               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 23.5.2018
            COM(2018) 409 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Francijas 2018. gada valsts reformu programmuun ar ko sniedz Padomes atzinumu par Francijas 2018. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Francijas 2018. gada valsts reformu programmu

                  un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Francijas 2018. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību
                  2
               , un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu
                  3
               ,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas
                  4
               ,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2017. gada 22. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2018. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2018. gada 22. martā. Komisija 2017. gada 22. novembrī uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Francija bija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu “Padomes ieteikums par eurozonas ekonomikas politiku”, kuru Eiropadome apstiprināja 2018. gada 22. martā. Ieteikumu par eurozonas ekonomikas politiku (turpmāk “eurozonai adresētais ieteikums”) Padome pieņēma 2018. gada 14. maijā.

               (2)Ņemot vērā to, ka Francija ir dalībvalsts, kuras valūta ir euro, un ka ekonomiskajā un monetārajā savienībā tautsaimniecības ir savstarpēji cieši saistītas, Francijai būtu jānodrošina, ka tiek pilnībā un laikus īstenots eurozonai adresētais ieteikums par ekonomikas politiku, kurš atspoguļojas turpmāk sniegtajā 1. un 2. ieteikumā.

               (3)2018. gada ziņojums par Franciju
                  5
                tika publicēts 2018. gada 7. martā. Tajā bija izvērtēts, kā Francija īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2017. gada 11. jūlijā, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Francijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā bija ietverts arī padziļināts pārskats, kurš veikts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu un kura rezultāti arī tika publicēti 2018. gada 7. martā
                  6
               . No Komisijas veiktās analīzes secināms, ka Francijā pastāv makroekonomikas nelīdzsvarotība. Konkrētāk, ievainojamību rada liels valsts parāds un vāja konkurētspējas dinamika saistībā ar zemu produktivitātes pieaugumu. Īpaši svarīgs ir risks saistībā ar nelabvēlīgu ietekmi uz Francijas ekonomiku un, ņemot vērā tās lielumu, — uz ekonomikas un monetāro savienību.

               (4)Francija savu 2018. gada valsts reformu programmu un 2018. gada stabilitātes programmu iesniedza 2018. gada 25. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

               (5)Attiecīgie šai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus 2014.–2020. gada plānošanas periodam. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013
                  7
                23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par minētā noteikuma izmantošanu Komisija ir sniegusi Norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri saista Eiropas strukturālo un investīciju fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību
                  8
               .

               (6)[Pēc pārmērīga budžeta deficīta savlaicīgas un noturīgas novēršanas un Padomes 2018. gada [XX]. jūnija lēmuma atcelt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru, uz Franciju attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa un tai piemēro pārejas noteikumu par parādu. Valdība 2018. gada stabilitātes programmā plāno pakāpenisku vispārējās valdības budžeta bilances uzlabošanos, proti, no -2,6 % no IKP 2017. gadā līdz +0,3 % no IKP 2022. gadā. Netiek plānots, ka periodā, uz kuru attiecas stabilitātes programma, tiks sasniegts vidēja termiņa budžeta mērķis, proti, strukturāls deficīts 0,4 % apmērā no IKP. Saskaņā ar 2018. gada stabilitātes programmu ir sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP samazināsies no 97,0 % 2017. gadā līdz 89,2 % 2022. gadā. Makroekonomikas scenārijs, kas ir minēto budžeta prognožu pamatā, ir ticams. Vienlaikus tie pasākumi, kas ir vajadzīgi, lai no 2019. gada sekmētu plānoto deficīta mērķu sasniegšanu, nav pietiekami precizēti.

               (7)Padome 2017. gada 11. jūlijā ieteica Francijai nodrošināt, ka valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps
                  9
                2018. gadā nepārsniedz 1,2 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,6 % apmērā no IKP. Vienlaikus tika norādīts, ka 2018. gada budžeta plāna projekta izvērtējumā un sekojošajā 2018. gada budžeta rezultātu izvērtējumā būs pienācīgi jāņem vērā mērķis panākt tādu fiskālo nostāju, kas palīdz gan stiprināt notiekošo atlabšanu, gan nodrošināt publisko finanšu stabilitāti. Pēc izvērtējuma par atlabšanas noturīgumu Francijā, ko Komisija veica saistībā ar atzinumu par Francijas budžeta plāna projektu, vienlaikus pienācīgi ņemot vērā Francijas ilgtspējas problēmas, šajā sakarā nav nepieciešams ņemt vērā papildu elementus. Pamatojoties uz Komisijas 2018. gada pavasara prognozi, pastāv risks 2018. gadā būtiski novirzīties no ieteiktajām korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai.

               (8)2019. gadā, ņemot vērā to, ka Francijas vispārējās valdības parāda attiecība pārsniedz 60 % no IKP un prognozētā izlaides starpība ir 0,6 %, valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma tempam nebūtu jāpārsniedz 1,4 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,6 % apmērā no IKP, kā noteikts prasību matricā saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu. Pamatojoties uz Komisijas 2018. gada pavasara prognozi, pastāv risks 2019. gadā, kā arī 2018. un 2019. gadā, kopā ņemot, būtiski novirzīties no iepriekš minētās prasības. Tiek prognozēts, ka 2018. un 2019. gadā Francija prima facie neizpildīs pārejas noteikumu par parādu. Kopumā Padome uzskata, ka 2018. gadā būtu jāveic vajadzīgie pasākumi, lai ievērotu Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Piesardzīga pieeja būtu izmantot jebkādus neparedzētus ieņēmumus tam, lai vēl vairāk samazinātu vispārējās valdības parāda attiecību.

               (9)Francijā ir vislielākais publisko izdevumu apjoms ES. Tiek prognozēts, ka izdevumu īpatsvars 2018. gadā sasniegs 56,0 % no IKP, kas ir par 10,6 procentpunktiem augstāks nekā vidēji ES. Lai gan konsolidācijas stratēģijas īstenošanu pēdējos gados galvenokārt labvēlīgi ietekmējusi procentu likmju pazemināšanās un publisko ieguldījumu samazinājums, ir maz ticams, ka šādi zemu procentu likmju apstākļi saglabāsies vidējā termiņā, turklāt ienesīgu ieguldījumu samazinājums var apdraudēt nākotnes ekonomikas potenciālu. Izdevumu pārskatīšana kopš 2014. gada nav devusi būtiskus ietaupījumus un efektivitātes pieaugums bijis ierobežots tādēļ, ka nav veikti vajadzīgie turpmākie pasākumi un politiskās atbildības līmenis bijis zems. Jaunākā izdevumu pārskatīšanas stratēģija ir atcelta un tiks aizstāta ar Action Publique 2022 programmu, kuras principi ir noteikti 2018.–2022. gada publisko finanšu plānošanas tiesību aktos. Action Publique 2022 komitejai līdz 2018. gada vasarai ir jāizstrādā ceļvedis un jāizanalizē, kādi pasākumi būtu jāveic. Tomēr vēl nav ierosināti precīzi formulēti pasākumi un jauni ietaupījumi šajā procesā tiks gūti ne agrāk kā no 2020. gada. Izdevumu mazināšanas pasākumu ātra īstenošana nāktu par labu centieniem reaģēt uz vajadzīgo fiskālo konsolidāciju īstermiņā un vidējā termiņā.

               (10)Pašlaik Francijā līdzās pastāv 37 dažādas pensiju shēmas. Tās attiecas uz dažādām darba ņēmēju grupām un darbojas katra pēc saviem noteikumiem. Noteikumu progresīva vienādošana uzlabotu sistēmas pārredzamību, palielinātu taisnīgumu paaudžu starpā un veicinātu darbaspēka mobilitāti. Arī aprēķina noteikumu saskaņošana palīdzētu labāk kontrolēt publiskos izdevumus. Lai gan ir paredzams, ka jau pieņemtās pensiju reformas ilgtermiņā samazinās publisko izdevumu par pensijām attiecību [pret IKP], vienkāršāka un efektīvāka pensiju sistēma radītu papildu ietaupījumus un palīdzētu samazināt publisko finanšu ilgtspējas riskus vidējā termiņā. Saskaņā ar nesen veiktu pētījumu dažādu publiskā un privātā sektora pensiju shēmu izlīdzināšana periodā līdz 2022. gadam nodrošinātu vairāk nekā 5 miljardus euro publisko izdevumu ietaupījumus.

               (11)Bezdarba līmenis samazinājās no 10,4 % 2015. gadā līdz 9,4 % 2017. gadā, un tiek prognozēts, ka nākamajos gados tas turpinās samazināties, savukārt nodarbinātības līmenis 2017. gadā pieauga līdz 70,6 %. Tomēr darba tirgus apstākļi jauniešiem, mazkvalificētiem darba ņēmējiem un migrantu izcelsmes personām (gan pirmās, gan otrās paaudzes migrantiem) joprojām ir salīdzinoši sarežģītāki. 2016. gadā darbs bija tikai 54,5 % cilvēku (vecumā no 20 līdz 64 gadiem), kuri dzimuši ārpus ES, un šis rādītājs ir par 17,5 procentpunktiem zemāks nekā Francijā dzimušajiem. Visnelabvēlīgāko rajonu (quartiers de la politique de la ville) iedzīvotāji, t. sk. migrantu izcelsmes personas, joprojām saskaras ar grūtībām darba tirgū. Neatkarīgi no veiktajiem politikas pasākumiem sociālekonomiskā situācija un migrantu izcelsme salīdzinoši spēcīgi ietekmē izglītības rezultātus un kavē integrāciju darba tirgū. Ir arī pierādījumi diskriminējošai praksei darba tirgū. Lai veicinātu vienlīdzīgas iespējas darba tirgū, liela nozīme ir efektīvam aktīvas nodarbinātības atbalstam, t. sk. valodu apguvei, intensīvai profesionālajai orientācijai un palīdzībai darbā pieņemšanas procesā, kā arī stingrākai rīcībai cīņā pret diskriminējošu praksi.

               (12)2016. gada likuma par darbu, sociālā dialoga modernizēšanu un profesionālās izaugsmes iespēju nodrošināšanu mērķis ir uzlabot uzņēmumu spēju pielāgoties ekonomiskiem cikliem un samazināt to darba ņēmēju daļu, kuri strādā uz terminēta līguma pamata. Lai gan arvien vairāk cilvēku tiek pieņemti darbā ar beztermiņa līgumu, darba tirgus segmentācija joprojām ir problēma un būtu jāveicina pāreja uz dažādiem beztermiņa nodarbinātības veidiem. Šajā kontekstā ir svarīgi pabeigt pašreiz notiekošo vērienīgās reformu programmas īstenošanu, kas ietver nesen pieņemto reformu darba tiesību jomā, plānoto bezdarbnieka pabalstu sistēmas reformu un profesionālās izglītības un apmācības sistēmas (t. sk. mācekļa programmu) reformu.

