Svarīgs juridisks paziņojums

|

52006SC0112

Ieteikums Padomes atzinums saskaņā ar 9. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97 par Slovēnijas atjaunināto konverģences programmu 2005. - 2008. gadam  /* SEC/2006/0112 galīgā redakcija */

	Briselē, 1.2.2006SEC(2006) 112 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar 9. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97 par Slovēnijas atjaunināto konverģences programmu 2005. – 2008. gadam(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSPriekšvēstureStabilitātes un izaugsmes pakts, kas stājās spēkā 1998. gada 1. jūlijā, ir balstīts uz mērķi par stabilām valsts finansēm kā līdzekli, lai nostiprinātu nosacījumus cenu stabilitātei un spēcīgai, ilgtspējīgai izaugsmei, kas veicina darbavietu radīšanu. Pirmoreiz paktā grozījumus izdarīja 2005. gadā. Reforma atzina pakta nozīmi fiskālās disciplīnas nodrošināšanā, bet centās nostiprināt tā efektivitāti un ekonomiskos pamatus, kā arī ilgtermiņā garantēt valsts finanšu ilgtspējību.Padomes Regula (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1], kas ir pakta sastāvdaļa, paredz, ka dalībvalstīm ir jāiesniedz Padomei un Komisijai stabilitātes vai konverģences programmas un to ikgadējie atjauninājumi (dalībvalstis, kuras jau ir pieņēmušas vienoto valūtu, iesniedz (atjauninātas) stabilitātes programmas, bet dalībvalstis, kas to vēl nav pieņēmušas, iesniedz (atjauninātas) konverģences programmas). Slovēnijas pirmā konverģences programma tika iesniegta 2004. gada maijā. Saskaņā ar regulu Padome 2004. gada 5. jūlijā sniedza atzinumu par to, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju. Saskaņā ar tādu pašu procedūru Komisija novērtē un iepriekš minētā komiteja pārbauda atjauninātās stabilitātes un konverģences programmas, lai gan tās var pārbaudīt arī Padome.Šajās programmās dalībvalstīm ir jānosaka budžeta stāvokļa vidēja termiņa mērķis un jāparedz politikas pasākumi tā sasniegšanai un uzturēšanai, ieskaitot atbilstošus ekonomiskos pieņēmumus. Pēc pakta reformas un, ievērojot ekonomikas un budžeta neviendabīgumu Eiropas Savienībā, vidējā termiņa mērķis konkrētām dalībvalstīm jādiferencē, ieskaitot to, kas attiecas uz ilgtspējības fiskālo risku. Citi reformas elementi ir tādi, ka cikla laikā, uzlabojot budžeta disciplīnu, ekonomiski labvēlīgos laikos ir jāpanāk simetriskāka pieeja fiskālai politikai, lai gan ir jāņem vērā „nozīmīgākās strukturālās reformas” ar pārbaudāmu ietekmi uz ilgtermiņa ilgtspējību, ja pieļauta īslaicīga novirzīšanās no vidējā termiņa mērķa vai pielāgošanas virzības uz to.Ievērojot Komisijas dienestu 2005. gada rudens prognozi, rīcības kodeksu[2], kopīgi saskaņoto metodiku potenciālā produkcijas apjoma un cikliski koriģēto bilanču aplēsei, un vispārējās ekonomikas politikas pamatnostādnes, kas ir iekļautas integrētajās pamatnostādnēs 2005. – 2008. gada periodam, Komisija ir pārbaudījusi nesen iesniegto Slovēnijas konverģences programmas atjauninājumu un, balstoties uz turpmāk sniegto novērtējumu, ir pieņēmusi ieteikumu Padomes atzinumam par to.Novērtējums1.  Otrais Slovēnijas konverģences programmas atjauninājums 2005. – 2008. gada periodam tika iesniegts 2005. gada 8. decembrī. Atjauninātajā programmā kopumā ievērota jaunajā rīcības kodeksā noteiktās stabilitātes un konverģences programmu modeļa struktūras un datu sniegšanas prasības[3].2.  Savā 2005. gada 8. marta atzinumā par iepriekšējo konverģences programmas atjauninājumu par 2004. – 2007. gada periodu Padome aicināja Slovēniju (i) izmantot visas iespējas, lai paātrinātu valsts budžeta deficīta samazināšanu, un (ii) veikt papildu pasākumus, lai uzlabotu valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējību, ieskaitot pensiju un veselības aprūpes sistēmas reformas.3.  Pēc pārejas izraisītās lejupslīdes deviņdesmito gadu sākumā Slovēnijas ekonomika pilnīgi atjaunoja spēcīgo IKP pieaugumu vidēji gandrīz 4% apmērā pēdējās desmitgades laikā. Inflācijas spiediens tika sekmīgi ierobežots, un patēriņa cenu pieaugums tuvojās ES vidējam līmenim līdz 2005. gada beigām. Valsts bilance samazinājās 1997. gadā un kopš tā laika palika negatīva ar budžeta deficītiem vidēji 3% apmērā no IKP uz EKS95 bāzes 2000. – 2004. gada periodā.4.  Šķiet ticams makroekonomiskais scenārijs, kur tiek prognozēts, ka IKP pieaugums saglabāsies aptuveni 4% apmērā programmas perioda laikā attiecībā pret lielu iekšzemes pieprasījumu. Cikliski nosacījumi, iespējams, pakāpeniski uzlabosies; tiek prognozēts, ka līdz perioda beigām izzudīs negatīvā starpība starp potenciālo un faktisko produkcijas apjomu, kas pēc aplēsēm bija 1% no IKP 2005. gadā. Izaugsmes pieņēmumos nav ietverta 2005. gada oktobrī apstiprinātā reformu plāna ietekme, kas, paredzams, paātrinās izaugsmi vidēji virs 5% pēc 2008. gada. Tas šķiet nedaudz optimistiski, īpaši tādēļ, ka programma nesniedz informāciju par to, kā strukturālās reformas ietekmētu (potenciālo) izaugsmi.5.  Inflācija 2005. gadā kļuva nepastāvīga, bet caurmērā turpināja samazināties, līdz gada beigām samazinoties līdz 2,5% (3,7% 2004. gadā). Valdība turpināja ievērot piesardzību administrēto cenu pieaugumu regulēšanā un netiešo nodokļu izmaiņās. Turklāt akcīzes nodokļu regulāri pielāgojumi, lai neitralizētu augsto naftas cenu nelabvēlīgās sekas, palīdzēja ierobežot inflāciju. Bez tam deflāciju ir veicinājusi dalība VKM II. Tolars ir saglabājies ļoti tuvu centrālajai paritātei 239,64 SIT/EUR, kopš Slovēnija pievienojās VKM II 2004. gada 28. jūnijā. Kopš 2004. gada aprīļa ilgtermiņa procentu likmju diapazons svārstās 100 bāzes punktu ietvaros un laiku pa laikam pat daudz zemāk, tuvu atspoguļojot obligāciju ienesīguma attīstību euro zonā. Monetārās iestādes atzīst ierobežojumus politikas procentu likmju pielāgošanā, lai saglabātu kontroli pār inflāciju ceļā uz pievienošanos EMS. Tiek paredzēts, ka programmas laikā inflācija nostabilizēsies aptuveni 2,5% līmenī, kas šķiet reālistiski, bet jāveic atlikušo strukturālo neelastību turpmāka novēršana. Lai ieviestu euro 2007. gada sākumā, programmā uzskatīta par izšķirošu mērena algu līmeņa saglabāšana un stabilas valsts finanses.6.  Kas attiecas uz budžeta izpildi 2005. gadā, Komisijas dienestu 2005. gada rudens prognozē valsts budžeta deficīts 2005. gadam tiek lēsts 1,7% apmērā no IKP attiecībā pret iepriekšējā konverģences programmas atjauninājumā noteikto mērķi 2,1% apmērā no IKP. Provizoriskais rezultāts ir labāks, nekā prognozēts, jo ieņēmumi bija nepietiekami novērtēti, pamatojoties uz jauno tiešo nodokļu režīmu, kas ir spēkā kopš 2005. gada janvāra.7.  Atjauninātā programma tiecas radīt nosacījumus sekmīgai integrācijai EMS, tajā pašā laikā panākot vidējos ES ienākumu līmeņus. Budžeta stratēģija ir vērsta uz valsts budžeta deficīta saglabāšanu ievērojami mazāk par 3% no IKP un tiecas sasniegt vidējā termiņa mērķi attiecībā uz budžeta stāvokli Stabilitātes un izaugsmes pakta nozīmē līdz 2008. gadam. Šai nolūkā programmā izsludināti nodokļu reformas pasākumi, kas noved pie ieņēmumu daļas kā procentuālas attiecības no IKP samazināšanās par 1,8%, un pasākumi attiecībā uz izdevumiem, kuru rezultātā izdevumu rādītājs samazinās par 2,5% no IKP. Programmā paredzēta konsolidācija programmas beigās. Prognozēts, ka programmas perioda sākumā valsts budžeta deficīts saglabāsies 1,7% apmērā no IKP un tad lēni samazināsies līdz 1,4% 2007. gadā un 1,0% no IKP 2008. gadā. Salīdzinājumā ar iepriekšējo programmu jaunajā atjauninājumā par vienu gadu atlikts mērķis sasniegt budžeta deficītu 1% apmērā no IKP attiecībā pret kopumā neizmainītu makroekonomisko scenāriju.8.  Pamatojoties uz Komisijas dienestu aprēķiniem atbilstoši kopīgi saskaņotajai metodikai un saskaņā ar informāciju programmā, tiek paredzēts, ka strukturālā bilance, t.i., cikliski koriģētā izteiksmē, un atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus, uzlabosies par 0,2 procentu punktiem no IKP programmas laikā. Strukturālais deficīts 2005. gadā bija 1¼% apmērā no IKP. Pēc nelielas pasliktināšanās, lai sasniegtu 1½% no IKP 2006. gadā, tiek prognozēts, ka budžeta deficīts pēc tam pakāpeniski uzlabosies. Jaunajā programmā noteikts vidējā termiņa mērķis budžeta stāvoklim Stabilitātes un izaugsmes pakta nozīmē kā strukturāls deficīts 1,0% apmērā no IKP, kas jāsasniedz līdz 2008. gadam. Tā kā programmas vidējā termiņa mērķis ir augstāks nekā minimālais kritērijs (aplēsts budžeta deficīts gandrīz 2% apmērā no IKP), tā sasniegšanai jāizpilda mērķis garantēt drošības rezervi pret pārmērīga budžeta deficīta rašanos. Programmas vidējā termiņa mērķis ir atbilstošā līmenī, jo tas atrodas diapazonā, kas norādīts euro zonas un VKM II dalībvalstīm Stabilitātes un izaugsmes paktā un rīcības kodeksā, pienācīgi atspoguļojot parāda attiecību un vidējo potenciālā produkcijas apjoma pieaugumu ilgtermiņā.9.  Budžeta mērķiem piemītošie riski ir kopumā līdzsvaroti. Slovēnijai budžeta rezultāti pēdējos gados ir bijuši labāki, nekā prognozēts, ko atbalstīja arī valsts izdevumu ierobežošanas efektīvs budžeta mehānisms negaidītas ieņēmumu samazināšanās gadījumā. Turklāt pieņēmumi par izaugsmi var izrādīties labāki, nekā prognozēts, ja laikus tiks īstenotas strukturālās reformas. Tomēr skaidru grafiku neesamība valsts izdevumu samazināšanai, lai kompensētu ieņēmumu zudumu sakarā ar nodokļu reformu, un īpaši ņemot vērā neseno lēmumu atkārtoti ieviest pensiju indeksāciju ar algām, var apgrūtināt mērķu sasniegšanu. It īpaši lielā obligāto izdevumu daļa (vairāk nekā 80% no kopējiem izdevumiem) ir balstīta uz stingriem reglamentējošiem noteikumiem, kas joprojām gaida politisku vienprātību, lai tos pārstrukturētu elastīgākā veidā.10.  