plānojums 2021.–2027. gadam varētu palīdzēt risināt dažas ar līdzekļu nepietiekamību saistītās problēmas, kas minētas ieteikumos, īpaši tajās jomās, uz kurām attiecas valsts ziņojuma D pielikums
                  9
               . Tas Spānijai ļautu apzinātajās nozarēs optimāli izmantot šos līdzekļus, ņemot vērā reģionālās atšķirības un īpašo situāciju Kanāriju salās, kas ir viens no tālākajiem reģioniem. Lai šie ieguldījumi gūtu atdevi, svarīgi ir nostiprināt valsts administratīvo spēju pārvaldīt minētos līdzekļus.

               (23)Komisija 2019. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Spānijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2019. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2019. gada stabilitātes programmu, 2019. gada valsts reformu programmu un pasākumus, ko Spānija veikusi pēc ieteikumiem, kuri šai valstij bija adresēti iepriekšējos gados. Tā ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas nodrošināšanā Spānijā, bet arī to, kādā mērā tās atbilst Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā vajadzību nostiprināt Savienības vispārējo ekonomikas pārvaldību, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (24)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2019. gada stabilitātes programmu, un tās atzinums
                  10
                ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (25)Padome ir izskatījusi 2019. gada valsts reformu programmu un 2019. gada stabilitātes programmu, ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo novērtējumu. Padomes ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1. līdz 4. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Spānijai 2019. un 2020. gadā rīkoties šādi.

               1.Nodrošināt, ka valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps 2020. gadā nepārsniedz 0,9 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,65 % apmērā no IKP. Veikt pasākumus, lai stiprinātu fiskālo sistēmu un publiskā iepirkuma sistēmu visos pārvaldes līmeņos. Saglabāt pensiju sistēmas ilgtspējību. Izmantot neparedzētos ieņēmumus, lai straujāk samazinātu vispārējās valdības parāda attiecību pret IKP.

               2.Nodrošināt, lai nodarbinātības un sociālie dienesti spētu sniegt efektīvu atbalstu. Veicināt pāreju uz beztermiņa līgumiem, tostarp vienkāršojot stimulu sistēmu darba devējiem. Uzlabot atbalstu ģimenēm un novērst aptvēruma nepilnības valsts bezdarbnieku atbalsta shēmā un reģionālajās minimālā ienākuma shēmās. Samazināt priekšlaicīgu mācību pārtraukšanu un uzlabot izglītības rezultātus, ņemot vērā reģionālās atšķirības. Palielināt sadarbību starp izglītības un uzņēmējdarbības sektoru, lai spētu labāk nodrošināt darba tirgū vajadzīgās prasmes un kvalifikācijas, jo īpaši informācijas un komunikācijas tehnoloģiju jomā.

               3.Ar ieguldījumiem saistīto ekonomikas politiku ievirzīt inovācijas, resursefektivitātes un energoefektivitātes veicināšanai, dzelzceļa kravu pārvadājumu infrastruktūras modernizēšanai un energotīklu starpsavienojumu paplašināšanai ar pārējo Savienību, ņemot vērā atšķirības starp reģioniem. Uzlabot pētniecības un inovācijas atbalsta politikas efektivitāti.

               4.Turpināt īstenot likumu par tirgus vienotību, nodrošinot, ka noteikumi, kas reglamentē piekļuvi saimnieciskajai darbībai un tās veikšanu, jo īpaši attiecībā uz pakalpojumiem, visos pārvaldes līmeņos atbilst minētā likuma principiem, un uzlabojot sadarbību starp pārvaldes iestādēm.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

                     (3)

                        SWD(2019) 1008 final.

                     (4)

                        COM(2019) 150 final.

                     (5)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        Cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un pagaidu pasākumus, ko Komisija pārrēķina, izmantojot vispārpieņemtu metodoloģiju.

                     (8)

                        Valdības neto primāros izdevumus veido kopējie valdības izdevumi, izņemot procentu izdevumus, izdevumus saistībā ar Savienības programmām, kas ir pilnībā izlīdzināti ar ienākumiem no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas saistībā ar bezdarbnieku pabalstu izdevumiem. Valsts finansētā bruto pamatkapitāla veidošanas līmenis ir izlīdzināts 4 gadu laikposmā. Ir ņemti vērā tiesību aktos paredzētie diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu jomā ir atskaitīti.

                     (9)

                        SWD(2019) 1008 final.

                     (10)

                        Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 5.6.2019
            COM(2019) 517 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Ungārijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Ungārijas 2019. gada konverģences programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Ungārijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Ungārijas 2019. gada konverģences programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2018. gada 21. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2019. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Komisija 2018. gada 21. novembrī uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Ungārija nebija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (2)2019. gada ziņojums par Ungāriju
                  2
                tika publicēts 2019. gada 27. februārī. Tajā bija izvērtēts, kā Ungārija īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2018. gada 13. jūlijā, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Ungārijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu.

               (3)Ungārija savu 2019. gada valsts reformu programmu un 2019. gada konverģences programmu iesniedza 2019. gada 30. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

               (4)Attiecīgie šai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus (“ESI fondi”) 2014.–2020. gada periodam. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013
                  3
                23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas ir vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par minētā noteikuma izmantošanu Komisija ir sniegusi Norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri saista ESI fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību
                  4
               .

               (5)Ungārija šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā, un tai piemēro noteikumu par parādu. Valdība savā 2019. gada konverģences programmā plāno samazināt nominālo deficītu no 2,2 % no IKP 2018. gadā līdz 1,8 % 2019. gadā. Ir plānots, ka deficīts turpinās pakāpeniski samazināties līdz 1,2 % 2021. gadā un 2023. gadā tiks sasniegs līdzsvarots budžeta stāvoklis. Pamatojoties uz pārrēķināto strukturālo bilanci(
                  5
               ), tiek plānots, ka Ungārija 2022. gadā būs tuvu vidēja termiņa budžeta mērķim — kas ir mainīts no strukturālā deficīta 1,5 % apmērā no IKP 2019. gadā uz 1,0 % no IKP, sākot no 2020. gada — un sasniegs to gadu vēlāk. Kā teikts konverģences programmā, ir sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP līdz 2022. gada beigām pakāpeniski samazināsies un būs zem 60 %. Minēto budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams attiecībā uz 2019. gadu un izteikti labvēlīgs attiecībā uz laiku, sākot no 2020. gada, un tas apdraud budžeta deficīta mērķu īstenošanu. Tajā pašā laikā tie pasākumi, kas ir vajadzīgi, lai no 2020. gada sekmētu plānoto deficīta mērķu sasniegšanu, nav pietiekami precizēti.

               (6)Padome 2018. gada 22. jūnijā saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 121. panta 4. punktu atzina, ka 2017. gadā Ungārijā tika novērota būtiska novirze no vidēja termiņa budžeta mērķa. Ņemot vērā, ka tika konstatēta būtiska novirze, Padome 2018. gada 22. jūnijā ieteica Ungārijai veikt vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka valdības neto primāro izdevumu
                  6
                nominālā pieauguma temps 2018. gadā nepārsniedz 2,8 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 1,0 % apmērā no IKP. Padome 2018. gada 4. decembrī konstatēja, ka Ungārija nav efektīvi rīkojusies, reaģējot uz Padomes 2018. gada 22. jūnija ieteikumu, un sniedza pārskatītu ieteikumu. Jaunajā ieteikumā Padome aicināja Ungāriju veikt vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps 2019. gadā nepārsniedz 3,3 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 1,0 % apmērā no IKP. Padome 2019. gada XX. jūnijā konstatēja, ka Ungārija nav efektīvi rīkojusies, reaģējot uz Padomes 2018. gada 4. decembra ieteikumu. Turklāt, pamatojoties uz 2018. gada budžeta izlietojuma datiem, tika konstatēts, ka Ungārija 2018. gadā ir būtiski novirzījusies no ieteiktās korekcijas.

               (7)Atbilstoši LESD 121. panta 4. punktam un Regulas (EK) Nr. 1466/97 10. panta 2. punktam Komisija 2019. gada 5. jūnijā izdeva brīdinājumu Ungārijai par to, ka 2018. gadā tika novērota būtiska novirze no korekcijas gaitas vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai. Padome 2019. gada XX. jūnijā pieņēma sekojošu ieteikumu, kurā ir apstiprināts, ka Ungārijai ir jāveic vajadzīgie pasākumi, lai nodrošinātu, ka valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps 2019. gadā nepārsniedz 3,3 %, kas atbilst ikgadējai strukturālajai korekcijai 1,0 % apmērā no IKP. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, pastāv risks, ka 2019. gadā būs novirze no minētā ieteikuma.

