               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 5.6.2019
            COM(2019) 528 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Apvienotās Karalistes 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Apvienotās Karalistes 2018. - 2019. gada konverģences programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Apvienotās Karalistes 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Apvienotās Karalistes 2018. - 2019. gada konverģences programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2018. gada 21. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2019. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Komisija 2018. gada 21. novembrī uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Apvienotā Karaliste nebija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (2)2019. gada ziņojums par Apvienoto Karalisti
                  2
                tika publicēts 2019. gada 27. februārī. Tajā bija izvērtēts, kā Apvienotā Karaliste īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2018. gada 13. jūlijā, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Apvienotās Karalistes progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu.

               (3)Apvienotā Karaliste savu 2019. gada valsts reformu programmu un 2018. – 2019. gada konverģences programmu iesniedza 2019. gada 23. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

               (4)2017. gada 29. martā Apvienotā Karaliste paziņoja Eiropadomei par savu nodomu izstāties no Eiropas Savienības. Kad Apvienotā Karaliste izstāsies no Eiropas Savienības, tā kļūs par trešo valsti. Tā kā nav skaidrības par Apvienotās Karalistes izstāšanās datumu un nosacījumiem, nedz arī par Apvienotās Karalistes turpmākajām attiecībām ar ES, šajā dokumentā netiek aplūkota dažādu scenāriju iespējamā ekonomiskā ietekme. Pieņemot, ka Apvienotā Karaliste izstāsies no Eiropas Savienības, pamatojoties uz izstāšanās līgumu, par ko ir vienojusies Apvienotās Karalistes valdība un ko 2018. gada 25. novembrī apstiprināja Eiropadome (50. pants), Savienības tiesību akti, tostarp Eiropas pusgads, Apvienotajai Karalistei un tās teritorijā tiks piemēroti pārejas periodā, kas noteikts minētajā līgumā.

               (5)Attiecīgie šai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus (“ESI fondi”) 2014.–2020. gada plānošanas periodam. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013
                  3
                23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas ir vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par to, kā tā izmantotu minēto noteikumu, Komisija ir sniegusi norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri saista ESI fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību
                  4
               .

               (6)Uz Apvienoto Karalisti pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa, un tai piemēro pārejas noteikumu par parādu līdz 2019.–2020. gadam. Valdība savā 2018. – 2019. gada konverģences programmā paredz, ka nominālais deficīts palielināsies no 1,2 % no IKP 2018. – 2019. gadā līdz 1,4 % no IKP 2019. – 2020. gadā un samazināsies līdz 1,1 % no IKP 2020. – 2021. gadā. Konverģences programmā nav iekļauts vidēja termiņa budžeta mērķis. Saskaņā ar konverģences programmu sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP samazināsies no 85,5 % no IKP 2018. – 2019. gadā līdz 83,3 % no IKP 2019. – 2020. gadā un līdz 82,9 % no IKP 2020. – 2021. gadā. Minēto budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams. Lai gan pasākumi, kas nepieciešami, lai atbalstītu plānotos budžeta deficīta mērķus, kopumā ir sīki precizēti, pieaugošais spiediens uz valdības izdevumiem
                  5
                vairākās jomās apdraud paredzētā budžeta deficīta plāna sasniegšanu.

               (7)Padome 2018. gada 13. jūlijā ieteica Apvienotajai Karalistei nodrošināt, lai valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps nepārsniegtu 1,6 % 2019. – 2020. gadā, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,6 % apmērā no IKP. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, pastāv risks, ka 2019. – 2020. gadā būs būtiska novirze no preventīvās daļas prasībām.

               (8)2020. – 2021. gadā, ņemot vērā Apvienotās Karalistes vispārējās valdības parāda attiecību, kas pārsniedz 60 % no IKP, un prognozēto izlaides starpību 0,3 % apmērā, valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma tempam nevajadzētu pārsniegt 1,9 % atbilstoši strukturālajai korekcijai 0,6 % apmērā no IKP, kas izriet no prasību matricas saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu. Nemainīgas politikas apstākļos pastāv risks, ka 2020. – 2021. gadā būs ievērojama novirze no minētās prasības. Tiek prognozēts, ka līdz ar atļauto ikgadējo novirzi 0,25 % apmērā Apvienotā Karaliste 2019.–2020. gadā izpildīs pārejas noteikumu par parādu un 2020. – 2021. gadā noteikumu par parādu. Kopumā Padome uzskata, ka Apvienotajai Karalistei jābūt gatavai, sākot no 2019. – 2020. gada, veikt turpmākus pasākumus, lai ievērotu Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.

               (9)Apvienotā Karaliste jau ilgu laiku ir G7 ekonomika ar viszemākajiem kapitālieguldījumiem kā daļu no IKP. Ieguldījumi īpaši strauji samazinājās arī finanšu krīzes laikā, un privātā sektora investīciju atgūšanās pēc krīzes ir apstājusies. Apvienotās Karalistes pētniecības un izstrādes ieguldījumu intensitāte pēdējos desmit gados ir bijusi aptuveni 1,7 % no IKP, kas ir zem ES vidējā rādītāja. Pētniecības un izstrādes ieguldījumi koncentrējas ierobežotā skaitā uzņēmumu un reģionu. Šie plaša mēroga trūkumi gan fiziskajā kapitālā, gan cilvēkkapitālā ir galvenais cēlonis samērā zemajam un nemainīgajam Apvienotās Karalistes darba ražīgumam.

               (10)Apvienotajā Karalistē ir vērojams pastāvīgs mājokļu trūkums. Pēckrīzes atveseļošanās mājokļu būvniecības jomā ir zaudējusi dinamiku. Rodas jaudas ierobežojumi, savukārt dzīvojamo ēku būvniecība joprojām ir zemāka par to, kas nepieciešama, lai apmierinātu aplēsto pieprasījumu. Mājokļu cenas un īres maksas joprojām ir augstas, jo īpaši teritorijās, kurās ir liels pieprasījums pēc mājokļiem, un ir vērojamas pārāk augstas novērtēšanas pazīmes. Tagad ievērojami mazākam skaitam gados jaunu pieaugušo pieder savi mājokļi. Valdība īsteno virkni pasākumu, lai palielinātu mājokļu piedāvājumu. Tajā pašā laikā stingrs regulējums par zemes tirgu joprojām ierobežo jauniem mājokļiem pieejamās zemes platību un vietu, jo īpaši lielu pilsētu apkaimē.

               (11)Ir vajadzīgi lieli ieguldījumi, lai modernizētu un paplašinātu infrastruktūras tīklus, vienlaikus samazinot projektu izmaksas un siltumnīcefekta gāzu emisiju. Autoceļu, dzelzceļa un aviācijas tīkli saskaras ar  pieaugošu kapacitātes spiedienu. Apvienotajai Karalistei ir jāsasniedz jauna un videi draudzīgāka enerģijas ražošanas un piegādes ievērojama jauda. Apvienotās Karalistes infrastruktūras attīstība ir bijusi izmaksu ziņā dārga un lēna. Pēc desmitiem gadu ilgušās publiskā sektora ieguldījumu nepietiekamības valdība sāk risināt infrastruktūras trūkuma problēmu, tomēr būs grūti izmaksu ziņā efektīvā veidā nodrošināt ārējā finansējuma summu, kas pieprasīta valdības sagatavotajās prognozēs.

               (12)Lai gan bezdarba līmenis ir zems, reālās algas joprojām atpaliek no pirmskrīzes augstākās atzīmes. Lielai daļai mazkvalificētu darbinieku ir ierobežotas karjeras virzības iespējas, kas ietekmē ražīgumu un rada nodarbinātu personu nabadzības augstu līmeni. Ir iespējams uzlabot izglītības un apmācības sistēmu efektivitāti pamatprasmju un tehnisko prasmju jomā. Valdība veic reformas gan attiecībā uz klātienes apmācību, gan uz apmācību darbavietā, taču reģistrēto pieteikumu kopējais skaits jaunās divpusējās sistēmas ietvaros ir daudz mazāks, nekā gaidīts.

               (13)Komisija 2019. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Apvienotās Karalistes ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2019. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2018.-2019. gada konverģences programmu un 2019. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti Apvienotajai Karalistei iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Tā ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas nodrošināšanā Apvienotajā Karalistē, bet arī to, kādā mērā tās atbilst Savienības noteikumiem un norādēm. Tas atspoguļo vajadzību nostiprināt Savienības vispārējo ekonomikas pārvaldību, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (14)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2018. – 2019. gada konverģences programmu, un tās atzinums
                  6
                ir atspoguļots jo īpaši turpmāk izklāstītajā 1. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Apvienotajai Karalistei 2019. un 2020. gadā rīkoties šādi.

               1.Nodrošināt, lai valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps 2020. – 2021. gadā nepārsniedz 1,9 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,6 % apmērā no IKP.

               2.Uz ieguldījumiem vērsto ekonomikas politiku koncentrēt uz pētniecību un inovāciju, mājokļiem, apmācību un prasmju uzlabošanu, ilgtspējīgu transportu, zemu oglekļa dioksīda emisiju līmeni un enerģētikas pārkārtošanu, ņemot vērā reģionālās atšķirības.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        SWD(2019) 1027 final.

                     (3)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

                     (4)

                        COM(2014) 494 final.

                     (5)

                        Valdības neto primāros izdevumus veido kopējie valdības izdevumi, izņemot procentu izdevumus, izdevumus saistībā ar Savienības programmām, kas ir pilnībā izlīdzināti ar ienākumiem no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas saistībā ar bezdarbnieku pabalstu izdevumiem. Valsts finansētā bruto pamatkapitāla veidošanas līmenis ir izlīdzināts 4 gadu laikposmā. Ir ņemti vērā tiesību aktos paredzētie diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu jomā ir atskaitīti.

                     (6)

                        Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 5.6.2019
            COM(2019) 527 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Zviedrijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Zviedrijas 2019. gada konverģences programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Zviedrijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Zviedrijas 2019. gada konverģences programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību
                  2
               , un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2018. gada 21. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2019. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Komisija 2018. gada 21. novembrī uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Zviedrija bija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (2)2019. gada ziņojums par Zviedriju
                  3
                tika publicēts 2019. gada 27. februārī. Tajā bija izvērtēts, kā Zviedrija īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2018. gada 13. jūlijā, kādi turpmākie pasākumi ir veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem un kāds bijis Zviedrijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā bija ietverts arī padziļināts pārskats, kurš veikts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu un kura rezultāti arī tika publicēti 2019. gada 27. februārī
                  4
               . No Komisijas veiktās analīzes secināms, ka Zviedrijā pastāv makroekonomikas nelīdzsvarotība. Konkrēti, pārāk augstu novērtētās mājokļu cenas apvienojumā ar mājsaimniecību parāda pastāvīgu pieaugumu rada haotiskas korekcijas risku. Mājsaimniecību lielais parāds (izteikts kā daļa no IKP) turpina pieaugt. 2017. gada otrajā pusē mājokļu cenas tika koriģētas un kopš tā laika ir pakāpeniski nostabilizējušās. Tomēr vērtēšanas rādītāji liecina, ka mājokļu cenas joprojām ir augstas, salīdzinot ar pamatrādītājiem. Lai gan banku sektors šķiet pietiekami kapitalizēts, haotiskai korekcijai būtu negatīva ietekme uz finanšu sektoru, ņemot vērā, cik daudz hipotekāro kredītu bankas ir izsniegušas mājsaimniecībām. Šādā gadījumā negatīvās sekas varētu skart arī kaimiņvalstis, ņemot vērā sistēmisko finanšu sasaisti. Joprojām saglabājas strukturālās nepilnības saistībā ar mājokļu piedāvājumu, un būvniecības apjoms ir samazinājies. Lai gan pēdējos gados makroprudenciālās uzraudzības jomā ir veikti pasākumi, lai mazinātu hipotekāro kredītu parāda pieaugumu, izskatās, ka to līdzšinējā ietekme ir neliela. Joprojām vērojamas būtiskas politikas nepilnības, īpaši attiecībā uz nodokļu stimuliem mājokļu iegādei, mājokļu piedāvājumu un īres tirgus darbību.

