title: Padomes Ieteikums ( 2012. gada 10. jūlijs ) par Luksemburgas 2012. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Luksemburgas stabilitātes programmu 2012.–2015. gadam

text:
               24.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 219/58

         PADOMES IETEIKUMS
   (2012. gada 10. jūlijs)
   par Luksemburgas 2012. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Luksemburgas stabilitātes programmu 2012.–2015. gadam
   2012/C 219/17
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   pēc apspriešanās ar Ekonomikas un finanšu komiteju,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam uzsākt jaunu nodarbinātības un izaugsmes stratēģiju “Eiropa 2020”, kam pamatā būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.) un 2010. gada 21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (2), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Padome 2011. gada 12. jūlijā pieņēma ieteikumu (3) par Luksemburgas 2011. gada valsts reformu programmu un sniedza savu atzinumu par Luksemburgas atjaunināto stabilitātes programmu 2011.–2014. gadam.

               (4)

               Komisija 2011. gada 23. novembrī pieņēma otro Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot otro Eiropas ex ante un integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas balstās uz stratēģiju “Eiropa 2020”. Komisija, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (4), 2012. gada 14. februārī pieņēma brīdinājuma mehānisma ziņojumu, kurā tā neidentificēja Luksemburgu kā vienu no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (5)

               Padome 2011. gada 1. decembrī pieņēma secinājumus, kuros aicināja Sociālās aizsardzības komiteju sadarbībā ar Nodarbinātības komiteju un citām komitejām izklāstīt savus uzskatus par darbībām, kas ieteiktas stratēģijas “Eiropa 2020” politikas ciklā. Šie uzskati ir Nodarbinātības komitejas atzinuma daļa.

               (6)

               Eiropas Parlaments ir bijis pienācīgi iesaistīts Eiropas pusgada norisēs saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, un 2012. gada 15. februārī tas pieņēma rezolūciju par nodarbinātību un sociālajiem aspektiem 2012. gada Gada izaugsmes pētījumā un rezolūciju par ieguldījumu 2012. gada Gada izaugsmes pētījumā.

               (7)

               Eiropadome 2012. gada 2. martā apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes sekmēšanai. Tā uzsvēra vajadzību īstenot diferencētu un uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju, atjaunot normālus aizdošanas nosacījumus ekonomikai, sekmēt izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu un krīzes sociālās sekās, kā arī modernizēt valsts pārvaldi.

               (8)

               Eiropadome 2012. gada 2. martā arī aicināja dalībvalstis, kas piedalās paktā “Euro plus”, savlaicīgi paziņot par savām saistībām, lai tās varētu iekļaut minēto valstu stabilitātes vai konverģences programmās un valsts reformu programmās.

               (9)

               Luksemburga 2012. gada 27. aprīlī iesniedza savu stabilitātes programmu, kas attiecas uz laikposmu no 2012. līdz 2015. gadam, un 2012. gada valsts reformu programmu. Abas programmas izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (10)

               Pamatojoties uz stabilitātes programmas izvērtējumu atbilstīgi Regulai (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka stabilitātes programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs ir ticams. Konkrētāk, stabilitātes programmas scenārijs 2012. un 2013. gadam ir ļoti tuvs Komisijas dienestu 2012. gada pavasara prognozei. Vidēja termiņa deficīta prognozes drīzāk atbilst optimistiskam izaugsmes scenārijam, kas paredz augstāku rādītāju nekā potenciālā izaugsme, tomēr joprojām ir ievērojami zemākas par vēsturiskajiem vidējiem rādītājiem. Stabilitātes programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir samazināt deficītu no 1,5 % 2012. gadā līdz 0,9 % 2014. gadā, piemērojot konsolidācijas pasākumus aptuveni 1,2 % apmērā no IKP, un atstāt lielākas manevru iespējas negatīvu satricinājumu gadījumā. Stabilitātes programmā ir apstiprināts iepriekšējais vidēja termiņa budžeta mērķis (VTM) – strukturāls pārpalikums 0,5 % apmērā. Tomēr šo VTM nevar uzskatīt par atbilstošu saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem, jo, pamatojoties uz pašreizējo politiku un prognozēm, šajā VTM pietiekami nav ņemtas vērā novecošanas radītās netiešās saistības, lai gan parāda apjoms ir zem Līgumā minētās atsauces vērtības. Turklāt, pamatojoties gan uz Komisijas dienestu 2012. gada pavasara prognozi, gan stabilitātes programmā iekļauto (pārrēķināto) strukturālo budžeta bilanci, sākot ar 2012. gadu Luksemburga ievērojami novirzītos no sava VTM. Sagaidāms, ka valsts izdevumu pieauguma rādītājs, neierēķinot diskrecionāro ieņēmumu pasākumus, ievērojami pārsniegs Stabilitātes un izaugsmes paktā noteikto izdevumu kritēriju. Valdības kopējais parāds – 20 % no IKP – ir zem Līgumā minētās atsauces vērtības.

               (11)

               Valdība 2012. gada 20. janvārī pieņēma likumprojektu par pensiju sistēmas reformu gan privātajā, gan publiskajā sektorā. Ar reformu ieviestu dažus koriģējošus mehānismus, kurus piemērotu gadījumā, ja shēmas finansiālā situācija attīstītos nelabvēlīgi, un reformā ir paredzēti ļoti dāsnās pabalstu aprēķina metodes pielāgojumi. Tomēr jaunā aprēķināšanas metode tiks ieviesta ļoti ilgā laikposmā, proti, 40 gadu laikā. Turklāt priekšlaicīgas pensionēšanās iespējas pamatā paliek neskartas, un nav ierosināti jauni pasākumi, lai likumā noteikto pensijas vecumu piesaistītu paredzamajam mūža ilgumam. Kopumā Luksemburga sper soļus pareizā virzienā, tomēr ierosinātā reforma, šķiet, nesniedz pietiekamas garantijas publisko finanšu ilgtermiņa ilgtspējai.

               (12)

               Valsts parlaments 2012. gada janvārī pieņēma likumu par algu automātiskās indeksācijas piemērojuma ierobežošanu 2012.–2014. gadā, lai kāpinātu Luksemburgas ekonomikas konkurētspēju. Tomēr papildus iespējamām atsauces indeksa izmaiņām valdība nav paziņojusi nekādus plānus par algu noteikšanas sistēmas pastāvīgu pārskatīšanu. Lai arī Luksemburgas produktivitāte pašlaik ir ļoti augsta, rīcības brīvība attiecībā uz produktivitātes pieaugumu kļūst mazāka. Lai saglabātu Luksemburgas ekonomikas konkurētspēju ilgākā laikposmā, ir nepieciešams pastāvīgi pārskatīt algu noteikšanas sistēmu, apspriežoties ar sociālajiem partneriem un ievērojot valstī pieņemto praksi.

               (13)

               Luksemburga ir veikusi dažus būtiskus un ticamus pasākumus, lai samazinātu savu samērā augsto bezdarba līmeni jauniešu vidū. Tomēr, lai atvieglinātu jauniešu integrāciju darba tirgū, ir vajadzīga saskaņota stratēģija, kuras mērķis inter alia ir pastiprināt sadarbību starp pašvaldībām un uzlabot nodarbinātības dienestu efektivitāti. Turklāt gados jauni darba meklētāji (jo īpaši tādi, kuriem ir zemāks izglītības līmenis) gūtu labumu no lielākiem ieguldījumiem apmācībā un izglītībā.

               (14)

               Paredzams, ka Luksemburgai būs grūti sasniegt savu 2020. gada mērķi siltumnīcefekta gāzu emisiju samazinājuma jomā. Saskaņā ar jaunākajām 2020. gada prognozēm, kuru pamatā ir pašreizējie pasākumi, ir paredzams, ka nozarēs, uz kurām neattiecas ETS (emisiju kvotu tirdzniecības sistēma), Luksemburga 2005.–2020. gadā palielinās savas emisijas par 6 % salīdzinājumā ar samazinājuma mērķi (20 %). Autotransporta nozare ir būtiskākais emisiju avots, un tai ir liels emisiju samazināšanas potenciāls. Transporta degvielas cena joprojām ir viena no zemākajām Eiropas Savienībā, kas sekmē “degvielas tūrismu” un rada negatīvu ārējo ietekmi piesārņojuma un satiksmes pārslogotības ziņā. Ir vajadzīgi papildu politiski pasākumi, lai samazinātu siltumnīcefekta gāzu emisijas, jo citādi būs jāizmanto dārgi elastības mehānismi.

               (15)

               Luksemburga ir uzņēmusies vairākas saistības saskaņā ar paktu “Euro plus”. Šīs saistības un 2011. gadā izklāstīto saistību īstenošana attiecas uz konkurētspējas uzlabošanu, nodarbinātības sekmēšanu un finanšu stabilitātes stiprināšanu. Komisija ir izvērtējusi pakta “Euro plus” saistību īstenošanu. Šā izvērtējuma rezultāti ir ņemti vērā ieteikumos.

               (16)

               Saistībā ar Eiropas pusgadu Komisija ir veikusi visaptverošu Luksemburgas ekonomikas politikas analīzi. Tā ir izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu. Tā ir ņēmusi vērā ne tikai to lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Luksemburgā, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā vajadzību nostiprināt Savienības vispārējo ekonomisko pārvaldību, kas panākams, turpmākajos valsts lēmumos ievērojot ES līmeņa norādes. Komisijas ieteikumi Eiropas pusgada kontekstā ir sniegti 1. līdz 5. ieteikumā turpmāk.

               (17)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu, un tās atzinums (5) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā turpmāk.

         AR ŠO IESAKA Luksemburgai laikposmā no 2012. līdz 2013. gadam rīkoties šādi.

               1.

               Saglabāt stabilu fiskālo stāvokli, koriģējot jebkādas novirzes no VTM, lai nodrošinātu publisko finanšu ilgtspējību ilgtermiņā, jo īpaši ņemot vērā novecošanas radītās netiešās saistības. Tālab nostiprināt un stingri īstenot ar pietiekami precizētiem pasākumiem papildinātu budžeta stratēģiju 2013. gadam un turpmākam laikam, tostarp izpildīt izdevumu kritēriju.

               2.

               Stiprināt ierosināto pensiju reformu, veicot papildu pasākumus, lai paaugstinātu gados vecāku darba ņēmēju līdzdalību darba tirgū (jo īpaši novēršot priekšlaicīgu pensionēšanos) un īstenojot turpmākus pasākumus, lai palielinātu faktisko pensionēšanās vecumu, tostarp sasaistot likumā noteikto pensionēšanās vecumu ar paredzamo mūža ilgumu, lai nodrošinātu pensiju sistēmas ilgtspējību ilgtermiņā.

               3.

               Apspriežoties ar sociālajiem partneriem un ievērojot valstī pieņemto praksi, veikt turpmākus pasākumus, lai reformētu algu noteikšanas sarunu un algu indeksēšanas sistēmu, lai saglabātu Luksemburgas ekonomikas konkurētspēju ilgākā laikposmā, pirmkārt, saglabājot pašreizējo viena gada indeksēšanas intervālu pēc 2014. gada un samazinot enerģētikas un citu nenoturīgu faktoru ietekmi uz atskaites indeksu.

               4.

               Turpināt centienus samazināt bezdarba līmeni jauniešu vidū, pastiprinot ieinteresēto personu iesaisti un pastiprinot apmācības un izglītības pasākumus (jo īpaši attiecībā uz jauniešiem ar zemāku izglītības līmeni) ar mērķi panākt, ka jauniešu prasmes un kvalifikācijas labāk atbilst pieprasījumam darba tirgū.

               5.

               Nodrošināt, ka tiks sasniegti mērķi samazināt siltumnīcefekta gāzu emisijas nozarēs, uz kurām neattiecas ETS (emisiju kvotu tirdzniecības sistēma), jo īpaši palielinot nodokļus energoproduktiem.

      Briselē, 2012. gada 10. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         V. SHIARLY

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Saglabātas 2012. gadam ar Padomes Lēmumu 2012/238/ES (2012. gada 26. aprīlis) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (OV L 119, 4.5.2012., 47. lpp.).

      (3)  OV C 210, 16.7.2011., 5. lpp.