               (8)Attiecībā uz 2020. gadu Padome 2019. gada XX. jūnijā ieteica Ungārijai veikt vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka valdības primāro neto izdevumu nominālā pieauguma temps nepārsniedz 4,7 %, kas atbilst ikgadējai strukturālajai korekcijai 0,75 % apmērā no IKP. Tas ļautu Ungārijai veikt atbilstīgas korekcijas vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, nemainīgas politikas apstākļos 2020. gadā pastāv risks novirzīties no minētās prasības. Kopumā Padome uzskata, ka no 2019. gada būs nepieciešami turpmāki būtiski pasākumi, lai panāktu atbilstību Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem saskaņā ar Ungārijai 2019. gada XX. jūnijā adresēto ieteikumu ar mērķi koriģēt būtisko novēroto novirzi no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai.

               (9)Spēcīgas ekonomikas ekspansijas apstākļos vispārējais nodarbinātības līmenis ir ievērojami uzlabojies, taču ne visas grupas vienlīdz ir guvušas labumu no tā. Salīdzinājumā ar ES vidējo rādītāju joprojām ir lielas nodarbinātības līmeņa un algu atšķirības starp dažādu prasmju grupām un vīriešiem un sievietēm. Vīriešu un sieviešu nodarbinātības atšķirības ir ļoti lielas, daļēji tāpēc, ka kvalitatīvas bērnu aprūpes piedāvājums ir ierobežots. Darba tirgus rezultāti dažādās neaizsargātās grupās, kas ietver arī romus un personas ar invaliditāti, ir vāji. Sabiedrisko darbu shēma nav efektīva attiecībā uz dalībnieku iekļaušanu primārajā darba tirgū, bet tās mērogs joprojām ir ievērojams, neraugoties uz to, ka tas tika samazināts. Citas politikas, kuru mērķis ir palīdzēt bezdarbniekiem vai ekonomiski neaktīviem cilvēkiem atrast darbu vai mācības, nav pietiekami mērķorientētas. Digitālo prasmju attīstīšana varētu palīdzēt uzlabot nodarbināmību. Nesen veiktie pasākumi ir paredzēti, lai atgrieztu darbā pensionētus cilvēkus un laika gaitā palielinātu šādu cilvēku skaitu. Ungārijas vispārējais stāvoklis nabadzības jomā kopš 2013. gada uzlabojas. Bezdarbnieka pabalstu ilgums ir īsākais ES, proti, ne ilgāks kā trīs mēneši, kas ir krietni mazāk par vidējo laiku, kas vajadzīgs, lai atrastu darbu.

               (10)Nabadzības vai sociālās atstumtības riskam pakļautu personu īpatsvars sarūk. Ir notikusi skaidra pāreja no sociālajiem pabalstiem uz ģimenes atbalstu saistībā ar darbu un pabalstiem natūrā, tomēr tie nav pietiekami vērsti uz nabadzīgiem iedzīvotājiem. Lai gan mājokļa īpašumtiesību subsīdijas ir pieaugušas, sociālo mājokļu piedāvājums nav uzlabojies.

               (11)Izglītības rezultāti ir zem ES vidējā rādītāja, un ir vērojamas lielas teritoriālās atšķirības. Salīdzinājumā ar ES vidējiem rādītājiem priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas rādītājs ir augstāks, bet terciārās izglītības iegūšanas līmenis ir zemāks. Izglītības sistēma kavē sociālo mobilitāti. Skolēni tiek agri novirzīti uz dažādiem skolu veidiem, tādēļ pastāv lielas atšķirības izglītības rezultātu un profesionālās ievirzes jomā. To skolu īpatsvars, kurās vairākums ir romi, palielinājās no 10 % 2008. gadā līdz 15 % 2017. gadā. Nesen tika veikti pasākumi, kas vērsti uz nelabvēlīgā situācijā esošu skolēnu vienmērīgu sadalījumu skolās, bet to ietekmi ierobežo nevalstisko skolu atbrīvojums no prasības uzņemt nelabvēlīgā situācijā esošus skolēnus. Nelabvēlīgā situācijā esoši bērni parasti ir koncentrēti arodvidusskolās, kurās ir biežāk vērojams zemāks pamatprasmju līmenis, lielāks priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas rādītājs un zemākas atalgojuma un karjeras iespējas. Nelabvēlīgā situācijā esošo grupu, jo īpaši romu, zemā līdzdalība kvalitatīvā izglītībā ir zaudēta iespēja attīstīt cilvēkkapitālu. Arī skolotāju trūkums joprojām ir problēma. Pēdējo gadu laikā ir palielinājies skolotāju atalgojums, taču salīdzinājumā ar citiem terciārās izglītības absolventiem tas joprojām ir samērā zems. Nelielais skaits studentu, kas iegūst augstāko izglītību, neatbilst lielajam pieprasījumam pēc augsti kvalificētiem darba ņēmējiem un terciārās izglītības absolventu piemaksām pie algas, kas ir visaugstākās ES. Ungārijas augstākās izglītības iestādēm ir viszemākais finanšu autonomijas līmenis ES. Turklāt 2017. gada aprīļa grozījumi Augstākās izglītības likumā, ar ko noteica papildu prasības starptautisku universitāšu darbībai Ungārijā, rada papildu bažas par akadēmisko brīvību. Starptautiskā mērogā visaugstāk novērtētā Ungārijas universitāte 2018. gadā paziņoja par savu nodomu atstāt valsti regulējuma nenoteiktības dēļ, ko radīja šie grozījumi.

               (12)Veselības rezultāti ir vājāki nekā vairākumā citu ES valstu, un tas atspoguļo gan neveselīgu dzīvesveidu, gan veselības aprūpes pakalpojumu ierobežoto efektivitāti. Smēķēšanas, ar alkohola lietošanu saistīto traucējumu un aptaukošanās izplatība ir viena no augstākajām ES. ES mērogā Ungārijā ir vislielākā priekšlaicīgas nāves varbūtība sliktās gaisa kvalitātes dēļ. Novēršamo nāves gadījumu skaits ir viens no augstākajiem ES, un tas daļēji ir nepietiekamas pārbaudes un primārās aprūpes pārvaldības dēļ. Attiecībā uz piekļuvi kvalitatīvai aprūpei ir ievērojamas sociālekonomiskās atšķirības. Publiskā sektora izdevumi veselības aprūpes jomā ir zem ES vidējā rādītāja, iedzīvotāji paļaujas uz personīgajiem maksājumiem par piekļuvi kvalitatīviem pakalpojumiem, un tas var vēl vairāk paplašināt sociālekonomisko plaisu veselības aprūpes jomā. Sistēmas pamatā joprojām ir slimnīcas, un ir nepilnības primārajā aprūpē, jo īpaši attiecībā uz hronisku slimību agrīnu diagnosticēšanu un profilaksi. Veselības aprūpes personāla ievērojamais trūkums apgrūtina piekļuvi aprūpei nabadzīgākos apgabalos.

               (13)Pētniecības un inovācijas spēju palielināšana varētu uzlabot Ungārijas pieticīgo sniegumu inovācijas jomā un palielināt ražīgumu. Zemo intelektuālā īpašuma uzkrājumu līmeni atspoguļo nelielais patentu, preču zīmju un dizainparaugu pieteikumu skaits, neliels skaits inovatīvu uzņēmumu un mazo un vidējo uzņēmumu zemā internacionalizācijas pakāpe. Mazie uzņēmumi ir īpaši atturīgi attiecībā uz inovāciju ieviešanu, un tas kavē to iesaistīšanos globālajās vērtību ķēdēs. Pētniecība un izstrāde uzņēmējdarbībā ir koncentrēta dažos lielos, galvenokārt ārvalstu uzņēmumos, un tai tiek piešķirts dāsns valdības atbalsts. Atbalsts zinātnes un uzņēmumu sadarbībai palīdzētu uzlabot sniegumu inovācijas jomā un tehnoloģiju pārnesi. Publiskā sektora zinātnes kvalitāte cieš no neefektīvas pētniecības un izstrādes politikas un nepietiekama finansējuma, jo publiskā sektora finansējums pētniecībai un izstrādei ir krietni zem ES vidējā rādītāja. Nesen veiktie politikas pasākumi, kuru mērķis ir samazināt finansējumu un ierobežot akadēmisko un pētniecības forumu neatkarību, rada nenoteiktību akadēmiskos un pētniecības forumos, kā rezultātā izcili pētniecības talanti var emigrēt un var būt risks, ka pētniecības kvalitāte pastāvīgi kritīsies.

               (14)Vietējā sabiedriskā transporta vājā savienojamība un pārvietošanās lielās izmaksas veicina bezdarbu mazāk attīstītos reģionos. Autoceļu un dzelzceļa tīklu sliktais stāvoklis kavē mobilitāti un mazina satiksmes drošību; vairāk nekā puse no autoceļu tīkla ir sliktā stāvoklī, jo īpaši mazāk attīstītos reģionos. Transporta tīkli ir koncentrēti ap Budapeštu, bet vietējie tīkli un valsts līmeņa transversālie savienojumi nav labi attīstīti. Ceļu satiksmes sastrēgumi rada arvien lielākas problēmas, un tas ir Ungārijas pilsētu rajonu ražīguma šķērslis. Turklāt autotransporta radītās siltumnīcefekta gāzu emisijas pēdējo piecu gadu laikā ir ievērojami palielinājušās. Donavas iekšzemes kuģošanu, kam traucē zems ūdens līmenis, varētu uzlabot ar mazāk ierobežojošu regulējumu.