               (3)Zviedrija savu 2019. gada valsts reformu programmu iesniedza 2019. gada 26. aprīlī un 2019. gada konverģences programmu – 2019. gada 29. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

               (4)Attiecīgie šai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus (“ESI fondi”) 2014.–2020. gada plānošanas periodam. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013
                  5
                23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas ir vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par minētā noteikuma izmantošanu Komisija ir sniegusi Norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri saista ESI fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību
                  6
               .

               (5)Uz Zviedriju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa. Valdība savā 2019. gada konverģences programmā plāno 2019. gadā panākt pārpalikumu 0,6 % apmērā no IKP, un paredzams, ka šis rādītājs turpinās palielināties visā programmas laikā. Balstoties uz pārrēķināto strukturālo bilanci
                  7
               , vidēja termiņa budžeta mērķi, proti, panākt strukturālo deficītu 1 % apmērā no IKP, plānots pārsniegt visā programmas periodā. Saskaņā ar 2019. gada konverģences programmu sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP samazināsies līdz 34,5 % 2019. gadā un turpinās samazināties līdz 28,2 % 2022. gadā. Stabila publisko finanšu sistēma un stabila ekonomikas izaugsme ir noteiktas par galvenajiem virzītājspēkiem vispārējās valdības parāda attiecības pret IKP samazināšanai. Makroekonomikas scenārijs, kas ir minēto budžeta prognožu pamatā, ir ticams. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, sagaidāms, ka strukturālajā bilancē tiks reģistrēts pārpalikums 0,5 % apmērā no IKP 2019. gadā un 0,6 % apmērā no IKP 2020. gadā, kas pārsniedz vidēja termiņa budžeta mērķi. Kopumā Padome uzskata, ka saskaņā ar prognozēm Zviedrija 2019. un 2020. gadā atbildīs Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem.

               (6)Mājsaimniecību parāds turpināja palielināties no jau tā augsta līmeņa. Mājsaimniecību parāds pieauga par 5,5 % 2018. gadā, sasniedzot aptuveni 88 % no IKP un 186 % no izmantojamiem ienākumiem, kas ir viens no augstākajiem rādītājiem ES. To galvenokārt veicināja lielāki hipotekārie aizņēmumi saistībā ar augstām mājokļu cenām apvienojumā ar strukturāliem traucējumiem, kas veicina ar hipotekāriem aizdevumiem finansētu īpašumu iegādi. Zviedrija pēdējos gados ir īstenojusi vairākus makroprudenciālus pasākumus, tostarp ieviesusi stingrākus atmaksas noteikumus attiecībā uz hipotēkām ar augstu parāda attiecību pret ienākumiem, kas ir spēkā kopš 2018. gada marta, un pieņēmusi lēmumu no 2019. gada septembra paaugstināt pretciklisko kapitāla rezervi bankām. Tomēr līdz šim veiktajiem politikas pasākumiem, šķiet, kopumā ir bijusi ierobežota ietekme uz hipotekāro kredītu pieaugumu, un nav veikti nekādi politikas pasākumi, lai reformētu nodokļu stimulus mājokļu iegādei un hipotekārajiem parādiem.

               (7)Lai gan 2017. gada beigās mājokļu cenas samazinājās un kopš tā laika kopumā ir stabilas, pirms tam ilgu laiku cenas spēcīgi pieauga, un novērtējums joprojām ievērojami pārsniedz ekonomikas pamatrādītājus. Galvenie jautājumi ir nodokļu stimuli mājokļu iegādei un hipotekārajiem parādiem, kā arī atbalstoši kreditēšanas nosacījumi apvienojumā ar joprojām salīdzinoši zemām hipotekāro kredītu atmaksas likmēm. Neraugoties uz jaunu ēku celtniecības ievērojamo palielināšanos pēdējo piecu gadu laikā, piedāvājums joprojām ir nepietiekams, jo īpaši attiecībā uz cenu ziņā pieejamiem mājokļiem lielu pilsētu apkaimē. Jaunu mājokļu piedāvājuma jomā netika apmierinātas plānotās īstermiņa vajadzības, kas saskaņā ar aplēsēm 2018. – 2020. gada laikposmam ir aptuveni 90 000 jaunu mājokļu gadā. Šis trūkums ir saistīts ar strukturālām nepilnībām, piemēram, ar ierobežotu konkurenci būvniecības nozarē, ko izraisījuši šķēršļi mazu uzņēmumu un ārvalstu uzņēmumu ienākšanai tirgū, un lielu attīstītāju spēju kontrolēt zemes resursus. Dzīvojamais fonds netiek izmantots efektīvi. Īres tirgū īres maksas, kas ir zemākas par tirgus cenām, rada piesaisti un “piederīgo/nepiederīgo” sekas. Īpašnieku apdzīvotu mājokļu tirgū kapitāla pieauguma nodokļi samazina mājokļu īpašnieku mobilitāti. Mājokļu trūkums cilvēkiem apgrūtina darba maiņu un var veicināt paaudžu nevienlīdzību. Zviedrijas iestādes turpina pakāpeniski īstenot “22 punktu plānu”, lai palielinātu mājokļu būvniecību un uzlabotu mājokļu sektora efektivitāti. Līdz šim nav veikti konkrēti politikas pasākumi, lai liberalizētu stingros īres tirgus noteikumus un pārskatītu kapitāla nodokli, ko piemēro īpašnieku apdzīvotām mājokļiem, lai gan 2019. gada janvārī jaunā valdība paziņoja par plāniem ieviest reformas šajās jomās, veicot sagatavošanās un izpētes darbus.

               (8)Dažās nozarēs, piemēram, būvniecības, izglītības un informācijas un komunikācijas tehnoloģiju nozarē, rodas darbaspēka trūkums. Lai atbalstītu pētniecības un izstrādes ieguldījumus, kā arī digitalizāciju, ir ļoti svarīgi nodrošināt specializētu cilvēkkapitālu. Ieguldījumi izglītībā un prasmēs, tostarp digitālajās prasmēs, palīdzēs risināt šīs problēmas. Līdz šim izglītības rezultāti ir nedaudz uzlabojušies, tomēr pastāv lielas un arvien pieaugošas izglītības rezultātu atšķirības starp dažādām sociālajām grupām. Demogrāfiskās attīstības rezultātā palielināsies skolēnu skaits, pastiprinot pašreizējo skolotāju trūkumu. Būtu cieši jāuzrauga ārpussavienības valstu migrantu un viņu pēcnācēju stāvoklis un nesen pieņemto programmu ietekme, jo problēmas joprojām rada ārvalstīs dzimušu skolēnu integrācija skolās un mazkvalificētu darba ņēmēju un ārpussavienības valstu migrantu (jo īpaši sieviešu) ilgtspējīga iekļaušana darba tirgū.

               (9)Turpinot veikt ieguldījumus transporta infrastruktūrā,  var uzlabot darbaspēka mobilitāti, reģionālo kohēziju un mājokļu tirgu un veicināt Zviedrijas ražīguma pieaugumu ilgtermiņā. Valdība ir paziņojusi par ievērojamiem ieguldījumiem transporta infrastruktūrā, izmantojot valsts infrastruktūras plānu 2018.–2029. gadam, lai uzlabotu dažādus transporta veidus (jo īpaši dzelzceļa un sauszemes transportu). Plānā paredzēti lieli ieguldījumi, lai attīstītu dzelzceļa tīklu un veicinātu pāreju no kravu pārvadājumiem pa autoceļiem uz pārvadājumiem pa dzelzceļu, tādējādi palīdzot arī samazināt emisijas. Lai garantētu Zviedrijas kā inovācijas līderes pozīciju, svarīgi ir saglabāt augstu ieguldījumu līmeni pētniecībā un izstrādē, nodrošināt labvēlīgus pamatnosacījumus un paplašināt inovācijas bāzi. Zviedrijas inovācijas modelis tradicionāli ir balstījies uz ierobežotu skaitu lielu, pasaules mērogā aktīvu tehnoloģiju uzņēmumu. Svarīgi būtu izveidot tādu vidi, kas sekmē arī MVU un jaunuzņēmumu inovācijas potenciālu. Turklāt varētu vēl vairāk uzlabot Zviedrijas inovācijas spējas, pastiprinot sadarbību starp akadēmiskajām aprindām un MVU.

               (10)Nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršana ir kļuvusi par Zviedrijas prioritāti, ņemot vērā nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas skandālu saistībā ar vienu no lielākajām finanšu iestādēm valstī. Zviedrijas un Igaunijas finanšu uzraudzības iestādes kopā ar Latvijas un Lietuvas partneriem ir sākušas kopīgu izmeklēšanu. Lai gan Zviedrijas regulējums noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas jomā tika pastiprināts 2017. gadā, kad stājās spēkā nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas likums, joprojām ir svarīgi turpināt darbu, lai atklātu un novērstu visus atlikušos regulējuma trūkumus. Joprojām pastāv problēmas, un uzraudzības iestādei vēl ir jāpieņem papildu pasākumi un pamatnostādnes par to, kā pastiprināt uzraudzību šajā jomā. Būtu jāpievērš uzmanība šo pasākumu efektīvai īstenošanai, tiklīdz tie būs pieņemti.

               (11)ES līdzekļu plānošana laikposmam no 2021. gada līdz 2027. gadam varētu palīdzēt novērst dažus no ieteikumos konstatētajiem trūkumiem, jo īpaši jomās, uz kurām attiecas ziņojuma par valsti
                  8
                D pielikums. Tas ļautu Zviedrijai pēc iespējas labāk izmantot šos līdzekļus noteiktajās nozarēs, ņemot vērā reģionālās atšķirības.

               (12)Komisija 2019. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Zviedrijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2019. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2019. gada konverģences programmu un 2019. gada valsts reformu programmu un pasākumus, ko Zviedrija veikusi pēc ieteikumiem, kuri šai valstij bija adresēti iepriekšējos gados. Tā ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Zviedrijā, bet arī to, kādā mērā tās atbilst Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (13)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2019. gada konverģences programmu, un saskaņā ar tās atzinumu ir sagaidāms, ka Zviedrija atbildīs Stabilitātes un izaugsmes paktam.

               (14)Padome ir izskatījusi 2019. gada valsts reformu programmu un 2019. gada konverģences programmu, ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo novērtējumu. Padomes ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Zviedrijai 2019. un 2020. gadā rīkoties šādi.