Ņemot vērā šo riska novērtējumu, budžeta stāvoklis, kā aprakstīts atjauninātajā programmā, šķiet, garantē pietiekamu drošības rezervi pret 3% no IKP līmeņa pārsniegšanu attiecībā uz budžeta deficītu ar parastām makroekonomiskām svārstībām programmas perioda laikā. Stratēģija šķiet arī pietiekama, lai nodrošinātu, ka programmas vidējā termiņa mērķis tiks sasniegts 2008. gadā, kā plānots. Tomēr pielāgošanas temps programmas vidējā termiņa mērķim pilnībā neatbilst paktam, kas nosaka „kritēriju” strukturālās bilances gada uzlabojumā 0,5% apmērā no IKP euro zonai un VKM II dalībvalstīm un nosaka, ka pielāgojumam jābūt lielākam ekonomiski labvēlīgos laikos. Lai gan cikliski nosacījumi pastāvīgi uzlabojas programmas laikā, tiek plānots, ka strukturālā bilance uzlabosies tikai par 0,25% no IKP.11.  Programmā pieprasīta īslaicīga novirze, pamatojoties uz „nozīmīgākām strukturālām reformām” pārskatītā Stabilitātes un izaugsmes pakta un jaunā rīcības kodeksa nozīmē. Novirzi no pakta kritērija strukturāla pielāgojuma tempam pieprasa papildu fiskālie centieni, lai tiktu galā ar ieņēmumu samazinājumu sakarā ar nodokļu reformu un pret negatīvo starpību starp potenciālo un faktisko produkcijas apjomu, kas, paredzams, izzudīs tikai līdz programmas perioda beigām. Tomēr strukturālās reformas, uz kurām ir balstīta īslaicīgā novirze, nav pietiekami detalizētas. Turklāt programmā nav sniegta ne izmaksu un labumu analīze, ne pierādījumi par nozīmīgu labvēlīgu ietekmi uz valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējību. Tādēļ īslaicīgā novirze no pielāgošanas programmas vidējā termiņa mērķim neatbilst pārskatītajam Stabilitātes un izaugsmes paktam.12.  Valsts kopējais parāds ir relatīvi neliels un saglabāsies tāds programmas perioda laikā. Tiek lēsts, ka 2005. gadā parāds ir samazinājies līdz 29,3% no IKP. Programmā paredzēts neliels parāda attiecības pieaugums nākamajos divos gados, sasniedzot maksimumu 29,8% apmērā no IKP 2007. gadā. Līdz 2008. gadam tiek prognozēta parāda samazināšanās līdz 29,4%, jo tiek paredzēts labvēlīgs krājumu plūsmas pielāgojums.13.  Attiecībā uz valsts finanšu ilgtspējību Slovēnijai, šķiet, ir augsts risks sakarā ar prognozētajām iedzīvotāju novecošanās budžeta izmaksām. Relatīvi zemā parāda attiecība sekmēs novecošanās ietekmes uz budžetu ierobežošanu. Tomēr Slovēnijai joprojām būs ļoti liels valsts izdevumu pieaugums. Pat lai gan 1999. gada pensiju reforma ir ievērojami atvieglojusi izdevumu turpmāko pieaugumu, tās sekas ir daļēji kompensētas ar jaunu indeksācijas noteikumu, t.i., pāreju no daļējas uz pilnīgu indeksāciju ar algām. Kādā brīdī izrādīsies nepieciešamas turpmākas izmaiņas pensiju shēmās, kā atzīts programmā, lai ierobežotu valsts izdevumu turpmāku pieaugumu un samazinātu ilgtermiņa ilgtspējības risku. Ja netiek veikti papildu pasākumi, lai atvieglotu ar vecumu saistīto izdevumu spiedienu, tiks mazināta valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējība. Šai sakarā galvenais ir pasākumu rūpīga plānošana un savlaicīga pieņemšana.14.  Valsts finanšu jomā paredzētie pasākumi kopumā atbilst vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs 2005. – 2008. gada periodam. Tomēr valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējība nav skaidri noteikta kā politikas prioritāte. Pasākumi paliek neskaidri un neļauj novērtēt stratēģijas iespējamību ilgākā termiņā.15.  Slovēnijas valsts reformu programmā, kas iesniegta 2005. gada 28. oktobrī atjaunotās Lisabonas stratēģijas kontekstā par izaugsmi un darbavietām, kā galvenā prioritāte noteikta euro pieņemšana 2007. gadā. Atjauninātajai konverģences programmai, kas paredzēta, lai radītu apstākļus sekmīgai integrācijai EMS, tajā skaitā ar valsts finanšu kvalitātes uzlabošanu, ir cieša saikne ar NRP politikas pasākumu visaptverošo sarakstu. Tomēr, tā kā daudzi pasākumi paliek lielā mērā neprecizēti, valsts reformu programmā aprakstīto darbību ietekme uz budžetu nav ietverta konverģences programmas budžeta prognozēs.Atjauninātā programma tiecas ierobežot inflāciju tuvu ES vidējam līmenim, tajā pašā laikā prognozējot pakāpenisku fiskālu pielāgošanos. Ņemot vērā iepriekš doto novērtējumu, Slovēnijai būtu:i) jāpanāk ātrāks progress programmas vidējā termiņa mērķa sasniegšanā, īpaši, precizējot un īstenojot pasākumus, kas ir pamatā izdevumu rādītāja plānotajam samazinājumam, kā arī pārceļot pielāgošanas centienus uz programmas sākumposmu;ii) jāveic papildu pasākumi, lai uzlabotu valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējību, īpaši attiecībā uz pensiju sistēmu.IeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar 9. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97 par Slovēnijas atjaunināto konverģences programmu 2005. – 2008. gadamEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[4] un jo īpaši tās 9. panta 3. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu;apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.16.  Pēc pārejas izraisītas lejupslīdes deviņdesmito gadu sākumā Slovēnijas ekonomika pilnīgi atjaunoja spēcīgo IKP pieaugumu vidēji gandrīz 4% apmērā pēdējās desmitgades laikā. Inflācijas spiediens tika sekmīgi ierobežots, un patēriņa cenu pieaugums tuvojās ES vidējam līmenim līdz 2005. gada beigām. Valsts bilance 1997. gadā samazinājās un kopš tā laika palika negatīva ar budžeta deficītiem vidēji 3% apmērā no IKP uz EKS95 bāzes 2000. – 2004. gada periodā.17.  Savā 2005. gada 8. marta atzinumā par iepriekšējo konverģences programmas atjauninājumu 2004. – 2007. gada periodam Padome aicināja Slovēniju (i) izmantot visas iespējas, lai paātrinātu valsts budžeta deficīta samazināšanu, un (ii) veikt papildu pasākumus, lai uzlabotu valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējību, ieskaitot pensiju un veselības aprūpes sistēmas reformas.18.  Kas attiecas uz budžeta izpildi 2005. gadā, Komisijas dienestu 2005. gada rudens prognozē valsts budžeta deficīts 2005. gadam tiek lēsts 1,7% apmērā no IKP attiecībā pret iepriekšējā konverģences programmas atjauninājumā noteikto mērķi 2,1% apmērā no IKP. Provizoriskais rezultāts ir labāks, nekā prognozēts, jo ieņēmumi bija nepietiekami novērtēti, pamatojoties uz jauno tiešo nodokļu režīmu, kas ir spēkā kopš 2005. gada janvāra.19.  Padome [2006. gada 14. februārī] pārbaudīja Slovēnijas atjaunināto konverģences programmu, kas aptver laika posmu no 2005. gada līdz 2008. gadam. Atjauninātajā programmā kopumā ievērota jaunajā rīcības kodeksā noteiktā stabilitātes un konverģences programmu modeļa struktūra un datu sniegšanas prasības[5].20.  Programmas pamatā esošajā makroekonomiskajā scenārijā paredzēts, ka reālais IKP pastāvīgi pieaugs par aptuveni 4% pēc 2005. gada. Šis scenārijs, kas novērtēts, ņemot vērā patlaban pieejamo informāciju, šķiet balstīts uz ticamiem pieauguma pieņēmumiem. Cikliski nosacījumi, iespējams, pakāpeniski uzlabosies; tiek prognozēts, ka līdz perioda beigām izzudīs negatīvā starpība starp potenciālo un faktisko produkcijas apjomu, kas pēc aplēsēm bija 1% no IKP 2005. gadā. Programmas prognozes attiecībā uz inflāciju arī šķiet reālistiskas. Kas attiecas uz „nozīmīgākajām strukturālajām reformām” Stabilitātes un izaugsmes pakta nozīmē, programma iepazīstina ar visaptverošām sociālekonomiskām reformām, lai palielinātu Slovēnijas rūpniecības konkurētspēju, kuru īstenošana sākās 2005. gadā. Paredzēts, ka tās palielinās IKP pieaugumu no 2008. gada vidēji vairāk par 5% gadā. Apstiprinošā analīze programmā nav pietiekami detalizēta, un prognozētā pieauguma ietekme šķiet ļoti optimistiska.21.  Atjauninātā programma tiecas radīt nosacījumus sekmīgai integrācijai EMS, tajā pašā laikā panākot vidējos ES ienākumu līmeņus. Budžeta stratēģija ir vērsta uz valsts budžeta deficīta saglabāšanu ievērojami mazāk par 3% no IKP un tiecas sasniegt vidējā termiņa mērķi attiecībā uz budžeta stāvokli Stabilitātes un izaugsmes pakta nozīmē līdz 2008. gadam. Šai nolūkā programmā izsludināti nodokļu reformas pasākumi, kas noved pie ieņēmumu daļas kā procentuālas attiecības no IKP samazināšanās par 1,8%, un pasākumi attiecībā uz izdevumiem, kuru rezultātā izdevumu rādītājs samazinās par 2,5% no IKP. Programmā paredzēta konsolidācija programmas beigās. Prognozēts, ka programmas perioda sākumā valsts budžeta deficīts saglabāsies 1,7% apmērā no IKP un tad lēni samazināsies līdz 1,4% 2007. gadā un 1,0% no IKP 2008. gadā. Salīdzinājumā ar iepriekšējo programmu jaunajā atjauninājumā par vienu gadu atlikts mērķis sasniegt budžeta deficītu 1% apmērā no IKP attiecībā pret kopumā neizmainītu makroekonomisko scenāriju.22.  Plānots, ka programmas perioda laikā strukturālā bilance (t.i., cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus), kas aprēķināta atbilstoši kopīgi saskaņotajai metodikai, uzlabosies par aptuveni 0,25% no IKP. Programma nosaka vidējā termiņa mērķi budžeta stāvoklim – strukturālu deficītu 1% apmērā no IKP un tiecas sasniegt šo stāvokli līdz 2008. gadam. Tā kā programmas vidējā termiņa mērķis ir augstāks nekā minimālais kritērijs (aplēsts deficīts gandrīz 2% apmērā no IKP), tā sasniegšanai jāizpilda mērķis garantēt drošības rezervi pret pārmērīga budžeta deficīta rašanos. Programmas vidējā termiņa mērķis ir atbilstošā līmenī, jo tas atrodas diapazonā, kas norādīts euro zonas un VKM II dalībvalstīm Stabilitātes un izaugsmes paktā un rīcības kodeksā, un pienācīgi atspoguļo parāda attiecību un vidējo potenciālā produkcijas apjoma pieaugumu ilgtermiņā.23.  