               (13)Progresīvi īstenotie pasākumi nodokļu īpatsvara samazināšanai darbaspēka izmaksās ir uzlabojuši Francijas izmaksu konkurētspēju kopš 2013. gada, tomēr vēl nav pilnībā atgūti uzkrājušies agrākie zaudējumi. 2016. gadā darba devēju sociālo iemaksu attiecība pret vidējo algu Francijā joprojām bija viena no visaugstākajām attiecībā pret kopējām darbaspēka izmaksām ES. Ir paredzams, ka turpināsies pašreizējo darbaspēka izmaksu samazināšanas politikas pasākumu konsolidācija un ka no 2019. gada tie tiks vēl vairāk nostiprināti ar paziņoto nodokļu kredīta nodarbinātībai un konkurētspējai (CICE) transformāciju darba devēju sociālo iemaksu vispārējā samazināšanā un papildu atvieglojumiem zemākām algām nolūkā sekmēt mazkvalificētu darba ņēmēju nodarbinātību.

               (14)Kopš 2013. gada minimālajai algai Francijā piemēro indeksācijas noteikumu, un to piemēro bez ad hoc palielinājumiem. Tāpēc minimālā alga ir pieaugusi lēnāk nekā atsauces algas (1,23 % 2017. gadā salīdzinājumā ar 1,31 % vidējai algai) vājas inflācijas un mērena algu pieauguma kontekstā. Lai gan pēc starptautiskiem kritērijiem minimālā alga salīdzinājumā ar vidējo algu ir augsta, darbaspēka izmaksas minimālās algas līmenī tika ievērojami samazinātas sociālo iemaksu samazinājumu dēļ. Šādi samazinājumi tiks pastiprināti un no 2019. gada notiks pastāvīgi. Kaut arī minimālās algas indeksācija ir svarīga darba ņēmēju pirktspējas saglabāšanai, pašreizējais mehānisms (vienīgais ES) varētu ierobežot algu korekciju atbilstoši apstākļu izmaiņām, tādējādi, iespējams, negatīvi ietekmējot konkurētspēju. Neatkarīgu ekspertu grupa katru gadu izvērtē minimālo algu un sniedz nesaistošus atzinumus par tās attīstību. 2017. gadā grupa ieteica pārskatīt indeksācijas noteikumu, piemēram, ņemt vērā tikai inflācijas indeksāciju.

               (15)Pašreizējā sākotnējās profesionālās izglītības un apmācības sistēma nepietiekami atbalsta integrāciju darba tirgū, jo īpaši tādēļ, ka ievērojama daļa apmācāmo tiek orientēta uz jomām, kurās ir ierobežotas nodarbinātības izredzes. Turklāt profesionālās izglītības un apmācības apguvēji Francijā sasniedz daudz vājākus izglītības rezultātus nekā vidēji ES, kamēr vispārējās izglītības ieguvēju sekmes ir daudz labākas. Šajā situācijā jauniešu nodarbinātības atbalstam un vienlīdzīgu iespēju veicināšanas labad ir svarīgi veikt pasākumus mācekļu programmu sekmēšanai, jo tās uzlabo nodarbinātības izredzes, kā arī pasākumus mācību rezultātu uzlabošanai skolās. Ir svarīgi arī uzlabot tālākizglītības pieejamību mazkvalificētiem darba ņēmējiem un darba meklētājiem un stimulēt augstākas kvalifikācijas iegūšanu, to atbalstot ar atbilstīgu apmācāmo orientāciju. Ņemot vērā minētās problēmas un jo īpaši nepieciešamību uzlabot sistēmas pārvaldību, nodrošināt tās atbilstību darba tirgus prasībām, kvalitāti un mācību pieejamību, kā arī nodrošināt sekmīgu statusa maiņas norisi darba tirgū, valdība 2018. gada 27. aprīlī iesniedza likumprojektu, ar ko reformē mācekļu programmas un profesionālās izglītības un apmācības sistēmu. Turklāt 2018. gada valsts reformu programmā ir apstiprināts nodoms īstenot 14 miljardu euro investīciju plānu attiecībā uz prasmēm un dota zaļā gaisma papildu reformām attiecībā uz sākotnējās profesionālās izglītības apguvi skolās.

               (16)Kopumā sociālās aizsardzības sistēmas darbojas labi. Ienākumu nevienlīdzība pēc pārskaitījumiem ir zemāka par ES vidējo rādītāju, un, neskatoties uz pēdējā laika pieaugumu, nabadzības un sociālās atstumtības riskam pakļautu personu skaits joprojām ir salīdzinoši neliels. Tomēr dažas iedzīvotāju grupas, jo īpaši viena vecāka ģimenes, cilvēki, kuri nav dzimuši ES, un cilvēki, kas dzīvo pilsētu nelabvēlīgajos rajonos, saskaras ar lielāku nabadzības risku. Joprojām joma, kas rada bažas, ir pienācīgu mājokļu pieejamība cilvēkiem, kuri dzīvo nabadzībā. Neskatoties uz pēdējā laika uzlabojumiem, dažās zonās joprojām nepietiek sociālo mājokļu.

               (17)Neskatoties uz pašreiz notiekošajām reformām, kuru mērķis ir samazināt nodokļu slogu uzņēmumiem un atbalstīt ienesīgus ieguldījumus, Francijas nodokļu sistēmai joprojām ir raksturīgs augsts sarežģītības līmenis, kur nodokļu izdevumi, neefektīvi nodokļi un produktu nodokļi traucē uzņēmējdarbības videi sekmīgi darboties. Daudzie nodokļu izdevumi (nodokļu kredīts, atbrīvojumi, nodokļa samazinājumi) rada papildu slogu uzņēmumiem, jo īpaši MVU, palielinot atbilstības nodrošināšanas izmaksas un nenoteiktību. Tie arī rada papildu kontroles izmaksas nodokļu iestādei. Nodokļu izdevumi turpinās palielināties gan skaita, gan vērtības ziņā saskaņā ar 2018. gada budžeta likumu, un 2018. gadā tiem vajadzētu sasniegt 99,8 miljardus euro (4,5 % no IKP), salīdzinot ar 93 miljardiem euro 2017. gadā. Turklāt ir identificēti aptuveni 192 nodokļi, kuru ienesīgums ir mazs (mazāk par 150 miljoniem euro gadā), taču kopš 2014. gada ir atcelti tikai daži no tiem
                  10
               . Visbeidzot, uz ES fona Francijā ir ļoti augsti ražošanas nodokļi
                  11
                (3,1 % no IKP 2016. gadā), kuri galvenokārt sastāv no kapitāla nodokļa un darbaspēka nodokļa, kas jāmaksā uzņēmumiem, ja tie nodarbojas ar ražošanu, neatkarīgi no to ekonomikas snieguma.

               (18)Tirgus pakalpojumi 2016. gadā veidoja vairāk nekā 50 % pievienotās vērtības, 40 % nodarbinātības un 20 % apstrādes rūpniecības pievienotās vērtības eksporta. Tomēr, lai gan konkurence pakalpojumu tirgū ietekmē visu ekonomiku, to joprojām bremzē regulatīvās prasības un administratīvais slogs, kas apgrūtina arī uzņēmumu spēju attīstīties. Ja reformas pakalpojumu jomā būs pietiekami vērienīgas un tiks pilnībā īstenotas, tām varētu būt ievērojama pozitīva ietekme uz ekonomiku. Nosakot reformu pasākumu prioritāti, ir svarīgi ņemt vērā pakalpojumu apakšnozaru ekonomisko nozīmi un sniegumu. Uz rādītājiem balstīta pieeja, ko izmanto prioritāšu noteikšanai attiecībā uz reformām pakalpojumu nozarēs, norāda uz vairākiem uzņēmējdarbības pakalpojumiem (arhitektūras un inženiertehniskie pakalpojumi, juridiskie un grāmatvedības pakalpojumi, administratīvie un atbalsta pakalpojumi), mazumtirdzniecību, viesnīcu un ēdināšanas pakalpojumiem, kā arī veselības jomu. Specifiskajā profesionālo pakalpojumu jomā ar 2015. gada 6. augusta tiesību aktu par izaugsmi, aktivitāti un vienādām ekonomiskajām iespējām (tā dēvētais “Makrona likums”) tika atviegloti ierobežojumi dažās profesijās (galvenokārt juridiskās). Turklāt ar vēlākiem tiesību aktiem ir mīkstināts šā likuma nolūks, tādējādi ierobežojot arī tā paredzamo ietekmi. Ar turpmākām reformām varētu vērsties pret konkrētiem piekļuves un praktizēšanas ierobežojumiem, kurus uzskata par pārāk lieliem (piemēram, darbības rezervēšana, balsstiesību ierobežojumi, ierobežojumi attiecībā uz kapitāla daļu vai akciju turēšanu, daudzdisciplināri ierobežojumi un numerus clausus ierobežojumi). Reformas, kuru mērķis ir novērst galvenos šķēršļus, kas kavē uzņēmumu izaugsmi, cita starpā varētu būt ar normatīvo aktu apjoma kritēriju saistīto sliekšņa efektu likvidēšana un administratīvā sloga samazināšana uzņēmumiem. Visbeidzot, ātrdarbīgas platjoslas pārklājuma uzlabošana Francijā palielinātu šīs valsts spēju izmantot digitālās ekonomikas priekšrocības.

               (19)Saskaņā ar Eiropas inovācijas rezultātu pārskatu Francija sniegums inovācijas jomā ir vājāks nekā ES inovācijas līderiem, neskatoties uz salīdzinoši lielo valsts atbalstu. Valsts atbalsta shēmu efektivitātes uzlabošana (t. sk. Crédit d’Impôt Recherche, nodokļu kredīts pētniecībai un izstrādei) jo īpaši stimulētu labākus rezultātus inovācijas jomā. Šajā sakarā pašlaik notiekošo izvērtēšanu rezultāti būtu jāizmanto, lai uzlabotu inovācijai sniegtā valsts atbalsta koncepciju. Zināšanu pārnese starp publisko pētniecību un uzņēmumiem joprojām sagādā grūtības, tādējādi ierobežojot pētniecības rezultātu komerciālu izmantošanu. Salīdzinājumā ar citām ES valstīm Francijas sniegums publiskā un privātā sektora koppublikāciju un uzņēmumu finansētas publiskās pētniecības un izstrādes jomā ir vājš. Ir iespējas stiprināt pārneses mehānismus akadēmisko iestāžu un uzņēmumu starpā, vienkāršojot pētniecības partnerību un stimulējot pētnieku mobilitāti.

               (20) Komisija 2018. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Francijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2018. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2018. gada stabilitātes programmu un 2018. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti Francijai iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas nodrošināšanā Francijā, bet arī to, kādā mērā tās atbilst Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā vajadzību nostiprināt Savienības vispārējo ekonomikas pārvaldību, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (21)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2018. gada stabilitātes programmu, un tās atzinums
                  12
                ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (22)Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu, ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo novērtējumu. Padomes ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1. līdz 3. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Francijai 2018. un 2019. gadā rīkoties šādi.

               1.Nodrošināt, ka valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps 2019. gadā nepārsniedz 1,4 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,6 % apmērā no IKP. Izmantot neparedzētos ieņēmumus tam, lai ātrāk samazinātu vispārējās valdības parāda attiecību. 2018. gadā īstenot izdevumu ietaupījumus un pilnībā precizēt mērķus un jaunus pasākumus, kas nepieciešami iniciatīvas Action Publique 2022 kontekstā, lai tie rezultētos konkrētos izdevumu ietaupījumos un efektivitātes pieauguma pasākumos 2019. gada budžetā. Progresīvi vienādot dažādu pensiju shēmu noteikumus, lai veicinātu to taisnīgumu un ilgtspējību.