               1.Novērst riskus, kas saistīti ar mājsaimniecību lielo parādu, pakāpeniski samazinot nodokļu atskaitījumu par hipotekārajiem procentu maksājumiem vai palielinot regulārus īpašuma nodokļus. Veicināt ieguldījumus mājokļu būvniecībā vietās, kur to trūkums ir visakūtākais, jo īpaši, novēršot strukturālos šķēršļus būvniecībai. Uzlabot mājokļu tirgus efektivitāti, tostarp ieviešot lielāku elastīgumu īres cenu noteikšanā un pārskatot kapitāla pieauguma nodokļa sistēmu.

               2.Uz ieguldījumiem vērsto ekonomikas politiku koncentrēt uz izglītību un prasmēm, kā arī saglabāt ieguldījumus ilgtspējīgā transportā, lai uzlabotu dažādus transporta veidus, jo īpaši dzelzceļa transportu, un pētniecībā un inovācijā, ņemot vērā reģionālās atšķirības.

               3.Nodrošināt efektīvu uzraudzību un noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas regulējuma izpildi.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

                     (3)

                        SWD(2019) 1026 final.

                     (4)

                        COM(2019) 150 final.

                     (5)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        Cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un pagaidu pasākumus, ko Komisija pārrēķina, izmantojot vispārpieņemtu metodoloģiju.

                     (8)

                        SWD(2019) 1026 final.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 5.6.2019
            COM(2019) 502 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Bulgārijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Bulgārijas 2019. gada konverģences programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Bulgārijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Bulgārijas 2019. gada konverģences programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību
                  2
               , un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2018. gada 21. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2019. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Komisija 2018. gada 21. novembrī uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Bulgārija bija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (2)2019. gada ziņojums par Bulgāriju
                  3
                tika publicēts 2019. gada 27. februārī. Tajā bija izvērtēts, kā Bulgārija īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2018. gada 13. jūlijā, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Bulgārijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā bija ietverts arī padziļināts pārskats, kurš veikts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu un kura rezultāti arī tika publicēti 2019. gada 27. februārī
                  4
               . No Komisijas veiktās analīzes secināms, ka Bulgārijā pastāv makroekonomikas nelīdzsvarotība. Proti, konstatētas nepilnības finanšu sektorā, kā arī liels uzņēmumu parādu līmenis un ienākumus nenesošu aizdevumu apjoms. Lai gan ir gūti panākumi nelīdzsvarotības cēloņu novēršanā, izšķiroša nozīme būs neseno reformu, kuru mērķis ir banku un nebanku finanšu nozaru uzraudzība un pārvaldība, pilnīgai īstenošanai un uzraudzībai .

               (3)Bulgārija savu 2019. gada valsts reformu programmu un 2019. gada konverģences programmu iesniedza 2019. gada 24. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

               (4)Attiecīgie šai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus (“ESI fondi”) 2014.–2020. gada plānošanas periodam. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013
                  5
                23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas ir vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par to, kā tā izmantotu minēto noteikumu, Komisija ir sniegusi norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri saista ESI fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību
                  6
               .

               (5)Uz Bulgāriju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa. Valdība 2019. gada konverģences programmā, sākot no nominālā pārpalikuma 2 % apmērā no IKP 2018. gadā, tiecas uz deficītu 0,3 % apmērā no IKP 2019. gadā, pārpalikumu 0,4 % apmērā no IKP 2020. gadā, 0,2 % 2021. gadā un 0,1 % 2022. gadā. Pamatojoties uz pārrēķināto strukturālo bilanci
                  7
               , vidēja termiņa budžeta mērķis — strukturālais deficīts 1 % apmērā no IKP strukturālā izteiksmē — joprojām tiek pārsniegts visā programmas periodā. Saskaņā ar 2019. gada konverģences programmu ir gaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP pakāpeniski samazināsies no 22,6 % no IKP 2018. gadā līdz 16,7 % no IKP 2022. gadā. Minēto budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, sagaidāms, ka strukturālajā bilancē tiks reģistrēts pārpalikums 0,7 % apmērā no IKP 2019. gadā un 0,6 % apmērā no IKP 2020. gadā, kas pārsniedz vidējā termiņa budžeta mērķi. Kopumā Padome uzskata, ka ir sagaidāms, ka Bulgārija 2019. un 2020. gadā ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.

               (6)Nodokļu ieņēmumi un nodokļu saistību izpilde uzlabojas, un ir ieviestas vairākas iniciatīvas. Tomēr šķiet, ka nodokļu iekasēšana ne visur uzlabojas tādā pašā tempā. Tas jo īpaši attiecas uz darbaspēka nodokļiem un sociālās apdrošināšanas iemaksām un dažām akcīzes nodokļa kategorijām. Ir arī pierādījumi, ka nedeklarēts darbs un nelikumīga degvielas tirdzniecība joprojām ir problēma. Lai vēl vairāk samazinātu joprojām lielo ēnu ekonomiku, ir ārkārtīgi svarīgi saglabāt centienus uzlabot nodokļu iekasēšanu un veikt papildu mērķtiecīgus pasākumus nolūkā risināt problēmas konkrētās nodokļu sistēmas jomās.

               (7)Valdība ir veikusi pasākumus, lai uzlabotu publisko izdevumu efektivitāti. Pasaules Banka pabeidza izdevumu pārskatu attiecībā uz vairākām publiskām iestādēm (ministrijām un pašvaldībām) un divus izmēģinājuma pētījumus par policijas darbību un ugunsdzēsību un notekūdeņu attīrīšanu un sniedza rokasgrāmatu turpmākai valdības veiktai pārskatīšanai. 2018. gada vidēja termiņa fiskālajā stratēģijā valdība ieviesa vairākus jaunus darbības rādītājus, lai novērtētu izdevumu ietekmi dažādās politikas jomās laika gaitā un sniegtu informāciju budžeta novērtēšanai un plānošanai. Tiek sagaidīts, ka ar šīm iniciatīvām tiks uzlabota publisko izdevumu kvalitāte, efektivitāte un pārredzamība un līdz ar to sabiedrisko labumu kvantitāte un kvalitāte.

               (8)Valsts uzņēmumi cieš no vājas korporatīvās pārvaldības, kas arī lielā mērā atspoguļojas to saimnieciskajā darbībā. Sadarbībā ar Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas (ESAO) un ar Eiropas Komisijas Strukturālo reformu atbalsta dienestu tiek īstenota valsts uzņēmumu korporatīvās pārvaldības tiesiskā regulējuma reforma. Reformas mērķis ir novērst pašreizējos trūkumus, saskaņojot valsts tiesību aktus ar ESAO korporatīvās pārvaldības pamatnostādnēm attiecībā uz valsts uzņēmumiem. Regulējuma pieņemšana un efektīva īstenošana nodrošinās nepārtrauktību, un tai būs izšķiroša nozīme, lai reforma būtu veiksmīga.

               (9)Labvēlīgā ekonomikas vidē banku kapitāla un likviditātes rādītāji vidēji uzlabojās. Vienlaikus samazinājās nefinanšu sabiedrību ienākumus nenesoši aizdevumi, lai gan tie joprojām ir lieli. Lai gan ienākumus nenesošo aizdevumu sekundārais tirgus ir kļuvis dinamiskāks, šajā nolūkā nav veikti konkrēti politikas pasākumi. Turpmāki pasākumi, kas izriet no finanšu nozares pārskatiem, ir nostiprinājuši banku sektoru, taču joprojām saglabājas dažas nepilnības. Jaunas regulatīvās iniciatīvas 2018. gadā ietvēra noteikumus par lieliem riska darījumiem un saistītu klientu noteikšanu, pretciklisko kapitāla rezervju palielināšanu un makroprudenciālo instrumentu ieviešanu attiecībā uz pasākumiem, kas orientēti uz aizņēmējiem. Turpinot likumdošanas iniciatīvas attiecībā uz saistīto pušu riska darījumiem, lai atbalstītu stabilu uzņēmējdarbības praksi, izšķiroša nozīme ir ilgstošiem uzraudzības centieniem ierobežot aizdevumus saistītām personām un sodīt par nodrošinājuma noteikumu pārkāpumiem. Banku noregulējuma režīma uzlabošana ir vēl viens veicams pasākums, kas veicinās finanšu sektora noturību.

               (10)Maksātnespējas reformas pabeigšana varētu palīdzēt samazināt lielo privātā sektora nenokārtoto parādu un joprojām lielo ienākumus nenesošu aizdevumu īpatsvaru. Daži trūkstošie elementi mazina maksātnespējas regulējuma efektivitāti un lietderību, kā rezultātā maksātnespējas procedūras ir lēnas un dārgas. Tajā pašā laikā atbilstošu uzraudzības instrumentu trūkums neļauj pienācīgi analizēt pašreizējās un jaunās pirmsmaksātnespējas un maksātnespējas procedūras un neļauj konstatēt konkrētus trūkumus vai nepilnības. Bulgārija 2018. gada oktobrī lūdza Eiropas Komisijas Strukturālo reformu atbalsta dienestu palīdzēt tai veicināt maksātnespējas regulējuma reformu. Šā projekta rezultātā identificēti trūkumi maksātnespējas regulējumā un tiks sagatavots ceļvedis to novēršanai. Ir svarīgi saglabāt reformu tempu un īstenot gaidāmo ceļvedi.

               (11)Bulgārija ir pieņēmusi tiesību aktu grozījumus 2018. gadā un strādā pie tā, lai pilnībā tiktu transponēta Direktīva 2015/849 (Ceturtā direktīva par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanu). Jāpievērš uzmanība šo pasākumu efektīvai īstenošanai. Iestādes joprojām nav pabeigušas un paziņojušas valsts riska novērtējumu, kas ir pamats, lai izstrādātu atbilstīgas valsts politikas cīņai pret nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju un teroristu finansēšanu. Turklāt nesenie notikumi banku nozarē liecina, ka ir jāuzlabo starptautisko finanšu darījumu valsts uzraudzība un jānodrošina nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas regulējuma efektīva izpilde. Ir labāk jānovērš korupcijas risks, jo tas ir predikatīvs nodarījums nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijai. Bulgārijas iestādēm būs jāsniedz konkrēti rezultāti un jāpanāk sasniegumi, ko apliecinātu galīgie lēmumi augsta līmeņa korupcijas lietās. Finanšu izmeklēšanas izmantošana un finanšu profilēšana ir ierobežota.

               (12)Tiek reformēta nebanku uzraudzība. Finanšu uzraudzības komisija sadarbībā ar Eiropas Apdrošināšanas un aroda pensiju iestādi 2017. gada septembrī pieņēma rīcības plānu nebanku finanšu uzraudzības reformēšanai. Joprojām notiekošā rīcības plāna pilnīga un laicīga īstenošana un izpilde palīdzēs pienācīgi uzraudzīt nebanku finanšu sektoru. Ir ieviesti grozījumi sekundārajos tiesību aktos, kuru mērķis ir uzlabot vērtēšanas noteikumus un to piemērošanu. To efektīva īstenošana un izpilde atrisinātu atlikušos vērtēšanas jautājumus, kas ir apzināti iepriekš. Visbeidzot, grupas līmeņa uzraudzība joprojām ir problēma, lai nodrošinātu uz risku balstītas apdrošināšanas pietiekamu uzraudzību.