Budžeta prognožu riski programmā šķiet kopumā līdzsvaroti. No vienas puses, Slovēnijai budžeta rezultāti pēdējos gados ir bijuši labāki, nekā prognozēts, ko atbalstīja arī valsts izdevumu ierobežošanas efektīvs budžeta mehānisms negaidītas ieņēmumu samazināšanās gadījumā. Turklāt pieņēmumi par izaugsmi var izrādīties labāki, nekā prognozēts, ja laikus tiks īstenotas strukturālās reformas. Tomēr skaidru grafiku neesamība valsts izdevumu samazināšanai, lai kompensētu ieņēmumu zudumu sakarā ar nodokļu reformu, un īpaši ņemot vērā neseno lēmumu atkārtoti ieviest pensiju indeksāciju ar algām, var ievērojami kavēt mērķu sasniegšanu. It īpaši lielā obligāto izdevumu daļa (vairāk nekā 80% no kopējiem izdevumiem) ir balstīta uz stingriem reglamentējošiem noteikumiem, kas joprojām gaida politisku vienprātību, lai tos pārstrukturētu elastīgākā veidā.24.  Ņemot vērā šo riska novērtējumu, budžeta stāvoklis programmā, šķiet, garantē pietiekamu drošības rezervi pret 3% no IKP deficīta līmeņa pārsniegšanu ar parastām makroekonomiskām svārstībām programmas perioda laikā. Turklāt tas šķiet pietiekams, lai nodrošinātu, ka programmas vidējā termiņa mērķis tiek sasniegts 2008. gadā, kā plānots. Tomēr pielāgošanas temps programmā netieši norādītajam programmas vidējā termiņa mērķim pilnībā neatbilst Stabilitātes un izaugsmes paktam, kurā noteikts, ka euro zonas un VKM II dalībvalstīm strukturālās bilances gada uzlabojumam jābūt 0,5% apmērā no IKP kā kritērijam un ka pielāgojumam jābūt lielākam ekonomiski labvēlīgos laikos un tas varētu būt mazāks ekonomiski nelabvēlīgos laikos. Lai gan cikliski nosacījumi pastāvīgi uzlabojas programmas laikā, tiek plānots, ka strukturālā bilance uzlabosies tikai par 0,25% no IKP.25.  Saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu jāņem vērā „nozīmīgākās strukturālās reformas” ar pārbaudāmu ietekmi uz valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējību, nosakot pielāgošanu programmas vidējā termiņa mērķim vai pieļaujot īslaicīgu novirzi no programmas vidējā termiņa mērķa. Programmā aprakstītā vidējā termiņa budžeta stratēģija ietver īslaicīgu novirzi no pielāgošanas programmas vidējā termiņa mērķim. It īpaši no 2005. gada līdz 2007. gadam notiek neliela vai nenotiek nekāda pielāgošana programmas vidējā termiņa mērķim, kad pakāpeniski tiktu īstenotas iepriekš minētās ekonomiskās reformas. Tomēr strukturālās reformas, uz kurām ir balstīta īslaicīgā novirze, nav pietiekami detalizētas. Turklāt programmā nav sniegta ne izmaksu un labumu analīze, ne pierādījumi par nozīmīgu labvēlīgu ietekmi uz valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējību. Tādēļ īslaicīgā novirze no pielāgošanas programmas vidējā termiņa mērķim neatbilst pārskatītajam Stabilitātes un izaugsmes paktam.26.  Tiek lēsts, ka valsts kopējais parāds ir sasniedzis 29,0% no IKP 2005. gadā, kas ir ievērojami mazāks par Līgumā noteikto atsauces vērtību 60% apmērā no IKP. Programmā paredzēts neliels parāda attiecības pieaugums nākamajos divos gados, sasniedzot maksimumu 29,8% 2007. gadā. Tiek prognozēts, ka līdz 2008. gadam parāds samazināsies līdz 29,4% no IKP.27.  Attiecībā uz valsts finanšu ilgtspējību Slovēnijai, šķiet, ir augsts risks sakarā ar prognozētajām iedzīvotāju novecošanās budžeta izmaksām[6]. Relatīvi mazā parāda attiecība sekmēs novecošanās ietekmes uz budžetu ierobežošanu. Tomēr Slovēnijai joprojām būs ļoti liels valsts izdevumu pieaugums. Pat lai gan 1999. gada pensiju reforma ir ievērojami atvieglojusi izdevumu turpmāko pieaugumu, tās sekas ir daļēji kompensētas ar jaunu indeksācijas noteikumu (pārejot no daļējas uz pilnīgu indeksāciju ar algām). Kādā brīdī izrādīsies nepieciešamas turpmākas izmaiņas pensiju shēmās, kā atzīts programmā, lai ierobežotu valsts izdevumu turpmāku pieaugumu un samazinātu ilgtermiņa ilgtspējības risku. Ja netiek veikti papildu pasākumi, lai atvieglotu ar vecumu saistīto izdevumu spiedienu, tiks mazināta valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējība. Šai sakarā galvenais ir pasākumu rūpīga plānošana un savlaicīga pieņemšana.28.  Valsts finanšu jomā paredzētie pasākumi kopumā atbilst vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs 2005. – 2008. gada periodam. Tomēr valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējība nav skaidri noteikta kā politikas prioritāte. Pasākumi paliek neskaidri un neļauj novērtēt stratēģijas iespējamību ilgākā termiņā.29.  Slovēnijas valsts reformu programmā, kas iesniegta 2005. gada 28. oktobrī atjaunotās Lisabonas stratēģijas kontekstā par izaugsmi un darbavietām, kā galvenā prioritāte noteikta euro pieņemšana 2007. gadā. Atjauninātajai konverģences programmai, kas paredzēta, lai radītu apstākļus sekmīgai integrācijai EMS, tajā skaitā ar valsts finanšu kvalitātes uzlabošanu, ir cieša saikne ar NRP politikas pasākumu visaptverošo sarakstu. Tomēr tā kā daudzi pasākumi paliek lielā mērā neprecizēti, valsts reformu programmā aprakstīto darbību ietekme uz budžetu nav ietverta konverģences programmas budžeta prognozēs.Ņemot vērā iepriekš doto novērtējumu, Padome atzīmē, ka programma tiecas ierobežot inflāciju tuvu ES vidējam līmenim, tajā pašā laikā prognozējot pakāpenisku fiskālu pielāgošanu. Padome uzskata, ka Slovēnijai būtu:i) jāpanāk ātrāks progress programmas vidējā termiņa mērķa sasniegšanā, īpaši, precizējot un īstenojot pasākumus, kuri ir pamatā izdevumu rādītāja plānotajam samazinājumam, kā arī pārceļot pielāgošanas centienus uz programmas sākumposmu;ii) jāveic papildu pasākumi, lai uzlabotu valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējību, īpaši attiecībā uz pensiju sistēmu.Galveno makroekonomisko un budžeta prognožu salīdzinājums2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |Reālais IKP (% izmaiņas) | KP 2005. g. dec. | 4.2 | 3.9 | 4.0 | 4.0 | 3.8 |KOM 2005. g. nov. | 4.2 | 3.8 | 4.0 | 4.2 | n.p. |KP 2005. g. janv. | 4.0 | 3.8 | 3.9 | 4.0 | n.p. |SPCI inflācija (%) | KP 2005. g. dec. | 3.6 | 2.5 | 2.5 | 2.4 | 2.4 |KOM 2005. g. nov. | 3.6 | 2.6 | 2.5 | 2.5 | n.p. |KP 2005. g. janv. | 3.6 | 3.0 | 2.7 | 2.6 | n.p. |Starpība starp potenciālo un faktisko produkcijas apjomu (% no potenciālā IKP) | KP 2005. g. dec.1 | -1.4 | -1.2 | -0.7 | -0.3 | 0.0 |KOM 2005. g. nov.5 | -1.2 | -0.9 | -0.5 | 0.2 | n.p. |KP 2005. g. janv.1 | -1.2 | -1.2 | -1.3 | -1.3 | n.p. |Vispārējā valsts bilance (% no IKP) | KP 2005. g. dec. | -2.1 | -1.7 | -1.7 | -1.4 | -1.0 |KOM 2005. g. nov. | -2.1 | -1.7 | -1.9 | -1.6 | n.p. |KP 2005. g. janv. | -2.1 | -2.1 | -1.8 | -1.1 | n.p. |Primārā bilance (% no IKP) | KP 2005. g. dec. | -0.5 | -0.2 | -0.3 | -0.1 | 0.2 |KOM 2005. g. nov. | -0.2 | -0.1 | -0.4 | -0.2 | n.p. |KP 2005. g. janv. | -0.3 | -0.4 | -0.2 | 0.4 | n.p. |Cikliski koriģētā bilance (% no IKP) | KP 2005. g. dec.1 | -1.4 | -1.2 | -1.4 | -1.3 | -1.0 |KOM 2005. g. nov. | -1.5 | -1.5 | -1.7 | -1.7 | n.p. |KP 2005. g. janv.1 | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. |Strukturālā bilance2 (% no IKP) | KP 2005. g. dec.3 | -1.4 | -1.2 | -1.4 | -1.3 | -1.0 |KOM 2005. g. nov.4 | -1.5 | -1.5 | -1.7 | -1.7 | n.p. |KP 2005. g. janv. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. |Valsts kopējais parāds (% no IKP) | KP 2005. g. dec. | 29.5 | 29.0 | 29.6 | 29.8 | 29.4 |KOM 2005. g. nov. | 29.8 | 29.3 | 29.5 | 29.2 | n.p. |KP 2005. g. janv. | 30.2 | 30.7 | 30.9 | 29.7 | n.p. |Piezīmes: 1 Komisijas dienestu aprēķini, kuru pamatā ir programmā atrodamā informācija. 2 Cikliski koriģētā bilance (kā iepriekšējās rindās), izņemot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus. 3 Programmā nav vienreizēju un citu pagaidu pasākumu. 4 Komisijas dienestu prognozē nav vienreizēju un citu pagaidu pasākumu. 5 Pamatojoties uz attiecīgi 3,7%, 3,5%, 3,5% un 3,5% aplēsto potenciālo pieaugumu 2004. – 2007. gada periodā. Avots: Konverģences programma (KP); Komisijas dienestu 2005. gada rudens ekonomiskās prognozes (KOM); Komisijas dienestu aprēķini. |[1] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Visi šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami šādā tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Ekonomikas un finanšu komitejas atzinums par „Specifikācijām par Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanu un pamatnostādnēm par stabilitātes un konverģences programmu formu un saturu”, ko atbalstījusi Ekonomikas un finanšu padome 2005. gada 11. oktobrī.[3] Programmai ir jaunajā rīcības kodeksā paredzēto obligāto un fakultatīvo datu trūkumi. It īpaši nav pieejami obligātie dati par darba produktivitātes pieaugumu. Trūkst arī noteiktu fakultatīvu datu par darba tirgus attīstību, sektorālām bilancēm un valsts parāda attīstību. Nav iekļauta tabula par valsts izdevumiem pa funkcijām.[4] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami šādā tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[5] Programmai ir jaunajā rīcības kodeksā paredzēto obligāto un fakultatīvo datu trūkumi. It īpaši nav pieejami obligātie dati par darba produktivitātes pieaugumu. Trūkst arī noteiktu fakultatīvu datu par darba tirgus attīstību, sektorālām bilancēm un valsts parāda attīstību. Nav iekļauta tabula par valsts izdevumiem pa funkcijām.[6] Informāciju par ilgtermiņa ilgtspējību sniedz Komisijas dienesti programmas tehniskajā novērtējumā (http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm).