               (15)Dzīvojamo ēku sektorā energoefektivitāte joprojām ir zemā līmenī. Ir jāsagatavo elektroenerģijas ražošanas tīkls, ņemot vērā, ka pieaug atjaunojamo energoresursu elektroenerģijas decentralizētas ražošanas nozīme. Puse no Ungārijas teritorijas ir būtiski pakļauta klimata pārmaiņu radītajiem riskiem, tostarp sausumam un plūdiem, kas rada nepieciešamību veikt ieguldījumus ūdens resursu apsaimniekošanā lielākajās upēs. Gaisa piesārņojums un ūdens kvalitāte joprojām raisa bažas. Galvenie piesārņojuma avoti ir cietā kurināmā sadedzināšana mājokļu sektorā, lauksaimniecība un transporta emisijas. Aprites ekonomika joprojām ir sākotnējā posmā, sadzīves atkritumu reciklēšana nav pietiekami attīstīta, un ekonomikas instrumenti nav pietiekami, lai risinātu vides problēmas Ungārijā.

               (16)Joprojām pastāv bažas saistībā ar korupcijas novēršanu un saukšanu pie atbildības par korupciju. Vairāki rādītāji liecina, ka korupcijas iespējamība Ungārijā pēdējo gadu laikā ir pieaugusi. Korupcijas riski un favorītisms izkropļo resursu sadali, jo tie netiek novirzīti visražīgākajiem uzņēmumiem. Cīņā pret korupciju ārkārtīgi svarīga ir prokuratūras darbība. Kaut arī šķiet, ka pasākumi zema līmeņa korupcijas apkarošanai ir bijuši sekmīgi, nav pazīmju, kas liecinātu par apņēmīgu rīcību, lai nopietnu aizdomu gadījumā saukt pie atbildības par korupciju, kurā iesaistītas augsta līmeņa amatpersonas vai tām pietuvinātas personas. Atbildība par lēmumiem izbeigt izmeklēšanu raisa bažas, jo nav efektīvu tiesiskās aizsardzības līdzekļu šādu lēmumu apstrīdēšanai. Korupcijas novēršanu kavē arī publiskās iestādes, kas piemēro ierobežojumus, tostarp maksas par piekļuvi informācijai, kam ir atturoša ietekme.

               (17)Līdzsvara un atsvara sistēma, kam ir izšķiroša nozīme tiesu varas neatkarības nodrošināšanā, vispārējās jurisdikcijas tiesu sistēmā tika vēl vairāk vājināta. Valsts tiesu padomei ir arvien grūtāk līdzsvarot Valsts tiesu iestāžu biroja priekšsēdētāja pilnvaras. Tas raisa bažas par tiesu varas neatkarību. Attiecībā uz Administratīvo tiesu likumu jānorāda, ka valdība 2019. gada 30. maijā iesniedza likumprojektu, ar ko atceļ tiesību aktu par stāšanos spēkā un pārejas noteikumiem attiecībā uz administratīvajām tiesām.

               (18)Pēdējos gados publiskā iepirkuma regulējums ir uzlabojies, bet joprojām pastāv šķēršļi konkurencei. Tie ietver procedūru ar ierobežotu publicitāti izmantošanu un sistēmiskus pārkāpumus konkursa procedūrās, jo īpaši saistībā ar neatbilstošiem atlases un piešķiršanas kritērijiem un nevienlīdzīgu attieksmi pret pretendentiem. Lai gan daži rādītāji liecina par uzlabojumiem, joprojām ir liels skaits tādu procedūru, kurās ir tikai viens pretendents. Plašāka e-iepirkuma izmantošana varētu vēl vairāk uzlabot efektivitāti un pārredzamību.

               (19)Ungārijas sociālā dialoga struktūras un procesi joprojām ir nepietiekami attīstīti un neļauj jēgpilni iesaistīt sociālos partnerus politikas veidošanā un īstenošanā. Trūkumi ieinteresēto personu iesaistīšanā un ierobežotā pārredzamība pazemina politikas veidošanas kvalitāti un mazina tās pierādījumu bāzi. Tā rezultātā ir biežas un neprognozējamas izmaiņas noteikumos, un tas attur no ieguldījumiem ar augstu pievienoto vērtību.

               (20)Ir veikti pasākumi, lai vēl vairāk uzlabotu nodokļu sistēmu, taču vēl joprojām ir dažas problēmas. Nodokļu slogs darbaspēkam ir samazinājies, bet tas joprojām ir augsts zemu atalgotiem darba ņēmējiem. Sektoram specifiski nodokļi un liels skaits nelielu nodokļu sarežģī nodokļu sistēmu un palielina saistību izpildes izmaksas, jo īpaši mazākiem uzņēmumiem.

               (21)Regulatīvie šķēršļi un valsts iesaistīšanās produktu tirgos kavē efektīvu uzņēmumu atlasi un ierobežo konkurenci. Iestādes joprojām uztic konkrētus pakalpojumus valstij piederošiem uzņēmumiem vai tieši šiem nolūkiem izveidotiem privātiem uzņēmumiem. Daži īpaši pielāgoti tiesību akti un pasākumi un ad hoc atbrīvojumi no konkurences pārbaudēm kavē tirgus darbību un ieguldījumus. Tiesiskā regulējuma neparedzamība ir vēl viena problēma, jo īpaši mazumtirdzniecības nozarē, kas pēdējos gados sakārās ar biežām noteikumu izmaiņām. Pēdējā gada laikā ir ieviesti tiesību akti, ar ko paredz papildu īpašas atļaujas mazumtirdzniecības telpu izmantošanas vai plānojuma izmaiņām. Arī profesiju regulējums joprojām ir ierobežojošs. Konkurences trūkums šajās nozarēs var nelabvēlīgi ietekmēt inovāciju un efektivitāti.

               (22)Lai nodokļu sistēmas padarītu efektīvākas un taisnīgākas, ir būtiski apkarot agresīvu nodokļu plānošanu. Nodokļu maksātāju agresīvo nodokļu plānošanas stratēģiju blakusietekme uz citām dalībvalstīm nozīmē, ka papildus ES tiesiskajam regulējumam ir nepieciešama koordinēta politiskā rīcība valsts līmenī. Ungārija ir veikusi pasākumus pret agresīvu nodokļu plānošanu, bet valstī ir reģistrētas samērā lielas ienākošās un izejošās kapitāla plūsmas caur īpašam nolūkam dibinātām sabiedrībām, kam ir maza ietekme uz reālo ekonomiku vai tās vispār nav. Tā kā netiek veikti nodokļu ieturējumi par dividenžu, procentu un autoratlīdzību maksājumiem uz ārvalstīm (proti, ES rezidentu veiktiem maksājumiem trešo valstu rezidentiem), ko veic Ungārijā bāzēti uzņēmumi, minētie maksājumi var vispār netikt aplikti ar nodokļiem, ja tiem neuzliek nodokli arī saņēmējā jurisdikcijā.

               (23)ES līdzekļu plānošana laikposmam no 2021. līdz 2027. gadam varētu palīdzēt novērst dažas no ieteikumos norādītajām nepilnībām, jo īpaši jomās, uz kurām attiecas ziņojuma par valsti
                  7
                D pielikums. Tas ļautu Ungārijai optimāli izlietot šos līdzekļus apzinātajās nozarēs, ņemot vērā reģionālās atšķirības.

               (24)Komisija 2019. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Ungārijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2019. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2019. gada konverģences programmu un 2019. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti Ungārijai iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Novērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Ungārijā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (25)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2019. gada konverģences programmu, un tās atzinums
                  8
                ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Ungārijai 2019. un 2020. gadā rīkoties šādi.

               1.Nodrošināt atbilstību Padomes 2019. gada XX. jūnija ieteikumam ar mērķi koriģēt būtisko novirzi no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai.

               2.Turpināt visneaizsargātāko grupu integrāciju darba tirgū, jo īpaši, ceļot kvalifikāciju, un uzlabot sociālās palīdzības un bezdarbnieku pabalstu adekvātumu. Uzlabot izglītības rezultātus un palielināt nelabvēlīgā situācijā esošu grupu, jo īpaši romu, dalību kvalitatīvā vispārējā izglītībā. Uzlabot veselības rezultātus, atbalstot profilaktiskus veselības aizsardzības pasākumus un stiprinot primāro veselības aprūpi.