               (13)Automobiļu apdrošināšanas nozarē ir dažas nepilnības. Sīki izstrādāti noteikumi par kompensāciju atvieglotu saskaņotāku pieeju, tiesnešiem lemjot par atsevišķiem gadījumiem. Ilgākā termiņā šāda metodika palīdzētu samazināt izmaksas, svārstīgumu un parakstīšanas risku civiltiesiskās atbildības apdrošināšanas jomā. Nozares ilgtspējai nāktu par labu arī labāka cenu noteikšana, ņemot vērā klientu braukšanas vēsturi. Finanšu uzraudzības komisija ir ierosinājusi bonus-malus sistēmu, par kuru notiek plašas publiskas debates ar neskaidru iznākumu. Visbeidzot, “Zaļās kartes biroja” likviditāte ir radījusi būtiskas bažas, galvenokārt sakarā ar divu Bulgārijas apdrošinātāju nenomaksātiem prasījumiem. Lai nodrošinātu sistēmas uzticamību un efektivitāti, izšķiroša nozīme ir visu tās locekļu pienākumu stingrai izpildei.

               (14)Infrastruktūra cieš no lieliem ieguldījumu trūkumiem. Transporta infrastruktūras pārklājums un kvalitāte ir uzlabojusies, tomēr joprojām ir zem ES vidējā rādītāja. Bulgārijā joprojām ir nepilnīgs Eiropas transporta tīkls. Turklāt autotransporta radītās siltumnīcefekta gāzu emisijas pēdējo 5 gadu laikā ir ievērojami palielinājušās. Ir jāturpina attīstīt dzelzceļa un autoceļu posmus un attiecīgās Eiropas dzelzceļa satiksmes vadības sistēmas un intelektiskas transporta sistēmas. Bulgārijā ir zems komunālo notekūdeņu savienojumu un attīrīšanas līmenis, augsts gaisa piesārņojuma līmenis, sadzīves atkritumu apglabāšanas līmenis un pārstrādes līmenis ir ievērojami zemāks par ES vidējo rādītāju. Ir vajadzīgi ieguldījumi, lai veicinātu ilgtspējīgu ūdens apsaimniekošanu, resursu efektīvu izmantošanu un pāreju uz aprites ekonomiku. Turklāt ievērojamas ieguldījumu vajadzības ir tādās jomās kā enerģētika un klimata pārmaiņu mazināšana un pielāgošanās tām. Ekonomikas augstā energointensitāte un lēnais progress virzībā uz energoefektivitātes mērķu sasniegšanu, jo īpaši ēku sektorā, kavē uzņēmumu produktivitāti un konkurētspēju valstī. Tāpēc ir jāpastiprina centieni, lai nodrošinātu ievērojamu enerģijas ietaupījumu sasniegšanu, veicot mērķtiecīgus ieguldījumus rūpniecības, transporta un ēku sektorā. Lielāki ieguldījumi tīras enerģijas infrastruktūrā (piemēram, tīras un mazoglekļa enerģijas ražošana, starpsavienojumi un viedtīkli) saskaņā ar prioritātēm, kas izklāstītas Bulgārijas valsts klimata un enerģētikas plāna projektā, palīdzētu vēl vairāk uzlabot ekonomikas vispārējo konkurētspēju un cilvēku dzīves kvalitāti.

               (15)Neraugoties uz publiskā pētniecības budžeta palielinājumu 2018. gadā, pētniecības un izstrādes izdevumi joprojām ir ļoti nelieli gan privātajā, gan publiskajā sektorā. Privātus ieguldījumus pētniecībā un izstrādē galvenokārt veic lieli starptautiski uzņēmumi, un tie koncentrējas galvaspilsētas reģionā. Lēnā reformu īstenošana un liela sadrumstalotība pētniecības, izstrādes un inovācijas sistēmā kavē pētniecības un izstrādes ieguldījumu lomu produktivitātē un izaugsmē. Daudzu universitāšu un pētniecības institūtu rezultāti augstas kvalitātes zinātnisko pētījumu jomā joprojām ir vāji. Zinātnes un uzņēmējdarbības saites joprojām ir ļoti vājas, un cilvēkkapitāla pieejamība pētniecības un izstrādes sistēmā rada nopietnas bažas. Kopas un to potenciāls Bulgārijā ir nepietiekami attīstīti, jo tām bieži trūkst kritiskās masas. Turpmākas reformas apvienojumā ar efektīvu pārvaldību un efektīvākiem publiskiem ieguldījumiem var palielināt ietekmi uz produktivitāti un uzlabot ekonomikas konkurētspēju. Turklāt uzņēmumu digitalizācijas palielināšana un jaunu uzņēmējdarbības modeļu ieviešana ir ļoti svarīga valsts produktivitātei.

               (16)Valsts pārvaldes un e-pārvaldes reformas joprojām ir lēnas un nesniedz pietiekamus uzlabojumus, savukārt uzņēmējdarbības vide joprojām ir vāja. Ir pieņemti vairāki reformas pasākumi, bet to praktiskā īstenošana kavējas. Iestāžu trūkumi, regulējuma nenoteiktība, korupcija un nepietiekama darbaspēka pieejamība joprojām ir galvenie šķēršļi ieguldījumiem. Publiskā sektora pārvaldībai varētu nākt par labu vairāk pārredzamības, skaidrāki noteikumi un ilgtermiņa perspektīva. Nepilnības vērojamas arī produktu testēšanas un drošuma jomā, jo finanšu resursi un cilvēkresursi ir ierobežoti. Turklāt, lai gan lielākā daļa valsts iepirkuma stratēģijā iekļauto pasākumu ir pieņemti, to īstenošanai ir vajadzīga pastāvīga uzraudzība, kontrole un novērtējums. Biežais tiešas līgumu piešķiršanas izmantojums un lielais atsevišķo piedāvājumu skaits apdraud sistēmas pārredzamību un efektivitāti. Publiskā iepirkuma sektora administratīvās spējas ir pastāvīgi risināms uzdevums, tāpat kā publisko pircēju profesionalizācija un kopēji pirkumi. Ievērojamā kavēšanās ar elektroniskā iepirkuma ieviešanu kavē vēl vairāk uzlabot publiskā iepirkuma procesu pārredzamību un efektivitāti.

               (17)Situācija darba tirgū ir uzlabojusies, taču vēl joprojām ir problēmas. Nodarbinātības līmenis ir sasniedzis augstāko līmeni, kopš Bulgārija pievienojās ES, un bezdarba līmenis ir zemāks par ES vidējo rādītāju. Neraugoties uz šo pozitīvo attīstību, dažas grupas, piemēram, mazkvalificēti darba ņēmēji, jaunieši, romi un personas ar invaliditāti, joprojām saskaras ar grūtībām atrast darbu. Tiek īstenoti īpaši pasākumi, lai atbalstītu ilgtermiņa bezdarbniekus, kuri 2018. gadā veidoja 3 % no ekonomiski aktīvajiem iedzīvotājiem. Efektīvu un ilgtspējīgu informēšanas pasākumu, aktīvas darba tirgus politikas un integrētas nodarbinātības un sociālo pakalpojumu apvienojums varētu uzlabot nelabvēlīgā situācijā esošo grupu nodarbinātības iespējas un darba atrašanas iespējas.

               (18)Bulgārijas prasmju trūkuma pieaugums attaisno ievērojamus ieguldījumus. Jauniešiem, iespējams, būtu vieglāk atrast darbu, ja tiktu uzlabota stažēšanās un māceklības kvalitāte un efektivitāte. Turklāt pieaugušo iedzīvotāju līdzdalība prasmju pilnveides un pārkvalificēšanas pasākumos ir ļoti zema. Neraugoties uz pasākumiem, kas uzsākti, lai veicinātu digitālo prasmju attīstību, Bulgārijas digitālo pamatprasmju līmenis (29 % cilvēku ir digitālās pamatprasmes, salīdzinot ar ES vidējo rādītāju 57 %) joprojām ir viens no zemākajiem ES.

               (19)Neraugoties uz Starptautiskās Darba organizācijas konvencijas ratificēšanu attiecībā uz minimālās algas noteikšanu un vairākām sarunu kārtām 2018. gadā, darba devējiem un arodbiedrībām joprojām ir atšķirīgi viedokļi par kritērijiem, kas jāpiemēro, nosakot minimālo algu. Iespējams panākt lielāku vienprātību par objektīvu un pārredzamu atalgojuma noteikšanas mehānismu. Lai gan sociālo partneru iesaiste politikas un reformu izstrādē un īstenošanā, šķiet, ir palielinājusies, joprojām ir nepieciešams pastāvīgs atbalsts pastiprinātam sociālajam dialogam.

               (20)Izglītības rezultāti joprojām ir zemi, un tos joprojām spēcīgi ietekmē vecāku sociālekonomiskais statuss. Tas atspoguļo problēmas, kas saistītas ar izglītības un apmācības sistēmas kvalitāti un iekļaujošumu. Bulgārija veic nepietiekamus ieguldījumus izglītībā, jo īpaši pirmsskolas un sākumskolas izglītībā – divas jomas, kas ir noderīgas, lai no agrīna vecuma radītu vienlīdzīgas iespējas. Līdzdalība kvalitatīvā agrīnā pirmsskolas izglītībā un aprūpē ir zema, jo īpaši attiecībā uz romiem un bērniem no citām nelabvēlīgā situācijā esošām grupām. Priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas rādītājs joprojām ir augsts, un tas negatīvi ietekmē turpmākās nodarbinātības iespējas un darba tirgus rezultātus. Profesionālās izglītības un apmācības atbilstība darba tirgus vajadzībām un duālās profesionālās izglītības un apmācības pieejamība joprojām ir nepietiekama. Lai arī tiek veikti daži pasākumi, ir vajadzīgi turpmāki centieni, lai nodrošinātu, ka augstākās izglītības iestāžu absolventu prasmju kopums var konsekventi novērst īstermiņa un vidēja termiņa prasmju trūkumu. Ir ieviesti daži pasākumi skolotāju pārkvalificēšanai un profesijas pievilcīguma palielināšanai. Tomēr skolotāju sākotnējās izglītības un tālākizglītības programmas ir vēl vairāk jāpastiprina, un joprojām ir jāpieliek pūles, lai uzlabotu izglītības darbinieku darba apstākļus.

               (21)Bulgārijā joprojām ir liela ienākumu nevienlīdzība un augsts nabadzības vai sociālās atstumtības risks. Lai gan nabadzības vai sociālās atstumtības līmenis samazinās, 2018. gadā tas bija 32,8 %, kas joprojām ievērojami pārsniedz ES vidējo rādītāju. Sociālā nodrošinājuma sistēma neattiecas uz visiem nodarbinātajiem, un sociālās aizsardzības sistēma nav pietiekama, lai risinātu nozīmīgās sociālās problēmas. Tas atspoguļo sociālo izdevumu zemo līmeni, sociālo pakalpojumu nevienmērīgo pieejamību visā teritorijā un nodokļu sistēmas ierobežoto pārdales ietekmi. 2018. gadā bagātāko 20 % iedzīvotāju ienākumi bija 7,7 reizes lielāki nekā nabadzīgāko 20 % iedzīvotāju ienākumi, kas joprojām ir viens no augstākajiem rādītājiem ES. Neraugoties uz dažiem pasākumiem, minimālo ienākumu atbilstība un aptvērums joprojām ir ierobežots un joprojām trūkst objektīva mehānisma, lai to regulāri atjauninātu. Sociālos dienestus kavē zema kvalitāte, integrētas pieejas trūkums attiecībā uz aktīvu iekļaušanu. Joprojām pastāv atšķirības piekļuvē sociālajiem pakalpojumiem, veselības aprūpei un ilgtermiņa aprūpei. Tas mazina viņu spēju sniegt visaptverošu atbalstu visneaizsargātākajām iedzīvotāju grupām, piemēram, romiem, bērniem, vecāka gadagājuma cilvēkiem, personām ar invaliditāti un lauku iedzīvotājiem. Daļai iedzīvotāju ir grūtības atrast mājokli, ko var atļauties. Tāpēc ir jāpieliek pūles, lai veicinātu aktīvu iekļaušanu, sekmētu neaizsargāto grupu, tajā skaitā romu, sociālekonomisko integrāciju, uzlabotu piekļuvi kvalitatīviem pakalpojumiem un novērstu materiālo nenodrošinātību.