      (4)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (5)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


title: Padomes Ieteikums ( 2013. gada 9. jūlijs ) par Beļģijas 2013. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Beļģijas stabilitātes programmu 2012.–2016. gadam

text:
               30.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/5

      PADOMES IETEIKUMS

   (2013. gada 9. jūlijs)
   par Beļģijas 2013. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Beļģijas stabilitātes programmu 2012.–2016. gadam
   2013/C 217/02
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam uzsākt jaunu nodarbinātības un izaugsmes stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam pamatā būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.) un 2010. gada 21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (3), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Dalībvalstu vai valdību vadītāji 2012. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu par Izaugsmes un nodarbinātības paktu, kas ir saskaņots pamats rīcībai valstu, ES un eurozonas līmenī, izmantojot visas iespējamās sviras, instrumentus un politiku. Viņi pieņēma lēmumu par rīcību, kas jāveic dalībvalstu līmenī, jo īpaši paužot ciešu apņēmību sasniegt stratēģijas “Eiropa 2020” mērķus un īstenot konkrētām valstīm adresētos ieteikumus.

               (4)

               Padome 2012. gada 10. jūlijā pieņēma ieteikumu (4) par Beļģijas 2012. gada valsts reformu programmu un sniedza atzinumu par Beļģijas stabilitātes programmu 2012.–2015. gadam.

               (5)

               Komisija 2012. gada 28. novembrī pieņēma Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2013. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Komisija, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, 2012. gada 28. novembrī pieņēma brīdinājuma mehānisma ziņojumu, kurā tā noteica Beļģiju kā vienu no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (6)

               Eiropas Parlaments ir bijis pienācīgi iesaistīts Eiropas pusgada norisēs saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, un 2013. gada 7. februārī tas pieņēma rezolūciju par nodarbinātību un sociālajiem aspektiem 2013. gada Gada izaugsmes pētījumā un rezolūciju par ieguldījumu 2013. gada Gada izaugsmes pētījumā.

               (7)

               Eiropadome 2013. gada 14. martā apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes sekmēšanai. Tā uzsvēra nepieciešamību īstenot diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju, atjaunot normālus aizdošanas nosacījumus ekonomikai, veicināt izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu un krīzes sociālās sekas un modernizēt valsts pārvaldi.

               (8)

               Komisija 2013. gada 10. aprīlī publicēja saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu sagatavotā padziļinātā pārskata rezultātus par Beļģiju. Komisijas veiktā analīze tai ļauj secināt, ka Beļģijā pastāv makroekonomiskā nelīdzsvarotība, kurai nepieciešama pārraudzība un politikas rīcība. Uzmanība joprojām jāpievērš jo īpaši makroekonomiskai attīstībai preču ārējās konkurētspējas un parādsaistību jomā, jo īpaši saistībā ar ietekmi, ko augstais valsts parāda līmenis atstāj uz reālo ekonomiku.

               (9)

               Beļģija 2013. gada 29. aprīlī iesniedza savu 2013. gada valsts reformu programmu un savu stabilitātes programmu, kas attiecas uz laikposmu no 2012. līdz 2016. gadam. Abas programmas izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (10)

               Pamatojoties uz stabilitātes programmas izvērtējumu saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs ir ticams. Salīdzinājumā ar Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozi, kurā paredzēts, ka IKP izaugsme 2013. gadā būs nemainīga un 2014. gadā palielināsies līdz 1,2 %, šis scenārijs ir nedaudz optimistiskāks (paredzot attiecīgi 0,2 % un 1,5 %). Beļģija kopš 2010. gada, un īpaši 2012. gadā, ir īstenojusi konsolidācijas pasākumus, un 2012. gadā tā uzsāka strukturālas reformas pensiju sistēmā, bezdarbnieku pabalstu sistēmā un ražojumu tirgos. Tomēr fiskālie pasākumi nebija pietiekami, lai atbilstu Padomes 2009. gada 2. decembra ieteikumam, lai novērstu pārmērīga budžeta deficīta stāvokli. Turklāt, ņemot vērā banku grupas Dexia rekapitalizāciju, kas negatīvi ietekmēja deficīta rezultātu (0,8 % apmērā no IKP), un sliktāku nekā paredzēts ekonomikas attīstību 2012. gada otrajā pusē, netika ievērots 2012. gada termiņš pārmērīga budžeta deficīta novēršanai. Tadēļ tagad ir paredzēts, ka budžeta deficīts tiks samazināts zem Līgumā noteiktās atsauces vērtības 3 % no IKP, sākot no 2013. gada. Stabilitātes programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir līdz 2015. gadam panākt līdzsvarotu budžetu strukturālā izteiksmē un 2016. gadā sasniegt vidējā termiņa mērķi (VTM). Stabilitātes programmā ir grozīts VTM no pārpalikuma 0,5 % apmērā no IKP uz 0,75 % no IKP. Jaunais VTM atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Stabilitātes programma ir saderīga ar jauno pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras termiņu (2013. gads), tomēr saskaņā ar Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozi drošības rezerve, lai netiktu pārsniegta Līgumā noteiktā atsauces vērtība 3 % no IKP, ir maza, proti, budžeta deficīts 2013. gadā ir paredzēts 2,9 % no IKP.
               Plānotā ikgadējā virzība, lai sasniegtu VTM – ko paredzēts sasniegt līdz 2016. gadam –, ir lielāka par 0,5 % no IKP (strukturālā izteiksmē). Attiecībā uz laiku pēc 2013. gada konsolidācijas pasākumi nav konkretizēti. Saskaņā ar stabilitātes programmā sniegto informāciju ir paredzams, ka valsts izdevumu pieauguma temps (atskaitot diskrecionāros ieņēmumu pasākumus) 2014.–2016. gadā ietekmēs ikgadējo strukturālo korekciju virzībā uz VTM par 0,5 % no IKP. Saskaņā ar stabilitātes programmu parāda un IKP attiecība sasniegs maksimumu – 100 % no IKP – 2013. gadā un līdz 2016. gadam pakāpeniski samazināsies – līdz 93 % no IKP. Var prognozēt, ka Beļģijā no 2014. līdz 2016. gadam būs pārejas laiks attiecībā uz parādu kritērija ievērošanu. Saskaņā ar plāniem parādu kritērijs tiks izpildīts pārejas laika beigās. Pamatojoties uz Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozi, kurā paredzēts, ka valsts parāda attiecība 2013. gadā sasniegs 101,4 % no IKP un 2014. gadā palielināsies vēl vairāk – līdz 102,1 % no IKP (pieņemot, ka politika netiks mainīta), pāreja uz parāda samazināšanas noteikumu 2014. gadā netiks ievērota, kas norāda, ka virzība uz VTM sasniegšanu nav pietiekama. Stabilitātes programmā nav izskaidrots, kā plānotās korekcijas tiks sadalītas starp dažādiem valdības līmeņiem; tas ir jautājums, kam arī tika pievērsta uzmanība Beļģijai pagājušā gadā adresētajā ieteikumā. Papildus uz noteikumiem balstītam vispārējās valdības daudzgadu budžeta regulējumam ir jāizstrādā un jāpieņem skaidra koordinācijas kārtība, lai nodrošinātu, ka budžeta mērķu izpildes nolūkā reģioni, kopienas un vietējās iestādes uzņemas un pilda stabilākas, automātiskas saistības.

               (11)

               Prognozējams, ka ar novecošanu saistītie izdevumi Beļģijā ļoti būtiski palielināsies (+2,0 procentu punkti no IKP) jau 2010.–2020. gada laikposmā, jo īpaši pensiju un ilgtermiņa aprūpes jomā. Aizsāktās reformas vecuma sociālā nodrošinājuma jomā nolūks ir pozitīvi ietekmēt vecāka gadagājuma cilvēku nodarbinātību. Tomēr prognozes liecina, ka Beļģija nesasniegs 2020. gada mērķi, ko tā noteikusi šajā jomā. Ņemot vērā problēmas milzīgo apmēru, būs vajadzīgi papildu centieni, lai pārvarētu plaisu starp faktisko un likumā noteikto pensionēšanās vecumu. Īstenojot pasākumus, ar kuriem sasaista likumā noteikto pensionēšanās vecumu ar paredzamā mūža ilguma izmaiņām, varētu ilgtermiņā nodrošināt pensiju sistēmas ilgtspēju. Nepieciešamība panākt finanšu ilgtspēju būs jālīdzsvaro ar nepieciešamību saglabāt vecuma sociālā nodrošinājuma shēmu atbilstīgumu. Ņemot vērā samērā augstās izmaksas par institucionālo aprūpi Beļģijā, ilgtermiņa aprūpes jomā būtu jāizpēta iespējas panākt publiskā sektora izdevumu lielāku efektivitāti attiecībā uz ilgtermiņa aprūpes pakalpojumiem, izmaksu samazināšanas pasākumiem, piemēram, veselības profilaksi un rehabilitāciju, un izveidot labākus nosacījumus neatkarīgai dzīvei.

               (12)

               Beļģijas konkurētspējas ilgtermiņa zuduma iemesli ir vairāki faktori, tostarp algu noteikšanas sistēma, darbības traucējumi resursu tirgos un ārpusizmaksu faktori, kas saistīti ar ekonomikas inovāciju spēju. 1996. gada algu normatīvs, kas bija paredzēts, lai saglabātu konkurētspēju salīdzinājumā ar galvenajiem tirdzniecības partneriem, ir ne vienmēr pildījis savu uzdevumu. Neatliekamie pasākumi, kas līdz šim ir veikti, lai algu attīstību labāk saskaņotu ar ražīguma līmeni, ir soļi pareizajā virzienā, taču ar tiem nepietiek, lai nodrošinātu ilgtermiņa atbilstību starp algu un ražīguma izmaiņām. Ir nepieciešami strukturāli algu noteikšanas sistēmas uzlabojumi. Tie ietver automātiskas korekcijas gadījumos, kad nav ievērots algu normatīvs vai kad veselības indeksa palielinājums pārsniedz algu pieaugumu galvenajās tirdzniecības partnervalstīs. Algu noteikšanas sistēmai būtu jānodrošina, ka algu izmaiņas seko ražīguma attīstībai apakšreģionālā un vietējā līmenī. Beļģija ir specializējusies starpproduktu ražošanā, kur valda sīva starptautiskā konkurence, tāpēc resursu cenu svārstības ir grūti iekļaut galīgajā cenā. Kaut arī Beļģijas pētniecības un inovācijas sistēmas spēkam ir bijusi mīkstinoša loma saistībā ar izmaksu konkurētspēju, pētniecība un izstrāde (P&I) uzņēmējdarbībā joprojām ir ļoti koncentrēta, un atpaliek tās plašāka ieviešana uzņēmumos. Būtu jāuzlabo pamatnosacījumi pārejas paātrināšanai uz zinībietilpīgāku ekonomiku, veltot galveno uzmanību uzņēmējdarbībai un atvieglinot uzņēmumu dinamisku attīstību un cilvēkkapitāla izveidi.

               (13)

               Elektroenerģijas un daudzu citu preču un pakalpojumu cenas Beļģijā ir augstākas nekā citās dalībvalstīs, kas liecina par vāju konkurenci un strukturāliem šķēršļiem. Cenas mazumtirdzniecības nozarē joprojām ir augstākas nekā vidēji eurozonā, savukārt ierobežojumi profesionālo pakalpojumu jomā kavē inovatīvu uzņēmējdarbības modeļu attīstību un attur no ieguldījumu veikšanas. Beļģija ir guvusi tikai nelielus panākumus konkurences uzlabošanā tīkla nozarēs, un vēl aizvien nav pabeigta spēcīgu un neatkarīgu regulatoru izveide. Beļģijā ir otrā zemākā mobilo platjoslas pakalpojumu izplatība Savienībā, galvenokārt regulējuma un koordinācijas problēmu dēļ saistībā ar spektra pieejamību. Lai gan apstāklis, ka patērētāji biežāk maina operatoru, ir samazinājis tradicionālā enerģijas apgādes uzņēmuma dominējošo stāvokli elektroenerģijas ražošanā, tomēr konkurence elektroenerģijas un gāzes mazumtirdzniecības līmenī un elektroenerģijas vairumtirdzniecības līmenī joprojām ir problēma, jo augstas izplatīšanas izmaksas nesamērīgi ietekmē rūpnieciskiem lietotājiem piemērojamo neto cenu līmeni salīdzinājumā ar kaimiņvalstīm. Beļģijas lēmums kontrolēt elektroenerģijas un gāzes mazumtirdzniecības cenas, kas noteiktas galapatērētājiem, var kavēt ražošanas jaudu palielināšanai paredzētos ieguldījumus un jaunu dalībnieku ienākšanu tirgū. Licenču piešķiršanas nosacījumi pasta nozarē joprojām rada bažas. Iekšzemes dzelzceļa pasažieru pārvadājumi nav atvērti konkurencei, un nav modernizēti tiesību akti par darbaspēku ostās. Ņemot vērā visu iepriekš minēto nozaru nozīmīgumu konkurētspējai, šie pasākumi ir steidzami nepieciešami.