               3.Ņemot vērā reģionālās atšķirības, uz ieguldījumiem vērstu ekonomikas politiku koncentrēt uz pētniecību un inovāciju, mazoglekļa enerģētiku un transportu, atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūru, energoefektivitāti un resursefektivitāti. Uzlabot konkurenci publiskā iepirkuma jomā.

               4.Pastiprināt korupcijas apkarošanas regulējumu, tostarp uzlabojot prokuratūras centienus un piekļuvi publiskai informācijai, un stiprināt tiesu varas neatkarību. Uzlabot lēmumu pieņemšanas procesa kvalitāti un pārredzamību, izmantojot efektīvu sociālo dialogu un citu ieinteresēto personu iesaistīšanu, kā arī veicot regulārus un atbilstošus ietekmes novērtējumus. Turpināt nodokļu sistēmas vienkāršošanu, vienlaikus stiprinot to pret agresīvas nodokļu plānošanas risku. Uzlabot konkurenci un regulējuma paredzamību pakalpojumu nozarē.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        SWD(2019) 1016 final.

                     (3)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

                     (4)

                        COM(2014) 494 final.

                     (5)

                        Cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un pagaidu pasākumus, ko Komisija pārrēķina, izmantojot vispārpieņemtu metodoloģiju.

                     (6)

                        Valdības neto primāros izdevumus veido kopējie valdības izdevumi, izņemot procentu izdevumus, izdevumus saistībā ar Savienības programmām, kas ir pilnībā izlīdzināti ar ienākumiem no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas saistībā ar bezdarbnieku pabalstu izdevumiem. Valsts finansētā bruto pamatkapitāla veidošanas līmenis ir izlīdzināts 4 gadu laikposmā. Ir ņemti vērā tiesību aktos paredzētie diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu jomā ir atskaitīti.

                     (7)

                        SWD(2019) 1016 final.

                     (8)

                        Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 27.9.2019
            COM(2019) 420 final
            Ieteikums
            PADOMES LĒMUMS,
            ar ko pilnvaro sākt sarunas par nolīgumu starp Eiropas Savienību un Japānu par pasažieru datu reģistra (PDR) datu pārsūtīšanu un izmantošanu, lai novērstu un apkarotu terorismu un citus smagus starptautiskus noziegumus

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.MĒRĶIS

                  ES būtu jāsāk sarunas ar Japānu, lai parakstītu divpusēju nolīgumu, ar ko nosaka regulējumu un nosacījumus, saskaņā ar kuriem gaisa pārvadātājiem tiks atļauts pārsūtīt uz Japānu pasažieru datu reģistra (PDR) datus par tiem pasažieriem, kas izmanto lidojumus starp ES un Japānu, tādā veidā, kurš atbilst ES tiesību aktu prasībām.

               2. PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

                  PDR dati ir katra pasažiera ceļošanas dati, kas ietver visu informāciju, kura vajadzīga, lai gaisa pārvadātāji varētu veikt ceļojuma rezervāciju apstrādi. Šā ieteikuma kontekstā PDR dati ietver datus, kas savākti un iekļauti attiecīgā gaisa pārvadātāja automatizētajās rezervēšanas un izlidošanas kontroles sistēmās.

                  Eiropas Savienībā PDR datu apstrāde ir nozīmīgs kopīgās atbildes reakcijas uz terorismu un smagiem noziegumiem instruments un drošības savienības pamatelements. Ir pierādījies, ka PDR datu apstrādei, kuras gaitā tiek identificēti un izsekoti aizdomīgi ceļojumu maršruti nolūkā savākt pierādījumus un attiecīgā gadījumā atrast smagu noziegumu izdarītājus un to līdzzinātājus, kā arī atklāt noziedznieku tīklus, ir būtiska nozīme teroristu nodarījumu un smagu noziegumu novēršanā, atklāšanā, izmeklēšanā un saukšanā pie atbildības par tiem.

                  Eiropas Parlaments un Padome 2016. gada 27. aprīlī pieņēma Direktīvu (ES) 2016/681 par PDR datu izmantošanu teroristu nodarījumu un smagu noziegumu novēršanai, atklāšanai, izmeklēšanai un saukšanai pie atbildības par tiem (“PDR direktīva”)
                     1
                  . Minētā direktīva ļauj valstu iestādēm iegūt tiešu piekļuvi aviokompāniju rīcībā esošajai būtiskajai informācijai, pilnībā ievērojot tiesības uz datu aizsardzību. Ar to visām dalībvalstīm tiek nodrošināts svarīgs instruments terorisma un smagu noziegumu, tai skaitā narkotiku un cilvēku tirdzniecības un bērnu seksuālas izmantošanas, novēršanai, atklāšanai un izmeklēšanai. Termiņš, līdz kuram dalībvalstīm šī direktīva bija jātransponē savos tiesību aktos, bija 2018. gada 25. maijs
                     2
                  .

               Pasaules līmenī Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes Rezolūcijā 2396, kas tika pieņemta 2017. gada 21. decembrī, ir noteikts, ka ANO dalībvalstīm “ICAO standartu un ieteicamās prakses īstenošanas nolūkā ir jāattīsta spēja vākt, apstrādāt un analizēt pasažieru datu reģistra (PDR) datus un jānodrošina, ka visas to kompetentās valsts iestādes, izmantojot PDR datus un apmainoties ar tiem, pilnībā ievēro cilvēktiesības un pamatbrīvības”. Rezolūcijā arī pausts aicinājums ICAO “sadarboties ar ANO dalībvalstīm nolūkā noteikt PDR datu vākšanas, izmantošanas, apstrādes un aizsardzības standartu”
                  3
               . ICAO Gaisa transporta komiteja (GTK) 2019. gada martā izveidoja Pārvadājumu atvieglošanas pasākumu komisijas darba grupu, lai tā izskatītu priekšlikumus par standartiem un ieteicamo praksi (SUIP) attiecībā uz PDR datu vākšanu, izmantošanu, apstrādi un aizsardzību saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes Rezolūciju 2396 (2017). Minētā darba grupa ir pilnvarota: a) pārskatīt pašreizējos Čikāgas konvencijas 9. pielikuma 9. nodaļā ietvertos standartus un ieteicamo praksi attiecībā uz PDR; b) ņemot vērā Drošības Padomes lēmumu un apsvērumus, noteikt, vai tie jāpapildina ar papildu standartiem un ieteicamo praksi un/vai papildu norādījumiem; un c) vajadzības gadījumā izstrādāt jaunus noteikumus (standartus, ieteicamo praksi un/vai papildu norādījumus) par PDR datu vākšanu, izmantošanu, apstrādi un aizsardzību.

                  Attiecīgo personas datu pārsūtīšana no ES uz trešo valsti var notikt tikai saskaņā ar Regulas (ES) 2016/679 V nodaļas (“VDAR” ) noteikumiem par starptautiska rakstura nosūtīšanu
                     4
                  .

                  Pašlaik starp ES un trešām valstīm (proti, Austrāliju
                     5
                   un Amerikas Savienotajām Valstīm
                     6
                  ) ir spēkā divi starptautiski nolīgumi par PDR datu apstrādi un pārsūtīšanu. ES Tiesa 2017. gada 26. jūlijā pieņēma atzinumu par paredzēto nolīgumu starp ES un Kanādu, kas tika parakstīts 2014. gada 25. jūnijā
                     7
                  . Tiesa nolēma, ka nolīgumu paredzētajā veidā nevar noslēgt, jo daži no tā noteikumiem nav saderīgi ar ES atzītajām pamattiesībām uz privātumu un personas datu aizsardzību. Konkrētāk, Tiesa noteica papildu juridiskās prasības attiecībā uz neatkarīgas iestādes veiktu uzraudzību, sensitīviem datiem, PDR datu automatizētu apstrādi, PDR datu apstrādes nolūkiem un PDR datu saglabāšanu, izmantošanu, izpaušanu un tālāku pārsūtīšanu. Pēc tam, kad Eiropas Komisija 2017. gada decembrī bija saņēmusi Padomes atļauju, 2018. gada jūnijā tika sāktas jaunas sarunas ar Kanādu par PDR. 2019. gada 17. un 18. jūlijā Monreālā notikušajā 17. ES un Kanādas samitā ES un Kanāda pauda gandarījumu par minēto sarunu noslēgšanu. Kaut arī Kanāda norādīja, ka nolīgums ir juridiski jāpārbauda, puses, ņemot vērā šo pārbaudi, apņēmās pēc iespējas drīz noslēgt šo nolīgumu, tādējādi atzīstot šā nolīguma būtisko nozīmi drošības uzlabošanā, vienlaikus nodrošinot privātumu un personas datu aizsardzību.

               3.PRIEKŠLIKUMA MĒRĶIS

                  Japāna ir Eiropas Savienības cieša un stratēģiska partnere cīņā pret terorismu un citiem smagiem starptautiskiem noziegumiem. Eiropas Savienība un Japāna cieši sadarbojas Apvienoto Nāciju Organizācijā, G20, G7 un citos daudzpusējos forumos, lai uzlabotu globālās drošības regulējumus un uzlabotu savu pilsoņu drošību.