               (22)Veselības aprūpes nozarei joprojām ir zems publisko izdevumu līmenis. Bulgārijas iedzīvotāji saskaras ar ierobežotu piekļuvi veselības aprūpei, ko rada ierobežotu resursu nevienādais sadalījums un zems veselības apdrošināšanas segums. Personīgie maksājumi ir ievērojami, jo tiem ir jākompensē zemais publisko izdevumu līmenis. Ģimenes ārstu nelielā pieejamība ierobežo primārās veselības aprūpes sniegšanu. Ir ievērojams medmāsu trūkums, kuru skaits uz vienu iedzīvotāju ir viens no zemākajiem ES. Valsts veselības stratēģijas ātrāka un efektīvāka īstenošana palīdzētu novērst šos trūkumus.

               (23)Saskaņā ar sadarbības un pārbaudes mehānismu Komisija turpina uzraudzīt tiesu iestāžu reformu un cīņu pret korupciju un organizēto noziedzību Bulgārijā. Tādēļ šīs jomas nav iekļautas Bulgārijai adresētajos ieteikumos, taču tās ir būtiskas, lai valstī attīstītu pozitīvu uzņēmējdarbības vidi. 2018. gada novembra sadarbības un pārbaudes mehānisma ziņojumā tika norādīts, ka Bulgārija ir turpinājusi īstenot centienus, kuru mērķis ir reformēt tiesu sistēmu un novērst trūkumus cīņā pret korupciju un organizēto noziedzību, bet ir vajadzīgi turpmāki centieni vairākās jomās. Komisija 2019. gada rudens sākumā plāno atkārtoti novērtēt progresu.

               (24)ES fondu plānošana laikposmam no 2021. līdz 2027. gadam varētu palīdzēt novērst dažus no ieteikumos norādītajiem trūkumiem, jo īpaši jomās, uz kurām attiecas ziņojuma par valsti
                  8
                D pielikums. Tas ļautu Bulgārijai pēc iespējas labāk izmantot šos līdzekļus attiecībā uz noteiktajām nozarēm, ņemot vērā reģionālās atšķirības. Valsts administratīvās spējas stiprināšana attiecībā uz šo līdzekļu pārvaldību ir svarīgs faktors šā ieguldījuma veiksmīgai īstenošanai.

               (25)Komisija 2019. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Bulgārijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2019. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2019. gada konverģences programmu un 2019. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti Bulgārijai iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Izvērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Bulgārijā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (26)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2019. gada konverģences programmu, un saskaņā ar tās atzinumu ir sagaidāms, ka Bulgārija atbildīs Stabilitātes un izaugsmes paktam.

               (27)Padome ir izskatījusi 2019. gada valsts reformu programmu un 2019. gada konverģences programmu, ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo novērtējumu. Padomes ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 2. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Bulgārijai 2019. un 2020. gadā rīkoties šādi.

               1.Uzlabot nodokļu iekasēšanu, veicot mērķtiecīgus pasākumus tādās jomās kā degviela un darbaspēka nodokļi. Uzlabot valsts uzņēmumu korporatīvo pārvaldību, pieņemot un īstenojot turpmākos tiesību aktus.

               2.Nodrošināt banku sektora stabilitāti, pastiprinot uzraudzību, veicinot aktīvu, tajā skaitā banku nodrošinājumu, atbilstošu novērtēšanu un veicinot ienākumus nenesošu aizdevumu sekundārā tirgus darbību. Nodrošināt efektīvu uzraudzību un nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas regulējuma izpildi. Stiprināt nebanku finanšu nozari, efektīvi īstenojot uz risku balstītu uzraudzību, nesen pieņemtās vērtēšanas pamatnostādnes un grupas līmeņa uzraudzību. Īstenot gaidāmo ceļvedi, lai novērstu nepilnības, kas konstatētas maksātnespējas regulējumā. Veicināt automobiļu apdrošināšanas nozares stabilitāti, risinot tirgus problēmas un novēršot atlikušos strukturālos trūkumus.

               3.Ar ieguldījumiem saistītu ekonomikas politiku koncentrēt uz pētniecību un inovāciju, transportu, jo īpaši uz tā ilgtspēju, ūdens, atkritumu un enerģētikas infrastruktūru un energoefektivitāti, ņemot vērā reģionālās atšķirības, un uzņēmējdarbības vides uzlabošanu.

               4.Nodarbināmības stiprināšana, stiprinot prasmes, tajā skaitā digitālās prasmes. Uzlabot izglītības un apmācības kvalitāti, atbilstību darba tirgus vajadzībām un iekļaujošumu, jo īpaši attiecībā uz romiem un citām nelabvēlīgām grupām. Risināt sociālās iekļaušanas jautājumus, izmantojot uzlabotu piekļuvi integrētiem nodarbinātības un sociālajiem pakalpojumiem un efektīvāku minimālo ienākumu atbalstu. Uzlabot piekļuvi veselības aprūpes pakalpojumiem, tajā skaitā samazinot personīgos maksājumus un risinot veselības aprūpes speciālistu trūkuma problēmu.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

                     (3)

                        SWD(2019) 1001 final.

                     (4)

                        COM(2019) 150 final.

                     (5)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        Cikliski koriģētā bilance, no kuras atskaitīti vienreizējie un pagaidu pasākumi un kuru Komisija pārrēķinājusi, izmantojot kopīgi saskaņotu metodiku.

                     (8)

                        SWD(2019) 1001 final.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 5.6.2019
            COM(2019) 515 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Lietuvas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Lietuvas 2019. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Lietuvas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Lietuvas 2019. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2018. gada 21. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2019. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Komisija 2018. gada 21. novembrī uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Lietuva nebija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu “Padomes ieteikums par eurozonas ekonomikas politiku”, kuru Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Ieteikumu par eurozonas ekonomikas politiku (turpmāk “eurozonai adresētais ieteikums”) Padome pieņēma 2019. gada 9. aprīlī.

               (2)Ņemot vērā to, ka Lietuva ir dalībvalsts, kuras valūta ir euro, un ka ekonomiskajā un monetārajā savienībā tautsaimniecības ir savstarpēji cieši saistītas, Lietuvai būtu jānodrošina, ka tiek pilnībā un laikus īstenots eurozonai adresētais ieteikums, kurš atspoguļojas turpmāk sniegtajā 2. un 3. ieteikumā. Jo īpaši ieguldījumu pasākumi palīdzēs īstenot otro eurozonai adresēto ieteikumu attiecībā uz ieguldījumu atbalstu, un izglītības pasākumi palīdzēs īstenot trešo eurozonai adresēto ieteikumu attiecībā uz darba tirgus darbību.

               (3)2019. gada ziņojums par Lietuvu
                  2
                tika publicēts 2019. gada 27. februārī. Tajā bija izvērtēts, kā Lietuva īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2018. gada 13. jūlijā, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Lietuvas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu.

               (4)Lietuva savu 2019. gada valsts reformu programmu iesniedza 2019. gada 10. maijā un 2019. gada stabilitātes programmu — 2019. gada 30. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

               (5)Attiecīgie šai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus (“ESI fondi”) 2014.–2020. gada plānošanas periodam. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013
                  3
                23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas ir vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par minētā noteikuma izmantošanu Komisija ir sniegusi Norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri saista ESI fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību
                  4
               .

               (6)Lietuva šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā. Valdība savā 2019. gada stabilitātes programmā plāno sasniegt nominālo pārpalikumu 0,4 % apmērā no IKP 2019. gadā un 0,2 % apmērā no IKP 2020. gadā, un tiek prognozēts, ka 2021. gadā tas vēl vairāk samazināsies līdz 0,1 % no IKP. Pamatojoties uz pārrēķināto strukturālo bilanci
                  5
               , vidēja termiņa budžeta mērķis — deficīts 1 % apmērā no IKP strukturālā izteiksmē — tiek pārsniegts visā programmas periodā. 2017. gadā Lietuvai tika piešķirta arī īslaicīga novirze saistībā ar strukturālo reformu īstenošanu. Šī novirze tiek pārnesta uz trim turpmākajiem gadiem. Saskaņā ar 2019. gada stabilitātes programmu sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP samazināsies no 34,2 % no IKP 2018. gadā līdz 32,9 % no IKP 2022. gadā. Minēto budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams. Tajā pašā laikā nav pietiekami detalizēti norādīti pasākumi, kas nepieciešami, lai atbalstītu plānoto mērķi no 2020. gada panākt budžeta pārpalikumu. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, sagaidāms, ka strukturālajā bilancē 2019. gadā tiks reģistrēts deficīts 1 % apmērā no IKP un 2020. gadā 0,9 % apmērā no IKP, — tas atbilst vidēja termiņa budžeta mērķim. Vienlaikus ir uzmanīgi jāseko līdzi izdevumu attīstībai gan īstermiņā, gan vidējā termiņā, jo īpaši ņemot vērā turpmāk iespējamos riskus saistībā ar ieņēmumu stabilitāti. Kopumā Padome uzskata — ir paredzams, ka Lietuva 2019. un 2020. gadā ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.

               (7)Valdība 2018. gada jūnijā pieņēma tiesību aktu kopumu, lai īstenotu visaptverošu sešu strukturālo reformu kopumu tādās galvenajās jomās kā izglītība, veselība, nodokļi, neoficiālā ekonomika, pensijas un inovācija.

               (8)Lietuva turpināja veikt pasākumus, lai cīnītos pret ēnu ekonomiku un uzlabotu nodokļu saistību izpildi. Lai gan šo pasākumu rezultāti ir cerīgi, vispārējā nodokļu saistību izpilde joprojām ir zemā līmenī. Lietuvai joprojām ir viens no lielākajiem PVN iztrūkumiem ES. Turpmāka nodokļu saistību izpildes uzlabošana palielinātu ieņēmumus un padarītu nodokļu sistēmu taisnīgāku. Netika veikti pasākumi, lai paplašinātu nodokļu bāzi, aptverot avotus, kam ir mazāk negatīva ietekme uz izaugsmi. Vides un īpašuma nodokļi joprojām ir zemāki par Eiropas Savienības vidējo rādītāju, un nav paredzētas izmaiņas attiecībā uz automobiļu aplikšanu ar nodokli vai ceļu nodokli privātajiem lietotājiem.