               2.Īstenot profesionālās izglītības un apmācības sistēmas reformas ar mērķi pastiprināt to atbilstību darba tirgus prasībām un uzlabot mācību pieejamību, jo īpaši mazkvalificētiem darba ņēmējiem un darba meklētājiem. Veicināt vienlīdzīgas iespējas un piekļuvi darba tirgum, t. sk. migrantu izcelsmes personām un cilvēkiem, kuri dzīvo nelabvēlīgos rajonos. Nodrošināt minimālās algas attīstības atbilstību jaunu darbvietu izveidei un konkurētspējai.

               3.Vienkāršot nodokļu sistēmu, mazāk izmantojot nodokļu izdevumus, atceļot neefektīvus nodokļus un samazinot produktu nodokļus, kas jāmaksā uzņēmumiem. Samazināt regulatīvo un administratīvo slogu, lai palielinātu konkurenci pakalpojumu nozarē un sekmētu uzņēmumu izaugsmi. Aktīvāk rīkoties, lai uzlabotu inovācijas sistēmas sniegumu, jo īpaši ceļot valsts atbalsta shēmu efektivitāti un stiprinot zināšanu pārnesi starp publiskās pētniecības iestādēm un uzņēmumiem.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

                     (3)

                        COM(2018) 409 final.

                     (4)

                        P8_TA(2018)0077 un P8_TA(2018)0078.

                     (5)

                        SWD(2018) 208 final.

                     (6)

                        COM(2018) 120 final.

                     (7)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

                     (8)

                        COM(2014) 494 final.

                     (9)

                        Valdības neto primāros izdevumus veido kopējie valdības izdevumi, izņemot procentu izdevumus, izdevumus saistībā ar Savienības programmām, kas ir pilnībā izlīdzināti ar ienākumiem no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas saistībā ar bezdarbnieku pabalstu izdevumiem. Valsts finansētā bruto pamatkapitāla veidošanas līmenis ir izlīdzināts 4 gadu laikposmā. Ir ņemti vērā tiesību aktos paredzētie diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu jomā ir atskaitīti.

                     (10)

                        Inspection Générale des Finances (2014), Les taxes à faible rendement.

                     (11)

                        “Ražošanas nodokļiem” šeit ir “citi ražošanas nodokļi” saskaņā ar Eurostat (D29 kategorija).

                     (12)

                        Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 23.5.2018
            COM(2018) 410 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Horvātijas 2018. gada valsts reformu programmuun ar ko sniedz Padomes atzinumu par Horvātijas 2018. gada konverģences programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Horvātijas 2018. gada valsts reformu programmu

                  un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Horvātijas 2018. gada konverģences programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību
                  2
               , un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu
                  3
               ,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas
                  4
               ,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2017. gada 22. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2018. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2018. gada 22. martā. Komisija 2017. gada 22. novembrī uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Horvātija bija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (2)2018. gada ziņojums par Horvātiju
                  5
                tika publicēts 2018. gada 7. martā. Tajā bija izvērtēts, kā īstenoti šai valstij adresētie ieteikumi, ko Padome pieņēma 2017. gada 11. jūlijā, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Horvātijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā bija ietverts arī padziļināts pārskats, kurš veikts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu un kura rezultāti arī tika publicēti 2018. gada 7. martā
                  6
               . Komisijas veiktā analīze vedina secināt, ka Horvātijā joprojām ir pārmērīga makroekonomiskā nelīdzsvarotība, lai gan tā tiek samazināta. Ievainojamība ir saistīta ar joprojām lielu valsts, privātā sektora un ārējo parādu, kas lielā mērā ir denominēts ārvalstu valūtā. Ienākumus nenesošo aizdevumu līmenis joprojām ir augsts, jo īpaši nefinanšu sabiedrību vidū. Horvātijas potenciālā izaugsme joprojām ir nepietiekama, lai nodrošinātu noturīgu korekciju, un kopumā ir panākts vien neliels progress, īstenojot politikas pasākumus ar mērķi novērst pastāvīgi zemo darbaspēka izmantojumu un lēno produktivitātes pieaugumu. Konkurētspēju un ieguldījumus joprojām kavē ierobežojošā darījumdarbības vide, un publiskās pārvaldes sadrumstalotība negatīvi ietekmē sabiedrisko pakalpojumu efektivitāti.

               (3)Horvātija savu 2018. gada valsts reformu programmu un 2018. gada konverģences programmu iesniedza 2018. gada 26. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās tika izvērtētas vienlaikus.

               (4)Attiecīgie šai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus 2014.–2020. gada plānošanas periodam. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013
                  7
                23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par minētā noteikuma izmantošanu Komisija ir sniegusi Norādēs par to, kā tā piemērojami pasākumi, kuri saista Eiropas strukturālo un investīciju fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību
                  8
               .

               (5)Uz Horvātiju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa un noteikums par parādu. Pēc vispārējās valdības budžeta pārpalikuma 0,8 % apmērā no IKP 2017. gadā, 2018. gada konverģences programmā paredzēts, ka nominālajā bilancē būs deficīts 0,5 % apmērā no IKP un tad tā pakāpeniski uzlabosies, sasniedzot pārpalikumu 0,5 % apmērā no IKP 2021. gadā. Plānots, ka vidējā termiņa budžeta mērķis, proti, strukturālais deficīts 1,75 % apmērā no IKP, arī turpmāk tiks pārsniegts visā programmas periodā. Saskaņā ar 2018. gada konverģences programmu paredzams, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP no 78,0 % 2017. gadā samazināsies līdz 75,1 % 2018. gadā un turpinās sarukt līdz 65,9 % 2021. gadā.  Minēto budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams. Tomēr plānotie budžeta mērķi šķiet piesardzīgi. Komisijas 2018. gada pavasara prognozē paredzēts, ka vispārējās valdības bilance 2018. un 2019. gadā būs attiecīgi 0,7 % un 0,8 % no IKP.

               (6)Padome 2017. gada 11. jūlijā ieteica Horvātijai turpināt ievērot tās vidējā termiņa budžeta mērķi 2018. gadā. Pamatojoties uz Komisijas 2018. gada pavasara prognozi, tiek prognozēts, ka strukturālā bilance būs –0.3 % no IKP 2018. gadā un –0.6 % no IKP 2019. gadā, saglabājoties virs vidējā termiņa budžeta mērķa. Paredzams, ka Horvātija 2018. un 2019. gadā atbildīs noteikumam par parādu. Kopumā Padome uzskata, ka ir paredzams, ka Horvātija 2018. un 2019. gadā atbildīs Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem.

               (7)Galveno tiesību aktu, kuru mērķis ir uzlabot Horvātijas fiskālo sistēmu, plānotā pieņemšana ir ļoti aizkavējusies. Trūkumi skaitliski izteiktās fiskālās normas izstrādē padara to neefektīvu fiskālās politikas plānošanas mērķiem, un Fiskālās politikas komisijas kā neatkarīgas struktūras loma joprojām ir vāja. Horvātijas joprojām augstais valsts parāda līmenis un tās pakļautība valūtas riskiem nozīmē, ka saprātīga parādu pārvaldības prakse joprojām ir būtiska. 2017. gadā tika pastiprināta parāda pārvaldības funkcija un izstrādāta parāda pārvaldības stratēģija, kas ir regulāri jāatjaunina. Tika atlikta tiesību aktos jau ietvertā īpašuma nodokļa ieviešana, nesniedzot nekādas norādes par to, vai un kad tas tiks īstenots. Tas nozīmē, ka Horvātijas ieņēmumu daļa no regulāriem nekustamā īpašuma nodokļiem ir zema. Regulārs nekustamā īpašuma nodoklis radītu iespējas uzlabot nodokļu sistēmas kopējo labvēlīgo ietekmi uz izaugsmi, vienlaikus nodrošinot stabilu un paredzamu ienākumu avotu pašvaldību struktūrām.

               (8)Horvātijas darba tirgus 2017. gadā turpināja atlabt. Tomēr nodarbinātības un aktivitātes rādītāji joprojām ir ievērojami mazāki par vidējiem ES rādītājiem, un tas kavē potenciālo izaugsmi. Likumā noteiktais pensionēšanās vecums sievietēm pašlaik ir 62 gadi, savukārt vīriešiem – 65 gadi. Likumā noteiktā pensionēšanās vecuma vienādošana un palielināšana notiek lēni; paredzēts, ka tikai 2038. gadā gan sieviešu, gan vīriešu pensionēšanās vecums sasniegs 67 gadus. Turklāt vecāka gadagājuma darba ņēmēji var izmantot daudzās priekšlaicīgas pensionēšanās iespējas, un pensiju sistēma ietver vairākas īpašas pensiju shēmas, kuras paredz labvēlīgākus nosacījumus aiziešanai pensijā. Sieviešu pienākumi veikt aprūpi vēl vairāk samazina viņu līdzdalību darba tirgū. Izrietošais zemais vidējais darba mūža ilgums nozīmē, ka pašreizējās un nākotnē sagaidāmās pensijas nebūs pietiekami adekvātas un ka pastāv nabadzības risks vecumdienās. Vēl nav īstenoti paziņotie pasākumi, kuru mērķis ir stimulēt ilgāku darba mūžu.

               (9)Kaut arī Horvātijā pastāv sociālā dialoga struktūra, faktiskā mijiedarbība starp iestādēm un ieinteresētajām personām politikas izstrādes procesā ir ierobežota un lielākoties attiecas tikai uz rakstisku atsauksmju sniegšanu par valdības ierosinātajiem pasākumiem. Turklāt arodbiedrību sadrumstalotība ierobežo to kopējo spēju iesaistīties sociālajā dialogā.

               (10)Neraugoties uz nesenajiem uzlabojumiem, to iedzīvotāju īpatsvars, kurus apdraud nabadzība vai sociālā atstumtība, joprojām ir augsts, ar izteiktām teritoriālajām atšķirībām starp reģioniem. Jo īpaši apdraudēti ir vecāka gadagājuma cilvēki, mazkvalificēti darba ņēmēji un personas ar invaliditāti. Sociālās aizsardzības sistēmai trūkst efektivitātes un taisnīguma. Sociālie pabalsti nabadzību spēj samazināt tikai ierobežoti. Tā kā starp iestādēm trūkst koordinācijas un nabadzīgākām pašvaldību struktūrām ir mazāk fiskālo spēju, sociālie pabalsti tiek nodrošināti nevienādi.