title: 2005/175/EK: Komisijas Ieteikums (2005. gada 1. marts), par koordinētu programmu pārtikas produktu oficiālai kontrolei 2005. gadamDokuments attiecas uz EEZ

text:
               5.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 59/27

         KOMISIJAS IETEIKUMS
   (2005. gada 1. marts),
   par koordinētu programmu pārtikas produktu oficiālai kontrolei 2005. gadam
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2005/175/EK)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Padomes 1989. gada 14. jūnija Direktīvu 89/397/EEK par pārtikas produktu oficiālo kontroli (1), un jo īpaši tās 14. panta 3. punktu,
   pēc apspriešanās ar Pastāvīgo pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komiteju,
   tā kā:

               (1)

               Lai nodrošinātu pareizu iekšējā tirgus darbību, Kopienas līmenī ir jāizveido koordinētas pārtikas produktu kontroles programmas, kas tiktu saskaņoti ieviestas ar nolūku uzlabot pārtikas produktu oficiālo kontroli dalībvalstīs.

               (2)

               Šīm programmām jāakcentē to Kopienas tiesību aktu ievērošana pārtikas jomā, kas īpaši izstrādāti, lai aizsargātu sabiedrības veselību un patērētāju intereses un nodrošinātu godīgu tirdzniecības praksi.