                  ES un Japānas stratēģiskās partnerības nolīgums, kas tika parakstīts 2018. gada jūlijā, nostiprina vispārējo partnerību un nosaka, ka “Puses, ciktāl tas atbilst Pušu normatīvajiem aktiem, cenšas izmantot pieejamos instrumentus, piemēram, pasažieru datu reģistrus, lai novērstu un apkarotu teroraktus un smagus noziegumus, ievērojot tiesības uz privāto dzīvi un personas datu aizsardzību”. ES un Japānas PDR nolīgums palīdzētu stiprināt ierosināto partnerību ilgtspējīgas savienojamības un kvalitātes infrastruktūras jomā starp Eiropas Savienību un Japānu, jo īpaši uzlabojot gaisa transporta drošību.

                  Eiropas Komisija 2019. gada 23. janvārī pieņēma lēmumu par aizsardzības līmeņa pietiekamību attiecībā uz personas datu pārsūtīšanu no ES uz Japānu starp uzņēmējiem
                     8
                  . Šajā saistībā Eiropas Komisija arī novērtēja nosacījumus un drošības pasākumus, saskaņā ar kuriem Japānas valsts iestādes, tostarp tiesībaizsardzības iestādes, var piekļūt šo uzņēmēju rīcībā esošajiem datiem.

                  Japāna ir skaidri paudusi Eiropas Komisijai interesi sākt sarunas nolūkā noslēgt PDR nolīgumu ar Eiropas Savienību. Japāna nesen jo īpaši norādīja, ka, ņemot vērā 2020. gada Olimpiskās spēles Japānā, ir steidzami nepieciešams iegūt PDR datus no ES pārvadātājiem, lai reaģētu uz paredzamo drošības risku palielināšanos.

                  Saskaņā ar Japānas tiesību aktiem (Muitas likums un Imigrācijas kontroles un bēgļu atzīšanas likums) aviosabiedrībām ir jānosūta pasažieru datu reģistra (PDR) dati Japānas Muitas un tarifu birojam un Imigrācijas birojam. Šā tiesību akta mērķis ir uzlabot Japānas drošību, saņemot PDR datus pirms pasažiera ierašanās vai ieceļošanas, un tādējādi tas ievērojami uzlabo iestāžu spēju efektīvi un iedarbīgi veikt pasažieru ceļojumu riska iepriekšēju novērtējumu.

                  Gaisa pārvadātāji un to asociācijas arī vairākkārt ir lūguši Eiropas Komisiju nodrošināt juridisko noteiktību gaisa pārvadātājiem, kas veic lidojumus starp ES un Japānu, ņemot vērā to pienākumu sniegt Japānai tikai tādus PDR datus, kuri ir apkopoti un tiek glabāti to automatizētajās rezervēšanas un izlidošanas kontroles sistēmās.

                  Ņemot vērā nepieciešamību izmantot PDR datus, apkarojot terorismu un cita veida smagus starptautisku noziegumus, ir vajadzīgs risinājums, kas nodrošinātu juridisko pamatu ES līmenī attiecībā uz PDR datu pārsūtīšanu no ES uz Japānu. Tajā pašā laikā topošajā nolīgumā būtu jānodrošina atbilstoši datu aizsardzības pasākumi Vispārīgās datu aizsardzības regulas 46. panta 2. punkta a) apakšpunkta nozīmē, tostarp neatkarīgas uzraudzības sistēma. Topošajā nolīgumā būtu jāievēro pamattiesības un jāņem vērā principi, kas ir atzīti Savienības Pamattiesību hartā, konkrēti, tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību, kas atzītas hartas 7. pantā, tiesības uz personas datu aizsardzību, kas atzītas hartas 8. pantā, un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību un taisnīgu tiesu, kas atzītas hartas 47. pantā.

                  PDR datu pārsūtīšana uz Japānu būtu līdzeklis, lai vēl vairāk veicinātu tiesībaizsardzības sadarbību ar Eiropas Savienību, tostarp, Japānai sniedzot analītisku informāciju, kas izriet no PDR datiem, kompetentajām dalībvalstu iestādēm, kā arī Eiropolam un/vai Eurojust atbilstīgi to attiecīgajām pilnvarām.

               4.PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI

                  Šajā ieteikumā sākt sarunas ar Japānu par PDR nolīgumu ņem vērā piemērojamo ES tiesisko regulējumu datu aizsardzības un PDR jomā, proti, Regulu (ES) 2016/679, Direktīvu (ES) 2016/680
                     9
                   un Direktīvu (ES) 2016/681, kā arī Līgumu un Pamattiesību hartu, kā tas interpretēts attiecīgajā Eiropas Savienības Tiesas judikatūrā, jo īpaši Tiesas Atzinumā 1/15.

                  Ieteikumā arī ņem vērā atļauju, ko Eiropas Komisija saņēma no Padomes 2017. gada decembrī, sākt sarunas par nolīgumu starp ES un Kanādu par PDR datu pārsūtīšanu un izmantošanu.

                  Šis ieteikums ir saskaņā ar juridiskajām prasībām, kas noteiktas Tiesas Atzinumā 1/15. Tā pamatā ir Līguma par Eiropas Savienības darbību 218. pants. Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 218. pantu Eiropas Komisiju ieceļ par Savienības sarunu vedēju.

               Ieteikums

               PADOMES LĒMUMS,

               ar ko pilnvaro sākt sarunas par nolīgumu starp Eiropas Savienību un Japānu par pasažieru datu reģistra (PDR) datu pārsūtīšanu un izmantošanu, lai novērstu un apkarotu terorismu un citus smagus starptautiskus noziegumus

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 218. panta 3. un 4. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               tā kā:

               (1)Būtu jāsāk risināt sarunas nolūkā noslēgt nolīgumu starp Savienību un Japānu par pasažieru datu reģistra (PDR) datu pārsūtīšanu un izmantošanu, lai novērstu un apkarotu terorismu un citus smagus starptautiskus noziegumus.

               (2)Nolīgumā būtu jāievēro pamattiesības un jāņem vērā principi, kas ir atzīti Savienības Pamattiesību hartā, konkrēti, tiesības uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību, kas atzītas hartas 7. pantā, tiesības uz personas datu aizsardzību, kas atzītas hartas 8. pantā, un tiesības uz efektīvu tiesību aizsardzību un taisnīgu tiesu, kas atzītas hartas 47. pantā. Nolīgums būtu jāpiemēro saskaņā ar minētajām tiesībām un principiem,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Ar šo Eiropas Komisija tiek pilnvarota Savienības vārdā risināt sarunas par nolīgumu starp Savienību un Japānu par pasažieru datu reģistra (PDR) datu pārsūtīšanu un izmantošanu, lai novērstu un apkarotu terorismu un citus smagus starptautiskus noziegumus.

               2. pants

               Sarunu norādes ir izklāstītas pielikumā.

               3. pants

               Sarunas risina, apspriežoties ar īpašo komiteju, ko ieceļ Padome.

               4. pants

               Šis lēmums ir adresēts Eiropas Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2016/681 (2016. gada 27. aprīlis) par pasažieru datu reģistra (PDR) datu izmantošanu teroristu nodarījumu un smagu noziegumu novēršanai, atklāšanai, izmeklēšanai un saukšanai pie atbildības par tiem (OV L 119, 4.5.2016., 132. lpp.).

                     (2)

                        Saistībā ar aktuālo situāciju attiecībā uz PDR direktīvas īstenošanu skatīt Deviņpadsmito progresa ziņojumu virzībā uz efektīvu un patiesu drošības savienību (COM(2019) 353 final, 24.7.2019.).

                     (3)

                        Drošības padomes rezolūcija 2396 (2017) par draudiem starptautiskajam mieram un drošībai, ko rada ārvalstu kaujinieki teroristi, kuri atgriežas.

                     (4)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2016/679 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un ar ko atceļ Direktīvu 95/46/EK (Vispārīgā datu aizsardzības regula) (OV L 119, 4.5.2016., 1. lpp.).

                     (5)

                        OV L 186, 14.7.2012., 4. lpp.

                     (6)

                        OV L 215, 11.8.2012., 5. lpp.

                     (7)

                        Tiesas (virspalāta) 2017. gada 26. jūlija Atzinums 1/15, ECLI:EU:C:2017:592.

                     (8)

                        Komisijas Īstenošanas lēmums (ES) 2019/419 (2019. gada 23. janvāris), kas pieņemts saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2016/679, par personas datu pietiekamu aizsardzību Japānā atbilstoši Likumam par personas informācijas aizsardzību (izziņots ar dokumenta numuru C(2019) 304) (OV L 76, 19.3.2019., 1. lpp.).