               (9)Kopš 2018. gada valsts pensijas tiek automātiski indeksētas atbilstoši algu izdevumu pieaugumam. Paredzams, ka tas valsts pensiju izdevumus no 6,9 % no IKP 2016. gadā samazinās līdz 5,2 % 2070. gadā. Tomēr prognozētā nodarbinātības līmeņa samazināšanās dēļ paredzams, ka pensiju pietiekamība samazināsies, jo pensiju pabalsti neietu kopsolī ar algu pieaugumu. Sagaidāms, ka pensiju pabalstu koeficients, ar ko izsaka vidējo pensiju attiecībā pret vidējo algu, pastāvīgi samazināsies no pašreizējā līmeņa, kas jau ir viens no zemākajiem Savienībā. Pašlaik spēkā esošajos tiesību aktos ir noteikts, ka gadījumā, ja pabalstu koeficients samazinās, valdībai ir jāierosina korektīvi pasākumi. Tā kā nav skaidrības par šādu nākotnes pasākumu precīzu raksturu un laika grafiku, tie netika ņemti vērā ziņojuma par novecošanu prognozēs. Tomēr tie rada risku publisko finanšu stabilitātei. Ja kopējais pabalstu koeficients līdz 2070. gadam paliktu nemainīgs, pensiju izdevumi palielinātos līdz 7 % no IKP, nevis samazinātos līdz 5,2 %, kā tiek prognozēts. Tādēļ nav skaidrības par to, kā tiesību akti pensiju jomā tiks piemēroti praksē un kādas laika gaitā būs to sekas attiecībā uz fiskālo stabilitāti un pensiju pietiekamību.

               (10)Lietuvai būtiski izaicinājumi, kas mazina tās iekļaujošas ekonomikas izaugsmes izredzes, joprojām ir lielais to cilvēku īpatsvars, kuri pakļauti nabadzības vai sociālās atstumtības riskam, kā arī lielā ienākumu nevienlīdzība. Neraugoties uz pastāvīgo ekonomikas izaugsmi, daudzi Lietuvas sabiedrības locekļi (piemēram, vecāka gadagājuma cilvēki, personas ar invaliditāti, bērni, viena vecāka mājsaimniecības un bezdarbnieki) saskaras ar īpaši lielu nabadzības un sociālās atstumtības risku. Lai gan sociālās drošības tīkls pēdējos gados ir ticis uzlabots, Lietuvas nodokļu un pabalstu sistēmas vispārējā korektīvā jauda un sociālās aizsardzības izdevumi kā daļa no IKP joprojām ir vieni no zemākajiem Eiropas Savienībā. Tika veikti daži pirmie pasākumi nolūkā novērst augsto nabadzības līmeni un ienākumu nevienlīdzību, piemēram, tika ieviesta “minimuma patēriņa vajadzību summa”, palielināts vispārējais bērnu pabalsts un indeksētas vecuma pensijas. Tomēr nemainīgi augstais nabadzības un nevienlīdzības līmenis liecina, ka Lietuvai ir vēl tāls ceļš ejams, lai tuvinātos Eiropas Savienības vidējam sociālā nodrošinājuma līmenim, un ka ir jāveic ieguldījumi, lai novērstu sociālo atstumtību. Aktīvas iekļaušanas stratēģijas attiecībā uz neaizsargātām iedzīvotāju grupām ir efektīvākas, ja tās apvieno ienākumu minimuma un pensiju shēmu labāku pietiekamību, darba tirgus aktivizēšanu un sociālo pakalpojumu, tostarp bērnu aprūpes un sociālo mājokļu, pastiprinātu nodrošināšanu.

               (11)Nodarbinātības pieauguma, kā arī nelabvēlīgas demogrāfiskās attīstības, tostarp emigrācijas, rezultātā darba tirgus ir kļuvis saspringts. Lai mazinātu darbspējas vecuma iedzīvotāju skaita samazināšanās ietekmi, ir vajadzīgi ieguldījumi cilvēkkapitālā un uzlabota piekļuve darba tirgum visām grupām. Ņemot vērā pastāvīgo prasmju trūkumu un neatbilstību, ir svarīgi, lai Lietuva paātrinātu reformas, kuru mērķis ir uzlabot kvalitāti un efektivitāti visos izglītības līmeņos un nodrošināt taisnīgu piekļuvi kvalitatīvai un iekļaujošai izglītībai un apmācībai. Demogrāfiskā lejupslīde ir radījusi spiedienu uz skolu tīklu. Demogrāfiskās pārmaiņas prasa izstrādāt stratēģijas, lai saglabātu piekļuvi kvalitatīvai izglītībai visiem, vienlaikus nodrošinot skolu tīkla efektivitāti un atbalstot skolu konsolidācijas skartos skolotājus. Joprojām ir vajadzīgi ievērojami pasākumi, lai konsolidētu augstākās izglītības tīklu, kas aptver vairāk nekā 40 valsts un privāto universitāšu un koledžu. Profesionālās izglītības un apmācības sniedzējiem ir jāmodernizē mācību programmas un jāuzlabo to spēja reaģēt uz vietējā un reģionālā darba tirgus vajadzībām. Efektīvi un viegli pieejami pieaugušo izglītības, pārkvalifikācijas un kvalifikācijas celšanas pasākumi līdz ar sociālo pakalpojumu sniegšanu varētu iesaistīt darba tirgū vairāk cilvēku. Pieaugušo iesaistīšanās izglītībā joprojām ir neliela — 6,6 % 2018. gadā, kas ir krietni mazāk par ES vidējo rādītāju — 11,1 %. Lietuvas ekonomikai ir potenciāls gūt labumu no ieguldījumiem prasmju uzlabošanā, tostarp digitālajās prasmēs, inovācijā un nelabvēlīgā situācijā esošo personu (piemēram, personu ar invaliditāti, vecāka gadagājuma cilvēku, bezdarbnieku vai neaktīvu pieaugušo) labākā integrācijā darba tirgū. Raugoties plašākā kontekstā, sociālo partneru spēju stiprināšana ir svarīga, lai sekmētu to līdzdalību.

               (12)Vājie rezultāti veselības jomā un mazie ieguldījumi veselības aprūpē ir ieilgušas problēmas. Joprojām pastāv ievērojams potenciāls racionalizēt resursu izmantošanu, nodrošinot turpmāku pāreju no stacionārās pacientu aprūpes uz ambulatoro aprūpi. Slimnīcu pakalpojumi joprojām tiek plaši izmantoti, ir augsti hospitalizācijas rādītāji hronisku slimību gadījumā apvienojumā ar samērā zemu gultasvietu aizpildījuma rādītāju. Lai sekmētu efektivitātes pieaugumu un uzlabotu veselības rezultātus, ir nepieciešama slimnīcu resursu izmantošanas turpmāka racionalizēšana līdz ar mērķtiecīgiem ieguldījumiem nolūkā stiprināt primārās aprūpes pakalpojumus, tostarp ieguldījumiem veselības aprūpes personālā. Aprūpes kvalitāte joprojām ir viens no galvenajiem vājo veselības rezultātu cēloņiem. Tās uzlabošanas pasākumi ir sadrumstaloti, ir ļoti zems akreditācijas rādītājs primārās aprūpes nozarē un akreditācijas sistēma slimnīcās netiek pietiekoši piemērota. Ieguldījumi slimību profilakses pasākumos ir īpaši mazi. Turklāt pasākumiem, kas veikti, lai stiprinātu slimību profilakses pasākumus vietējā līmenī, trūkst visaptveroša redzējuma un sistēmiskas sadarbības starp valsts veselības dienestiem un primārās aprūpes nozari. Visbeidzot, zems veselības aprūpes izdevumu līmenis apvienojumā ar samērā lieliem neoficiāliem maksājumiem un personīgajiem maksājumiem negatīvi ietekmē taisnīgu piekļuvi veselības aprūpei.

               (13)Ir veikti daži pasākumi cīņā pret korupciju, bet joprojām nav ieviests integrēts interešu deklarāciju reģistrs. 2018. gadā tika pieņemts trauksmes cēlēju aizsardzības likuma īstenošanas tiesību akts, un tiek apspriests jauns likums, kas reglamentē lobēšanu. Saistībā ar korupcijas novēršanu veselības aprūpes sistēmā joprojām ir pārkāpumi.

               (14)Ieguldījumi kā daļa no IKP Lietuvā joprojām ir zemāki par vidējiem rādītājiem gan ES, gan pārējās Baltijas valstīs. Lietuvas uzņēmumu inovācijas līmenis un tehnoloģiju apguves spējas ir mazas. Ir vajadzīgi lielāki ieguldījumi pētniecībā un inovācijā, jo īpaši privātajā sektorā. Tas veicinātu ražīgumu, kas, neraugoties uz neseno pieaugumu, joprojām ir krietni zem ES līmeņa. Informācijas un komunikācijas tehnoloģiju speciālistu trūkums liecina par nepieciešamību ieguldīt digitālajās prasmēs, kas veicinās konkurētspēju, inovāciju, Lietuvas spēju apgūt tehnoloģijas un pāreju uz ekonomiku, kas ir vairāk balstīta uz zināšanām, un uz lielākas pievienotās vērtības ekonomiku.

               (15)Valsts ekonomika ir samērā resursietilpīga un ļoti atkarīga no enerģijas un materiālu importa. Resursu produktivitāte ir zema, bet enerģijas patēriņš liels, jo īpaši mājokļu un transporta nozarē. Lielāki ieguldījumi energoefektivitātē, jo īpaši ēku sektorā un iekšzemes enerģijas ražošanā no atjaunojamiem energoresursiem, palīdzētu padarīt ekonomiku zaļāku un ilgtspējīgāku, vienlaikus samazinot atkarību no enerģijas importa.

               (16)Lietuvai joprojām ir slikta starptautiskā pieejamība dzelzceļa transporta, autotransporta, jūras un gaisa transporta ziņā, un tā ir vairāk jāintegrē ar pārējo Eiropu. Labāka transporta savienojamība palielinātu ekonomikas ražīgumu un ļautu pilnībā izmantot vienotā tirgus priekšrocības. Transporta nozares darbības rezultāti ir daudz vājāki par ES vidējiem rādītājiem attiecībā uz TEN-T ceļu un dzelzceļu tīkliem, ieguldījumiem pētniecībā un inovācijā transporta nozarē, ilgtspējības aspektiem un ceļu satiksmes drošību. Dzelzceļa satiksmē dominē austrumu-rietumu plūsmas, savukārt ziemeļu-dienvidu ass joprojām ir nepietiekami attīstīta. Tāpēc ir vajadzīgi ievērojami ieguldījumi, lai attīstītu ilgtspējīgu, klimatnoturīgu, viedu, drošu un intermodālu TEN-T tīklu un nodrošinātu tā pieejamību, kā arī veicinātu ilgtspējīgu mobilitāti pilsētās. Turklāt autotransporta radītās siltumnīcefekta gāzu emisijas pēdējo piecu gadu laikā ir ievērojami palielinājušās. Sinhronizēt Lietuvas elektroenerģijas sistēmu ar kontinentālās Eiropas tīklu ir ļoti būtiski, lai nodrošinātu elektroapgādes drošību visā Baltijas reģionā.