               (11)Horvātijas rādītāji ir sliktāki par vidējiem ES rādītājiem attiecībā uz ieguldījumiem izglītībā, agrīno pirmsskolas izglītību un aprūpi, pamatprasmēm, augstākās izglītības ieguvi, profesionālās izglītības atbilstību darba tirgus vajadzībām un apmācību izglītības nozarē. Horvātija ir sākusi īstenot vairākas reformas, kas noteiktas stratēģijā par izglītību, zinātni un tehnoloģiju. Skolu mācību programmu reforma varētu pozitīvi ietekmēt izglītības kvalitāti Horvātijā, ja tā tiks īstenota pilnībā un saskaņoti ar pārējiem pasākumiem minētajā stratēģijā. Profesionālās izglītības un apmācības programmu atbilstība darba tirgus vajadzībām šķiet ierobežota, kā to apliecina fakts, ka vairāk nekā puse reģistrēto bezdarbnieku ir ieguvuši profesionālo izglītību un izgājuši apmācības. Lai labāk noteiktu nepieciešamās prasmes, ir vajadzīga labāka koordinācija starp publiskajām iestādēm un darba devējiem. Pieaugušo izglītības sistēmu, kuras mērķis ir sekmēt iekļautību darba tirgū, raksturo liels un nevienmērīgs pakalpojumu sniedzēju skaits visā valstī un mācību programmas, kas netiek pienācīgi novērtētas. Dalība pieaugušo izglītībā un izglītības programmās, kuras tiek piedāvātas aktīvās darba tirgus politikas pasākumu ietvaros, ir ļoti zema.

               (12)Horvātijas publiskās pārvaldes teritoriālā sadrumstalotība un plašā kompetenču sadale starp dažādiem pārvaldes līmeņiem negatīvi ietekmē sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas efektivitāti un publiskos izdevumus. Daudzām mazām vietējām struktūrām trūkst pietiekamu finansiālo un administratīvo spēju, lai īstenotu decentralizētās funkcijas. Publiskās pārvaldes efektivitātes rādītāji liecina, ka tā ir zem ES vidējā rādītāja, un tas kavē valsts politikas izstrādi un īstenošanu un efektīvāku Eiropas strukturālo un investīciju fondu izmantošanu. Centrālās valsts pārvaldes vietējo filiāļu biroju skaita plānotā samazināšana un valsts aģentūru sistēmas racionalizēšana ir atkal atlikta. Saskaņotības trūkums publiskās pārvaldes un sabiedrisko pakalpojumu jomas algu noteikšanas sistēmā kavē vienlīdzīgu attieksmi un valdības kontroli pār publiskā sektora algu izmaksām. Plānotie tiesību akti attiecībā uz algu saskaņošanu tika atkal atlikti uz 2018. gada vidu. Iestādes ir veikušas pirmos pasākumus, lai slimnīcu vidū integrētu dažas funkcijas ar mērķi uzlabot pakalpojumu sniegšanas efektivitāti un piekļuvi veselības aprūpei. Tomēr, tā kā veselības aprūpes sistēmas finansēšanas modelis nav efektīvs, uzkrājas parādi, jo īpaši saistībā ar stacionāro aprūpi.

               (13)Valsts uzņēmumi joprojām ir ļoti klātesoši ekonomikā. Pasākumi valsts uzņēmumu pārvaldības uzlabošanai ir virzījušies uz priekšu lēni, un minētie uzņēmumi turpina darboties ar zemu ražīgumu un rentabilitāti. Jaunu tiesību aktu, kas reglamentē valsts aktīvu pārvaldību un atsavināšanu, pieņemšana atkal ir atlikta, un tas kavē tādu galveno politikas pasākumu progresu, kuru mērķis ir valsts uzņēmumus atvērt privātajam kapitālam un aktivizēt citus aktīvus.

               (14)2017. gada novembrī tika pabeigta Horvātijas Rekonstrukcijas un attīstības bankas aktīvu kvalitātes neatkarīga pārskatīšana. Ņemot vērā bankas lielo nozīmi ES finanšu instrumentu un Investīciju plāna Eiropai īstenošanā, kā arī tās pieaugošo iesaisti tiešo aizdevumu izsniegšanā, pārskatīšanas konstatējumi būtu jāizmanto, lai nostiprinātu bankas uzraudzības un tiesisko regulējumu un pārvaldības struktūras.

               (15)Administratīvais slogs un parafiskālie maksājumi turpina negatīvi ietekmēt darījumdarbības vidi. Administratīvā sloga samazināšana ir bijusi stabila, taču pieticīga. Parafiskālo maksājumu samazinājumi ir bijuši ierobežoti, un pārredzamības līmenis ir zems, jo nav veikta nedz reģistra regulāra atjaunināšana, nedz arī plānoto samazinājumu ietekmes novērtējumi.

               (16)Lai sasniegtu 2015.–2020. gada pretkorupcijas stratēģijas mērķus, ir pilnībā jāīsteno 2017.–2018. gada korupcijas apkarošanas rīcības plāns. Vairāki svarīgi elementi joprojām ir jāuzlabo, jo īpaši informācijas atklāšana par aktīviem un interešu konfliktiem, informētības palielināšana par trauksmes celšanas ziņošanas kanāliem un efektīva risku kontrole publiskā iepirkuma jomā, kas joprojām ir neaizsargāta pret korupciju, jo liela daļa valsts uzņēmumu slēdz līgumus iekšēji.

               (17)Ierobežojoši noteikumi preču un pakalpojumu tirgos, it sevišķi liels skaits pārlieku reglamentētu profesiju, traucē konkurencei. Regulējuma atvieglošana ir bijusi lēna, jo pastāv spēcīga pretestība no ieinteresēto personu grupām.

               (18)Ilgstoša tiesvedība un ievērojams skaits vēl neizskatītu lietu turpina ietekmēt tiesu sistēmas kvalitāti un efektivitāti un līdz ar to darījumdarbības vidi. Konstatētais vēl neizskatīto lietu samazinājums galvenokārt bija saistīts ar mazāku jaunu lietu pieplūdumu, nevis ar lietu ātrāku izskatīšanu. Neraugoties uz uzlabojumiem, elektroniskā saziņa tiesvedībā un maksātnespējas procesos joprojām netiek pienācīgi izmantota.

               (19)Horvātijas pārdomātas specializācijas stratēģijas ietvaros tiek izstrādāti daži mērķtiecīgi pasākumi ar mērķi reformēt valsts zinātnes un inovācijas sistēmas. Politiskā atbildība par zinātnes un inovāciju atbalstu šķiet nekoordinēta, kas traucē īstenot minēto politisko stratēģiju. Tāpat lielajās universitātēs ir ļoti sadrumstalotas pārvaldības struktūras un neelastīgi administratīvie noteikumi. Sadarbība starp pētniecības iestādēm un darījumdarbības nozari ir vāja. Nav pētniecības un inovācijas politikas sistemātiskas uzraudzības un ietekmes novērtējuma, kas liedz noteikt pareizas prioritātes. Augstākās izglītības sistēmai varētu dot labumu stimuli veicināt kvalitāti un atbilstību darba tirgus vajadzībām.

               (20)Komisija 2018. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Horvātijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2018. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2018. gada konverģences programmu un 2018. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti Horvātijai iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas nodrošināšanā Horvātijā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā vajadzību nostiprināt Savienības vispārējo ekonomikas pārvaldību, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (21)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2018. gada konverģences programmu, un saskaņā ar tās atzinumu ir sagaidāms, ka Horvātija atbildīs Stabilitātes un izaugsmes paktam.

               (22)Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un konverģences programmu, ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo novērtējumu. Padomes ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1. līdz 4. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Horvātijai 2018. un 2019. gadā rīkoties šādi.

               1.Stiprināt fiskālo sistēmu, tostarp nostiprinot Fiskālās politikas komisijas pilnvaras un neatkarību. Ieviest regulāru nekustamā īpašuma nodokli.

               2.Mazināt stimulus priekšlaicīgi pensionēties, paātrināt pāreju uz lielāku likumā noteikto pensionēšanās vecumu un normas par konkrētu personu kategoriju pensijām pielāgot vispārējās pensiju shēmas noteikumiem. Īstenot gan jauniešu, gan pieaugušo izglītības un apmācības sistēmas reformu, lai uzlabotu tās kvalitāti un atbilstību darba tirgus vajadzībām. Konsolidēt sociālos pabalstus un uzlabot to nabadzības mazināšanas spēju.

               3.Samazināt publiskās pārvaldes teritoriālo sadrumstalotību, racionalizēt kompetenču funkcionālo sadalījumu un uzlabot spēju izstrādāt un īstenot valsts politiku. Apspriežoties ar sociālajiem partneriem, ieviest saskaņotu algu noteikšanas regulējumu visā publiskajā pārvaldē un sabiedrisko pakalpojumu jomā.

               4.Uzlabot korporatīvo pārvaldību valsts uzņēmumos un pastiprināt valsts uzņēmumu un neproduktīvo aktīvu pārdošanu. Ievērojami samazināt uzņēmumu slogu, kas izriet no parafiskālajiem maksājumiem un apgrūtinošām administratīvajām un normatīvajām prasībām. Pastiprināt konkurenci komercpakalpojumu sektorā un reglamentēto profesiju jomā. Samazināt tiesvedības laiku un uzlabot elektronisko saziņu tiesās.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

                     (3)

                        COM(2018) 410 final.

                     (4)

                        P8_TA(2018)0077 un P8_TA(2018)0078.

                     (5)

                        SWD(2018) 209 final.

                     (6)

                        COM(2018) 120 final.

                     (7)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

                     (8)

                        COM(2014) 494 final.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 23.5.2018
            COM(2018) 424 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Slovākijas 2018. gada valsts reformu programmuun ar ko sniedz Padomes atzinumu par Slovākijas 2018. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Slovākijas 2018. gada valsts reformu programmu

                  un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Slovākijas 2018. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu
                  2
               ,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas
                  3
               ,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2017. gada 22. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2018. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2018. gada 22. martā. Komisija 2017. gada 22. novembrī uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Slovākija nebija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu “Padomes ieteikums par eurozonas ekonomikas politiku”, kuru Eiropadome apstiprināja 2018. gada 22. martā. Ieteikumu par eurozonas ekonomikas politiku (turpmāk “eurozonai adresētais ieteikums”) Padome pieņēma 2018. gada 14. maijā.

               (2)Ņemot vērā to, ka Slovākija ir dalībvalsts, kuras valūta ir euro, un ka ekonomiskajā un monetārajā savienībā tautsaimniecības ir savstarpēji cieši saistītas, Slovākijai būtu jānodrošina, ka tiek pilnībā un laikus īstenots eurozonai adresētais ieteikums par ekonomikas politiku, kurš atspoguļojas turpmāk sniegtajos ieteikumos, jo īpaši 1. ieteikumā.

               (3)2018. gada ziņojums par Slovākiju
                  4
                tika publicēts 2018. gada 7. martā. Tajā bija izvērtēts, kā īstenoti šai valstij adresētie ieteikumi, ko Padome pieņēma 2017. gada 11. jūlijā, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Slovākijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu.

               (4)Slovākija savu 2018. gada valsts reformu programmu un 2018. gada stabilitātes programmu iesniedza 2018. gada 25. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

               (5)Attiecīgie šai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus 2014.–2020. gada plānošanas periodam. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013
                  5
                23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par minētā noteikuma izmantošanu Komisija ir sniegusi Norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri saista Eiropas strukturālo un investīciju fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību
                  6
               .