                     (9)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2016/680 (2016. gada 27. aprīlis) par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi, ko veic kompetentās iestādes, lai novērstu, izmeklētu, atklātu noziedzīgus nodarījumus vai sauktu pie atbildības par tiem vai izpildītu kriminālsodus, un par šādu datu brīvu apriti, ar ko atceļ Padomes Pamatlēmumu 2008/977/TI (OV L 119, 4.5.2016., 89. lpp.).

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 27.9.2019
            COM(2019) 420 final
            PIELIKUMS
            dokumentam
            Ieteikums PADOMES LĒMUMS,
            ar ko pilnvaro sākt sarunas par nolīgumu starp Eiropas Savienību un Japānu par pasažieru datu reģistra (PDR) datu pārsūtīšanu un izmantošanu, lai novērstu un apkarotu terorismu un citus smagus starptautiskus noziegumus

               PIELIKUMS

               Norādes sarunām par nolīgumu starp Eiropas Savienību un Japānu par pasažieru datu reģistra (PDR) datu pārsūtīšanu un izmantošanu, lai novērstu un apkarotu terorismu un citus smagus starptautiskus noziegumus

               Sarunu gaitā Eiropas Komisijai būtu jācenšas sasniegt turpmāk izklāstītos mērķus.

               (1)Nolīguma mērķim vajadzētu būt nodrošināt PDR datu pārsūtīšanas uz Japānu juridisko pamatu, nosacījumus un drošības pasākumus.

               (2)Nolīgumā būtu pienācīgi jāatspoguļo PDR datu izmantošanas nepieciešamība un nozīme terorisma un citu smagu starptautisku noziegumu novēršanā un apkarošanā.

               (3)Šajā nolūkā šā nolīguma mērķim vajadzētu būt reglamentēt PDR datu pārsūtīšanu un izmantošanu tikai ar mērķi novērst un apkarot terorismu un citus smagus starptautiskus noziegumus, pilnībā ievērojot personu privātuma, personas datu, personu pamattiesību un brīvību aizsardzību saskaņā ar nosacījumiem, kas tiks izklāstīti nolīgumā.

               (4)Nolīgumā būtu arī jāatzīst, ka pārsūtot PDR datus uz Japānu, tiks veicināta policijas un tiesu iestāžu sadarbība, kas tiks panākta, pārsūtot analītisku informāciju, kura izriet no PDR datiem. Tādēļ ar nolīgumu būtu jānodrošina Japānas kompetento iestāžu analītiskās informācijas pārsūtīšana dalībvalstu policijas un tiesu iestādēm, kā arī Eiropolam un Eurojust atbilstīgi to attiecīgajai kompetencei.

               (5)Lai garantētu atbilstību datu izmantošanas mērķa ierobežojuma principam, ar nolīgumu būtu jāierobežo PDR datu apstrāde, lai tā notiktu vienīgi ar mērķi novērst, atklāt, izmeklēt vai saukt pie atbildības par terorismu un citiem smagiem starptautiskiem noziegumiem, pamatojoties uz definīcijām, kas noteiktas attiecīgajos ES instrumentos.

               (6)Ar nolīgumu būtu jānodrošina, ka pilnībā tiek ievērotas pamattiesības un pamatbrīvības, kā tas noteikts Līguma par Eiropas Savienību 6. pantā, jo īpaši tiesības uz savu personas datu aizsardzību, kā tas noteikts Līguma par Eiropas Savienības darbību 16. pantā un ES Pamattiesību hartas 8. pantā. Ar nolīgumu būtu arī jānodrošina, ka pilnībā tiek ievēroti nepieciešamības un samērīguma principi attiecībā uz tiesībām uz privāto un ģimenes dzīvi un personas datu aizsardzību, kā noteikts ES Pamattiesību hartas 7. pantā un 8. pantā, kā to interpretējusi Tiesa savā Atzinumā 1/15 par paredzēto ES un Kanādas PDR nolīgumu.

               (7)Ar nolīgumu būtu jānodrošina juridiskā noteiktība, jo īpaši attiecībā uz gaisa pārvadātājiem, nodrošinot tiem juridisko pamatu to automatizētajās rezervēšanas un izlidošanas kontroles sistēmās glabāto PDR datu pārsūtīšanai.

               (8)Nolīgumā būtu skaidri un precīzi jānosaka nepieciešamie aizsardzības pasākumi un pārbaudes attiecībā uz personas datu, personu pamattiesību un brīvību aizsardzību neatkarīgi no viņu valstspiederības un dzīvesvietas saistībā ar PDR datu pārsūtīšanu uz Japānu. Šiem drošības pasākumiem būtu jānodrošina sekojošais.

               (a)Pārsūtāmo PDR datu kategorijas būtu izsmeļoši un skaidri un precīzi jānorāda saskaņā ar starptautiskajiem standartiem. Datu pārsūtīšana būtu jāsamazina līdz nepieciešamajam minimumam, un tai vajadzētu būt samērīgai ar nolīguma konkrēto mērķi.

               (b)Nebūtu jāapstrādā sensitīvi dati ES tiesību aktu izpratnē, tostarp personas dati, kas atklāj informāciju par rases vai etnisko izcelsmi, politiskajiem uzskatiem, reliģisko vai filozofisko pārliecību, dalību arodbiedrībās vai personas veselības stāvokli, dzimumdzīvi vai seksuālo orientāciju.

               (c)Nolīgumā būtu jāiekļauj noteikumi par datu drošību, jo īpaši atļaujot tikai ierobežotam skaitam īpaši pilnvarotu personu piekļūt PDR datiem un paredzot pienākumu nekavējoties ziņot Eiropas datu aizsardzības uzraudzības iestādēm par datu drošības pārkāpumiem, kas skar PDR datus, — izņemot gadījumus, kad ir maz ticams, ka šis pārkāpums varētu radīt risku fizisku personu tiesībām un brīvībām, — kā arī norādot uz efektīvām un atturošām sankcijām.

               (d)Nolīgumā būtu jāietver noteikumi par atbilstošu un pārredzamu pasažieru informēšanu saistībā ar viņu PDR datu apstrādi, kā arī par tiesībām tikt individuāli informētiem par datu izmantošanu pēc ierašanās, par piekļuvi tiem un attiecīgā gadījumā par to labošanu un dzēšanu.

               (e)Ar nolīgumu būtu jānodrošina tiesības uz efektīviem administratīviem un tiesiskiem aizsardzības līdzekļiem, nediskriminējot nevienu personu, kuras dati tiek apstrādāti saskaņā ar nolīgumu, neatkarīgi no tās valstspiederības vai dzīvesvietas, atbilstīgi ES Pamattiesību hartas 47. pantam.

               (f)Ar nolīgumu būtu jānodrošina, ka datu automatizēta apstrāde balstās uz konkrētiem, objektīviem, nediskriminējošiem un uzticamiem iepriekš noteiktiem kritērijiem, un to nevajadzētu izmantot kā vienīgo pamatu lēmumiem, kuri varētu radīt negatīvas tiesiskās sekas vai kuri būtiski skartu kādu personu. PDR datus vajadzētu salīdzināt tikai ar tām datubāzēm, kas ir saistītas ar nolīgumā iekļautajiem mērķiem, un tām vajadzētu būt ticamām un atjauninātām.

               (g)Japānas kompetentajai iestādei PDR datu izmantošana ne tikai drošības un robežkontroles pārbaudes mērķiem būtu jāveic, pamatojoties uz jauniem apstākļiem un ievērojot materiāltiesiskus un procesuālus nosacījumus, kuru pamatā ir objektīvi kritēriji. Jo īpaši attiecībā uz šādu izmantošanu būtu jāveic iepriekšēja pārbaude, ko veic vai nu tiesa, vai neatkarīga administratīva iestāde, izņemot pamatoti noteiktus steidzamības gadījumus.

               (h)PDR datu glabāšanas termiņš būtu jāierobežo, un tas nedrīkst būt ilgāks par to, kas nepieciešams sākotnējā mērķa sasniegšanai. PDR datu saglabāšanai pēc tam, kad gaisa transporta pasažieri no Japānas izlido, būtu jāatbilst prasībām, kas noteiktas Tiesas judikatūrā. Nolīgumā būtu jāparedz, ka datus pēc glabāšanas termiņa beigām dzēš vai padara anonīmus tādā veidā, ka attiecīgā persona vairs nav identificējama.

               (i)Nolīgumam būtu jānodrošina, ka PDR datu tālāka izpaušana citām valsts iestādēm tajā pašā valstī vai citās valstīs var notikt tikai atsevišķos gadījumos un ievērojot konkrētus nosacījumus un drošības pasākumus. Šāda izpaušana jo īpaši var notikt tikai tad, ja saņēmējiestāde veic ar terorisma vai smagu starptautisku noziegumu apkarošanu saistītus uzdevumus un nodrošina tādu pašu aizsardzību, kāda noteikta nolīgumā. Dati tālāk citu trešo valstu kompetentajām iestādēm būtu jāpārsūta tikai tad, ja ES ar šīm valstīm ir noslēgusi līdzvērtīgus PDR nolīgumus vai attiecībā uz tām ES ir pieņēmusi lēmumu par aizsardzības līmeņa pietiekamību saskaņā ar ES datu aizsardzības tiesību aktiem, kas piemērojami attiecīgajām iestādēm, kurām paredzēts pārsūtīt PDR datus.