               (3)

               Direktīva 89/397/EEK nosaka vispārējus pārtikas produktu oficiālās kontroles principus, tostarp principus kontrolei, kas jāveic dalībvalstu kompetentajām iestādēm. Direktīva arī paredz, ka Komisija ik gadus nosūta ieteikumu dalīvalstīm par koordinētu pārbaužu programmu nākamajam gadam.

               (4)

               Komisijas 2003. gada 19. decembra ieteikums par koordinētu programmu pārtikas produktu oficiālai kontrolei 2004. gadam (2) izklāsta atsevišķus ieteikumus koordinētai oficiālas kontroles programmai, ieskaitot to sieru bakterioloģiskās drošuma novērtēšanu, kuri ražoti no svaigpiena vai termiski apstrādāta piena. Šai izpētei jāaptver arī to sieru kategorijas, kuri ražoti no pasterizēta piena, lai tādējādi varētu izdarīt nozīmīgus secinājumus par šo produktu drošumu.

               (5)

               Padomes 1993. gada 29. oktobra Direktīva 93/99/EEK par papildu pasākumiem attiecībā uz pārtikas produktu oficiālo pārbaudi (3) papildina Direktīvā 89/397/EEK paredzētos noteikumus. Tā paredz, ka oficiālajām laboratorijām dalībvalstīs, kā minēts Direktīvas 89/397/EEK 7. pantā, jāatbilst tiem kritērijiem, kuri noteikti Eiropas Standarta EN 45000 sērijā, kas tagad aizstāts ar standartu EN ISO 17025:2000.

               (6)

               Koordinētu programmu īstenošana neskar citas oficiālās kontroles, ko dalībvalstis veic savu valsts kontroles programmu ietvaros.

               (7)

               Rezultāti, kas iegūti no vienlaicīgas valsts programmu un koordinēto programmu īstenošanas, var sniegt informāciju un pieredzi, uz ko balstīt kontroles pasākumus un tiesību aktu izstrādi nākotnē,

         LĪDZ AR ŠO IESAKA.
   1.   Dalībvalstīm 2005. gadā jāveic pārbaudes un kontroles pasākumi, kas pēc attiecīgiem norādījumiem ietvertu paraugu ņemšanu un to analīzi laboratorijās, lai tādējādi:

               a)

               novērtētu bakterioloģisko drošumu sieriem, kas ražoti no pasterizēta piena, (turpinājums koordinētai programmai, kura uzsākta 2004. gadā atbilstīgi 2003. gada 19. decembra ieteikumam par koordinētu programmu pārtikas produktu oficiālajai kontrolei 2004. gadam);

               b)

               novērtētu jaukto salātu bakterioloģisko drošumu attiecībā uz Listeria monocytogenes;

               c)

               novērtētu mājputnu gaļas drošumu, kvalitāti un marķēšanu attiecībā uz ūdeni aizturošu aģentu izmantošanu;

               d)

               novērtētu atsevišķu zīdaiņiem un bērniem paredzētu pārtikas produktu drošumu attiecībā uz nitrātu un patulīna pieļaujamo daudzumu.

         2.   Lai gan šajā ieteikumā nav noteiktas paraugu un/vai pārbaužu normas, dalībvalstīm jānodrošina, lai šīs normas pietiekoši nodrošinātu pārskatu par apskatāmo produktu katrā dalībvalstī.
   3.   Lai uzlabotu iespējas salīdzināt rezultātus, pieprasītā informācija dalībvalstīm jānodrošina formātā, kas atbilst I-IV pielikumā sniegtajām pieraksta lapām. Šī informācija jānosūta Komisijai ne vēlāk kā līdz 2006. gada 1. maijam un tai jāpievieno paskaidrojuma ziņojums, kurā jāiekļauj komentāri par rezultātiem un veiktajiem izpildes pasākumiem.
   4.   Pārtikas produkti, kuri jāanalizē atbilstoši koordinētajai programmai 2005. gadam, jāiesniedz oficiālajās laboratorijās, kuras atbilst Direktīvas 93/99/EEK 3. pantam. Tomēr, ja dalībvalstīs nav šādu laboratoriju, kurās veikt atsevišķas analīzes, kas ietvertas šajā ieteikumā, dalībvalstis var izraudzīt citas laboratorijas, kuras spēj veikt šis analīzes.
   5.   Bakterioloģiskā analīze sieriem, kas ražoti no pasterizēta piena
   5.1.   Koordinētās programmas darbības joma 2005. gadam
   Šīs programmas daļas mērķis ir turpināt 2004. gadā iesākto mikrobioloģisko pārbaudi, kas tika veikta atbilstoši koordinētajai programmai 2004. gadam un kura attiecās tikai uz sieriem, kas pagatavoti no svaigpiena vai termiski apstrādāta piena, lai šī programmua attiektos arī uz tiem sieriem, kas pagatavoti no piena, kurš apstrādāts temperatūrā, kura ir augstāka par to, ko izmanto termiskās apstrādes procesā (proti, attiektos uz sieriem, ko gatavo no pasterizēta piena). Šo koordinētās programmas paplašināšanu iesaka tādēļ, lai būtu iespējams izdarīt nozīmīgus secinājumus par sieru drošumu. Lai gūtu kopīgu pārskatu par šo nozari, izpētes rezultāti tiks analizēti un iesniegti kopā ar 2004. gada pārskata rezultātiem.
   5.2.   Paraugu ņemšana un analīzes metode
   Izpētei jāattiecas uz svaigiem, mīkstiem un pusmīkstiem sieriem, kas ražoti no pasterizēta piena. Dalībvalstu kompetentajām iestādēm jāņem reprezentatīvi šo produktu paraugi gan ražošanas, gan mazumtirdzniecības līmenī, ieskaitot importētos produktus, lai tādējādi pārbaudītu Salmonella un Listeria monocytogenes klātbūtni un Staphylococcus aureus un Escherichia coli daudzumu. Ja tiek konstatēta Listeria monocytogenes, jānosaka šo baktēriju daudzums. Ja paraugus ņem mazumtirdzniecības līmenī, analīžu skaitu var samazināt, veicot tikai Salmonella klātbūtnes and Listeria monocytogenes daudzuma noteikšanas analīzes. Ievērojot higiēnas prasības, jānoņem ne mazāk kā 100 grami no katra parauga vai no viena siera, ja tas sver mazāk nekā 100 gramus, jāievieto refrižeratorkonteineros un nekavējoties jānosūta uz laboratoriju analīžu veikšanai.
   Laboratorijām jāļauj pašām izvēlēties metodi, kuru lietot, ar nosacījumu, ka tās efektivitātes līmenis atbilst sasniedzamajam mērķim. Tomēr Salmonella atklāšanai tiek ieteikta standarta ISO 6785 vai EN/ISO 6579 pēdējā versija, Listeria monocytogenes atklāšanai tiek ieteiktas standartu EN/ISO 11290-1 un 2 pēdējās versijas, Staphylococcus aureus daudzuma noteikšanai tiek ieteikta EN/ISO 6888-1 vai 2 pēdējā versija un Escherichia coli daudzuma noteikšanai tiek ieteikta standarta ISO 11866-2,3 vai ISO 16649-1,2 pēdējā versija. Iespējams lietot arī citas līdzvērtīgas metodes, ko atzinušas kompetentas iestādes.
   Vispārējais paraugu ņemšanas apjoms jāatstāj dalībvalstu kompetento iestāžu vērtējumam.
   Šie kontroles rezultāti jāpieraksta datu reģistrācijas veidlapā atbilstoši I pielikumā sniegtajam paraugam.
   6.   Jauktu salātu bakterioloģiskais drošums attiecībā uz Listeria monocytogenes

   6.1.   Koordinētās programmas darbības joma 2005. gadam
   Pēdējos gados ir pieaudzis tādu ēšanai sagatavotu produktu patēriņš kā, piemēram, jaukti salāti, kas satur zaļus dārzeņus un citas sastāvdaļas, gaļu un pārtikai paredzētus jūras dzīvniekus vai augus. Tādu patogēnu baktēriju klātbūtnes dēļ kā Listeria monocytogenes šāda veida produkti var radīt potenciālu risku sabiedrības veselībai. Īpašu higiēnas pasākumu ieviešana, ieskaitot atbilstošu uzglabāšanas laika un temperatūras kontroli, ir būtiska, lai novērstu produktos eventuāli esošo patogēno baktēriju pieaugumu un aizsargātu sabiedrības veselību.
   Šīs programmas daļas mērķis ir novērtēt to iepriekš jaukto salātu mikrobioloģisko drošumu attiecībā uz Listeria monocytogenes, kuri satur zaļus dārzeņus un citas sastāvdaļas, piemēram, gaļu un jūras pārtikas produktus, lai tādējādi augstā līmenī sekmētu patērētāju aizsardzību un ievāktu informāciju par šo baktēriju klātbūtni šādos produktos.
   6.2.   Paraugu ņemšana un analīzes metode
   Izpētei jāattiecas uz fasētiem jauktiem zaļu dārzeņu salātiem, kas satur gaļu vai pārtikai paredzētus jūras dzīvniekus un augus vai citas sastāvdaļas un:

               a)

               kuri galīgajā iepakojumā nav termiski apstrādāti;

               b)

               kuriem jāuzglabā aukstumā;

               c)

               kurus ir paredzēts lietot uzturā bez termiskas apstrādes vai ko var lietot uzturā, tos iepriekš termiski neapstrādājot.