               (17)Lietuvas reģionālās atšķirības ir lielākas nekā vidēji ES, un pēdējās divās desmitgadēs tās ir vēl vairāk palielinājušās. Lietuvas ātrās ekonomiskās konverģences radītās priekšrocības galvenokārt ir koncentrētas divās lielpilsētu teritorijās. Pārsvarā lauku apvidi, kuri aptver lielāko daļu teritorijas un kuros dzīvo gandrīz 55 % iedzīvotāju, saskaras ar spēcīgu iedzīvotāju skaita samazināšanos, un situāciju pasliktina kvalitatīvu sabiedrisko pakalpojumu pieejamības samazināšanās. Ievērojamas sociālekonomiskās atšķirības valsts teritorijā liecina, ka konkrētos reģionos ir atšķirīgas ieguldījumu vajadzības. Joprojām problemātiska ir arī ciešāku saikņu veidošana starp blakus esošiem apgabaliem Lietuvas teritorijā, tostarp transporta un digitālo savienojumu jomā.

               (18)Lai uzlabotu publisko ieguldījumu efektivitāti, Lietuvas iestādes atjaunināja noteikumus par valsts budžeta finansēto ieguldījumu projektu sagatavošanu un atlasi. Kopš 2018. gada visi jaunie ieguldījumu projekti būtu jāpārbauda, veicot izmaksu un ieguvumu analīzi, un tiem būtu jāatbilst papildu atlases kritērijiem. Lai gan šis ir svarīgs pirmais solis, ir nepieciešams darīt vairāk, lai maksimāli palielinātu publisko ieguldījumu ietekmi uz ilgtermiņa izaugsmes potenciāla palielināšanu un novērstu pieaugošās reģionālās atšķirības. Iestādes ir sākušas pārskatīt valsts budžeta plānošanas sistēmu, lai pagarinātu budžeta plānošanas laikposmu un stiprinātu saikni starp izdevumiem un vispārējiem ekonomikas mērķiem. Ir ļoti svarīgi nodrošināt, lai jaunā stratēģisko ieguldījumu plānošanas sistēma būtu gatava līdz 2021.-2023. gada budžeta plānošanai un jaunā ES finansēšanas cikla sākumam 2021. gadā.

               (19)Lietuvai nav vienotas pētniecības un inovācijas stratēģijas. Tai ir raksturīga sadrumstalota politika un daudzas atbalsta shēmas, kurām trūkst sinerģijas. Pastāv vairākas īstenošanas aģentūras, kas neizmanto saskaņotu pieeju pētniecības un inovācijas politikas atbalstam, un tas vēl vairāk sarežģī pārvaldības sistēmu, kura, šķiet, ierobežo lietotāju piekļuvi plašajam pieejamo instrumentu klāstam. Šī situācija īpaši kaitē zinātnes un uzņēmumu sadarbībai un kavē inovācijas darbības. Jaunais atbildības sadalījums pētniecības un inovācijas politikā starp Ekonomikas un inovāciju ministriju un Izglītības un zinātnes ministriju pagaidām neveicina saskaņotu politikas satvaru ar sinerģiskām atbalsta shēmām, kā tas būtu gadījumā, ja potenciālajiem labuma guvējiem būtu pieejama vienas pieturas aģentūra.

               (20)ES līdzekļu plānošana laikposmam no 2021. līdz 2027. gadam varētu palīdzēt novērst dažas no ieteikumā norādītajām nepilnībām, jo īpaši jomās, uz kurām attiecas ziņojuma par valsti D pielikums
                  6
               . Tas ļautu Lietuvai optimāli izlietot šos līdzekļus apzinātajās nozarēs, ņemot vērā reģionālās atšķirības.

               (21)Komisija 2019. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Lietuvas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2019. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2019. gada stabilitātes programmu un 2019. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti Lietuvai iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Novērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Lietuvā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (22)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2019. gada stabilitātes programmu, un saskaņā ar tās atzinumu
                  7
                ir sagaidāms, ka Lietuva atbildīs Stabilitātes un izaugsmes paktam,

               AR ŠO IESAKA Lietuvai 2019. un 2020. gadā rīkoties šādi.

               1.Uzlabot nodokļu saistību izpildi un paplašināt nodokļu bāzi, aptverot avotus, kam ir mazāk negatīva ietekme uz izaugsmi. Novērst ienākumu nevienlīdzību, nabadzību un sociālo atstumtību, tostarp uzlabojot nodokļu un pabalstu sistēmas struktūru.

               2.Uzlabot kvalitāti un efektivitāti visos izglītības un apmācības līmeņos, tostarp pieaugušo izglītībā. Uzlabot veselības aprūpes sistēmas kvalitāti, pieejamību cenas ziņā un efektivitāti.

               3.Ņemot vērā reģionālās atšķirības, uz ieguldījumiem vērsto ekonomikas politiku koncentrēt uz inovāciju, energoefektivitāti un resursefektivitāti un ilgtspējīgiem transporta un energotīklu starpsavienojumiem. Veicināt ražīguma pieaugumu, uzlabojot publisko ieguldījumu efektivitāti. Izstrādāt saskaņotu politikas satvaru, lai atbalstītu zinātnes un uzņēmumu sadarbību un konsolidētu pētniecības un inovācijas īstenošanas aģentūras.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        SWD(2019) 1014 final.

                     (3)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

                     (4)

                        COM(2014) 494 final.

                     (5)

                        Cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un pagaidu pasākumus, ko Komisija pārrēķina, izmantojot vispārpieņemtu metodoloģiju.

                     (6)

                        SWD(2019) 1014 final.

                     (7)

                        Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 5.6.2019
            COM(2019) 516 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Luksemburgas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Luksemburgas 2019. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Luksemburgas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Luksemburgas 2019. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2018. gada 21. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2019. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Komisija 2018. gada 21. novembrī uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Luksemburga bija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu “Padomes ieteikums par eurozonas ekonomikas politiku”, kuru Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Ieteikumu par eurozonas ekonomikas politiku (turpmāk “eurozonai adresētais ieteikums”) Padome pieņēma 2019. gada 9. aprīlī.

               (2)Ņemot vērā to, ka Luksemburga ir dalībvalsts, kuras valūta ir euro, un ka ekonomiskajā un monetārajā savienībā tautsaimniecības ir savstarpēji cieši saistītas, Luksemburgai būtu jānodrošina, ka tiek pilnībā un laikus īstenots eurozonai adresētais ieteikums, kurš atspoguļojas turpmāk sniegtajā 1. līdz 4. ieteikumā.

               (3)2019. gada ziņojums par Luksemburgu
                  2
                tika publicēts 2019. gada 27. februārī. Tajā bija izvērtēts, kā Luksemburga īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2018. gada 13. jūlijā, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Luksemburgas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu.

               (4)Luksemburga savu 2019. gada valsts reformu programmu un 2019. gada stabilitātes programmu iesniedza 2019. gada 30. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

               (5)Attiecīgie šai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus (“ESI fondi”) 2014.–2020. gada plānošanas periodam. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013
                  3
                23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas ir vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par minētā noteikuma izmantošanu Komisija ir sniegusi Norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri saista ESI fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību
                  4
               .

               (6)Uz Luksemburgu pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa. Valdība savā 2019. gada stabilitātes programmā plāno samazināt nominālo pārpalikumu no 2,4 % no IKP 2018. gadā līdz 1,0 % no IKP 2019. gadā, kam pēc tam sekos visai konstants pieaugums līdz pārpalikumam 2,2 % apmērā no IKP 2023. gadā. Balstoties uz pārrēķināto strukturālo bilanci
                  5
               , vidējā termiņa budžeta mērķis, kas mainīts no strukturālā deficīta 0,5 % apmērā no IKP 2019. gadā uz strukturālo pārpalikumu 0,5 % apmērā no IKP no 2020. gada, visā programmas periodā tiek pārsniegts. Saskaņā ar 2019. gada stabilitātes programmu ir sagaidāms, ka valsts parāda attiecība pret IKP joprojām būs krietni mazāka par Līgumā noteikto atsauces vērtību, kas ir 60 % no IKP. Šo budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs visā programmas periodā ir optimistisks, izņemot 2023. gadu, kad tas ir ticams. Balstoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, paredzams, ka strukturālā bilance 2019. gadā būs ar pārpalikumu 0,9 % apmērā no IKP un 2020. gadā 0,5 % apmērā no IKP; šie skaitļi, īpaši attiecībā uz 2020. gadu, ir zemāki nekā 2019. gada stabilitātes programmā, taču tik un tā pārsniedz vidēja termiņa budžeta mērķi vai atbilst tam. Vienlaikus būtu uzmanīgi jāseko līdzi izdevumu attīstībai gan īstermiņā, gan vidējā termiņā, it īpaši ņemot vērā turpmāk iespējamos riskus saistībā ar ieņēmumu stabilitāti. Kopumā Padome uzskata, ka saskaņā ar prognozēm Luksemburga 2019. un 2020. gadā atbildīs Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem.

               (7)Neraugoties uz pēdējā laikā veiktajām reformām, ir paredzams, ka Luksemburgas ar novecošanu saistītie izdevumi (pensiju, veselības aprūpes un ilgtermiņa aprūpes izmaksas) ilgtermiņā izteikti pieaugs. Ja pašreizējā sistēmā netiks veiktas stratēģiskas izmaiņas, šie izdevumi ilgtermiņā varētu apdraudēt publisko finanšu stabilitāti. Tas varētu notikt, kaut arī pašreiz valsts parāda līmenis ir zems un sociālā nodrošinājuma sistēmā ir uzkrātas rezerves, kas, kā paredzams, nodrošinātu sistēmas dzīvotspēju līdz 2041. gadam. Ieteikumi attiecībā uz šo problēmu Luksemburgai tiek adresēti kopš 2011. gada, taču līdz šim panāktais progress ir neliels. Valdības darba grupa pensiju jautājumos savā 2018. gada ziņojumā aplūkoja dažādus pensiju sistēmas ilgtermiņa stabilitātes uzlabošanas veidus, ieskaitot iemaksu likmes pakāpenisku celšanu, pensionēšanās vecuma palielināšanu nolūkā ņemt vērā paredzamā mūža ilguma augšanu un pakāpeniskas pensionēšanās veicināšanu. Ziņojumā ierosināts ar daudzpusīgas stratēģijas palīdzību īstenot kalibrētas reformas, kas nodrošinātu sistēmas ilgtermiņa stabilitāti un vienlaikus līdz minimumam samazinātu ietekmi uz ekonomiku un pensionāriem. Ar novecošanu saistīto izdevumu prognozētā palielināšanās apdraud arī veselības aprūpes un ilgtermiņa aprūpes sistēmu stabilitāti. No publiskajiem avotiem tiek segtas vairāk nekā trīs ceturtdaļas ilgtermiņa aprūpes izdevumu. Paredzams, ka 2018. gada reforma finansiālo dzīvotspēju nodrošinās līdz 2030. gadam. Lai izmaksas noturētu līmenī, kas atbilst aprūpējamo personu īpatsvaram, darba ņēmēju iemaksas veselības aprūpes sistēmā tiks pakāpeniski palielinātas no 1,4 % līdz 1,7 % no algas bāzes. Tomēr ietekme uz ilgtermiņa fiskālo stabilitāti vēl nav skaidra. Lai ilgtermiņā spētu noturēt sociālo kohēziju un publiskās finanses, demogrāfiskajai politikai būtu jābūt saskaņotai ar izglītības un apmācības politiku, proti, holistiski jāpieiet gan izaicinājumiem, gan iespējām, ko rada izmaiņas demogrāfiskajā situācijā, kā arī digitālajā ekonomikā, ņemot vērā tuvākajā nākotnē paredzamo sabiedrības novecošanas ietekmi uz darbaspēka piedāvājumu. Dažās nozarēs pēdējā laikā ir parādījies darbaspēka deficīts, kas varētu kavēt ražīguma pieaugumu un samazināt ilgtermiņa izaugsmes potenciālu.