               (14)

               Beļģijas nodokļu sistēma nesamērīgā apmērā ir atkarīga no tiešajiem nodokļiem, un tajā ir nepilnības, kas samazina tās taisnīgumu. Kaut gan Beļģija ir pielikusi zināmas pūles, lai samazinātu nodokļu kopējo slogu strādājošajiem, tomēr netiešā nodokļu likme, ko piemēro vairumam darba ņēmēju kategoriju, vēl aizvien ir viena no augstākajām Savienībā. Beļģija joprojām ir viena no valstīm, kurās ir viszemākais vides nodokļu īpatsvars no kopējiem nodokļu ieņēmumiem. Pastāv iespējas vienkāršot nodokļu sistēmu un uzlabot tās efektivitāti, tostarp samazinot un racionalizējot nodokļu izdevumus, kā arī atceļot nepamatoti vai neefektīvi samazinātas PVN likmes.

               (15)

               Beļģija cieš no stagnējošas līdzdalības darba tirgū, kas ir zemāka par vidējo rādītāju, un valstī pastāv lielas nodarbinātības un bezdarba līmeņa atšķirības starp reģioniem un iedzīvotāju apakšgrupām. Iedzīvotāju grupas, kurās ir zemākais līdzdalības rādītājs darba tirgū, ir iedzīvotāji ar migrantu izcelsmi, vecāka gadagājuma cilvēki un mazkvalificēti jaunieši visos reģionos. Šīs grupas ir arī pakļautas lielākam nabadzības un sociālās atstumtības riskam. Bezdarbnieku pabalstu sistēmas reforma ir solis pareizajā virzienā, taču tā pati par sevi negarantē labāku atbilstību starp darbaspēka piedāvājumu un pieprasījumu, ja vien to nepapildina efektīva palīdzība darba meklēšanā un apmācības iespējas. Ievērojamu sarežģītību izraisa mijiedarbība starp pabalstu mērķtiecīgo samazināšanu federālajā līmenī un reģionos īstenotajām nodarbinātības atbalsta shēmām. Kaut arī ir ticams, ka mazkvalificētiem jauniešiem paredzētie pasākumi nāks par labu arī migrantiem, tiek aicināts izstrādāt visaptverošu stratēģiju, kas īpaši pievēršas šai mērķgrupai. Turklāt, šķiet, būtu grūti novērst konkrētu darbaspēka piedāvājuma neatbilstību pieprasījumam, būtiski nepalielinot darbaspēka starpreģionu mobilitāti. Ir vajadzīgs pamatīgāks novērtējums par to, kā padarīt izglītības un apmācības nodrošināšanu pārredzamāku un efektīvāku un kā pastiprināt sinerģiju starp dažādiem apmācības sniedzējiem.

               (16)

               Prognozes par siltumnīcefekta gāzu emisiju līdz 2020. gadam liecina, ka Beļģija nesasniegs savu mērķi samazināt emisijas par 15 %. Joprojām nav skaidrs, kā izolētās, dažādu iestāžu īstenotās iniciatīvas nodrošinās mērķa sasniegšanu vai kā slogs tiks sadalīts starp reģioniem. Kombinēto pasākumu ietekme uz emisiju samazinājumu paliek neskaidra, jo īpaši transporta nozarē un saistībā ar ēkām. Satiksmes pārslodze Beļģijas ekonomikai ir smaga nasta; tiek lēsts, ka tā sasniedz 2 % no IKP un ir viena no lielākajām Eiropā, taču satiksmes nodokļa jaunās sistēmas īstenošana trīs reģionos ir aizkavēta līdz 2016. gadam.

               (17)

               Koordinācijas jautājumi, kas raksturīgi ārkārtīgi reģionalizētā struktūrā, liek pievērst uzmanību efektīvai publiskās pārvaldības organizācijai, jo daudzu tīklu, līmeņu un dalībnieku esamība var izraisīt struktūru dublēšanos, kuras rezultāts ir vājāka pārvaldība un lielākas administratīvās izmaksas. Šie jautājumi izvirzās priekšplānā attiecībā uz nodokļiem un sloga sadalīšanu budžeta centienu īstenošanai (tostarp izglītības un sociālā nodrošinājuma jomā), kam kopumā ir vajadzīga ciešāka sadarbība un koordinācija.

               (18)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi visaptverošu analīzi par Beļģijas ekonomikas politiku. Tā ir izvērtējusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu, un sniegusi padziļinātu pārskatu. Komisija ir ņēmusi vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Beļģijā, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā to, ka jānostiprina Savienības vispārējā ekonomiskā pārvaldība, kas panākams, turpmākajos valsts lēmumos ievērojot ES līmeņa norādes. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1. līdz 7. ieteikumā.

               (19)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu, un tās atzinums (5) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (20)

               Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1. līdz 5. ieteikumā.

               (21)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir arī veikusi analīzi par visas eurozonas ekonomikas politiku. Pamatojoties uz to, Padome ir sniegusi konkrētus ieteikumus, kas adresēti dalībvalstīm, kuru naudas vienība ir euro (6). Beļģijai kā valstij, kuras naudas vienība ir euro būtu arī jānodrošina pilnīga un savlaicīga minēto ieteikumu īstenošana,

         AR ŠO IESAKA Beļģijai laikposmā no 2013. līdz 2014. gadam rīkoties šādi.

               1.

               Pieņemt papildu pasākumus, lai izpildītu strukturālās korekcijas, kas paredzētas Padomes lēmumā par deficīta samazināšanas pasākumu īstenošanas pieprasīšanu, līdz 2013. gadam novērstu pārmērīgo budžeta deficītu un pastiprinātu konsolidācijas ilgtspēju un ticamību. Lai panāktu ilgstošu fiskālās nelīdzsvarotības korekciju, ticamā veidā jāīsteno vērienīgas strukturālas reformas, kas palielinātu pielāgošanās spējas un veicinātu potenciālo izaugsmi. Pēc pārmērīgā budžeta deficīta novēršanas pienācīgā tempā veikt strukturālās korekcijas, lai līdz 2016. gadam sasniegtu VTM un nodrošinātu, ka augstā parāda attiecība stabili samazinās. Šajā nolūkā līdz 2013. gada 15. oktobrim iesniegt izaugsmi veicinošus strukturālus pasākumus, kas attiecas uz 2014. gadu un nodrošina ilgtspējīgu pārmērīgā deficīta novēršanu un pietiekamu virzību uz Beļģijas VTM sasniegšanu. Nodrošināt, ka korekcija ir līdzsvarota laika gaitā vai pat tiek īstenota agrāk. Pieņemt viennozīmīgus koordinācijas noteikumus, lai nodrošinātu, ka vidusposma plānošanas perspektīvas ietvaros budžeta mērķi ir saistoši federālā un pavalstu līmenī, tostarp ātri pieņemot tādu noteikumu par vispārējās valdības budžeta bilanci/pārpalikumu, kurš atbilst prasībām, kas noteiktas Līgumā par stabilitāti, koordināciju un pārvaldību ekonomiskajā un monetārajā savienībā, kā arī uzlabot sloga sadales un pārskatatbildības pārredzamību visos valdības līmeņos.

               2.

               Pastiprināt centienus, lai pārvarētu plaisu starp faktisko un likumā noteikto pensionēšanās vecumu, tostarp īstenojot notiekošās reformas, lai samazinātu priekšlaicīgas pensionēšanās iespējas. Papildināt vecuma sociālā nodrošinājuma sistēmas ar nodarbinātības atbalsta pasākumiem un darba tirgus reformām, kas sekmē aktīvu novecošanu. Palielināt faktisko pensionēšanās vecumu, pielāgojot pensionēšanās vecumu vai pensijas pabalstus paredzamā mūža ilguma izmaiņām. Turpināt uzlabot publiskā sektora izdevumu efektivitāti ilgtermiņa institucionālās aprūpes jomā.

               3.

               Konkurētspējas atjaunošanas nolūkā turpināt pašreizējos centienus reformēt algu noteikšanas sistēmu, tostarp algu indeksāciju, ko jo īpaši panāk, pēc apspriešanās ar sociālajiem partneriem un saskaņā ar valsts praksi veicot strukturālus pasākumus, lai nodrošinātu, ka algu noteikšanas sistēma reaģē uz ražīguma izmaiņām, atspoguļo apakšreģionālās un vietējās ražīguma un darba tirgus apstākļu atšķirības un paredz automātiskas korekcijas gadījumos, kad algu attīstība apdraud izmaksu konkurētspēju.

               4.

               Iesniegt konkrētus un noteiktā laikā izpildāmus, strukturālus pasākumus ar mērķi uzlabot konkurenci pakalpojumu nozarē, ko var panākt, likvidējot šķēršļus mazumtirdzniecībā un pārmērīgus ierobežojumus profesionālo pakalpojumu jomā, un uzlabot mobilo platjoslas pakalpojumu sniegšanu. Turpināt uzlabot enerģētikas nozares darbību, samazinot izplatīšanas izmaksas un uzraugot mazumtirdzniecības cenas, un stiprināt regulatoru neatkarību enerģētikas, telekomunikāciju un transporta nozarē (dzelzceļš, lidostas). Atcelt atlikušos reglamentējošos šķēršļus pasta nozarē.

               5.

               Izstrādāt konkrētus un noteiktā laikā izpildāmus priekšlikumus, lai pārceltu nodokļus no darbaspēka uz izaugsmi mazāk kropļojošiem nodokļiem, jo īpaši izpētot potenciālu, kāds ir vides nodokļiem, piemēram, par dīzeļdegvielu un kurināmo, un nodokļiem par dienesta automašīnu izmantošanu privātām vajadzībām. Vienkāršot nodokļu sistēmu, samazinot nodokļu izdevumus ienākumu nodokļu jomā, palielinot PVN efektivitāti un uzlabojot nodokļu saistību izpildi, ko panāk, novēršot esošās nepilnības.

               6.

               Vēl vairāk samazināt neieinteresētību strādāt, nodrošinot ar darba meklēšanu saistīto prasību efektīvi izpildi un sniedzot visiem bezdarbniekiem individualizētu palīdzību darba meklēšanā. Veikt pasākumus, lai palielinātu darbaspēka starpreģionu mobilitāti. Vienkāršot un stiprināt saskaņotību starp nodarbinātības stimuliem, aktivizācijas politiku, darbaspēka atbilstību darba tirgus vajadzībām, izglītību, mūžizglītību un vecāka gadagājuma cilvēkiem un jauniešiem paredzēto profesionālās apmācības stratēģiju. Izstrādāt visaptverošas sociālās iekļaušanas un darba tirgus stratēģijas, kas paredzētas cilvēkiem ar migrantu izcelsmi.

               7.

               Veikt konkrētus pasākumus un vienoties par centienu skaidru sadalījumu starp federālām un reģionālām iestādēm, lai nodrošinātu virzību uz to, ka sasniegti mērķi saistībā ar siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanu nozarēs, uz kurām neattiecas Emisijas kvotu tirdzniecības sistēma, jo īpaši transporta nozarē un saistībā ar ēkām.

      Briselē, 2013. gada 9. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         R. ŠADŽIUS

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (3)  Saglabātas 2013. gadam ar Padomes Lēmumu 2013/208/ES (2013. gada 22. aprīlis) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (OV L 118, 30.4.2013., 21. lpp.).

      (4)  OV C 219, 24.7.2012., 5. lpp.

      (5)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.

      (6)  Skatīt šā Oficiālā Vēstneša 97. lappusi.


title: 2011/24/ES: Komisijas Ieteikums ( 2011. gada 11. janvāris ) par aizsardzības uzņēmumu sertificēšanu saskaņā ar 9. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2009/43/EK, ar ko vienkāršo noteikumus un nosacījumus ar aizsardzību saistīto ražojumu sūtījumiem  Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 11/62

         KOMISIJAS IETEIKUMS
   (2011. gada 11. janvāris)
   par aizsardzības uzņēmumu sertificēšanu saskaņā ar 9. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2009/43/EK, ar ko vienkāršo noteikumus un nosacījumus ar aizsardzību saistīto ražojumu sūtījumiem
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2011/24/ES)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 292. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/43/EK (2009. gada 6. maijs), ar ko vienkāršo noteikumus un nosacījumus ar aizsardzību saistīto ražojumu sūtījumiem (1), 9. pants nosaka kritērijus sertificēšanai, kuru dalībvalstis veic aizsardzības uzņēmumiem, kuri ir izveidoti šo dalībvalstu teritorijā kā ar aizsardzību saistīto ražojumu saņēmēji un kuri saņem minētos ražojumus saskaņā ar vispārīgajām sūtījumu licencēm.

               (2)

               Uzņēmumu sertificēšana ir ar Direktīvu 2009/43/EK ieviestās vienkāršotās licencēšanas sistēmas būtisks elements.