               (6)Uz Slovākiju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa. Savā 2018. gada stabilitātes programmā valdība plāno samazināt nominālo deficītu 2018. gadā līdz 0,8 % no IKP un pakāpeniski vēl līdz 0,0 % no IKP 2021. gadā. Ir paredzēts, ka vidēja termiņa budžeta mērķis — strukturālais deficīts 0,5 % apmērā no IKP — tiks sasniegts 2020. gadā. Saskaņā ar 2018. gada stabilitātes programmu ir gaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP no 49,3 % 2018. gadā pakāpeniski samazināsies līdz 43,3 % 2021. gadā. Minēto budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams. Tajā pašā laikā tie pasākumi, kas ir vajadzīgi, lai no 2019. gada sekmētu plānoto deficīta mērķu sasniegšanu, nav pilnībā precizēti. Budžetā ir iekļautas neprecizētas izdevumu kategorijas — budžeta rezerves —, kas veido vērā ņemamu daļu (0,7 % no IKP) un ko var izmantot ad hoc operācijām, un tādējādi samazinās budžeta īstenošanas prognozējamība.

               (7)Padome 2017. gada 11. jūlijā ieteica Slovākijai nodrošināt, ka valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps
                  7
                2018. gadā nepārsniedz 2,9 %, kas atbilst ikgadējai strukturālajai korekcijai 0,5 % apmērā no IKP. Tajā pašā laikā tika norādīts, ka 2018. gada budžeta plāna projekta izvērtējumā un turpmākajā 2018. gada budžeta rezultātu izvērtējumā būs pienācīgi jāņem vērā mērķis sasniegt fiskālu nostāju, kura sekmē gan to, ka tiek nostiprināta pašreizējā ekonomikas atlabšana, gan nodrošināta publisko finanšu stabilitāte. Saskaņā ar Komisijas novērtējumu par Slovākijas atlabšanas noturīgumu, kurā pienācīgi ņemtas vērā ar stabilitāti saistītās problēmas, nav vajadzības ņemt vērā citus papildu elementus. Pamatojoties uz Komisijas 2018. gada pavasara prognozi, pastāv risks, ka 2018. gadā būs būtiska novirze no minētā ieteikuma.

               (8)Ņemot vērā prognozēto Slovākijas izlaides starpību, proti, 1,2 %, valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps 2019. gadā nedrīkstētu pārsniegt 4,1 % atbilstoši strukturālajai korekcijai 0,5 % apmērā no IKP, kas izriet no prasību matricas saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu. Nemainīgas politikas apstākļos Slovākijā būtu risks, ka 2019. gadā būs būtiska novirze no šīs prasības, ņemot vērā kopējo novirzi 2018. un 2019. gadā kopā. Kopumā Padome uzskata, ka, sākot no 2018. gada, būtu jāveic nepieciešamie pasākumi, lai nodrošinātu Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumu ievērošanu.

               (9)Slovākijas publiskās finanses joprojām saskaras ar riskiem ilgtermiņā. Veselības aprūpes izdevumi joprojām rada risku publisko finanšu stabilitātei ilgtermiņā, jo veselības aprūpes izmaksu lietderības palielināšana Slovākijā joprojām ir problemātisks jautājums. Tiek prognozēts, ka publiskie izdevumi veselības aprūpei ilgtermiņā palielināsies par 1,2 procentpunktiem no IKP, kas pārsniedz vidējo aplēsto palielinājumu ES, proti, 0,9 procentpunktus. Pensiju sistēmā bija vērojami pakāpeniski uzlabojumi attiecībā uz tās ilgtermiņa stabilitāti, un tas notika pensionēšanās vecuma automātiskas palielināšanas dēļ, kas ir samazinājis prognozēto ar novecošanu saistīto izdevumu pieaugumu ilgtermiņā.

               (10)Lai gan ir veikti daži pasākumi, lai uzlabotu veselības aprūpes sistēmas izmaksu lietderību, jo īpaši pārskatot cenas un vērtības attiecību izdevumos (Value for Money), joprojām ir ievērojams potenciāls racionalizēt resursu izlietojumu. Attiecībā uz plāniem veikt vērienīgu veselības aprūpes reformu, kas ļautu racionalizēt pakalpojumus, labāk pārvaldīt slimnīcu resursus un padarīt aprūpes sistēmu efektīvāku, nav vērojamas progresa pazīmes. Slimnīcu pakalpojumi joprojām tiek plaši izmantoti, ir augsts hospitalizācijas īpatsvars hronisku slimību gadījumā un izrakstīšanas rādītāji, kas pārsniedz ES vidējo rādītāju, apvienojumā ar samērā zemo gultasvietu aizpildījuma rādītāju. Lai gan primārās aprūpes nozares stiprināšana varētu atvieglot lielo slogu slimnīcām, sistēmā trūkst vispārējās prakses ārstu, ko vēl vairāk pasliktina fakts, ka tie nav ģeogrāfiski vienmērīgi izvietoti. Vispārējās prakses ārstu vecuma struktūra arī raisa bažas par to pieejamību nākotnē. Visbeidzot, vairāki noteikumi, kuru mērķis ir uzlabot veselības aprūpes sistēmas izmaksu lietderību, piemēram, diagnostikas grupu sistēmas maksājumiem pilnīga ieviešana un efektīva e-veselības sistēmas darbības uzsākšana, joprojām ir tikai izstrādes posmā. Visticamāk, tie arī turpmāk kavēsies un to īstenošanā būs problēmas.

               (11)Ātrās ekonomikas izaugsmes rezultātā palielinās fiskālie ieņēmumi, un tiek īstenoti centieni uzlabot nodokļu saistību izpildi un novērst Slovākijas lielo pievienotās vērtības nodokļa iztrūkumu. Tika palielināti fiskālie stimuli, kas veicina pētniecību un izstrādi, taču īpašuma nodokļi joprojām ir vājš ieņēmumu avots. Pašreiz īstenotā programma izdevumu pārskatīšanai visās publisko izdevumu jomās ir izrādījusies efektīvs un stingrs rīks izmaksu lietderības uzlabošanai valdības izdevumu jomā.

               (12)Turpinās pozitīvas tendences darba tirgū, ko raksturo pieaugošā nodarbinātība un vēsturiski zems bezdarba līmenis. Tomēr ilgstoša bezdarba rādītājs joprojām ir viens no augstākajiem ES un ietekmē jo īpaši nelabvēlīgākā situācijā esošas grupas, piemēram, mazkvalificētus darba ņēmējus, jauniešus un atstumtos romus. Uzlabojošos darba tirgus apstākļu rezultātā dažās ekonomikas nozarēs ir radies kvalificēta darbaspēka trūkums. Reģionālās atšķirības darba tirgū ir ļoti izteiktas, un lielāks bezdarbs ir vērojams Slovākijas austrumdaļā, bet darbaspēka trūkums — valsts rietumdaļā. Slovākija ir sākusi īstenot rīcības plānu ilgstošo bezdarbnieku integrācijai darba tirgū, kuru atbalsta arī no Eiropas Sociālā fonda līdzekļiem. Plāna ietvaros tiek ieviesti individualizēti pakalpojumi, sociālās konsultācijas un jauna pamatprofilēšanas sistēma. Tomēr plāna īstenošana vēl nav vainagojusies ar strukturālām izmaiņām. Sadarbībā ar privātajiem partneriem un nevalstiskām organizācijām nolūkā mazināt valsts nodarbinātības dienestu izskatāmo lietu skaitu joprojām ir trūkumi, bet individualizētas konsultācijas vēl ir tikai sākumposmā. Turklāt ilgstošo bezdarbnieku kategorizācija nav pietiekami diferencēta, lai pilnībā darbotos kā rīks vēlākai iesaistīšanas darba tirgū pasākumu piemērošanai. Apmācību un pārkvalifikācijas programmas ir stiprinātas, taču joprojām nav pietiekamas un tikai ierobežotā mērā vērstas uz ilgstošajiem bezdarbniekiem un nelabvēlīgākā situācijā esošām grupām. Turklāt pieaugušo līdzdalības izglītībā līmenis joprojām ir ļoti zems, un otrās iespējas izglītība nelabvēlīgākā situācijā esošām grupām nav pietiekami attīstīta. Atbilstības kritēriji bezdarbnieka pabalsta saņemšanai ir stingri, bet pabalsta saņemšanas ilgums — īss. Tādējādi tikai neliela daļa īstermiņa bezdarbnieku saņem bezdarbnieka pabalstu.

               (13)Dzimumu nodarbinātības atšķirība un dzimumu darba samaksas atšķirība ir krietni lielāka par ES vidējo rādītāju. Reproduktīvā vecuma sieviešu zemais nodarbinātības līmenis ir saistīts ar ilgo vecāku atvaļinājumu, kuru vīrieši ņem reti, elastīga darbalaika režīma nelielo izmantošanu un bērnu aprūpes iestāžu ierobežoto pieejamību cenas ziņā un piekļuvi tām. Jo īpaši bērnu aprūpē uzņemto tādu bērnu īpatsvars, kas ir jaunāki par trim gadiem, ir ārkārtīgi mazs.

               (14)Izglītības sistēma nepietiekamā mērā veicina Slovākijas sociālekonomisko attīstību, un visos līmeņos finansējums nav pietiekams. Izglītības rezultātu kvalitāte, romu līdzdalība iekļaujošā vispārējā izglītībā un skolēnu no sociāli un ekonomiski nelabvēlīgākas vides integrācija izglītībā un apmācībā ir steidzami risināmas problēmas. Izglītības rezultāti un pamatprasmju līmenis joprojām ir vājš pēc starptautiskajiem standartiem, un lielā mērā tas ir atkarīgs no skolēnu sociālekonomiskās vides. Priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas līmenis ir zems, taču tas palielinās, un šis rādītājs dažādos reģionos ir ļoti atšķirīgs. Neraugoties uz plāniem līdz 2020. gadam ik gadu par 6 % palielināt skolotāju algas, skolotāja profesija joprojām nav pievilcīga, daļēji arī tādēļ, ka sākotnējā apmācība un profesionālās attīstības iespējas ir ierobežotas. To pasākumu īstenošana, kuru mērķis ir romu skolēnu līdzdalība iekļaujošā vispārējā izglītībā, ir ļoti vāja, jo finansiālais atbalsts un uzraudzība nav adekvāta un skolotāju apmācība starpkultūru jautājumos nav pietiekama.

               (15)Valsts pārvaldi joprojām apgrūtina neefektivitāte un šķēršļi, ko rada vājā sadarbība starp ministrijām un civildienesta vājā politiskā neitralitāte. Civildienesta likuma īstenošana lēnām ir sākusies, bet tā ietekme uz cilvēkresursu pārvaldības uzlabošanu vēl nav jūtama. Attiecībā uz ES fondu pārvaldību administratīvās spējas un efektivitāte joprojām ir ierobežota un kadru mainība ir liela, kas daļēji ir saistīts ar politisko ciklu. Taču tas tiek risināts, stiprinot koordinējošo lomu, kas piešķirta Premjerministra vietnieka birojam, kuram būtu jāstabilizē īstenojošo organizāciju nepārtrauktība un institucionālās zināšanas.