         Dalībvalstu kompetentajām iestādēm jāņem šo produktu paraugi mazumtirdzniecības līmenī, vislabāk lielveikalos, lai vienlaicīgi pārbaudītu Listeria monocytogenes klātbūtni un daudzumu. Viens paraugs sastāv no vienas parauga vienības (viena neatvērta fasējuma). Paraugi, kas, iespējams, ņemti to derīguma termiņa izbeigšanās datumā, jāievieto refrižeratorkonteineros un nekavējoties jānosūta uz laboratoriju analīzes veikšanai. Paraugu ņemšanas laikā jāreģistrē produktu uzglabāšanas temperatūra un glabāšanas laiks, un informācija jāiekļauj paskaidrojuma ziņojumā, kas pievienots pārbaudes rezultātiem.
   Laboratorijā paraugs jāapstrādā, lai tādējādi nodrošinātu, ka visas sastāvdaļas tiek rūpīgi sajauktas.

      Listeria monocytogenes atklāšanai un daudzuma noteikšanai tiek ieteikta standarta EN/ISO 11290-1 un 2 pēdējā versija. Tomēr laboratorijām jāļauj pašām izvēlēties metodi, kuru izmantot, ar nosacījumu, ka tās pielietošanas līmenis atbilst sasniedzamajam mērķim.
   Vispārējais paraugu ņemšanas apjoms jāatstāj dalībvalstu kompetento iestāžu vērtējumam.
   Šie kontroles rezultāti jāieraksta datu reģistrācijas veidlapā atbilstoši II pielikumā sniegtajam paraugam.
   7.   Putnu gaļas drošums, kvalitāte un marķēšana attiecībā uz ūdeni saglabājošu vielu izmantošanu
   7.1.   Koordinētās programmas darbības joma 2005. gadam
   Pēdējā paraugu ņemšana atsevišķās dalībvalstīs uzrādīja, ka tiek tirgots nozīmīgs daudzums produktu, kas satur pārmērīgi daudz pievienota ūdens un hidrolizētu proteīnu, kuri putnu gaļā un putnu gaļas izstrādājumos tika lietoti kā ūdeni aizturoši aģenti.
   Padomes 1971. gada 15. februāra Direktīvas 71/118/EEK par dzīvnieku veselības problēmām, kas ietekmē svaigas mājputnu gaļas ražošanu un laišanu tirgū (4), 5. panta 1. punkts aizliedz tirgot svaigu putnu gaļu, ja ir lietoti aģenti, kas īpaši veicina ūdens aizturēšanu.
   Pēdējais Komisijas dienestu darba dokuments (SEK (2004) 1130) arī pievērsis dalībvalstu uzmanību tam, ka, lai arī putnu gaļas izstrādājumos un produktos var lietot ūdeni aizturošus aģentus, tās jālieto atbilstoši dalībvalstu apstiprinātam labas prakses kodeksam vai arī labai ražošanas praksei un ar pienācīgu atbilstību noteikumiem, kas piemērojami patērētāju aizsardzībai, ieskaitot pārtikas marķēšanas likumus, kā tas paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 20. marta Direktīvā 2000/13/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtikas produktu marķēšanu, noformēšanu un reklāmu (5).
   Šīs programmas daļas mērķis ir Kopienas līmenī pārbaudīt Direktīvas 71/118/EEK pareizu īstenošanu attiecībā uz ūdeni aizturošo aģentu lietošanu atdzesētā un saldētā gaļā (vistas krūtiņas) un to lietošanu saldētos mājputnu (saldētas krūtiņas) izstrādājumos, lai veicinātu patērētāju aizsardzību un pārbaudītu pareizu marķēšanu.
   7.2.   Paraugu ņemšana un analīzes metode
   Paraugu ņemšanā, analīzē un rezultātu aprēķinos dalībvalstu kompetentajām personām jārīkojas atbilstoši V pielikumā aprakstītajam analīzes protokolam.
   Ir ieteicams lielāko uzmanību pievērst vairumtirdzniecības piegādēm attiecībā uz saldētām vistu krūtiņām, kā arī uz mazumtirdzniecības piegādēm attiecībā uz atdzesētām un saldētām vistu krūtiņām. Vispārējais paraugu ņemšanas apjoms jāatstāj dalībvalstu kompetento iestāžu vērtējumam.
   Šie kontroles rezultāti jāieraksta reģistrācijas datu veidlapā, kas sniegta III pielikumā.
   8.   Atsevišķu zīdaiņiem un bērniem paredzētu pārtikas produktu drošums attiecībā uz nitrātu un patulīna līmeni
   8.1.   Koordinētās programmas darbības joma 2005. gadam
   Pārtikas produkti, kas satur piesārņotājus, kuri pārsniedz toksikoloģiski pieņemamos līmeņus, var radīt potenciālu risku sabiedrības veselībai, jo īpaši tādām jutīgām iedzīvotāju grupām kā zīdaiņiem un maziem bērniem. Piesārņotāju klātbūtne var tikt samazināta, izmantojot labu ražošanas vai lauksamniecības praksi.
   Lai aizsargātu sabiedrības veselību, 2001. gada 8. marta Regulā (EK) Nr. 466/2001, ar ko nosaka atsevišķu piesārņotāju maksimālos pieļaujamos līmeņus pārtikas produktos (6), un Komisijas 2004. gada 7. aprīļa Regulā (EK) Nr. 655/2004, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 466/2001 attiecībā uz nitrātiem zīdaiņu un mazu bērnu pārtikā (7), zīdaiņu un mazu bērnu pārtikā ir noteikti īpaši maksimālie nitrātu un patulīna līmeņi.
   Šīs programmas daļas mērķis ir pārbaudīt, vai zīdaiņiem un maziem bērniem paredzētā tirgotā pārtika nepārsniedz Kopienas tiesību aktos noteiktos nitrātu un patulīna līmeņus, tādējādi nodrošinot augstu līmeni patērētāju aizsardzībai.
   8.2.   Paraugu ņemšana un analīzes metode
   Dalībvalstu kompetentajām iestādēm jāņem reprezentatīvi zīdaiņu un mazu bērnu pārtikas paraugi, it īpaši no pārtikas, kas satur burkānus, kartupeļus, lapu dārzeņus un ābolu produktus, it īpaši mazumtirdzniecības līmenī, pievēršot uzmanību arī ražošanai un importam (ja tas ir svarīgi) ar nolūku pārbaudīt nitrātus (pārtika, kas satur burkānus, kartupeļus un lapu dārzeņus) un patulīnu (pārtika, kas satur ābolu produktus, izņemot apstrādātu, uz graudaugiem balstītu pārtiku).
   Nitrātu un patulīna līmeņu oficiālai kontrolei tiek ieteiktas šādas Kopienas tiesību aktos noteiktas paraugu ņemšanas un analīžu metodes:

               —

               nitrātiem: Komisijas 2002. gada 11. jūlija Direktīva 2002/63/EK, ar ko nosaka Kopienas paraugu ņemšanas metodes pesticīdu atlieku oficiālajai kontrolei augu un dzīvnieku izcelsmes produktos un uz to virsmas un ar ko atceļ Direktīvu 79/700/EEK (8);

               —

               patulīnam: Komisijas 2003. gada 11. augusta Direktīva 2003/78/EK, ar ko paredz paraugu ņemšanas metodes oficiālajai kontrolei attiecībā uz patulīna saturu produktos (9).

         Vispārējais paraugu ņemšanas apjoms jāatstāj dalībvalstu kompetento iestāžu vērtējumam.
   Šie kontroles rezultāti jāieraksta datu reģistrācijas veidlapā, kas sniegta IV pielikumā.

      Briselē, 2005. gada 1. martā

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Markos KYPRIANOU

      (1)  OV L 186, 30.6.1989., 23. lpp.

      (2)  OV L 6, 10.1.2004., 29. lpp.

      (3)  OV L 290, 24.11.1993., 14. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu Nr. 1882/2003 (OV L 284, 31.10.2003., 1. lpp.).

      (4)  OV L 55, 8.3.1971., 23. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 807/2003 (OV L 122, 16.5.2003., 36. lpp.).

      (5)  OV L 109, 6.5.2000., 29. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2003/89/EK (OV L 308, 25.11.2003., 15. lpp.).

      (6)  OV L 77, 16.3.2001., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 208/2005 (OV L 34, 8.2.2005., 3. lpp.).

      (7)  OV L 104, 8.4.2004., 48. lpp.

      (8)  OV L 187, 16.7.2002., 30. lpp.

      (9)  OV L 203, 12.8.2003., 40. lpp.