               (3)

               Dalībvalstīm dažādi interpretējot sertificēšanas kritērijus, Direktīvas 2009/43/EK īstenošana un vienkāršošanas mērķa sasniegšana var tikt kavēta.

               (4)

               Lai konverģenti atzītu Direktīvas 2009/43/EK 9. panta 6. punktā minētos sertifikātus un veicinātu plašu vispārīgo licenču izmantošanu, ir svarīgi, lai dalībvalstis vienoti interpretētu un piemērotu sertificēšanas kritērijus.

               (5)

               Ar Direktīvas 2009/43/EK 14. pantu izveidotās komitejas dalībvalstu pārstāvji ir norādījuši, ka sertificēšanas kritēriju konverģentu interpretāciju un piemērošanu varētu panākt, pieņemot Komisijas ieteikumu.

               (6)

               Tādēļ ar Direktīvas 2009/43/EK 14. pantu izveidotās komitejas dalībvalstu pārstāvji izveidoja darba grupu, lai sagatavotu pamatnostādnes par aizsardzības uzņēmumu sertificēšanu saskaņā ar Direktīvas 2009/43/EK 9. pantu.

               (7)

               Ieteikumā iekļautās pamatnostādnes ir balstītas uz konkrētu dalībvalstu labāko praksi, kas ir pierādījusi savu efektivitāti un īstenojamību,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
   1.   SERTIFICĒŠANAS KRITĒRIJI

   1.1.   Direktīvas 9. panta 2. punkta a) un b) apakšpunktos norādīto kritēriju novērtējums

   Uz sertificēšanu ir tiesīgi pretendēt tikai saņēmējuzņēmumi, kas patiešām izgatavo ar aizsardzību saistītus ražojumus vai daļēji pabeigtus ar aizsardzību saistītus ražojumus, uz kuriem attiecas Direktīva 2009/43/EK, un kurus veido no trešām personām iegādātas sastāvdaļas un/vai sistēmas un apakšsistēmas, lai laistu tos tirgū ar savu vārdu vai zīmolu.
   Ar aizsardzību saistīti ražojumi, kas saņemti saskaņā ar Direktīvas 2009/43/EK 5. panta 2. punkta b) apakšpunktā minētajām vispārīgajām sūtījumu licencēm, sertificētiem saņēmējuzņēmumiem jāizmanto savai ražošanai (tostarp izmantojot sastāvdaļas citos ražojumos vai kā rezerves daļas) un tos nevajadzētu atkārtoti sūtīt vai eksportēt kā tādus, izņemot apkopes vai remonta nolūkā, ja ir vajadzīga izcelsmes dalībvalsts iepriekšēja atļauja.
   Attiecīgos gadījumos un pirms sertifikāta izsniegšanas kompetentajām iestādēm jāprasa apliecinājums no saņēmējuzņēmuma par to, ka tas apņemas rīkoties šādi:

               a)

               izmantot savai ražošanai ar aizsardzību saistītus ražojumus, kas saņemti saskaņā ar Direktīvas 2009/43/EK 5. panta 2. punkta b) apakšpunktā minētajām vispārīgajām licencēm;

               b)

               atturēties no attiecīgo ražojumu kā tādu atkārtotas sūtīšanas vai eksportēšanas, izņemot apkopes vai remonta nolūkā.

         1.2.   Piegādes saņēmējuzņēmumiem, kuri iepirkumu veic ekskluzīvām dalībvalsts bruņoto spēku vajadzībām saskaņā ar Direktīvas 2009/43/EK 5. panta 2. punkta a) apakšpunktā minētajām vispārīgajām sūtījumu licencēm

   Saņēmējuzņēmumi, kas atzīstami par līgumslēdzējām iestādēm Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2004/18/EK (2) 1. panta 9. punkta izpratnē, kuri iepirkumu veic ekskluzīvām dalībvalsts bruņoto spēku vajadzībām, ir tiesīgi saņemt ar aizsardzību saistītus ražojumus saskaņā ar Direktīvas 2009/43/EK 5. panta 2. punkta a) apakšpunktā minētajām vispārīgajām licencēm bez sertificēšanas.
   1.3.   Direktīvas 9. panta 2. punkta c) un f) apakšpunktā norādīto kritēriju novērtējums

   Direktīvas 2009/43/EK 9. panta 2. punkta c) apakšpunktā minētā augstākā līmeņa vadošajam darbiniekam jābūt personīgi atbildīgam par iekšējo atbilstības programmu vai sūtījumu un eksporta pārvaldības sistēmu, kas ir ieviesta uzņēmumā, un personālu, kura kompetencē ir eksporta un sūtījumu kontrole. Šim augstākā līmeņa vadošajam darbiniekam jābūt uzņēmuma vadības struktūras loceklim.
   Ja sertifikāts ir pieprasīts vienai vai vairākām ražotnēm, aprakstā par atbildības jomu saņēmējuzņēmuma struktūrā, kura sagatavošanu paredz Direktīvas 2009/43/EK 9. panta 2. punkta f) apakšpunkts, skaidri jānorāda augstākā līmeņa vadošā darbinieka kontrole pār šo ražotņu personālu, kura kompetencē ir eksporta un sūtījumu kontrole.
   Jautājumi un pamatnostādnes attiecībā uz iekšējo atbilstības programmu aprakstu un turpmākai novērtējuma veikšanai ir izklāstītas I pielikumā. Dalībvalstis var iekļaut papildu jautājumus. Ja dalībvalstis pievieno papildu jautājumus, tiem jābūt tieši saistītiem ar sertifikācijas novērtēšanas procesu.
   1.4.   Organizatoriskās struktūras sertificēšana un 9. panta 2. punkta d) un e) apakšpunktā norādīto kritēriju novērtējums

   Sertificēšanas metode ir atkarīga no saņēmējuzņēmuma organizatoriskās struktūras un veida, kā tas deleģē atbildību par eksporta un sūtījumu kontroli. Uzņēmumu sertificē kopumā vai pa ražotnēm. Uzņēmumiem, kam vairākās vietās ir izvietotas ražotnes un saistītas darbības, kurām ir nodota atbildība par eksporta un sūtījumu kontroli, jānorāda, uz kurām no šīm ražotnēm sertifikāts attieksies.
   2.   SERTIFICĒŠANA

   2.1.   Standarta sertifikāta forma

   Ir ieteikts izmantot II pielikumā norādīto standarta sertifikāta formu.
   Sertifikāts jāsagatavo vienā no sertifikātu izsniedzošās dalībvalsts oficiālajām valodām un, vēlams, arī vienā no citas dalībvalsts oficiālajām valodām, kuru ir norādījis sertificētais saņēmējuzņēmums. Uz sertifikāta jābūt norādītam datumam, ar kuru sertifikāts stājas spēkā.
   Direktīvas 9. panta 4. punkta a) apakšpunkta piemērošanas nolūkos sertifikātā jāparedz, ka sertificētais saņēmējuzņēmums paziņo kompetentajai iestādei par visiem faktoriem un notikumiem, kas izriet pēc sertifikāta izsniegšanas un kas var ietekmēt sertifikāta derīgumu un saturu. Sertificētajam saņēmējuzņēmumam jo īpaši jāpaziņo par:

               a)

               jebkādām būtiskām izmaiņām savā rūpnieciskajā darbībā ar aizsardzību saistīto ražojumu jomā;

               b)

               jebkādu tās adreses maiņu, kur kompetentajai iestādei būtu pieejami uzskaites dokumenti par saņemtajiem ar aizsardzību saistītajiem ražojumiem.

         Minētā a) apakšpunkta piemērošanas nolūkos izmaiņu būtiskums, kas pamatotu paziņojuma sniegšanu, attiecīgos gadījumos jānovērtē, ņemot vērā informāciju, kas jau sniegta, reģistrējot uzņēmumu kā aizsardzības uzņēmumu vai izsniedzot jebkādu licenci aizsardzības jomā vai ražošanas licenci.
   2.2.   Informācijas apmaiņa par saņēmējuzņēmumiem, kas vēlas iegūt sertifikātu

   Direktīvas 2009/43/EK 12. panta piemērošanas nolūkos dalībvalstu kompetentajām iestādēm tiek ieteikts apmainīties ar visu attiecīgo informāciju, kas skar sertifikātu izsniegšanu. Ja saņēmējuzņēmuma vērtēšanas vajadzībām, lai izsniegtu sertifikātu, ir nepieciešams iegūt informāciju no citām kompetentajām iestādēm, pirms sertifikāta izsniegšanas sertifikātu izsniedzošajai dalībvalsts kompetentajai iestādei jārīkojas saziņā ar citām attiecīgajām dalībvalstu kompetentajām iestādēm.
   3.   ATBILSTĪBAS UZRAUDZĪŠANA

   3.1.   Kompetento iestāžu pilnvaras veikt atbilstības pārbaudes vizītes

   Lai veiktu vizītes ar mērķi pārbaudīt atbilstību nosacījumiem saistībā ar sertifikātu un 9. panta 2. punktā noteiktajiem kritērijiem, kompetentās iestādes norīkotajiem inspektoriem jābūt vismaz šādām pilnvarām:

               a)

               iekļūt attiecīgajās telpās;

               b)

               izskatīt uzskaites dokumentus, datus, reglamentu un jebkurus citus materiālus, kas attiecas uz atbilstīgi sūtījumu licencei no citas dalībvalsts eksportētajiem, nosūtītajiem vai saņemtajiem ražojumiem, un iegūt to kopijas.

         Šādas pārbaudes jāveic saskaņā ar tās dalībvalsts tiesību aktiem, kurā šī pārbaude ir veicama.
   3.2.   Gadījumi, kad veicama atkārtota novērtēšana

   Kompetentajai iestādei atkārtoti jānovērtē atbilstība nosacījumiem saistībā ar sertifikātu un 9. panta 2. punktā noteiktajiem kritērijiem šādos gadījumos:

               a)

               ja sertificētā saņēmējuzņēmumā tiek veiktas būtiskas izmaiņas, tostarp izmaiņas uzņēmuma iekšējā organizatoriskajā struktūrā vai tā darbībā;

               b)

               konstatējot pazīmes, ka sertificētais saņēmējuzņēmums vairs neatbilst attiecīgajiem nosacījumiem un kritērijiem;

               c)

               ja sertificētajam uzņēmumam ir noteikts veikt koriģējošus pasākumus;

               d)

               ja sertifikāta apturēšanu ir plānots atcelt.

         3.3.   Nesen sertificēto saņēmējuzņēmumu rūpīgāka uzraudzība

   Kompetentajai iestādei jāpievērš īpaša uzmanība nesen sertificēto saņēmējuzņēmumu uzraudzībai. Kompetentajai iestādei jāveic atbilstības uzraudzīšana, vēlams, pirmajā gadā pēc pirmās sertifikāta izsniegšanas reizes.
   4.   KORIĢĒJOŠI PASĀKUMI, SERTIFIKĀTU APTURĒŠANA UN ATSAUKŠANA

   4.1.   Lēmumi, kas nosaka koriģējošu pasākumu veikšanu

   Ja sertificētais saņēmējuzņēmums vairāk neatbilst vienam vai vairākiem Direktīvas 2009/43/EK 9. panta 2. punktā minētajiem kritērijiem vai nosacījumiem saistībā ar sertifikātu un ja kompetentā iestāde uzskata, ka neatbilstība ir maznozīmīga, kompetentajai iestādei ne ilgāk kā viena mēneša laikā no dienas, kad tā uzzināja par šo neatbilstību, jāpieņem lēmums, kas nosaka, ka saņēmējuzņēmumam jāveic koriģējoši pasākumi.
   Kompetentajai iestādei nekavējoties rakstiski jāziņo sertificētajam saņēmējuzņēmumam par šo lēmumu. Šādā lēmumā jāparedz, ka sertificētais saņēmējuzņēmums veic noteiktos koriģējošos pasākumus rakstiskajā paziņojumā norādītajā termiņā.
   Pēc šī termiņa beigām kompetentajai iestādei jāpārbauda, vai koriģējošie pasākumi ir īstenoti. Pārbaude var ietvert vietas apmeklējumu, tikšanos ar Direktīvas 2009/43/EK 9. panta 2. punkta c) apakšpunktā minēto augstākā līmeņa vadošo darbinieku vai šī augstākā līmeņa vadošā darbinieka norīkotu augstākā līmeņa darbinieku un/vai šī augstākā līmeņa vadošā darbinieka sniegtās rakstiskās dokumentācijas izvērtēšanu.
   Kompetentajai iestādei ne ilgāk kā trīs mēnešu laikā pēc pārbaudes veikšanas rakstiski jāpaziņo sertificētajam saņēmējuzņēmumam par uzņēmuma veikto koriģējošo pasākumu atbilstības novērtējumu.
   4.2.   Sertifikātu apturēšana un atsaukšana

   Kompetentajai iestādei jāaptur vai jāatsauc sertifikāti jebkurā no šiem gadījumiem:

               a)

               ja sertificētais saņēmējuzņēmums nav veicis koriģējošus pasākumus termiņā, kāds tika norādīts kompetentās iestādes rakstiskajā paziņojumā, ar kuru bija paredzēts, ka uzņēmumam jāveic koriģējoši pasākumi;

               b)

               ja sertificētais saņēmējuzņēmums vairs neatbilst vienam vai vairākiem Direktīvas 2009/43/EK 9. panta 2. punktā minētajiem kritērijiem vai nosacījumiem saistībā ar sertifikātu, un kompetentā iestāde uzskata, ka neatbilstība ir ļoti nopietna.