               (8)Neraugoties uz kopumā labiem darba tirgus rādītājiem, nodarbinātības līmenis stagnē un atsevišķas grupas darba tirgū joprojām saskaras ar īpašām grūtībām. Konkrēti, gados vecāku cilvēku nodarbinātības līmenis joprojām ir īpaši zems, un ir vajadzīgi papildu pasākumi, kas uzlabotu viņu dalību darba tirgū. Joprojām ir izplatītas priekšlaicīgas pensionēšanās shēmas, kas mudina darba ņēmējus beigt darba attiecības, piemēram, 2017. gadā 57,5 % no jaunpiešķirtajām pensijām bija priekšlaicīgas pensijas. 2018. gadā valdība likvidēja vienu no priekšlaicīgas pensionēšanās shēmām, kas ļāva pensionēties no 57 gadu vecuma, taču šīs reformas ietekmi vājināja tas, ka tika samazināti ierobežojumi citām priekšlaicīgas pensionēšanās shēmām. Zems ekonomiski aktīvā darbaspēka līmenis vecāku cilvēku vidū lielā mērā ir skaidrojams ar finansiālajiem stimuliem neiesaistīties darba tirgū, kas izriet no nodokļu un pabalstu sistēmas un šajā vecuma grupā ir salīdzinoši lieli. Vecāka gadagājuma darbinieku nodarbinātības veicināšanai ir nepieciešama vispusīga stratēģija, kurā būtu iekļauti pasākumi, ar ko viņiem palīdz ilgāk būt aktīvi nodarbinātiem. Parlaments joprojām nav pieņēmis “Vecuma paktu” – likumprojektu, kas parlamentam tika iesniegts 2014. gada aprīlī un kā mērķis ir mudināt uzņēmumus ar vairāk nekā 150 darbiniekiem pieņemt darbā gados vecākus darba ņēmējus un paturēt viņus, izmantojot vecuma pārvaldības pasākumus.

               (9)Lai gan Luksemburga ir apņēmusies uzlabot regulatīvo vidi darījumdarbības pakalpojumu nozarē, Eiropas Komisijas ierobežotības indikators
                  6
                liecina, ka joprojām ir lieli regulatīvie šķēršļi vairākās tādās nozarēs kā juridiskie, grāmatvedības, arhitektūras un inženiertehniskie pakalpojumi. Arī ESAO 2018. gada decembrī publicētais EEZ pakalpojumu tirdzniecības ierobežotības rādītājs liecina, ka Luksemburgā regulatīvo ierobežojumu līmenis salīdzinājumā ar citām ES dalībvalstīm šajās nozarēs ir augstāks nekā vienotā tirgus vidējais rādītājs.

               (10)Luksemburgas ekonomikas modelis nodrošina spēcīgu sniegumu un līdztekus ļauj aktīvi un noturīgi radīt kvalificētas darbvietas. Sniegumu sekmē augsts ražīguma līmenis, kas lielā mērā atspoguļo efektivitātes pieaugumu saistībā ar dalību globālajos tirgos, jo īpaši finanšu sektorā. Tomēr ražīguma pieaugums pēdējos gados stagnē, jo uzņēmumi maz iegulda inovācijā un digitālajā integrācijā. Luksemburgas stratēģijai dažādot tās ekonomiku, attīstot pārejā uz datos balstītu ekonomiku svarīgas zinātnesietilpīgas nozares, piemīt spēcīgs potenciāls stimulēt investīcijas ar augstu pievienoto vērtību un palielināt ražīguma pieaugumu. Atbilstoši šai stratēģijai publiskās investīcijas joprojām ir lielas un ir vērstas uz minētajām nozarēm, tai skaitā uz spēcīgu informācijas un komunikāciju tehnoloģiju nozari. Tomēr šīs ievērojamās publiskās investīcijas nav devušas papildefektu un nav arī palīdzējušas stimulēt privātās investīcijas inovācijā un digitalizācijā. Lai palielinātu ražīguma pieaugumu un turpinātu dažādot Luksemburgas ekonomiku, ir svarīgi palielināt investīcijas zinātnē un inovācijā, kā arī digitālajā integrācijā, jo īpaši investējot uzņēmumos un konkrēti – mazajos un vidējos uzņēmumos. Lai Luksemburga varētu pilnībā atraisīt inovāciju sistēmas potenciālu, būtiski ir izstrādāt saskanīgu un integrētu valsts līmeņa satvaru zinātnes un inovācijas politikas jomā un attiecīgus atbalsta instrumentus, tostarp nosakot prioritātes atbilstoši paredzētās ekonomiskās ietekmes rūpīgam izvērtējumam.

               (11)Lai uzlabotu Luksemburgas ražīgumu, nodarbinātību un ilgtermiņa izaugsmes potenciālu un sekmētu iespēju vienlīdzību, ir svarīgi palielināt investīcijas prasmju pilnveidē (īpaši informācijas un komunikāciju tehnoloģiju jomā), nodarbināmībā, izglītībā un apmācībā; tostarp izglītības programmas labāk jāpieskaņo darba tirgus vajadzībām un jāsekmē tehnoloģiskā pārveide un digitalizācija.

               (12)Luksemburgā joprojām ir lielas problēmas ar gaisa piesārņojumu un satiksmes pārslodzi sastrēgumstundās, kas ietekmē gan konkurētspēju, gan vidi. Turklāt autotransporta radītās CO2 emisijas palielina klimata pārmaiņas. Saskaņā ar Komisijai iesniegtajām 2017. gada valsts prognozēm paredzams, ka tad, ja netiks veikti papildu pasākumi, Luksemburga atpaliks no tās 2020. gada siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanas mērķa par 3 procentpunktiem un no 2030. gada mērķa – par 20 procentpunktiem. Pārrobežu darba ņēmēju skaits (pašlaik aptuveni 45 % no Luksemburgas darbaspēka), zemie transporta degvielas nodokļi un augstās mājokļu cenas stimulē plašo automobiļu izmantojumu un kavē gaisa kvalitātes un satiksmes apstākļu uzlabošanos. Tomēr vienlaikus pēdējo gadu laikā Luksemburgā ir pārdots vairāk jaunu vieglo automobiļu, kas darbojas ar alternatīvām degvielām.

               (13)Nepietiekamais mājokļu piedāvājums var negatīvi ietekmēt Luksemburgas pievilcību. Lielā mājokļu pieprasījuma dzinējspēki joprojām ir iedzīvotāju skaita pieaugums, labvēlīgi finansēšanas nosacījumi un liels pārrobežu darbaspēka īpatsvars. Mājokļu piedāvājums un ieguldījumi mājokļos acīmredzot ir nepietiekami; tos ierobežo nepietiekama zemes gabalu pieejamība uz zems mājokļu blīvums, ko lielā mērā nosaka tas, ka zemes īpašniekiem trūkst stimulu būvēt jaunus mājokļus vai pārdot. Arī sociālo mājokļu piedāvājums šķiet nepietiekams un norāda uz nepieciešamību veikt būtiskas investīcijas, lai mazinātu augošo spriedzi mājokļu tirgū.

               (14)Lai atbilstoši 2019. gadā eurozonai adresētajam ieteikumam nodokļu sistēmas padarītu efektīvākas un taisnīgākas, ir būtiski apkarot agresīvu nodokļu plānošanu. Nodokļu maksātāju agresīvo nodokļu plānošanas stratēģiju blakusietekme uz citām dalībvalstīm nozīmē, ka papildus ES tiesiskajam regulējumam ir nepieciešama koordinēta politiskā rīcība valsts līmenī. Luksemburga ir veikusi pasākumus, kas vērsti pret agresīvu nodokļu plānošanu, taču dividenžu, procentu un autoratlīdzību maksājumu lielais īpatsvars IKP liek domāt, ka uzņēmumi, kas agresīvi plāno nodokļus, izmanto šīs valsts nodokļu noteikumus. Lielākā daļa ārvalstu tiešo ieguldījumu ir tā dēvētajās “īpašam nolūkam dibinātajās sabiedrībās”. Tas, ka no izejošajiem procentu un autoratlīdzību maksājumiem (t. i., tiem, ko ES rezidenti maksā trešo valstu rezidentiem) netiek ieturēti nodokļi un noteiktos apstākļos tiek piemēroti atbrīvojumi no nodokļu ieturēšanas par dividenžu maksājumiem, var radīt situāciju, ka šie maksājumi vispār netiek aplikti ar nodokli, ja nodoklis tiem nav piemērojams arī saņēmēja jurisdikcijā.

               (15)Dažus no ieteikumā norādītajiem trūkumiem varētu novērst, izmantojot ES fondu programmas 2021.–2027. gadam. Īpaši tas attiecas uz jomām, kas skatītas valstij adresētā ziņojuma
                  7
                D pielikumā. Tādējādi Luksemburga varētu pēc iespējas efektīvi izmantot minētos fondus norādītajās jomās.

               (16)Komisija 2019. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Luksemburgas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2019. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2019. gada stabilitātes programmu un 2019. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti Luksemburgai iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Izvērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas nodrošināšanā Luksemburgā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (17)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2019. gada stabilitātes programmu, un saskaņā ar tās atzinumu ir sagaidāms, ka Luksemburga atbildīs Stabilitātes un izaugsmes paktam,

               AR ŠO IESAKA Luksemburgai 2019. un 2020. gadā rīkoties šādi.

               1.Paaugstināt gados vecāku darba ņēmēju nodarbinātības līmeni, sekmējot viņu nodarbinātības iespējas un nodarbināmību. Uzlabot pensiju sistēmas ilgtermiņa stabilitāti, tostarp turpinot ierobežot priekšlaicīgu pensionēšanos.

               2.Samazināt šķēršļus, kas kavē konkurenci reglamentēto profesionālo darījumdarbības pakalpojumu jomā.

               3.Ar investīcijām saistīto ekonomikas politiku vērst uz digitalizācijas un inovācijas sekmēšanu, prasmju pilnveides stimulēšanu, ilgtspējīgā transporta uzlabošanu un mājokļu piedāvājuma palielināšanu, ieskaitot būvniecības stimulu palielināšanu un šķēršļu novēršanu.

               4.Novērst nodokļu sistēmas iezīmes, kas var veicināt agresīvu nodokļu plānošanu, kurā jo īpaši izmanto izejošos maksājumus.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        SWD(2019) 1015 final.

                     (3)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

                     (4)

                        COM(2014) 494 final.

                     (5)

                        Cikliski koriģētā bilance, no kuras atskaitīti vienreizējie un pagaidu pasākumi un kuru Komisija pārrēķinājusi, izmantojot vispārpieņemto metodiku.

                     (6)

                        SWD(2016) 436 final.

                     (7)

                        SWD(2019) 1015 final.