   I PIELIKUMS
   BAKTERIOLOĢISKAIS DROŠUMS SIERIEM, KAS RAŽOTI NO PASTERIZĒTA PIENA
   Dalībvalsts:_

               Bakterioloģiskās grupas/kritēriji (1)

               Parauga ņemšanas stadija

               Produkta identifikācija

               Paraugu skaits

               Analīzes rezultāti (2)

               Veiktie pasākumi (skaits un veids) (3)

               A

               P

               N

                  Salmonella spp.

               n=5 c=0
               Neuzrāda 25 g

               Ražošana

               nenogatavināts mīksts (svaigs) siers

               nogatavināts svaigs siers

               pusciets siers

               Mazumtirdzniecība

               nenogatavināts mīksts (svaigs) siers

               nogatavināts svaigs siers

               pusciets siers

                  Staphylococcus aureus

               n=5 c=2
               m=100 cfu/g
               M=1 000 cfu/g

               Ražošana

               nenogatavināts mīksts (svaigs) siers

               nogatavināts svaigs siers

               pusciets siers

               Mazumtirdzniecība

               nenogatavināts mīksts (svaigs) siers

               nogatavināts svaigs siers

               pusciets siers

                  Escherichia coli

               n=5 c=2
               m=100 cfu/g
               M=1 000 cfu/g

               Ražošana

               nenogatavināts mīksts (svaigs) siers

               nogatavināts svaigs siers

               pusciets siers

               Mazumtirdzniecība

               nenogatavināts mīksts (svaigs) siers

               nogatavināts svaigs siers

               pusciets siers

               N

               U

               ≤ 100 cfu/g

               > 100 cfu/g

                  Listeria monocytogenes

               n=5 c=0
               Neuzrāda 25 g

               Ražošana

               nenogatavināts mīksts (svaigs) siers

               nogatavināts svaigs siers

               pusciets siers

               Mazumtirdzniecība

               nenogatavināts mīksts (svaigs) siers

               nogatavināts svaigs siers

               pusciets siers

      (1)  Ņemot paraugus mazumtirdzniecībā, paraugu skaits (n) var tikt samazināts. Ja veikta samazināta paraugu ņemšana, tas jānorāda ziņojumā.

      (2)  S=Apmierinoši, P=Pieļaujami, N=Neapmierinoši; Listeria monocytogenes gadījumos N=Neuzrāda, U=Uzrāda. Attiecībā uz Staphylococcus aureus un Escherichia coli rezultāts ir apmierinošs, ja visas novērotās vērtības ir > M vai vairāk kā c vērtības atrodas starp m un M.

      (3)  Ziņojot par veiktajiem pasākumiem, ieteicams lietot šādas kategorijas: mutisks brīdinājums, rakstisks brīdinājums, pieprasīta paaugstināta iestādes kontrole, pieprasīta produkta izņemšana, administratīvs sods, tiesas process, citi.
   II PIELIKUMS
   JAUKTU SALĀTU MIKROBIOLOĢISKAIS DROŠUMS
   (attiecībā uz Listeria monocytogenes)
   Dalībvalsts: _

               Baktēriju patogēni

               Produkta identifikācija (1)

               Paraugu skaits

               Analīzes rezultāti

               Veiktie pasākumi (skaits un veids) (2)

               Noteikšana 25 g

               Uzskaitījums cfu/g

               Neuzrāda

               Uzrāda

               <10

               10–99

               100–999

               ≥1 000

                  Listeria monocytogenes

      (1)  Produktu identificējot, jāņem vērā tā galvenās sastāvdaļas.

      (2)  Ziņojot par veiktajiem pasākumiem, ieteicams lietot šādas kategorijas: mutisks brīdinājums, rakstisks brīdinājums, pieprasīta paaugstināta iestādes kontrole, pieprasīta produkta izņemšana, administratīvs sods, tiesas process, citi.
   III PIELIKUMS
   PUTNU GAĻAS DROŠUMS, KVALITĀTE UN MARĶĒŠANA ATTIECĪBĀ UZ ŪDENI SAGLABĀJOŠĀM VIELĀM
   Dalībvalsts: _

               Parauga kods

               Produkta nosakums un marķējuma apraksts

               Iesaiņotājs/pārstrādes uzņēmums un veselības marķējums

               Sastāvdaļu saraksts

               Norādes marķējumā par vistas kvantitatīvo sastāvu

               %
               Mitrums

               %
               Tauki

               %
               Slāpeklis

               %
               Proteīns

               %
               Pelni

               Hidroksiprolīns
               g/100 g

               Hidroksiprolīna pārsniegums
               g/100 g

               %
               Ogļhidrāti

               Aprēķinātais vistas sastāvs
               Izmantojot 3.85 faktoru

               Koriģeatais vistas sastāvs
               Ja hidroksiprolīns pārsniedz 0.08

               Veiktie pasākumi
               (skaits un veids) (1)

      (1)  Ziņojot par veiktajiem pasākumiem, ieteicams lietot šādas kategorijas: mutisks brīdinājums, rakstisks brīdinājums, pieprasīta paaugstināta iestādes kontrole, pieprasīta produkta izņemšana, administratīvs sods, tiesas process, citi.
   IV PIELIKUMS
   ATSEVIŠĶAS ZĪDAIŅU UN MAZU BĒRNU PĀRTIKAS DROŠUMS ATTIECĪBĀ UZ NITRĀTU UN PATULĪNA LĪMENI
   Dalībvalsts: _
   1.   NITRĀTI

               Parauga ņemšanas posms

               Produkta identifikācija

               Paraugu skaits

               Analīzes rezultāti (mg/kg)

               Veiktie pasākumi
               (skaits un veids) (1)

               <100

               100–150

               151–200

               >200

               Mazumtirdzniecība

               Ražošana

               Imports
               (ja tāds bijis)

   2.   PATULĪNS

               Parauga ņemšanas posms

               Produkta identifikācija

               Paraugu skaits

               Analīzes rezultāti (μg/kg)

               Veiktie pasākumi
               (skaits un veids) (1)

               <10

               10–25

               >25

               Mazumtirdzniecība

               Ražošana

               Imports
               (ja tāds bijis)

      (1)  Ziņojot par veiktajiem pasākumiem, ieteicams lietot šādas kategorijas: mutisks brīdinājums, rakstisks brīdinājums, pieprasīta paaugstināta iestādes kontrole, pieprasīta produkta izņemšana, administratīvs sods, tiesas process, citi.
   V PIELIKUMS
   ANALĪZES PROTOKOLS
   Procedūra, nosakot vistas vai pievienotā ūdens sastāvu un uz kalogēniem balstītos proteīnus vistas krūtiņas produktos
   SVAIGA VISTAS KRŪTIŅA (ATDZESĒTA VAI SALDĒTA)
   Ja vistas krūtiņa nesatur pievienotu proteīnu, stabilizētājvielas vai citas sastāvdaļas, tad pievienota ūdens noteikšanas metodei izmanto oficiālo EK metodi svešas izcelsmes ūdenim (Komisijas Regula (EEK) Nr. 1538/91 (1)). Minimālais paraugs oficiālajai metodei ietver piecas vistas krūtiņas bez kauliem un bez ādas. Pievienoto ūdeni var noteikt, izveidojot diagrammu, kas atspoguļo ūdens/proteīna attiecību pret svešas izcelsmes ūdeni vistas krūtiņā bez kauliem un bez ādas (1. diagramma). Ūdens proteīna attiecība vistas krūtiņai bez kauliem un bez ādas ir 3,28 un, ja svešas izcelsmes ūdens daudzums ir 2 % (limits vistas krūtiņai bez kauliem un bez ādas), ūdens/proteīna koeficients ir 3,40.
   SALDĒTAS VISTAS KRŪTIŅAS SAGATAVOŠANA
   1.   Parauga saņemšana un uzglabāšana

               1.1.

               Vairumtirdzniecībā katrs paraugs parasti ir viena 10 kg kaste vistas krūtiņas produkta bez kauliem un bez ādas. Mazumtirdzniecībā jāņem minimums piecas vistas krūtiņas bez kauliem un bez ādas ar vienu un to pašu uzglabāšanas termiņu vai partijas marķējumu.

               1.2.

               Saņemšanā paraugi jāpārbauda, lai pārliecinātos, ka neviens fasējums nav sabojāts un ka paraugs ir labā saldētā stāvoklī (ja tas ir sasaldēts).

               1.3.

               Saņemšanā paraugi pirms analīzes jāuzglabā sasaldēti (– 18 °C ± 4 °C).

         2.   Mērķis un darbības joma

               2.1.

               Šī metode nosaka vistas sastāvu (pievienotā ūdens starpību) un uz kolagēniem balstītos proteīnus vistas krūtiņas produktos bez kauliem un bez ādas. Tas ietver proteīna slāpekļa, mitruma, pelnu, tauku un hidroksiprolīna satura noteikšanu.

         3.   Princips

               3.1.