               (16)Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem ir būtiska nozīme galveno problēmu risināšanā nolūkā veicināt konkurētspēju, izaugsmi un darbvietas Slovākijā. Slovākija 2017. gadā zaudēja finansējumu pētniecībai un inovācijai 26 miljonu EUR apmērā galvenokārt tādēļ, ka bija problēmas atlases kritēriju piemērošanā un vērtētāju atlasē, kā to apstiprināja veiktās pārbaudes. Ja netiks veikti piemēroti pasākumi, lai paātrinātu īstenošanu, ir liels risks, ka tiks zaudēta arī pārējā finanšu piešķīruma daļa. Projektu atlases rādītājs pašlaik ir pārsniedzis pusi no kopējā piešķīruma pašreizējā plānošanas periodā, taču praktiskās īstenošanas rezultātā saņēmējiem ir veikti maksājumi tikai 11 % apmērā no piešķīruma.

               (17)Valsts pārvaldes zemā efektivitāte atspoguļojas arī citās nozarēs, tostarp enerģētikas un vides nozarē. Reciklēšanas rādītāji ir zemi, un arī gaisa kvalitāte joprojām ir samērā zema. Arvien lielāka problēma ir ilgtspējīga meža apsaimniekošana. Enerģētikas nozarei kaitē pārmērīgs regulējums, un enerģētikas politika nav pilnībā atbilstoša ES mērķiem klimata un enerģētikas jomā.

               (18)Slovākija ir veikusi svarīgus pasākumus ceļā uz to, lai panāktu labi funkcionējošu publiskā iepirkuma sistēmu. Ir īstenoti centieni, lai ieviestu kvalitātes piešķiršanas kritērijus. 2018. gada oktobrī vajadzētu būt ieviestiem obligātiem elektroniskiem rīkiem publiskā iepirkuma procedūru veikšanai. Ir veiktas visaptverošas iepriekšējas pārbaudes attiecībā uz visiem projektiem, ko finansē no Eiropas sociālajiem un investīciju fondiem, lai arī tās efektivitātes ziņā nebija optimālas. Taču vēl nav panākti apmierinošai rezultāti tādās jomās kā iekšējā kontrole, pārredzamība, digitalizācija, profesionalizācija un stratēģisks publiskais iepirkums. Tas atspoguļojas Slovākijas rādītājos attiecībā uz konkurenci ierobežojošu praksi, kas joprojām ir nedaudz virs ES vidējā rādītāja, neraugoties uz to, ka ir panākti nelieli uzlabojumi. Turklāt pazīmes, ka ir apņemšanās apkarot korupciju, joprojām ir vājas. Vairāk nekā puse uzņēmumu uzskata, ka valsts iestāžu veikto publisko iepirkumu jomā korupcija ir plaši izplatīta.

               (19)Korupcija, sarežģītas administratīvās procedūras, pārmērīgais un strauji mainīgais uzņēmējdarbības regulējums un regulatīvo struktūru zemā kvalitāte smagi ietekmē Slovākijas uzņēmējdarbības vides kvalitāti. Lai gan Slovākija starptautiskā reitingā ir pavirzījusies nedaudz uz leju, tā ir noteikusi vairākus pasākumus uzņēmējdarbības vides kvalitātes uzlabošanai un investīciju veicināšanai. Slovākija ir arī stiprinājusi savu regulējuma ietekmes novērtējuma satvaru, pēdējos gados paplašinot tā piemērošanas jomu. Visbeidzot, nesen ir pieņemta jauna stratēģija labāka regulējuma panākšanai. Uzņēmējdarbības pakalpojumu nozarē joprojām ir lieli regulatīvi šķēršļi, un ierobežojumu līmenis arhitektiem, inženieriem, nodokļu konsultantiem, juristiem, patentu aģentiem, nekustamā īpašuma aģentiem un tūristu gidiem ir augstāks nekā vidēji ES. Komisijas 2017. gada janvāra paziņojumā
                  8
                ir sniegti ieteikumi šo regulatīvo šķēršļu novēršanai. Taču Slovākija nav ziņojusi par progresu minēto ierobežojumu novēršanā.

               (20)Kopumā nav panākts progress attiecībā uz cīņas pret korupciju pastiprināšanu. Korupcijas uztvere joprojām ir augstā līmenī, un saukšana pie atbildības par šādiem noziedzīgiem nodarījumiem ir vēl vairāk mazinājusies. Korupcijas uztvere vēl vairāk ir pasliktinājusies pēc pētnieciskā žurnālista slepkavības un viņa konstatējumiem par daudzajiem augsta līmeņa korupcijas gadījumiem. To gadījumu īpatsvars, kad pie atbildības ir sauktas personas par augsta līmeņa korupciju, ir ārkārtīgi mazs. Nav atrisināta situācija saistībā ar policijas un prokuroru pārskatatbildības trūkumu, un tas kavē cīņu pret korupciju un sensitīvu korupcijas gadījumu izmeklēšanu.

               (21)Tiesu sistēmas efektivitātes, tostarp neatkarības, uzlabošana Slovākijā joprojām ir problēma, neraugoties uz to, ka produktivitāte ir nedaudz uzlabojusies. Joprojām pastāv bažas par tiesu varas neatkarību, tostarp par tiesnešu iecelšanas procesu visos tiesu varas līmeņos.

               (22)Lai gan inovāciju veicināšana var izraisīt konkurences uzlabošanos un sekmēt pāreju uz zināšanu ekonomiku, Slovākijas inovācijas spējas joprojām ir mērenas, un pētniecības un izstrādes uzņēmumos intensitāte ir ļoti zema (0,40 % no IKP 2016. gadā). Lai gan valstī ir liela vidējo/augsto tehnoloģiju ražošanas nozare, dominējošie starptautiskie uzņēmumi līdz šim ir izrādījuši tikai nelielu interesi par pētniecības un izstrādes darbību veikšanu, un tādu mazo un vidējo uzņēmumu procentuālā daļa, kas veic iekšēju inovāciju, Slovākijā 2016. gadā bija daudz mazāka (13,9 %) nekā ES kopumā (28,8 %).

               (23)Eiropas strukturālo un investīciju fondu izmantošanas rezultātā no 2009. līdz 2015. gadam strauji palielinājās publiskās investīcijas pētniecībā un inovācijās. Slovākijas pētniecības vides nepilnību dēļ šo investīciju potenciāls nav ticis izmantots pilnībā. Neraugoties uz Premjerministra vietnieka biroja pastiprināto lomu pētniecības, izstrādes un inovāciju koordinēšanā, politikas vispārējā pārvaldība šajā jomā ir vāja. Tādēļ, ka sistēma ir sadrumstalota un satvars tiek vāji pārvaldīts, proti, atbildība ir sadalīta starp vairākām ministrijām un īstenošanas aģentūrām, kuras bieži vien tiek slikti koordinētas, reformas tiek regulāri atliktas. Pasākumi zināšanu pārneses veicināšanai, pētniecības spēju stiprināšanai rūpniecībā un sadarbības starp uzņēmumiem un akadēmisko vidi uzlabošanai, virzās uz priekšu lēnām.

               (24)Komisija 2018. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Slovākijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2018. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2018. gada stabilitātes programmu un 2018. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti Slovākijai iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas nodrošināšanā Slovākijā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā vajadzību nostiprināt Savienības vispārējo ekonomikas pārvaldību, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (25)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2018. gada stabilitātes programmu, un tās atzinums
                  9
                ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā turpmāk,

               AR ŠO IESAKA Slovākijai 2018. un 2019. gadā rīkoties šādi.

               1.Nodrošināt, ka valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps 2019. gadā nepārsniedz 4,1 %, kas atbilst ikgadējai strukturālajai korekcijai 0,5 % apmērā no IKP. Īstenot pasākumus, lai uzlabotu veselības aprūpes sistēmas izmaksu lietderību, un izstrādāt efektīvāku veselības aprūpes personāla stratēģiju.

               2.Pastiprināt iesaistīšanas darba tirgū un prasmju pilnveides pasākumus, tostarp kvalitatīvu un mērķorientētu apmācību un individualizētus pasākumus nelabvēlīgākā situācijā esošām grupām, jo īpaši īstenojot rīcības plānu ilgstošiem bezdarbniekiem. Veicināt sieviešu nodarbinātību, jo īpaši paplašinot izmaksu ziņā pieejamu, kvalitatīvu bērnu aprūpi. Uzlabot izglītības kvalitāti un iekļautību, tostarp palielinot romu bērnu līdzdalību vispārējā izglītībā, sākot no agras bērnības.

               3.Palielināt ar kvalitāti un aprites cikla izmaksām saistītu kritēriju izmantošanu publiskā iepirkuma darbībās. Apkarot korupciju, tostarp nodrošinot esošo tiesību aktu izpildi un palielinot pārskatatbildību policijas un prokuratūras līmenī. Uzlabot tiesu sistēmas efektivitāti, jo īpaši nodrošinot neatkarību tiesu iestāžu darbinieku iecelšanas procedūrās. Samazināt publiskā sektora pētniecības sistēmas sadrumstalotību un stimulēt uzņēmumu, tostarp mazo un vidējo uzņēmumu, inovācijas.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        COM(2018) 424 final.

                     (3)

                        P8_TA(2018)0077 un P8_TA(2018)0078.

                     (4)

                        SWD(2018) 223 final.

                     (5)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        Valdības neto izdevumus veido kopējie valdības izdevumi, izņemot procentu izdevumus, izdevumus saistībā ar Savienības programmām, kas ir pilnībā izlīdzināti ar ienākumiem no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas saistībā ar bezdarbnieku pabalstu izdevumiem. Valsts finansētā bruto pamatkapitāla veidošanas līmenis ir izlīdzināts 4 gadu laikposmā. Ir ņemti vērā tiesību aktos paredzētie diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu jomā ir atskaitīti.

                     (8)

                        COM(2016) 820 final.

                     (9)

                        Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 23.5.2018
            COM(2018) 405 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Vācijas 2018. gada valsts reformu programmuun ar ko sniedz Padomes atzinumu par Vācijas 2018. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Vācijas 2018. gada valsts reformu programmu

                  un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Vācijas 2018. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību
                  2
               , un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu
                  3
               ,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas
                  4
               ,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2017. gada 22. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2018. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2018. gada 22. martā. Komisija 2017. gada 22. novembrī, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Vācija bija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu “Padomes ieteikums par eurozonas ekonomikas politiku”, kuru Eiropadome apstiprināja 2018. gada 22. martā. Ieteikumu par eurozonas ekonomikas politiku (turpmāk “eurozonai adresētais ieteikums”) Padome pieņēma 2018. gada 14. maijā.

               (2)Ņemot vērā to, ka Vācija ir dalībvalsts, kuras valūta ir euro, un ekonomiskajā un monetārajā savienībā starp ekonomikām ir cieša savstarpējā saikne, Vācijai būtu jānodrošina pilnīga un savlaicīga ieteikuma par eurozonas ekonomikas politiku īstenošana, kā tas ir atspoguļots 1. un 2. ieteikumā turpmāk.