         Kompetentajai iestādei nekavējoties rakstiski jāziņo sertificētajam saņēmējuzņēmumam un Komisijai par lēmumu apturēt vai atsaukt sertifikātu.
   Kompetentā iestāde neatceļ sertifikāta apturēšanu, kamēr sertificētais saņēmējuzņēmums nav pierādījis atbilstību Direktīvas 2009/43/EK 9. panta 2. punktā minētajiem kritērijiem un nosacījumiem saistībā ar sertifikātu. Kompetentajai iestādei rakstiskajā paziņojumā par sertifikāta apturēšanu vai turpmākā sarakstē jānosaka termiņš, kurā sertificētajam saņēmējuzņēmumam jāpierāda šī atbilstība.
   4.3.   Sertifikāta apturēšanas atcelšana

   Pēc lēmumā par apturēšanu noteiktā termiņa beigām kompetentajai iestādei jāpārbauda, vai sertificētais saņēmējuzņēmums atbilst Direktīvas 2009/43/EK 9. panta 2. punktā minētajiem kritērijiem un nosacījumiem saistībā ar sertifikātu.
   Pārbaude var ietvert vietas apmeklējumu, tikšanos ar Direktīvas 2009/43/EK 9. panta 2. punkta c) apakšpunktā minēto augstākā līmeņa vadošo darbinieku vai šī augstākā līmeņa vadošā darbinieka norīkotu augstākā līmeņa darbinieku un/vai šī augstākā līmeņa vadošā darbinieka sniegtās rakstiskās dokumentācijas izvērtēšanu.
   Kompetentajai iestādei ne ilgāk kā viena mēneša laikā pēc pārbaudes veikšanas rakstiski jāpaziņo sertificētajam saņēmējuzņēmumam par jaunu lēmumu, norādot, ka:

               a)

               sertifikāta apturēšana ir atcelta, un šāda lēmuma spēkā stāšanās datumu;

               b)

               apturēšana tiek piemērota līdz konkrētam datumam, pēc kura tiks veikta vēl viena pārbaude;

               c)

               sertifikāts ir atsaukts.

         5.   INFORMĀCIJAS APMAIŅA SAISTĪBĀ AR SERTIFICĒŠANU

   Ja sertifikāts ir piešķirts, apturēts, atsaukts vai sertifikāta apturēšana ir atcelta, kompetentajai iestādei nekavējoties rakstiski jāpaziņo par to sertificētajam saņēmējuzņēmumam un Komisijai.
   6.   TURPMĀKIE PASĀKUMI

   Dalībvalstis tiek aicinātas īstenot šo ieteikumu ne vēlāk kā līdz 2012. gada 30. jūnijam.
   Dalībvalstīm ir ieteicams ziņot Komisijai par jebkādiem šā ieteikuma īstenošanai veiktajiem pasākumiem.
   7.   ADRESĀTI

   Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm.

      Briselē, 2011. gada 11. janvārī

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētāja vietnieks

         Antonio TAJANI

      (1)  OV L 146, 10.6.2009., 1. lpp.

      (2)  OV L 134, 30.4.2004., 114. lpp.

      I PIELIKUMS

         Jautājumi un pamatnostādnes par iekšējo atbilstības programmu aprakstu un turpmākai novērtējuma veikšanai

                  Galvenās jomas

                  Galvenie jautājumi

                  Labākās prakses ieteikumi

                  Attiecīgais sertificēšanas kritērijs

                              1.

                              Organizatoriskie, personāla un tehniskie resursi, kas ir piešķirti sūtījumu un eksporta pārvaldībai

                  Cik lielā mērā uzņēmuma saimnieciskā darbība ir atkarīga no licencējamu ražojumu eksporta un sūtījumiem (procentuāli no gada apgrozījuma)?
                  Kāds ir šādu ražojumu eksporta un sūtījumu skaits gada laikā?
                  Kādas uzņēmuma nodaļas (piem., pirkumu, tehniskā, projektu vadības, sūtījumu) ir iesaistītas eksporta un sūtījumu procesā un kā ir iedalīti attiecīgie pienākumi?
                  Vai uzņēmumam ir elektroniska sistēma eksporta un sūtījumu pārvaldībai? Kādas ir tās galvenās funkcijas?

                  Šo jautājumu nolūks ir iegūt papildu informāciju par uzņēmuma iekšējo organizatorisko struktūru, kas ir būtiska, lai novērtētu ar eksportu/sūtījumiem saistītu darbību ietekmi uz uzņēmumu un saistīto praktisko darbību.

                  Cik daudz cilvēkiem tiešie darba pienākumi ir saistīti tikai ar sūtījumu un eksporta pārvaldību, un cik daudziem darbiniekiem papildus minētajiem pienākumiem ir arī vēl citi uzdevumi?

                  Ir jābūt vismaz diviem cilvēkiem (brīvdienas, slimības u. c. gadījumi).

                  Vai uzņēmuma iekšienē tiek izsūtīta rakstiska apņemšanās nodrošināt atbilstību noteikumiem par eksporta/sūtījumu kontroli un ievērot jebkurus attiecīgos galīgā izlietojuma un eksporta ierobežojumus?
                  Vai uzņēmuma iekšienē tiek izsūtīta rakstiska apņemšanās pēc pieprasījuma sniegt informāciju par galīgo izmantojumu vai galīgiem izmantotājiem?

                  Abi dokumenti ar rakstisko apņemšanos jāietver atbilstības rokasgrāmatās, kas ir pieejamas eksporta/sūtījumu kontroles personālam, un jāzina arī visiem pārējiem darbiniekiem, uz kuriem attiecas eksporta/sūtījumu kontrole (piemēram, pārdošanas departaments …).

                  9. panta 2. punkta d) un e) apakšpunkts

                  Vai uzņēmums līdz šim ir nodrošinājis atbilstību noteikumiem par eksporta/sūtījumu kontroli?

                  Uzņēmumam arī iepriekš būtu jānodrošina stingra noteikumu ievērošana attiecībā uz eksporta/sūtījumu kontroli.

                  9. panta 2. punkta a) apakšpunkts

                  Vai eksporta/sūtījumu kontroles personālam tiek nodrošinātas atbilstības rokasgrāmatas un vai šīs rokasgrāmatas tiek aktualizētas?

                  Atbilstības rokasgrāmatām, kuras izmanto un pēc kurām vadās eksporta/sūtījumu kontroles personāls, jābūt pieejamām vismaz elektroniskā versijā (piemēram, uzņēmuma iekštīklā).
                  Šīm rokasgrāmatām jāietver darba un organizatoriskās procedūras, kas jāievēro eksporta/sūtījumu kontroles personālam.
                  Eksporta/sūtījumu kontroles personāls bez kavēšanās jāinformē par grozījumiem rokasgrāmatā, kas attiecas uz viņu pienākumiem, kā arī uz to stāšanos spēkā.

                  9. panta 2. punkta f) apakšpunkts

                              2.

                              Atbildības ķēde

                  Lūdzam norādīt, kāda ir uzņēmuma atbildības ķēde par eksportu un sūtījumiem.

                  Rakstiski norāda, ka ir uzticēta atbildība par eksporta/sūtījumu kontroles atbilstību. Dokumenti, kurā aprakstīta atbildības joma (piemēram, uzskaites dokumenti vai organizatoriskās struktūras shēmas), ir jāatjaunina.
                  Aprakstā detalizēti jāsniedz informācija par iespējamo atbildības deleģēšanu un pieņemto kārtību Direktīvas 2009/43/EK 9. panta 2. punkta c) apakšpunktā minētā augstākā līmeņa vadošā darbinieka prombūtnes gadījumā.

                  9. panta 2. punkta f) apakšpunkts

                  Vai kompetentajai iestādei vienmēr ir pieejams šāds apraksts?

                  Kompetentajai iestādei vienmēr jābūt viegli pieejamai informācijai par atbildības ķēdi ne tikai pieteikuma posmā, bet arī turpmākā atbilstības uzraudzīšanā, kā arī atbilstības pārbaudes vizīšu laikā.

                  9. panta 2. punkta f) apakšpunkts

                  Kurā uzņēmuma daļā atrodas jūsu eksporta/sūtījumu pārvalde?

                  Tam, ka eksporta/sūtījumu kontroles pārvaldība tiek veikta katrā kravas nosūtīšanas nodaļā vai galvenajā birojā, vai atsevišķā eksporta kontroles departamentā, jābūt atkarīgam no uzņēmuma lieluma un struktūras.

                  9. panta 2. punkta f) apakšpunkts

                  Kā eksporta/sūtījumu kontroles personāla darbs mijiedarbojas ar citu nodaļu darbu uzņēmuma iekšienē?

                  Eksporta/sūtījumu kontroles personālam jābūt aizsargātam pret interešu konfliktiem, cik vien tas ir iespējams. Šim personālam jābūt pilnvarām apturēt darījumu.

                  9. panta 2. punkta f) apakšpunkts

                  Kā ir izveidotas attiecības starp eksporta/sūtījumu kontroles personālu un augstākā līmeņa vadību, piemēram, attiecībā uz informācijas apmaiņu?

                  Eksporta kontroles personālam jābūt iespējai nepastarpināti vērsties pie augstākā līmeņa vadības, ja viņiem vajadzīgas pilnvaras darījuma apturēšanai.

                  9. panta 2. punkta f) apakšpunkts

                  Lūdzu, norādīt pārējos pienākumus augstākā līmeņa vadošajam darbiniekam, kurš ir iecelts par personīgi atbildīgu attiecībā uz sūtījumiem un eksportu.

                  Augstākā līmeņa vadošajam darbiniekam ir jābūt vienam no uzņēmuma vadības. Viņa(-as) amats nedrīkst radīt interešu konfliktu (piemēram, viņš(-a) nedrīkst būt arī pārdošanas departamenta vadītājs(-a)).

                  9. panta 2. punkta c) un f) apakšpunkts

            3.   Iekšējās revīzijas

                              a)

                              izlases pārbaude

                  Cik bieži tiek veiktas izlases pārbaudes?

                  Jāveic iekšējās atbilstības programmu (ICP) un ikdienas darba procedūru (negaidītas) izlases pārbaudes.

                  9. panta 2. punkta f) apakšpunkts

                              b)

                              iekšējās revīzijas

                  Cik bieži tiek veiktas iekšējās revīzijas?

                  Būtu vēlams vienreiz gadā vai vismaz reizi trīs gados.

                  9. panta 2. punkta f) apakšpunkts

                  Cik liela eksporta/sūtījumu daļa tiek pārbaudīta?

                  Atkarībā no eksporta/sūtījumu apjoma vismaz 1 % un paredzami maksimāli 20 %. Šī attiecība var mainīties ikreiz, kad tiek veikta revīzija.

                  Kas veic šīs pārbaudes?

                  Vienai no iespējamajām atbildēm jābūt šādai:

                              —

                              kāda augstākā līmeņa persona no personāla, kas atbild par eksporta/sūtījumu kontroli,

                              —

                              kvalitātes nodaļas vadītājs,

                              —

                              finanšu direktors vai grāmatvedis,

                              —

                              kāda cita persona no vidējā vadības līmeņa vai kas ir augstākā amatā, kuras darba pienākumi lielākā vai mazākā mērā nav saistīti ar eksporta/sūtījumu kolektīva ikdienā veikto darbu.

                  Kādas pārbaudes ietvertas šajās revīzijās?

                  Revīzijām jāietver vismaz šie jautājumi:

                              —

                              Vai noteiktie eksporta ierobežojumi tiek ievēroti?

                              —

                              Vai tiek veiktas un aktualizētas procedūras, lai nodrošinātu, ka visi noteikumi par eksportu un sūtījumiem tiktu ievēroti?

                              —

                              Vai tiek veiktas regulāras apmācības izpratnes veidošanai?

                              —

                              Vai uzskaites dokumenti ir viegli pieejami?