               (9)Nolīgumam būtu jānodrošina uzraudzības sistēma, ko īsteno neatkarīga valsts iestāde, kura ir atbildīga par datu aizsardzību un kurai ir efektīvas izmeklēšanas, iejaukšanās un izpildes pilnvaras, lai īstenotu uzraudzību pār tām valsts iestādēm, kas izmanto PDR datus. Minētajai iestādei vajadzētu būt pilnvarām izskatīt personu sūdzības, jo īpaši saistībā ar viņu PDR datu apstrādi. Valsts iestādēm, kas izmanto PDR datus, vajadzētu būt pienākumam nodrošināt, ka tiek ievēroti noteikumi par personas datu aizsardzību saskaņā ar šo nolīgumu.

               (10)Nolīgumā būtu jāparedz, ka datus pārsūta, izmantojot tikai datu eksporta (“push”) sistēmu.

               (11)Ar nolīgumu būtu jānodrošina, ka PDR datu nosūtīšanas periodiskums un termiņi nedrīkstētu radīt nepamatotu slogu pārvadātājiem, un tie būtu jānosaka, nepārsniedzot to, kas ir obligāti vajadzīgs.

               (12)Ar nolīgumu būtu jānodrošina, ka gaisa pārvadātājiem netiek prasīts vākt vēl citus datus papildus tiem, ko tie jau vāc, vai vākt konkrētu veidu datus, bet tiek prasīts nosūtīt tikai tos datus, ko tie jau vāc savas darījumdarbības ietvaros.

               (13)Nolīgumā būtu jāiekļauj noteikumi par regulāru un kopīgu visu nolīguma īstenošanas aspektu pārskatīšanu, tostarp attiecībā uz iepriekš noteiktu modeļu un kritēriju, un datubāzu ticamību un aktualitāti, kā arī glabāto datu samērīguma novērtēšanu, ņemot vērā to vērtību terorisma un citu smagu starptautisku noziegumu novēršanā un apkarošanā.

               (14)Nolīgumā jāparedz strīdu izšķiršanas mehānisms attiecībā uz tā interpretāciju, piemērošanu un īstenošanu.

               (15)Nolīgums būtu jānoslēdz uz 7 gadu laikposmu, un tajā būtu jāiekļauj noteikums, saskaņā ar kuru nolīgumu var atjaunot uz līdzīgu laikposmu, ja vien kāda no nolīguma pusēm to neizbeidz.

               (16)Nolīgumā būtu jāiekļauj klauzula par tā teritoriālo piemērošanu.

               (17)Šim nolīgumam vajadzētu būt autentiskam angļu, bulgāru, čehu, dāņu, franču, grieķu, holandiešu, horvātu, igauņu, itāļu, latviešu, lietuviešu, maltiešu, poļu, portugāļu, rumāņu, slovāku, slovēņu, somu, spāņu, ungāru, vācu un zviedru valodā; un tajā būtu jāiekļauj atbilstīga klauzula par valodām.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 21.11.2018
            COM(2018) 803 final
            Ieteikums
            PADOMES LĒMUMS,
            ar ko konstatē, ka Rumānija, reaģējot uz Padomes 2018. gada 22. jūnija ieteikumu, nav rīkojusies iedarbīgi
            {SWD(2018) 503 final}

               Ieteikums

               PADOMES LĒMUMS,

               ar ko konstatē, ka Rumānija, reaģējot uz Padomes 2018. gada 22. jūnija ieteikumu, nav rīkojusies iedarbīgi

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97
                  1
                un jo īpaši tās 10. panta 2. punkta ceturto daļu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               tā kā:

               (1)Padome 2018. gada 22. jūnijā saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (“LESD”) 121. panta 4. punktu nolēma, ka Rumānijā ir novērojama nozīmīga novirze no korekcijām vidēja termiņa budžeta – -1% no IKP – mērķa sasniegšanai.

               (2)Ņemot vērā, ka tika konstatēta nozīmīga novirze, Padome 2018. gada 22. jūnijā izdeva ieteikumu Rumānijai
                  2
                veikt nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka valdības neto primāro izdevumu
                  3
                nominālā pieauguma temps nepārsniedz 3,3 % 2018. gadā un 5,1 % 2019. gadā, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,8 % apmērā no IKP (katrā no šiem gadiem). Tā arī ieteica Rumānijai izmantot visus neparedzētos papildu ieņēmumus budžeta deficīta samazināšanai, savukārt budžeta konsolidācijas pasākumiem būtu jānodrošina stabili uzlabojumi vispārējās valdības strukturālā budžeta bilancē tādā veidā, kas labvēlīgs izaugsmei. Padome noteica, ka Rumānijai līdz 2018. gada 15. oktobrim ir jāziņo par pasākumiem, kas veikti, reaģējot uz šo ieteikumu.

               (3)Komisija 2018. gada 27. un 28. septembrī Rumānijā rīkoja pastiprinātas uzraudzības misiju nolūkā veikt uzraudzību uz vietas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 11. panta 2. punktu. Pēc tam, kad Komisija bija nosūtījusi savus pagaidu konstatējumus Rumānijas iestādēm, aicinot tās sniegt savus komentārus, Komisija 2018. gada 21. novembrī par saviem konstatējumiem ziņoja Padomei. Pēcāk šie konstatējumi tika publiskoti. Komisijas ziņojumā ir konstatēts, ka Rumānijas iestādes 2018. gada nominālā deficīta mērķi uztur nedaudz zem 3 % no IKP un tādējādi neplāno rīkoties atbilstoši Padomes 2018. gada 22. jūnija ieteikumam. Valdības plāni attiecībā uz 2019. gadu paredz samazināt nominālo deficītu līdz 2,38 % no IKP, tomēr vēl atliek konkretizēt veicamos pasākumus.

               (4)Rumānijas iestādes 2018. gada 16. oktobrī iesniedza ziņojumu par tās iedarbīgo rīcību, kas veikta, reaģējot uz Padomes 2018. gada 22. jūnija ieteikumu.
                  4
                Ziņojumā iestādes atkārtoti norāda, ka to mērķis 2018. gadam ir sasniegt nominālo deficītu 2,96 % apmērā no IKP. Attiecībā uz 2019. gadu iestāžu plānotais deficīta mērķrādītājs ir 2,38 % apmērā no IKP. Ziņojumā nav minēti jauni, vēl 2018. gadā veicami pasākumi. Attiecībā uz 2019. gadu ziņojumā uzsvars ir likts uz to izdevumu ierobežošanu, kas saistīti ar darbinieku atalgojumu, kā arī precēm un pakalpojumiem, taču tai nav piesaistīti pietiekami detalizēti un pieņemti vai vismaz ticami publiskoti pasākumi. Attiecībā uz ieņēmumiem ziņojumā ir minēta jau spēkā esošu pasākumu pagarināšana un daži pasākumi, kuru mērķis ir palielināt atbilstību nodokļu saistību izpildei. Visumā paziņoto pasākumu fiskālā ietekme neatbilst prasībai, kas minēta Padomes 2018. gada 22. jūnija ieteikumā.

               (5)Balstoties uz Komisijas 2018. gada rudens prognozi, 2018. gadā valdības neto primāro izdevumu pieaugums paredzēts 11,3 %, kas ir ievērojami augstāks par izdevumu etalonvērtību (3,3 %). Ir paredzēts, ka 2018. gadā strukturālā bilance saglabāsies visumā stabila, proti, 3,3 % no IKP. Tādēļ abi pīlāri liecina par risku novirzīties no ieteiktās korekcijas. Izdevumu kritērijs norāda uz novirzi 2,3 % apmērā no IKP. Strukturālā bilance apstiprina šādu interpretāciju, liecinot par mazāku novirzi (0,8 % no IKP). Strukturālo bilanci ir pozitīvi ietekmējis ievērojami lielāks IKP deflators un augstāka aplēse par potenciālo IKP pieaugumu salīdzinājumā ar vidēja termiņa vidējo rādītāju, kas ir pamatā izdevumu etalonrādītājam. Šo ietekmi daļēji kompensē publisko ieguldījumu palielinājums, kura ietekme attiecībā uz izdevumu etalonrādītāju ir izlīdzināta. Tādēļ vispārējais novērtējums apliecina to, ka pastāv liela novirze no Padomes ieteiktās korekcijas.