               (3)2018. gada ziņojums par Vāciju
                  5
                tika publicēts 2018. gada 7. martā. Tajā tika izvērtēti Vācijas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti Padomes 2017. gada 11. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Vācijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā bija ietverts arī padziļināts pārskats, kurš veikts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu un kura rezultāti arī tika publicēti 2018. gada 7. martā
                  6
               . Balstoties uz Komisijas vērtējumu, var secināt, ka Vācijā pašlaik pastāv makroekonomikas nelīdzsvarotība. Konkrētāk, pastāvīgi augstajam tekošā konta pārpalikumam ir pārrobežu nozīme, un tas atspoguļo pieticīgus ieguldījumus attiecībā pret ietaupījumiem gan privātajā, gan publiskajā sektorā. Pārpalikums, kas lielākoties ir ar trešām valstīm, kopš 2016. gada ir nedaudz samazinājies, un paredzams, ka tas pakāpeniski samazināsies, jo nākamajos gados pieaugs iekšzemes pieprasījums, taču šis pārpalikums prognozes periodā joprojām saglabāsies vēsturiski augstā līmenī. Kaut arī pašlaik notiek pāreja uz iekšzemes pieprasījuma virzītu izaugsmi, gan patēriņa, gan ieguldījumu īpatsvars IKP joprojām ir neliels, neraugoties uz labvēlīgiem cikliskiem un finansēšanas nosacījumiem un vajadzību pēc ieguldījumiem infrastruktūrā, kuras apmierināšanai vēl ir fiskālā telpa. Lai gan ir veikti daudzi pasākumi, lai stiprinātu publiskos ieguldījumus, šie centieni vēl nav vainagojušies ar publisko ieguldījumu īpatsvara IKP ilgtspējīgu augšupejošu tendenci. Progress, īstenojot ieteikumus citās jomās, arī ir bijis ierobežots.

               (4)Vācija 2018. gada 30. aprīlī iesniedza savu 2018. gada valsts reformu programmu un 2018. gada stabilitātes programmu. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

               (5)Attiecīgie šai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus 2014.–2020. gada plānošanas periodam. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013
                  7
                23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par minētā noteikuma izmantošanu Komisija ir sniegusi Norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri saista Eiropas strukturālo un investīciju fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību
                  8
               .

               (6)Uz Vāciju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa, un tai piemēro noteikumu par parādu. Valdība savā 2018. gada stabilitātes programmā plāno budžeta pārpalikumu amplitūdā no 1 līdz 1½ % no IKP laikposmā no 2018. līdz 2021. gadam. Vidēja termiņa budžeta mērķis – strukturālais deficīts 0,5 % apmērā no IKP – joprojām ar rezervi tiek sasniegts visā programmas periodā. Kā teikts stabilitātes programmā, ir sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP pakāpeniski samazināsies līdz 53 % 2021. gadā. Lai gan stabilitātes programmā ir uzskaitīti un aprakstīti vairāki 2018. gada marta koalīcijas līgumā plānotie pasākumi, kas kopumā sasniedz aptuveni 1½ % no IKP laikposmā no 2018. līdz 2021. gadam, tie vēl nav iekļauti stabilitātes programmas prognozēs, jo tie vēl nav pieņemti. Makroekonomikas scenārijs, uz kuru balstās minētās budžeta prognozes un kuru nav apstiprinājusi neatkarīga struktūra, ir ticams
                  9
               . Pamatojoties uz Komisijas 2018. gada pavasara prognozi, sagaidāms, ka strukturālajā bilancē tiks reģistrēts pārpalikums aptuveni 1,2 % apmērā no IKP 2018. gadā un 1,0 % apmērā no IKP 2019. gadā, kas pārsniedz vidēja termiņa budžeta mērķi. Tiek prognozēts, ka vispārējās valdības parādsaistības turpinās stabili samazināties. Kopumā Padome uzskata, ka ir paredzams, ka Vācija 2018. un 2019. gadā ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Tajā pašā laikā, kaut arī tiek ievēroti vidēja termiņa mērķi, joprojām ir iespējams izmantot fiskālo un strukturālo politiku, kuras mērķis ir panākt noturīgu augšupejošu tendenci publiskajos un privātajos ieguldījumos, jo īpaši izglītības, pētniecības un inovācijas jomā.

               (7)Reālie publiskie ieguldījumi 2015.–2017. gadā stabili pieauga. Šī tendence liecina par valdības centieniem stiprināt ieguldījumus. Publiskie ieguldījumi pieņemas spēkā, bet kā IKP īpatsvars šis pieaugums joprojām ir neliels, un pašvaldību līmenī joprojām pastāv būtiska neveikto ieguldījumu problēma, kas tiek lēsti 4 % apmērā no IKP. Valsts pamatkapitāla apjoms turpina samazināties kā IKP īpatsvars, galvenokārt sakarā ar negatīvo neto ieguldījumu līmeni pašvaldību līmenī (aptuveni 6 miljardi EUR gadā laikposmā no 2010. līdz 2016. gadam). Lai pašvaldību līmenī atbrīvotos no neveikto ieguldījumu problēmas, nākamo desmit gadu laikā būtu nepieciešami papildu publiskie ieguldījumi 0,3 % apmērā no IKP. Ieguldījumi, kas izteikti procentos no pamatkapitāla, valdības sektorā, un publiskie ieguldījumi, kas izteikti procentos no publiskajiem izdevumiem, ir mazāki par eruzonas vidējo rādītāju. Pakalpojumu aģentūra, kas tika izveidota, lai atbalstītu publiskos ieguldījumus pašvaldību līmenī, sāka darboties 2017. gadā, bet ir vajadzīgi papildu centieni, lai risinātu neveikto ieguldījumu problēmu. Kopā ar labvēlīgo budžeta nostāju tas liecina, ka ir iespējams palielināt ieguldījumus visos valdības līmeņos, it īpaši reģionālajā un pašvaldību līmenī.

               (8)Publiskie izdevumi izglītības jomā 2016. gadā joprojām bija 4,2 % apmērā no IKP, kas ir zem ES vidējā rādītāja (4,7 %). Izdevumi izglītības un pētniecības jomā 2016. gadā saglabājās 9,0 % apmērā no IKP un nesasniedza valsts izvirzīto mērķi – 10 % no IKP. Tas atbilst aprēķinātajam ieguldījumu iztrūkumam aptuveni EUR 33 miljardu apmērā. Kaut gan izglītības izdevumi ir palielinājusies reālā izteiksmē, joprojām pastāv būtiska neveikto ieguldījumu problēma. Tajā pašā laikā atbilstošs publiskais finansējums būs nepieciešams tādu problēmu risināšanai kā augošais studentu skaits, skolotāju trūkums un agrīnās pirmsskolas izglītības un aprūpes paplašināšana. Papildu izdevumiem izglītības un pētniecības un inovācijas jomā ir izšķiroša nozīme attiecībā uz Vācijas potenciālo izaugsmi.

               (9)Vācijas ekonomikas digitalizācija notiek lēni, un valsts saskaras ar nopietnām problēmām. Pastāv acīmredzama digitāla plaisa starp pilsētām un laukiem attiecībā uz ātrdarbīga interneta (nākamās paaudzes piekļuve līdz 30 Mbit) segumu (tas ir pieejams tikai 54 % lauku apvidu). Vācija atpaliek ļoti augstas veiktspējas platjoslas (> 100 Mbit) ieviešanā. Tikai nelielu daļu Vācijas teritorijas (7,3 %) sedz augstas veiktspējas optiskās šķiedras piekļuves tīkli, salīdzinot ar ES vidējo rādītāju (26,8 %). Tā vietā uzlabot esošos vara kabeļu tīklus (vektorēšanu) joprojām bija dominējošā vēsturiskā operatora vēlamais tehnoloģiskais risinājums. Daudzi pakalpojumi ir atkarīgi no ļoti ātrdarbīgas savienojamības, un 2017. gadā 25,3 % Vācijas uzņēmumu konstatēja, ka to interneta pieslēgums ir pārāk lēns to faktiskajām darījumdarbības vajadzībām. Šādas savienojamības trūkums kavē ieguldījumus, jo īpaši mazo un vidējo uzņēmumu ieguldījumus, no kuriem daudzi atrodas lauku un piepilsētu apvidos. Arī digitālo publisko pakalpojumu un e-veselības sniegums stipri atpaliek no ES vidējā rādītāja.

               (10)Uzņēmumu ieguldījumi pētniecības un izstrādes jomā Vācijā turpina palielināties un ir tuvu tam, lai sasniegtu stratēģijas “Eiropa 2020” pētniecības un izstrādes intensitātes mērķi. Tomēr ieguldījumi arvien vairāk koncentrējas lielos uzņēmumos un vidējo un augsto tehnoloģiju ražošanā, savukārt mazo un vidējo uzņēmumu veiktie ieguldījumi samazinās. Ir veikti vairāki pasākumi, lai stiprinātu uzņēmējdarbību, it īpaši piesaistot privātos ieguldījumus riska kapitālā. Tomēr Vācija ES riska kapitāla tirgus joprojām ir mazāk attīstīts nekā citiem starptautiskiem līderiem inovācijas jomā.

               (11)Neraugoties uz dažiem uzlabojumiem pēdējo gadu laikā, Vācijas nodokļu sistēma joprojām ir neefektīva, jo īpaši tādēļ, ka tā ir sarežģīta un kropļo lēmumu pieņemšanu, piemēram, ieguldījumu, finansējuma un līdzdalības darba tirgū jomā. Vācija liek salīdzinoši lielu uzsvaru uz tiešajiem nodokļiem, lai palielinātu ieņēmumus, un pastāv iespēja samazināt kropļojošus tiešos nodokļus vai pāriet uz mazāk kropļojošiem nodokļiem īpašuma, mantojuma un patēriņa jomā. Nodokļi un sociālās iemaksas no algota darba ienākumiem 2015. gadā bija sestie lielākie Eiropas Savienībā. Kapitāla izmaksas un faktiskā uzņēmumu ienākuma nodokļa likme, kas dažādos reģionos ir atšķirīga, ir viena no augstākajām Eiropas Savienībā (28,2 % no valsts kopējā rādītāja, salīdzinot ar ES vidējo rādītāju – 20,9 %). Ņemot vērā mijiedarbību starp uzņēmumu ienākuma nodokli, vietējo tirdzniecības nodokli un solidaritātes piemaksu, uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēma ir sarežģīta, saistīta ar augstām nodokļu administrēšanas izmaksām un kropļo ieguldījumu līmeni un vietu, kur tie tiek veikti. Turklāt uzņēmumu ienākuma nodoklis kropļo finansēšanas lēmumus ar stimuliem aizņēmuma finansējuma izmantošanai. Šādi stimuli ir septītie lielākie Eiropas Savienībā. Tas, ka tiktu pazeminātas kapitāla izmaksas pašu kapitālam, varētu palielināt privātos ieguldījumus un stiprināt salīdzinoši pārāk maz attīstīto riska kapitāla tirgu. Turklāt zaudējumu pārnešanas noteikums joprojām ir salīdzinoši stingrs, jo ierobežo summu līdz 60 % no ienākumiem, ko apliek ar nodokli attiecīgajā gadā.