                              —

                              Vai uzskaites dokumenti ir visaptveroši?

                              —

                              Vai uzskaites dokumenti aptver visus būtiskos importa, eksporta un sūtījumu aspektus, un ražojumus, kas paliek dalībvalstī?

                              —

                              Vai ir pieejama informācija par attiecīgo ražojumu ceļu no izgatavošanas līdz galamērķim?

                              c)

                              revīziju plānošana, efektivitāte un turpmākie pasākumi

                  Kā jūs nodrošināt, ka revīzija aptver reprezentatīvu sūtījumu klāstu?

                  Revīzija jāveic vismaz vienam sūtījumam, kas paredzēts vienam klientam vai galamērķim, vai vismaz vienam sūtījumam attiecībā uz katru projektu.

                  9. panta 2. punkta f) apakšpunkts

                  Vai uzņēmums sagatavo iekšējās revīzijas programmu?

                  Lai nodrošinātu, ka revīziju veic reprezentatīvam nosūtījumu klāstam, jāizveido iekšējās revīzijas programma.

                  Vai iekšējo revīziju laikā atklātās neatbilstības tiek sistemātiski novērstas? Vai šādas darbības tiek fiksētas?

                  Uzņēmumam jāreģistrē jebkādi iekšējo revīziju laikā atklātie iespējamie neatbilstības gadījumi, to novēršanai ieteiktie pasākumi un šo koriģējošo pasākumu efektivitātes novērtējums.

            4.   Vispārēja izpratnes veidošana

                              4.1.

                              Darba un organizatoriskās procedūras

                  Kā veidoti uzņēmuma iekšējie procesi, lai veicinātu vispārējas izpratnes veidošanu un mazinātu ar eksporta/sūtījumu kontroli saistītu risku?

                  Darba un organizatoriskās procedūras jānosaka rakstiski, tām jāietver norādījumi un pamatnostādnes par:

                              —

                              kopējo eksporta/sūtījumu procesu no pasūtījuma saņemšanas, pārbaudes par eksporta/sūtījumu noteikumu piemērošanu un pārbaudes par atbilstību attiecīgajiem eksporta/sūtījumu noteikumiem līdz kravas nosūtīšanai (galīgā atbilstības pārbaude jāveic pirms kravas nosūtīšanas),

                              —

                              licencē paredzēto noteikumu un nosacījumu atbilstības uzraudzību,

                              —

                              mijiedarbību ar trešām personām un atsevišķos gadījumos ar citiem ieinteresētajām nodaļām uzņēmumā, piemēram, juridisko un pārdošanas nodaļu,

                              —

                              visu to darbinieku koordinēšanu, kuri ir iesaistīti eksporta/sūtījumu kontrolē vai uz kuriem kaut kādā veidā tā attiecas (piemēram, pārdošanas darbinieki jāinstruē par to, ka jebkādu šaubu gadījumā viņiem jāziņo eksporta/sūtījumu kontroles personālam, un jābūt informētiem par to, ka pasūtījuma apstrāde var tikt veikta tikai pēc tam, kad eksporta/sūtījumu kontroles personāls ir pārbaudījis šo pasūtījumu),

                              —

                              koordinētu darbību un iespējamu informācijas apmaiņu ar kompetentajām iestādēm (piemēram, iespējamu ziņošanu par aizdomīgiem darījumu pasūtījumiem, iespējamu informācijas brīvprātīgas izpaušanas politiku …).

                  9. panta 2. punkta f) apakšpunkts

            4.1.1.   Darba un organizatoriskās procedūras: posms pirms licencēšanas (1)

                              a)

                              embargo

                  Kā uzņēmums ņem vērā embargo?

                  Ja kravu ir plānots sūtīt uz galamērķiem, kuriem noteikts embargo, jāpiemēro noteikumi, lai pārbaudītu attiecīgos embargo noteikumus. Šādai pārbaudei jāietver vismaz:

                              —

                              piegādes aizliegumi, kas noteikti ar embargo noteikumiem,

                              —

                              sūtīšanai paredzēto ražojumu klasifikācija attiecībā pret embargo noteikto ražojumu sarakstu,

                              —

                              papildu licencēšanas prasības attiecībā uz konkrētiem pakalpojumiem, piemēram, tehnisko palīdzību.

                  9. panta 2. punkta f) apakšpunkts

                              b)

                              sankciju saraksti

                  Kā uzņēmums ņem vērā sankciju sarakstus?

                  Norādāmie juridisku un fizisku personu nosaukumi un identitātes jāpārbauda attiecībā pret attiecīgiem sankciju sarakstiem.

                  9. panta 2. punkta f) apakšpunkts

                  Meklējot identitāti sankciju sarakstā, kāds noteiktības līmenis (vai procentuāli izteikta daļa) tam, ka ir atrasta atbilsme, ir nepieciešams(-a), lai uzskatītu to par atbilsmi (“trāpījumu”)? Kādas procedūras tiek veiktas, ja nosaukumam ir atrasta atbilsme?

                  Norādījumi par piemērojamo kārtību jāsagatavo rakstiski, detalizēti norādot iespējamo rīcību atbilsmju un “trāpījumu” atrašanas gadījumā (piemēram, atrodot atbilsmi, par to jāziņo kompetentajai iestādei).

                              c)

                              uzskaitīto ražojumu kontrole (ražojumi, kas ir pakļauti licencēšanai, jo tie ir iekļauti eksporta/sūtījumu kontroles sarakstā)

                  Jautājumi par iekšējiem procesiem, kas nodrošina, ka uzskaitītie ražojumi netiek eksportēti vai nosūtīti bez licences:

                  9. panta 2. punkta f) apakšpunkts

                              1)

                              Vai tiek izmantota elektroniska datu apstrādes sistēma, lai reģistrētu uzņēmuma saņemto vai izgatavoto ražojumu klasifikāciju?

                  Ražojumu klasifikācija jāreģistrē elektroniskā datu apstrādes sistēmā (tikai tad, ja tā jau darbojas). Par izmaiņām kontroles sarakstos nekavējoties jānorāda sistēmā.

                              2)

                              Kā klasificē un reģistrē visus ražojumus, uz kuriem attiecas licencēšanas prasības, un kas par to ir atbildīgs? Kādi procesi ir izveidoti, lai nodrošinātu, ka ražojumu klasifikācija tiek aktualizēta, un kā tā tiek dokumentēta?

                  Eksporta/sūtījumu kontroles personālam jāatbild par ražojumu reģistrēšanu un klasificēšanu, ja nepieciešams, konsultējoties ar tehniskajiem ekspertiem.

                              3)

                              Kā tiek novērtēts galīgais izlietojums un saņēmēja uzticamība?

                  Eksporta/sūtījumu kontroles personālam jāatbild par saņēmēja uzticamības pārbaudi, īpašu uzmanību pievēršot galīgajam izlietojumam un novirzīšanas riskam.
                  Ja eksporta/sūtījumu kontroles personāls ir informēts par to, ka saņēmējs ir pārkāpis noteikumus par eksporta/sūtījumu kontroli, personālam jāziņo par to kompetentajai iestādei. Saņēmēja labticības pārbaudīšana ir īpaši svarīga gadījumos, ja klients ir jauns vai klienta identitāte nav skaidra, vai pastāv šaubas par paziņoto galīgo izlietojumu (piemēram, pasūtījums neparastos apjomos, saņēmēja pieprasīti īpaši un neparasti tranzīta maršruti …).

                              d)

                              nemateriāla tehnoloģiju nodošana

                  Kā uzņēmums nodrošina atbilstību prasībām par nemateriālu tehnoloģiju nodošanu (ITT) (piemēram, e-pasts un piekļuve iekštīklam no ārzemēm)?

                  Uzņēmumam jāsniedz skaidri un rakstiski norādījumi par ITT attiecībā uz e-pastu, faksu, iekštīklu vai internetu.
                  Tehnoloģiju nodrošināšana vai nodošana jāpieļauj tikai pēc tam, kad ir identificēta iespēja tehnoloģijai piešķirt licenci, un, ja tā ir licencējama, noteikt, vai licence ir jau piešķirta, lai veiktu nosūtīšanu.

                  9. panta 2. punkta f) apakšpunkts

                              e)

                              tehniskā palīdzība

                  Kā uzņēmums nodrošina atbilstību tehniskās palīdzības prasībām?

                  Jābūt noteiktai atbilstības procedūrai, kas vērsta uz tehnisko palīdzību:

                              —

                              attiecībā uz ārvalstu apmeklētājiem/darbiniekiem,

                              —

                              attiecībā uz darbiniekiem (piemēram, tehniķiem) ārzemēs,

                              —

                              attiecībā uz konferencēm, semināriem ar dalībniekiem no ārzemēm vai rīkojot tos ārzemēs.

                  9. panta 2. punkta f) apakšpunkts

                              4.1.2.

                              Darba un organizatoriskās procedūras: licencēšanas posms

                  Kā uzņēmums nodrošina to, ka tiek veikts izsmeļošs un pilnīgs licencēšanas pieprasījums?

                  Uzņēmumam jābūt sagatavotam, lai tas pilnībā atbilstu licencēšanas pieprasījuma procesam un procedūrām, kas ir spēkā dalībvalstī, kurā tas atrodas.

                  9. panta 2. punkta f) apakšpunkts

                              4.1.3

                              Darba un organizatoriskās procedūras: posms pēc licencēšanas

                  Kādas iekšējās procedūras nodrošina atbilstību licencē paredzētajiem nosacījumiem?

                  Eksporta/sūtījumu kontroles prasību galīgā pārbaude jāveic pirms galīgās kravas nosūtīšanas, lai nodrošinātu to, ka ir ievēroti licencē paredzētie noteikumi un nosacījumi.

                  9. panta 2. punkta f) apakšpunkts

                              4.2.

                              Eksporta/sūtījumu kontroles personāla izpratnes veidošana un apmācības pasākumi

                  Kāda informācija ir pieejama visiem darbiniekiem, uz kuriem attiecas eksporta/sūtījumu kontrole, un eksporta kontroles/sūtījumu personālam?

                  Iepriekšminētajām, ar eksporta/sūtījumu kontroli saistītajām organizatoriskajām un darba procedūrām jābūt pieejamām visiem.
                  Šīs darba un organizatoriskās procedūras jāreģistrē un jāatjaunina eksporta/sūtījumu kontroles personālam pieejamās atbilstības rokasgrāmatās.
                  Darba un organizatoriskajās procedūrās jāietver skaidrs eksporta/sūtījumu atbilstības procesa apraksts no pasūtījuma saņemšanas, pārbaudes par atbilstību attiecīgajiem eksporta/sūtījumu noteikumiem līdz kravas nosūtīšanai.

                  9. panta 2. punkta f) apakšpunkts

                  Cik bieži tiek atjauninātas eksporta/sūtījumu kontroles personāla zināšanas?

                  Zināšanas jāatjaunina katru reizi, kad tiek izdarītas izmaiņas valsts un Savienības eksporta kontroles tiesību aktos un procedūrās, bet ne retāk kā reizi gadā. Papildus šādiem ikgadējiem vispārējas apmācības pasākumiem, kas vērsti uz zināšanu papildināšanu, tiek ieteikts kopā ar juridiskajiem tekstiem nodrošināt pieejamību arī komentāriem par eksporta/sūtījumu kontroles tiesību aktiem, kā arī profesionālajiem izdevumiem un žurnāliem.

                  Kā tiek atjauninātas eksporta/sūtījumu kontroles personāla zināšanas?

                  Apmācība, izmantojot dažādas metodes, tai skaitā:

                              —

                              ārējos seminārus,

                              —

                              parakstīšanos uz kompetento iestāžu piedāvātajiem informācijas pasākumiem,

                              —

                              apmācību pasākumus, ārējus vai tiešsaistes.

                              5.

                              Fiziskā un tehniskā drošība

                  Vai atbilstīga valsts iestāde ir oficiāli akreditējusi jūsu uzņēmuma drošību? Lūdzam sniegt detalizētu informāciju.

                  Katras valsts Aizsardzības ministrija vai līdzīga organizācija, visticamāk, pieprasīs īstenot kādus drošības pasākumus, ja uzņēmums strādā to labā. Ar to vien, ka uzņēmuma drošība ir oficiāli akreditēta kaut kādā veidā, var būt pietiekami.

                  9. panta 2. punkta f) apakšpunkts

                  Ja uzņēmuma drošība nav šādā veidā oficiāli akreditēta, kādi drošības pasākumi tiek veikti, lai garantētu eksporta/sūtījumu uzskaites dokumentu un procedūru drošību?