               (6)Komisijas 2018. gada rudens prognoze liecina, ka 2019. gadā valdības nominālo izdevumu pieaugums, atskaitot diskrecionāros ieņēmumu pasākumus un vienreizējos pasākumus, sasniegs 7,5 %, kas ievērojami pārsniedz izdevumu etalonrādītāju 5,1 % (novirze 0,7 % no IKP no ieteiktās korekcijas). Ir sagaidāms, ka strukturālā bilance palielināsies par 0,1 % no IKP, sasniedzot deficītu 3,4 % apmērā (novirze ir 0,9 % no IKP). Tādēļ, tā kā abi pīlāri liecina par līdzīgu novirzi no nepieciešamās korekcijas arī 2019. gadā, vispārējais novērtējums apstiprina novirzi no Padomes ieteiktās korekcijas.

               (7)Turklāt Komisijas 2018. gada rudens prognozē tiek prognozēts, ka vispārējās valdības budžeta deficīts 2018. gadā būs 3,3 %, bet 2019. gadā – 3,4 % no IKP, kas pārsniedz Līgumā noteikto atsauces vērtību – 3 % no IKP.

               (8)Minētie konstatējumi ļauj secināt, ka Rumānijas veiktie pasākumi, reaģējot uz Padomes 2018. gada 22. jūnija ieteikumu, ir bijuši nepietiekami. Fiskālo stimulu pasākumi nav pietiekami, lai nodrošinātu to, ka valdības neto primāro izdevumu nominālās izaugsmes rādītājs nepārsniedz 3,3 % 2018. gadā un 5,1 % 2019. gadā, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,8 % apmērā no IKP (katrā no šiem gadiem),

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Rumānija, reaģējot uz Padomes 2018. gada 22. jūnija ieteikumu, nav rīkojusies iedarbīgi.

               2. pants

               Šis lēmums ir adresēts Rumānijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        OV C 223, 27.6.2018., 3. lpp.

                     (3)

                        Valdības neto primāros izdevumus veido kopējie valdības izdevumi, izņemot procentu izdevumus, izdevumus saistībā ar Savienības programmām, kas ir pilnībā izlīdzināti ar ienākumiem no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas saistībā ar bezdarbnieku pabalstu izdevumiem. Valsts finansētā bruto pamatkapitāla veidošanas līmenis ir izlīdzināts četru gadu laikposmā. Ir ņemti vērā tiesību aktos paredzētie diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu jomā ir atskaitīti.

                     (4)

                        Pieejams adresē http://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-13279-2018-INIT/en/pdf


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 21.11.2018
            COM(2018) 806 final
            Ieteikums
            PADOMES LĒMUMS,
            ar ko konstatē, ka Ungārija nav efektīvi rīkojusies, reaģējot uz Padomes 2018. gada 22. jūnija ieteikumu
            {SWD(2018) 504 final}

               Ieteikums

               PADOMES LĒMUMS,

               ar ko konstatē, ka Ungārija nav efektīvi rīkojusies, reaģējot uz Padomes 2018. gada 22. jūnija ieteikumu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97
                  1
                un jo īpaši tās 10. panta 2. punkta ceturto daļu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               tā kā:

               (1)Padome 2018. gada 22. jūnijā saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 121. panta 4. punktu nolēma, ka Ungārijā pastāv būtiska novērota novirze no korekcijām, ar kurām paredzēts sasniegt vidēja termiņa budžeta mērķi -1,5 % apmērā no IKP.

               (2)Ņemot vērā, ka tika konstatēta būtiska novirze, Padome 2018. gada 22. jūnijā sniedza ieteikumu
                  2
                Ungārijai veikt vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps
                  3
                2018. gadā nepārsniedz 2,8 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 1,0 % apmērā no IKP. Tā ieteica Ungārijai visus neparedzētos ieņēmumus izmantot budžeta deficīta samazināšanai, savukārt budžeta konsolidācijas pasākumiem būtu jānodrošina stabili uzlabojumi vispārējās valdības strukturālajā budžeta bilancē tādā veidā, kas veicina izaugsmi. Padome noteica, ka Ungārijai līdz 2018. gada 15. oktobrim ir jāziņo par veiktajiem pasākumiem, reaģējot uz minēto ieteikumu.

               (3)Komisija 2018. gada 18. un 19. septembrī veica pastiprinātas uzraudzības misiju Ungārijā nolūkā veikt uzraudzību uz vietas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 11. panta 2. punktu. Pēc tam, kad Komisija savus pagaidu secinājumus bija nosūtījusi Ungārijas iestādēm, lai tās varētu sniegt komentārus, Komisija 2018. gada 21. novembrī par saviem secinājumiem ziņoja Padomei. Pēc tam šie secinājumi tika publiskoti. Komisijas ziņojumā ir konstatēts, ka Ungārijas iestādes plāno saglabāt 2018. gada nominālā deficīta mērķi 2,4 % apmērā no IKP, kā noteikts 2018. gada konverģences programmā, un līdz ar to tā neplāno rīkoties saskaņā ar Padomes 2018. gada 22. jūnija ieteikumu.

               (4)Ungārijas iestādes 2018. gada 15. oktobrī iesniedza ziņojumu par pasākumiem, kas veikti, reaģējot uz Padomes 2018. gada 22. jūnija ieteikumu.
                  4
                Ziņojumā iestādes atkārtoja, ka to mērķis 2018. gadam ir sasniegt nominālo deficītu 2,4 % apmērā no IKP. Salīdzinājumā ar 2018. gada konverģences programmā ietverto budžeta prognozi iestādes sagaida ievērojami lielākus nodokļu ieņēmumus un ietaupījumus, pateicoties samazinātām to projektu līdzfinansējuma izmaksām, kuri tiek finansēti no Savienības budžeta. Tomēr tās plāno papildu izdevumus, kas pilnībā neitralizē minētajām attīstības tendencēm piemītošo budžeta deficītu samazinošo ietekmi. Paziņotajiem jaunajiem diskrecionārajiem pasākumiem nav būtiskas neto fiskālās ietekmes uz budžeta izpildes rezultātu 2018. gadā, tādējādi nesasniedzot Padomes 2018. gada 22. jūnija ieteikumā noteikto prasību.

               (5)Tiek prognozēts, ka 2018. gadā, balstoties uz Komisijas 2018. gada rudens prognozi, valdības izdevumu pieaugums, atskaitot diskrecionāros ieņēmumu pasākumus un vienreizējos pasākumus, būs 7,0 %, kas krietni pārsniedz ieteikto pieauguma atsauces tempu — 2,8 % (novirze 1,6 % apmērā no IKP). Paredzams, ka strukturālā bilance pasliktināsies par 0,4 % no IKP salīdzinājumā ar ieteikto uzlabojumu 1,0 % apmērā no IKP (novirze 1,4 % apmērā no IKP). Tāpēc abi pīlāri norāda uz lielu novirzi no ieteiktās korekcijas. Izdevumu kritērija interpretāciju negatīvi ietekmē trīs elementi, proti, zemāks par pašreiz lēsto vidējā termiņa potenciālās izaugsmes temps un IKP deflators, kas ir izdevumu rādītāja pamatā, kā arī dažu pasākumu netiešā ietekme uz ieņēmumiem. Pēc šo faktoru pielāgošanas izdevumu rādītājs, šķiet, pienācīgi atspoguļo fiskālos centienus un joprojām norāda uz novirzi. Strukturālās bilances novērtējums sniedz līdzīgu rezultātu. Strukturālo bilanci negatīvi ietekmē ieņēmumu iztrūkums, taču to daļēji atsver ietekme, ko rada potenciālās IKP pieauguma augstāka (punkta) aplēse salīdzinājumā ar izdevumu kritērija pamatā esošo vidējā termiņa vidējo lielumu. Tādējādi vispārējais novērtējums apstiprina lielu novirzi no ieteiktās korekcijas.

               (6)Iepriekšminētie konstatējumi ļauj secināt, ka Ungārijas veiktie pasākumi, reaģējot uz Padomes 2018. gada 22. jūnija ieteikumu, ir bijuši nepietiekami. Fiskālie pasākumi nenodrošina, lai valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps nepārsniegtu 2,8 % 2018. gadā, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 1,0 % apmērā no IKP,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Ungārija nav efektīvi rīkojusies, reaģējot uz Padomes 2018. gada 22. jūnija ieteikumu.

               2. pants

               Šis lēmums ir adresēts Ungārijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        OV C 223, 27.6.2018., 1. lpp.

                     (3)

                        Valdības neto primāros izdevumus veido kopējie valdības izdevumi, izņemot procentu izdevumus, izdevumi saistībā ar Savienības programmām, kurus pilnībā nosedz ieņēmumi no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas saistībā ar bezdarbnieku pabalstu izdevumiem. Valsts finansētā bruto pamatkapitāla veidošanas līmenis ir izlīdzināts četru gadu laikposmā. Ir ņemti vērā tiesību aktos paredzētie diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu jomā ir atskaitīti.

                     (4)

                        https://ec.europa.eu/info/files/hungary-report-council-recommendations-under-significant-deviation-procedure_en