               (12)Regulējums Vācijā joprojām ir ļoti ierobežojošs, jo īpaši attiecībā uz darījumdarbības pakalpojumiem, regulētām profesijām un administratīvām formalitātēm pakalpojumu pārrobežu sniegšanas jomā. Galvenie ierobežojumi cita starpā attiecas uz juridisko formu un kapitāla daļu turējumu. Mainības koeficients tādās nozīmīgās darījumdarbības pakalpojumu nozarēs kā juridiskie, grāmatvedības, arhitektūras un inženiertehniskie pakalpojumi ir mazāks par ES vidējo rādītāju, savukārt bruto darbības rādītāji šajās nozarēs ir augstāks par vidējo līmeni, liecinot par mazāku konkurences spiedienu. Ņemot vērā pakalpojumu nozīmi kā starpposma ieguldāmos resursus, ne tik ierobežojošs pakalpojumu regulējums palielina produktivitāti pakārtotām, pakalpojumu ziņā ietilpīgām nozarēm.

               (13)Vācijas darba tirgus rādītāji ir ļoti labi. Bezdarba līmenis 2017. gada ceturtajā ceturksnī nokritās līdz rekordzemam līmenim (3,6 %), un nodarbinātība sasniedza 79,8 %. Jauniešu bezdarba līmenis (6,7 % 2017. gadā) ir viens no zemākajiem Eiropas Savienībā. Vācija saskaras ar aizvien lielāku prasmīga darbaspēka trūkumu, savukārt dažu grupu potenciāls darba tirgus jomā joprojām netiek pietiekami izmantots. Nepilnu darba laiku strādājošo, jo īpaši sieviešu un jauniešu ar migrantu izcelsmi un aprūpes pienākumiem, īpatsvars ir viens no lielākajiem Eiropas Savienībā. Sieviešu gadījumā nozīmīgi faktori ietver stimula trūkumu strādāt ilgākas stundas apvienojumā ar pietiekamas bērnu aprūpes un visas dienas garumā pieejamu skolu trūkumu. Konkrēti nodokļu noteikumi, jo īpaši attiecībā uz otrajiem pelnītājiem un zemu atalgotiem darba ņēmējiem, kā arī apturošā ietekme, ko rada pelnīšanas robežvērtība 450 EUR apmērā attiecībā uz mikrodarbu strādājošiem, ir vēl vairāk mazinājuši stimulu strādāt ilgākas stundas. Vācijā ir viens no augstākajiem nodokļu īpatsvariem darbaspēka izmaksās zemu atalgotiem darba ņēmējiem, no kuriem lielākā daļa ir sievietes. Nepilnu darba laiku strādājošo sieviešu lielais īpatsvars iet roku rokā ar vienu no lielākajām vīriešu un sieviešu nepilna darba laika nodarbinātības atšķirībām Eiropas Savienībā (37,5 % salīdzinājumā ar vidējo rādītāju Eiropas Savienībā – 23,1 %). Ar to tiek veicināta ļoti liela vīriešu un sieviešu darba samaksas atšķirība Vācijā.

               (14)Nominālais algas pieaugums 2017. gadā joprojām bija mērens (2,4 %), neraugoties uz rekordzemu bezdarba līmeni un lielo skaitu vakanto darba vietu. Šis salīdzinoši pieticīgais rādītājs daļēji izskaidrojams ar lēnu produktivitātes pieaugumu pakalpojumu jomā, darba koplīgumu nelielo piemērojumu dažās nozarēs un strukturālā bezdarba samazināšanos. Reakcija uz inflācijas pieaugumu bijusi ierobežota, un reālais algu pieaugums samazinājies no 1,8 % 2016. gadā līdz 0,7 % 2017. gadā. Koplīgumi no 2018. gada sākuma var izraisīt algu pieauguma nelielu paātrinājumu; šajā jomā ir lietderīgi novērot notikumu attīstību. Zemu atalgotu darba ņēmēju īpatsvars joprojām ir augsts, un ir iespējams palielināt nostrādāto stundu skaitu zemākajās algu decilēs. Pieaugošā imigrācija neliedza algu pieaugumu zemāku algu segmentos. Ieviešot obligāto vispārējo minimālo algu 2015. gadā un pēc tam to palielinot 2017. gadā, alga pieauga sadalījuma skalas apakšējā daļā. Papildus algu pieaugumam sociālie partneri pašreizējā algām veltīto sarunu kārtā galveno uzmanību pievērš darbalaika elastīgumam.

               (15)Vācijai ir kopumā stabila sociālās aizsardzības sistēma. Tomēr to cilvēku īpatsvars, kuriem draud nabadzība, attiecībā pret kopējo iedzīvotāju skaitu stabili pieauga no 2005. līdz 2015. gadam (16,7 %), pirms šī tendence nedaudz mainījās pretējā virzienā 2016. gadā. Ienākumu nevienlīdzība arī sāka samazināties 2015. gadā, uzrādot pieticīgu samazinājumu S80/S20 rādītājā sakarā ar nabadzīgāko mājsaimniecību ienākumu uzlabošanos. Nesenais uzlabojums nodarbinātu personu nabadzības jomā 2016. gadā arī bija pieticīgs un attiecās tikai uz vīriešiem.

               (16)Vācija var uzlabot gados vecāku darba ņēmēju piesaisti darba tirgum, kas palielinātu ienākumus vecumdienās, sekmētu potenciālo izlaides apjomu, palīdzētu pielāgoties saspringtajai situācijai darba tirgū un mazinātu nepieciešamību pēc piesardzības uzkrājumiem vecumdienām. Fiskālās stabilitātes riski pašlaik ir mazi, lielā mērā pateicoties salīdzinoši lielam primārajam pārpalikumam. Tomēr saskaņā ar 2018. gada ziņojumu par novecošanu paredzams, ka Vācijai līdz 2070. gadam būs viens no lielākajiem pensiju izdevumu pieaugumiem Eiropas Savienībā. To cilvēku īpatsvars, kuriem vecumdienās (t.i., pēc 65 gadu vecuma) draud nabadzība, 2016. gadā bija 17,6 %, kas pārsniedz ES vidējo rādītāju (14,7 %). Ir sagaidāms, ka pensiju atbilstības obligātajā pirmajā pīlārā turpmāka pasliktināšanās palielinās nabadzības risku vecumdienās, jo īpaši zemu atalgotiem darba ņēmējiem, cilvēkiem ar netipiskiem darba līgumiem un cilvēkiem, kuriem darba stāžā ir bijuši pārtraukumi. Vīriešu un sieviešu pensiju atšķirība ir viena no lielākajām Eiropas Savienībā. Tajā pašā laikā nodarbinātības līmenis vecuma grupā no 60 līdz 64 gadiem (58,4 % 2017. gadā) bija viens no augstākajiem Eiropas Savienībā, nodarbinātības līmenis vecuma grupā no 65 līdz 69 gadiem bija dalībvalstu vidējā trešdaļā (16,1 %).

               (17)Sociālekonomiskais stāvoklis joprojām ir būtisks izglītības rezultātu un darba tirgus integrācijas faktors. Saskaņā ar Starptautiskās skolēnu novērtēšanas programmu 2015. gadā mācību priekšmetā “zinātn” tas veicina rezultātu starpību 3 gadu mācīšanās apmērā starp zemākajām un augstākajām sociālajam kvartilēm. Valstu dati apstiprina šo būtisko korelāciju arī attiecībā uz pamatizglītību. Migrantu izcelsmes apmācāmie saskaras ar īpašām problēmām. Salīdzinājumā ar valstī dzimušiem skolēniem ir daudz ticamāks, ka viņiem būs vājas pamatprasmes un viņi priekšlaicīgi pametīs skolu vai pārtrauks mācības universitātē. Netiek pilnībā izmantots arī darba tirgus potenciāls attiecībā uz cilvēkiem ar migrantu izcelsmi. 2017. gadā trešo valstu valstspiederīgo nodarbinātības līmenis (vecumā no 20 līdz 64 gadiem) bija vairāk nekā par 27 procentpunktiem zemāks nekā Vācijas valstspiederīgajiem (gandrīz par 33 procentpunktiem zemāks to sieviešu starpā, kas ir trešo valstu valstspiederīgās). Tas rada bažas par turpmākiem tādu darba ņēmēju darba tirgus rādītājiem, kuru pieaugušo izglītība ir zem ES vidējā rādītāja, un tā joprojām ir konkrēta problēma mazkvalificētiem pieaugušajiem, kuru skaits ir 7,5 miljoni iedzīvotāju un kuriem trūkst lasīšanas un rakstīšanas pamatprasmju.

               (18)2018. gada Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Vācijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2018. gada ziņojumā par valsti. Tā ir arī izvērtējusi 2018. gada stabilitātes programmu un 2018. gada valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Vācijai adresētajiem ieteikumiem. Izvērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Vācijā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (19)Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi 2018. gada stabilitātes programmu un uzskata
                  10
               , ka ir sagaidāms, ka Vācija ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.

               (20)Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu, ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo novērtējumu. Padomes ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1. un 2. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Vācijai 2018. un 2019. gadā rīkoties šādi.

               1.Ievērojot vidēja termiņa mērķi, izmantot fiskālo un strukturālo politiku, lai visos valdības līmeņos, it īpaši reģionālajā un pašvaldību līmenī, panāktu ilgtspējīgu augšupejošu tendenci publiskajos un privātajos ieguldījumos, jo īpaši izglītības, pētniecības un inovācijas jomā. Pielikt lielākas pūles, lai nodrošinātu ļoti augstas veiktspējas platjoslas infrastruktūras pieejamību visā valstī. Uzlabot nodokļu sistēmas efektivitāti un labvēlību ieguldījumiem. Stiprināt konkurenci komercpakalpojumu sektorā un reglamentēto profesiju jomā.

               2.Samazināt stimula trūkumu strādāt vairāk stundu, tostarp augsto nodokļu īpatsvaru, jo īpaši zemu atalgotiem darba ņēmējiem un otrajiem pelnītājiem. Veikt pasākumus, lai veicinātu ilgāku darba mūžu. Radīt apstākļus lielākam algu pieaugumam, vienlaikus ievērojot sociālo partneru lomu. Uzlabot nelabvēlīgā situācijā esošu grupu izglītības rezultātus un prasmju līmeni.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

                     (3)

                        COM(2018) 405 final.

                     (4)

                        P8_TA(2018)0077 un P8_TA(2018)0078.

                     (5)

                        SWD(2018) 204 final.

                     (6)

                        COM(2018) 120 final.

                     (7)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

                     (8)

                        COM(2014) 494 final.

                     (9)

                        Saskaņā ar federālās valdības regulu par ekonomikas prognozēm (Vorausschätzungsverordnung), ko pieņēma Ekonomikas un enerģētikas ministrija, vienojoties ar Finanšu ministriju, un kas ir spēkā no 2018. gada jūlija, Kopīgās ekonomikas prognozes projekta grupa (Gemeinschaftsdiagnose) ir atzīta par neatkarīgu struktūru, kuras atbildībā ir novērtēt ekonomikas prognozes, uz kurām balstās budžeta plāna projekti un stabilitātes programmas Likuma par ekonomikas prognozēm (Vorausschätzungsgesetz) izpratnē.

                     (10)

                        Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.