                  Telpām jābūt pilnībā iežogotām. Ieeja jānodrošina ar atbilstošiem drošības līdzekļiem un jākontrolē. Telpām jānodrošina pastāvīga novērošana, pat ārpus darba laika. Piegādēm un savākšanai var būt atsevišķa ieeja, bet tai jābūt tālāk no galvenās ražošanas vietas.

                  9. panta 2. punkta f) apakšpunkts

                  Kādi ir drošības pasākumi attiecībā uz programmatūru un tehnoloģijām?

                  Sistēmai jābūt aizsargātai ar paroli un ugunsmūri. Uzņēmuma tīkls ir aizsargāts pret neatļautu piekļuvi.
                  Jāuzrauga elektroniskās ierīces (klēpjdatori, personīgie digitālie asistenti utt.), kuras tiek iznestas no uzņēmuma teritorijas vai uz ārvalstīm, un projekta ietvaros un citos gadījumos nosūtītas e-pasta vēstules.

                  9. panta 2. punkta f) apakšpunkts

                              6.

                              Eksporta un sūtījumu dokumentācijas lietvedība un izsekojamība

                  Kā jūs glabājat tādus uzskaites dokumentus par eksportēšanas ierobežojumiem, kurus jums nodevis ražojumu piegādātājs?

                  Uzņēmumu rīcībā būtu jābūt vismaz vienai vai vairākām šādām iespējām:

                              —

                              elektroniska datne vai e-pasta mape,

                              —

                              atbilstoši projektiem izveidotas mapes,

                              —

                              atbilstoši piegādātājiem izveidotas mapes,

                              —

                              atsevišķas ierobežojumiem paredzētas mapes,

                              —

                              pasūtījumu sistēma.

                  9. panta 2. punkta f) apakšpunkts

                  Kā jūs sasaistāt eksporta ierobežojumus ar turpmāku eksportu vai sūtījumiem?

                  Vienai vai vairākām iespējamajām atbildēm jābūt šādām:

                              —

                              izmantojot informāciju par importu un turpmāku apriti saturošu elektronisku datni vai e-pasta mapi,

                              —

                              uzņēmuma pārvaldības sistēmas ietvaros,

                              —

                              izmantojot atbilstoši projektiem vai piegādātājiem izveidotās mapes, kurās visa informācija tiek glabāta kopā,

                              —

                              izmantojot reģistrācijas sistēmu, kas ir līdzīga mapju sistēmai.

                  9. panta 2. punkta f) apakšpunkts

                  Kā tiek nodrošināta šo uzskaites dokumentu pieejamība kompetentajām iestādēm?

                              —

                              jābūt iespējai piekļūt uzskaites dokumentiem elektroniski – attiecībā uz vieniem dokumentiem, iespējams, vajadzēs apmeklēt uzņēmuma teritoriju sakarā ar nepieciešamību nodrošināt piekļuvi drošam iekštīklam, bet citus dokumentus būs iespējams nosūtīt, lai veiktu pārbaudes ārpus uzņēmuma teritorijas,

                              —

                              uzskaites dokumenti var būt arī pieejami drukātā veidā, un dažus no tiem ir iespējams ieskenēt, piemēram, lai veiktu pārbaudes ārpus uzņēmuma teritorijas.

                  9. panta 2. punkta f) apakšpunkts

         (1)  Posma pirms licencēšanas mērķis ir noteikt, vai uzņēmumu ietekmē eksporta/sūtījumu kontrole, tas ir, vai noteikumi par eksporta/sūtījumu kontroli ir saistoši attiecībā uz uzņēmuma darbībām un darījumiem un, attiecīgi, vai šādiem darījumiem tiek piemērota licencēšanas prasība. Mērķis ir pēc iespējas agrāk noteikt un analizēt jebkādu ar eksporta/sūtījumu kontroli saistītu risku un īstenot jebkādus nepieciešamos saistītos pasākumus, piemēram, pieteikties licences saņemšanai vai atbilstošā veidā izmantot vispārīgu licenci.

      II PIELIKUMS

         STANDARTA SERTIFIKĀTA FORMA


title: Eiropas Centrālās bankas Ieteikums (2016. gada 22. decembris) Eiropas Savienības Padomei par Bank of Greece ārējiem revidentiem (ECB/2016/46)

text:
               6.1.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 3/1

         EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS IETEIKUMS
   (2016. gada 22. decembris)
   Eiropas Savienības Padomei par Bank of Greece ārējiem revidentiem
   (ECB/2016/46)
   (2017/C 3/01)
   EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtus un jo īpaši to 27.1. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropas Centrālās bankas (ECB) un dalībvalstu, kuru valūta ir euro, nacionālo centrālo banku pārskatus revidē neatkarīgi ārējie revidenti, kurus ieteikusi ECB Padome un apstiprinājusi Eiropas Savienības Padome.

               (2)

                  Bank of Greece pašreizējo ārējo revidentu KPMG Certified Auditors AE pilnvaras beigsies pēc 2016. finanšu gada revīzijas pabeigšanas. Tādēļ jāieceļ ārējie revidenti laika posmam, kas sākas 2017. finanšu gadā.

               (3)

                  Bank of Greece par saviem ārējiem revidentiem 2017.–2021. finanšu gadā izvēlējusies Deloitte Certified Public Accountants S.A.,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
   Tiek ieteikts par Bank of Greece ārējiem revidentiem 2017.–2021. finanšu gadā iecelt Deloitte Certified Public Accountants S.A.

      Frankfurtē pie Mainas, 2016. gada 22. decembrī

            ECB prezidents

         Mario DRAGHI


title: Padomes Ieteikums ( 2011. gada 12. jūlijs ) par Vācijas 2011. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par atjaunināto Vācijas stabilitātes programmu 2011.–2014. gadam

text:
               19.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/9

         PADOMES IETEIKUMS
   (2011. gada 12. jūlijs)
   par Vācijas 2011. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par atjaunināto Vācijas stabilitātes programmu 2011.–2014. gadam
   2011/C 212/03
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   pēc apspriešanās ar Ekonomikas un finanšu komiteju,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam uzsākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kurai par pamatu ņemta ciešāka ekonomikas politikas koordinācija un kura pievērsīs uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā pieņēma Ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), bet 2010. gada 21. oktobrī – Lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (2), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Komisija 2011. gada 12. janvārī pieņēma pirmo Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot jaunu ekonomiskās pārvaldības ciklu ES un pirmo Eiropas ex-ante un integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas balstās uz stratēģiju “Eiropa 2020”.

               (4)

               Eiropadome 2011. gada 25. martā apstiprināja fiskālās konsolidācijas un strukturālu reformu prioritātes saskaņā ar Padomes 2011. gada 15. februāra un 7. marta secinājumiem un atbilstīgi Komisijas Gada izaugsmes pētījumam. Tā uzsvēra, ka prioritāte jāpiešķir stabilam budžetam un fiskālās stabilitātes atjaunošanai, bezdarba samazināšanai, izmantojot darbaspēka tirgus reformas, un jauniem centieniem, lai stiprinātu izaugsmi. Tā aicināja dalībvalstis šīs prioritātes izvērst konkrētos pasākumos, ko paredzēts iekļaut to stabilitātes vai konverģences programmās un valsts reformu programmās.

               (5)

               Eiropadome 2011. gada 25. martā arī aicināja dalībvalstis, kuras piedalās paktā “Euro plus”, savlaicīgi nākt klajā ar savām saistībām, lai tās iekļautu minēto valstu stabilitātes vai konverģences programmās un valstu reformu programmās.

               (6)

               Vācija 2011. gada 27. aprīlī iesniedza savu 2011. gada stabilitātes programmas atjauninājumu, kas attiecas uz 2011.–2015. gadu, bet 2011. gada 7. aprīlī – 2011. gada valsts reformu programmu. Abas programmas izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (7)

               Sākoties krīzei, Vācijas ekonomikas stāvoklis bija salīdzinoši stabils. Tomēr, krītoties pieprasījumam pasaules tirdzniecībā, eksports un ieguldījumi 2009. gadā samazinājās tā, ka reālais IKP saruka iepriekš nepieredzētā apmērā – par 4,7 %. Tomēr pēc neliela pieauguma kopš 2009. gada beigām bezdarba līmenis atkal samazinās. Darba tirgus elastība atspoguļo labvēlīgo ietekmi, kāda bija veiktajām reformām, kuras veicināja darba stundu skaita samazināšanu, un saīsinātā darbalaika subsidēšanai. Ekonomika strauji atguvās no lejupslīdes, un 2010. gadā IKP pieauga par 3,6 %. Pretstatā 2009. gadā reģistrētajam kritumam eksports kopumā pieauga un pavēra plašākas atveseļošanās iespējas, kā rezultātā samazinājās tekošā konta pārpalikums. Turpināja uzlaboties tautsaimniecības konkurētspēja attiecībā pret lielāko daļu pārējo euro zonas dalībvalstu. Kopējais valsts budžets no līdzsvarota stāvokļa 2009. gadā saruka līdz 3 % deficītam no IKP, ko izraisīja tas, ka pilnībā darbojās automātiskie stabilizatori un diskrecionārie pasākumi ekonomikas lejupslīdes pārvarēšanai. Neraugoties uz pastāvīgajiem fiskālās stimulēšanas un finanšu tirgus atbalsta pasākumiem, ekonomikas atveseļošanās ļāva 2010. gadā ierobežot deficītu (3,3 % no IKP).

               (8)

               Pamatojoties uz atjauninātās stabilitātes programmas novērtējumu saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka makroekonomikas scenārijs, kas balstīts uz stabilitātes programmu, ir piesardzīgs 2011. gadam un ticams turpmākajiem gadiem – arī atbilstoši vērtējumam salīdzinājumā ar Komisijas dienestu 2011. gada pavasara prognozi. Stabilitātes programmā paredzēts, ka 2011. gadā reālais IKP pieaugs par 2,3 %, pēc tam 2012. gadā samazināsies līdz 1,8 %, bet laikposmā no 2013. līdz 2015. gadam – vidēji līdz 1,5 %. Stabilitātes programmā paredzēts jau 2011. gadā – divus gadus pirms Padomes noteiktā termiņa – samazināt deficītu līdz 3 % no IKP atsauces vērtības un gūt turpmākus panākumus vidēja termiņa mērķa īstenošanā, lai strukturālā izteiksmē 2014. gadā deficīts būtu 0,5 % no IKP. Pēc paredzētās pārmērīga deficīta novēršanas korekciju tempi ceļā uz stabilitātes programmā ietverto vidēja termiņa mērķu izpildi 2013. un 2014. gadā nesasniegs 0,5 % no IKP kritēriju. Lai gan 2010. gadā (3) parāda attiecība pret IKP pieauga par gandrīz 10 procentu punktiem, paredzams, ka no 2011. gada tā sāks samazināties un līdz 2015. gadam sasniegs 75,5 % no IKP, tādējādi saglabājoties virs Līgumā noteiktās atsauces vērtības. Šķiet, ka 2011. gada budžeta prognožu riski kopumā ir līdzsvaroti, bet pēc tam rezultāti varētu būt sliktāki, nekā gaidīts, jo daži ietaupījumi varētu nerealizēties, kā paredzēts. Daži pasākumi vēl ir jāapspriež (piemēram, enerģijas un finanšu darījumu nodokļi), bet citi vēl jāprecizē (piemēram, valsts pārvaldes efektivitātes uzlabošana). Turklāt nevar izslēgt papildu pasākumus finanšu tirgus atbalstam. Saskaņā ar Komisijas jaunāko novērtējumu, riski attiecībā uz valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspēju šķiet vidēji.

               (9)

               Tā kā ar nesen veikto veselības aprūpes sistēmas reformu tika ieviesti pasākumi, lai galvenokārt 2011. un 2012. gadā samazinātu izdevumu palielināšanos, iecerēto konsolidāciju varētu atbalstīt turpmāki pasākumi veselības aprūpei un ilgtermiņa aprūpei atvēlēto valsts izdevumu efektivitātes palielināšanai. Tajā pašā laikā ilgtermiņa izaugsmes potenciālu palīdzētu nostiprināt tāda konsolidācijas virziena saglabāšana, kas galvenokārt orientēts uz izaugsmi, tostarp nodrošinot atbilstošus izdevumus izglītībai.

               (10)

               Lai gan Vācijas fiskālā sistēma tika ievērojami nostiprināta, ieviešot konstitūcijā paredzētus budžeta noteikumus, izveidojot Stabilitātes padomi un agrīnās brīdināšanas sistēmu budžeta trauksmes gadījumā, budžeta noteikumi vēl nav pilnībā īstenoti federālo zemju līmenī. Stingrāks ar tiem saistītais uzraudzības un sankciju mehānisms nostiprinātu valsts finanšu vispārējo stabilitāti.

               (11)

               Krīze atklāja nopietnas nepilnības banku nozarē. Smagi zaudējumi un starptautisku ieguldījumu paaugstināta riska aizdevumos un strukturētos aktīvos norakstīšana pavājināja dažu banku kapitāla bāzi, kā rezultātā bija vajadzīga ievērojama valsts iejaukšanās. Krīze arī atklāja trūkumus dažās federālajās bankās, kuras jau pirms krīzes nelabvēlīgi ietekmēja tas, ka nebija efektīvu riska pārvaldības struktūru un dzīvotspējīga uzņēmējdarbības modeļa. Banku nozares dziļāka reforma, tostarp tādu federālo banku pārstrukturēšana, kurām nav dzīvotspējīga un atbilstoši finansēta uzņēmējdarbības modeļa, un regulatīvās un uzraudzības sistēmas nostiprināšana palīdzētu saglabāt finanšu nozares stabilitāti, kā arī nodrošinātu, ka tiek efektīvāk sadalīti mājsaimniecību uzkrājumi, kuri ir pamatā pieprasījumam un ieguldījumiem.

               (12)

               Vācijas ekonomikas izaugsmes potenciāls un strukturālā konkurētspēja galvenokārt ir atkarīgi no labi apmācīta un kvalificēta darbaspēka, bet, ņemot vērā demogrāfiskās pārmaiņas, par steidzami risināmu jautājumu var kļūt darbaspēka piedāvājuma nepietiekamība. Tas uzsver, cik svarīgi ir pilnībā izmantot darbaspēka potenciālu, novēršot šķēršļus konkrētu grupu (vecāka gadagājuma darba ņēmēju, sieviešu, nekvalificētu darba ņēmēju, trešo valstu valstspiederīgo) iesaistīšanai darba tirgū un cilvēkkapitāla turpmākai attīstībai. Atrisinot jautājumu par nodokļu slogu, kurš joprojām augsts (īpaši tiem, kuru ienākumi ir mazi un vidēji), palielinātos stimuls strādāt, un tajā pašā laikā būtu vairāk iespēju algu pieaugumu pārvērst lielākos reālajos ienākumos un iekšzemes pieprasījumā. Ienākuma nodokļa augstā robežvērtība, ko piemēro otrajam pelnītājam mājsaimniecībā, kura ir saistīta ar pāriem piemēroto kopīgu ienākuma nodokli, atstāj negatīvu ietekmi uz darbaspēka piedāvājumu. 2009. gadā ieviestais “Faktorverfahren” ļauj ikmēneša individuālajam nodokļu slogam atspoguļot katras personas personīgos ienākumus, savukārt nodokļu slogs par gadu kopumā nemainās. Šīs reformas ietekme uz dalību darba tirgū būtu jāuzrauga. Šajā sakarā varētu būt nepieciešami papildu pasākumi, lai mazinātu iespējamo atlikušo šķēršļu ietekmi uz darbu. Palielinot bērnu aprūpes iestāžu pieejamību, būtu iespējams palielināt sieviešu joprojām zemo iesaistīšanās līmeni pilnas slodzes nodarbinātībā. Turklāt, palielinot to cilvēku skaitu, kuriem ir arodmācībās iegūta kvalifikācija, tiktu palielinātas nekvalificēto darba ņēmēju izredzes darba tirgū.

               (13)

               Vācija nesen pieņēma tālejošus lēmumus par nākotnē izmantojamiem enerģijas veidiem. Enerģētikas koncepcijas īstenošana būs saistīta ar energoapgādes pilnīgu pārveidi, un tas ietekmēs enerģijas cenas un tautsaimniecības konkurētspēju vidējā termiņā līdz ilgtermiņā. Tāpēc, īstenojot enerģētikas koncepciju, galvenajam vadošajam principam būtu jābūt rentabilitātei, kas balstīta uz enerģijas efektīvu patēriņu, rentablām atbalsta shēmām un atbilstošiem atjaunojamo energoresursu tīkliem, un konkurētspējīgiem enerģijas tirgiem.

               (14)

               Palielinot konkurenci pakalpojumu nozarē, tiktu vēl vairāk sekmēts ražīguma pieaugums un nodrošināts atbalsts iekšzemes pieprasījumam. Pakalpojumu nozares dinamiskāka izaugsme arī veicinātu piedāvājuma un pieprasījuma pieauguma bāzes paplašināšanos Vācijā. Lai gan, īstenojot Pakalpojumu direktīvu, pēdējos gados tika panākts ievērojams progress, tomēr vēl ir jāsamazina šķēršļi uzņēmumu ienākšanai tirgū un iziešanai no tā, konkrēti, vēl vairāk vienkāršojot licenču un atļauju piešķiršanas sistēmu, un jāvienkāršo regulējums dažu profesionālo pakalpojumu sniegšanai. Varētu pārbaudīt to, cik pamatots un atbilstīgs ir regulējums attiecībā uz dažiem arodiem. Attiecībā uz tīkla nozares pakalpojumiem var uzlabot konkurenci jo īpaši dzelzceļa nozarē. Īsākā laikposmā konkurenci veicinātu Federālās tīkla aģentūras uzraudzības lomas nostiprināšana un pārdošanas un biļešu infrastruktūras atvēršana konkurencei.

               (15)

               Lai nodrošinātu atbilstoši kvalificēta darbaspēka piedāvājumu un ņemot vērā arī demogrāfiskās pārmaiņas, svarīgi būs turpināt reformas ar mērķi uzlabot izglītības un mācību sistēmas pieejamību un kvalitāti. Īpaši tiek prognozēts vidēji un augsti kvalificēta darbaspēka trūkums, konkrēti, attiecībā uz matemātiku, zinātni un tehniskajiem priekšmetiem. Gan vidējās, gan augstākās izglītības apgūšanas līmenis jauniešu vidū Vācijā ir zem ES vidējā rādītāja. Izglītības jomā var uzlabot rezultātus, padarot pieejamāku pirmsskolas izglītību un pagarinātās darba dienas skolas un atvieglojot pāreju starp dažādiem izglītības sistēmas virzieniem.

               (16)

               Vācija ir uzņēmusies vairākas saistības saskaņā ar paktu “Euro plus”. Fiskālajā jomā paktā ietvertas saistības jau 2011. gadā novērst pārmērīgo deficītu un 2011.–2012. gadā ar plašu rezervi sasniegt mērķus, kas paredzēti valsts budžeta noteikumos. Finansiālās stabilitātes pastiprināšanas pasākumi ietver kapitāla tirgus efektīvu regulējumu un uzraudzību. Nodarbinātības pasākumi ir vērsti uz iesaistīšanos darba tirgū (aktīvā darba tirgus instrumentu reforma, ārvalstīs kvalificētu profesionāļu uzlabota integrācija un migrantu integrācija) un izglītību (pakts par pamatizglītību). Konkurētspējas pasākumi ir orientēti uz tīkla nozarēm, enerģētiku un pakalpojumu nozari (proti, tirgus pārredzamības aģentūra elektroenerģijas un gāzes nozarē, elektromobilitātes programma un palielināts finansējums transporta infrastruktūrai), kā arī uz izglītību (proti, izcilības iniciatīva augstāko mācību iestāžu popularizēšanai un universitāšu fakta finansēšana). Šīs saistības attiecas uz četrām pakta jomām. Tās kopumā atspoguļo plašo reformu programmu, kas ieskicēta stabilitātes programmā un valstu reformu programmā. Tomēr pakta saistībās nav pievērsta uzmanība vairākām politikas jomām (piemēram, federālo banku pārstrukturēšanai vai nodarbinātības nodokļu slogam), vai arī šīs jomas ir tikai pieminētas (pakalpojumu un tīkla nozaru atvēršana lielākai konkurencei). Ieteikumos tika novērtētas un ņemtas vērā pakta “Euro plus” saistības.

               (17)

               Komisija ir izvērtējusi Vācijas stabilitātes programmu un valsts reformu programmu, tostarp tās pakta “Euro plus” saistības. Tā ir ņēmusi vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Vācijā, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina ES vispārējā ekonomiskā pārvaldība, kas panākams, turpmākajos valstu lēmumos sniedzot ES līmeņa norādes. Ņemot to vērā, Komisija uzskata, ka Vācijas budžeta stratēģija būtu jāīsteno, kā iecerēts. Turpmāk būtu arī jānodrošina atbilstīgi strukturālo pielāgojumu centieni virzībā uz vidēja termiņa mērķi, tajā pašā laikā saglabājot izaugsmi veicinošu konsolidācijas virzienu. Turpmākie pasākumi 2011. un 2012. gadā būtu jāvērš uz finanšu sistēmas stabilitātes nodrošināšanu (piemēram, veicot federālo banku pārstrukturēšanu), vietējo izaugsmes avotu nostiprināšanu, palielinot iesaistīšanos darba tirgū, kas paveicams, samazinot nodarbinātības nodokļu slogu, uzlabojot izglītības pieejamību un kvalitāti, kā arī atverot lielākai konkurencei pakalpojumu nozari, amatus un profesijas, un tīkla nozares.

               (18)

               Ņemot vērā šo novērtējumu, kā arī Padomes 2009. gada 2. decembra ieteikumu saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 126. panta 7. punktu, Padome ir izskatījusi Vācijas stabilitātes programmas 2011. gada atjauninājumu, un tās atzinums (4) ir sniegts turpmāk 1. punktā. Ņemot vērā Eiropadomes 2011. gada 25. marta secinājumus, Padome ir izskatījusi Vācijas valsts reformu programmu,

         AR ŠO IESAKA Vācijai laikposmā no 2011. līdz 2012. gadam rīkoties šādi:

               1.

               Kā paredzēts, īstenot budžeta stratēģiju 2012. un turpmākajiem gadiem, tādējādi samazinot valsts parādu atbilstīgi Padomes ieteikumiem saskaņā ar pārmērīga deficīta procedūru. Turpmāk nodošināt atbilstīgus strukturālo pielāgojumu centienus virzībā uz vidēja termiņa mērķi. Pabeigt budžeta noteikumu īstenošanu federālo zemju līmenī un vēl vairāk nostiprināt atbilstošo uzraudzības un sankciju mehānismu. Saglabāt izaugsmi veicinošu konsolidācijas virzienu, proti, nodrošinot atbilstošus izdevumus izglītībai un palielinot veselības aprūpei un ilgtermiņa aprūpei atvēlēto valsts izdevumu efektivitāti.

               2.

               Novērst strukturālos trūkumus finanšu nozarē, konkrēti, pārstrukturējot tās federālās bankas, kurām nav atbilstoši finansēta dzīvotspējīga uzņēmējdarbības modeļa.

               3.

               Palielināt iesaistīšanos darba tirgū, nodrošinot vienlīdzīgu piekļuvi izglītības un mācību sistēmai un budžeta ziņā neitrālā veidā veicot turpmākus pasākumus, lai samazinātu lielo nodokļu slogu un uzlabotu darba stimulus personām ar zemu ienākumu perspektīvu. Palielināt pilnas slodzes bērnu aprūpes iestāžu un pagarinātās darba dienas skolu skaitu. Cieši uzraudzīt ietekmi, kāda bija nesen veiktās reformas pasākumiem, lai mazinātu bremzējošus nodokļus otrajam pelnītājam mājsaimniecībā, un veikt turpmākus pasākumus paliekošu bremzējošu apstākļu gadījumā.

               4.

               Atcelt nepamatotus ierobežojumus attiecībā uz dažiem profesionāliem pakalpojumiem un dažiem arodiem. Palielināt konkurenci tīkla nozarēs, nostiprināt Federālās tīkla aģentūras uzraudzības lomu dzelzceļa nozarē un saistībā ar paziņoto valsts enerģētikas koncepciju pievērsties atjaunojamās enerģijas likuma ilgtermiņa rentabilitātes palielināšanai, nodrošinot reālu neatkarību no enerģijas ražošanas un pārvades, un uzlabot pārrobežu starpsavienojumus.

      Briselē, 2011. gada 12. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Saglabātas 2011. gadam ar Padomes Lēmumu 2011/308/ES (2011. gada 19. maijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (OV L 138, 26.5.2011., 56. lpp.).

      (3)  Šis lēciens 2010. gadā lielā mērā ir saistīts ar to, ka divas grūtībās nonākušas bankas pārvietoja samazinātas vērtības aktīvu uz savām attiecīgajām “sliktajām bankām”, kuras klasificētas valsts sektorā. Saskaņā ar Eurostat ieteikumiem par grāmatvedības uzskaites noteikumiem finanšu sanācijas struktūrām “slikto banku” atbilstošajām saistībām bija tieša ietekme uz parāda līmeni.

      (4)  Paredzēts Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 3. punktā.