               Attaukotas (redzamais) vistas saturs tiek aprēķināts, izmantojot proteīna slāpekļa saturu un slāpekļa faktoru vistas krūtiņai bez kauliem un bez ādas (9. nodaļa). Ja vistas krūtiņai ir bijuši pievienoti uz kolagēnu bāzēti proteīni, tad vispirms no kopējā slāpekļa proteīna daudzuma jāatņem šo proteīnu daļa. Kopējais vistas saturs tiek aprēķināts, pievienojot tauku saturu attaukotas vistas saturam. Pievienotā ūdens apjoms var tikt aprēķināts, no 100 atņemot visus vistas gaļas komponentus (vistas gaļas, pelnu un oglekļoksihidrātu saturu).

         4.   Veselība un drošība

               4.1.

               Metodē izmanto vairākas potenciāli bīstamas ierīces kā, piemēram, lieljaudas gaļas maļamo mašīnu un blenderi, tādēļ jāveic attiecīgi piesardzības pasākumi.

         5.   Priekšapmācības prasības

               5.1.

               Nepieciešama apmācība lieljaudas gaļas pārstrādes aprīkojuma lietošanai.

         6.   Aparāti

               6.1.

               Svari ar labāku iespējamo svēršanas precizitāti par ± 0,1 g.

               6.2.

               Lieljaudas gaļas maļamā mašīna un/vai blenderis, kas spēj homogenizēt saldētas vistu krūtiņas.

                  Piezīme: Netiek ieteikts konkrēts gaļas mašīnas modelis, tomēr gaļas mašīnai jābūt pietiekami spēcīgai, lai sasmalcinātu saldētas vai ātri saldētas vistas, izveidojot viendabīgu maisījumu, kas atbilst maisījumam, kurš iegūts no gaļas mašīnas, kas aprīkota ar 4 mm diska atverēm.

               6.3.

               Aparāts, kas ūdens satura noteikšanai aprakstīts ISO 1442:1997 (BS 4401 – 3:1997).

               6.4.

               Aparāts, kas proteīna vai tā ekvivalenta satura noteikšanai aprakstīts ISO 937:1978 (BS 4401 – 2:1980).

               6.5.

               Aparāts, kas kopējo pelnu saturu noteikšanai aprakstīts ISO 936:1998 1998 (BS 4401 – 1:1998).

               6.6.

               Aparāts, kas kopējo tauku noteikšanai aprakstīts BS 4401 – 4:1970.

               6.7.

               Aparāts, kas hidroksiprolīna noteikšanai aprakstīts ISO 3496:1994 (BS 4401 – 11:1995).

         7.   Procedūra

      Piezīme: Paraugs jāsaglabā saldēts, līdz uzsākta analīze saskaņā ar 7.1 līdz 7.10 punktu (tālāk).

               7.1.

               Atdaliet paraugu no iepakojuma un novietojiet to uz lielas, iepriekš notīrītas plastmasas paplātes, kas apklāta ar foliju, lai novērstu mitruma zudumu.

               7.2.

               Sasmalciniet vai samaisiet parauga daļas un novietojiet atpakaļ uz plastmasas paplātes. Turpiniet šo procesu, līdz viss paraugs ir sasmalcināts/sajaukts.

               7.3.

               Izmantojot tīru, lielu plastmasas karoti, sajauciet visu sasmalcināto paraugu kopā, rūpējoties, lai nodrošinātu visu “pilienu” iekļaušanu.

               7.4.

               Vairumtirdzniecības parauga gadījumā ņemiet 2 kg alikvotu daļu no parauga vai mazumtirdzniecības gadījumā ņemiet visu paraugu, ja tas sver mazāk par 2 kg, un smalki sasmalciniet blenderī vai virtuves kombainā.

                  Piezīme: Pārpalikušos 8 kg no vairumtirdzniecības parauga var iznīcināt.

               7.5.

               Ņemiet divas 50 g alikvotas daļas (DNA analīzei, ja tā tiek prasīta) no 2 kg un ievietojiet to atbilstoša izmēra traukā. Ielieciet atlikumu tīrā, marķētā plastmasas maisiņā vai ērtības dēļ sadaliet 200 g apakšparaugos. Katrs paraugs, kas netiek nekavējoties ņemts analīzei, jāuzglabā sasaldēts.

               7.6.

               Ņemiet homogonizētā materiāla paraugu un nosakiet tā mitruma saturu saskaņā ar ISO 1442.

               7.7.

               Ņemiet homogonizētā materiāla paraugu un nosakiet tā slāpekļa saturu saskaņā ar ISO 937 (vai tā ekvivalentu).

               7.8.

               Ņemiet homogonizētā materiāla paraugu un nosakiet tā pelnu saturu saskaņā ar ISO 936.

               7.9.

               Ņemiet homogonizētā materiāla paraugu un nosakiet tā tauku saturu saskaņā ar BS 4401 – 4.

               7.10.

               Ņemiet homogonizētā materiāla paraugu un nosakiet tā hidroksiprolīna saturu saskaņā ar ISO 3496.

         8.   Analītiskā kvalitātes kontrole

               8.1.

               Visām laboratorijām katrā partijā divos eksemplāros kvalitātes kontroles pārbaudei jāanalizē prasībām atbilstošs salīdzināšanas materiāls ar noteiktiem slāpekļa, mitruma, tauku, pelnu un hidroksiprolīna līmeņiem. Pieņemto partiju mērījumiem jābūt divu standartnoviržu robežās no noteiktās vērtības. Rezerves analīzēm mērījumiem jābūt metodes atkārtojamības raksturojumu robežās.

         9.   Rezultātu aprēķināšana
   Rezultātu aprēķināšana ir ņemta no Pārtikas uzraudzības aģentūras 2001. gada decembra informatīvās lapas 20/01, kas atrodama aģentūras mājas lapā, kurai ir šāda adrese:
   http://www.food.gov.uk/science/surveillance/fsis-2001/20chick
   9.1.   Vistas saturs, izmantojot slāpekļa faktoru
   Pamatojoties uz Stubbs un More (The Analyst 1919, 44, 125), tas ietver parauga analīzi slāpekļa, mitruma, tauku un pelnu satura noteikšanai.
   No analīzes iegūtie dati vispirms ir izmantojami, lai šādi aprēķinātu šķietamo attaukotas gaļas saturu:

                  Šķietamais attaukotas gaļas saturs = Kopējais slāpeklis/NF × 100

               NF = slāpekļa faktors, kas saistīts ar analizējamo produktu

         (3,85 liesai vistas krūtiņas gaļai, kā to ieteicis AMC (The Analyst, 2000, 125, 1359-1366)). Ievērojiet, ka šis faktors ticis iegūts, lai to piemērotu trešās pasaules valstu vistām.
   Izmērītais tauku saturs pēc tam ir pievienots šim skaitlim, lai iegūtu šķietamo kopējo vistas saturu.

      Šķietamais kopējais vistas saturs = Šķietamais attaukotas vistas saturs + tauki

   9.2.   Pievienotais kolagēnais proteīns
   Ja atklātais hidroksiprolīns ir augstāks nekā tas, kas dabiski saistīts ar liesu vistas krūtiņu, var uzskatīt, ka paraugā ir no kolagēna hidrolizēts proteīns. (AMC dati 0,08 g/100 g – The Analyst, 2000, 125, 1359–1366).
   Iepriekš izmantotā šķietamā kopējā vistas gaļas satura aprēķināšana pieļauj, ka viss atklātais slāpeklis ir radies no vistas muskuļa. Ja tiek atklāta hidroksiprolīna pārsniegšana, nepieciešama korekcija.
   Slāpekļa procents, ko paraugā sekmējis kolagēns, ir šādi aprēķināms no hidroksiprolīna:

                  KOLAGĒNA SLĀPEKLIS = HIDROKSIPROLĪNA PĀRSNIEGUMS × 1,28

         Kolagēna slāpeklis procentos ir jāatņem no kopējā slāpekļa procentos un kopējā vistas redzamā satura, kas aprēķināts, kā tas minēts iepriekš.
   9.3.   Pievienotais ūdens
   Pievienotā ūdens daudzuma aprēķinu var veikt, atņemot vistas saturu un visas pievienotās sastāvdaļas no 100, izmantojot šādu vienādojumu:

                  Pievienotais ūdens % = 100 – (Redzamais kopējais vistas saturs + pelni + ogļhidrāts + citas sastāvdaļas)

               Ogļhidrāts = 100 – (proteīns + tauki + pelni + mitrums)

         Kur kopējais proteīns = kopējais slāpeklis x konversijas faktors (6,25)

   Vadoties no iepriekšminētā, pievienotais ūdens var tikt aprēķināts šādi:

               Pievienotais ūdens % = 100 – (Šķietamais kopējais vistas saturs + pelni + ogļhidrāts).

         9.4.   Mērījumu mainīgums
   Vidējais mērījumu mainīgums vistas satura noteikšanai ir aprēķināts tikai pie mazāk nekā 3 % vistas satura 95 % ticamības robežās. Tādēļ, ja atklātais vistas saturs ir par 5 % mazāks nekā deklarētais, var uzskatīt, ka paraugi ir raksturoti neatbilstoši.
   1. diagramma – Svešas izcelsmes ūdens (%) attiecībā pret ūdens: proteīna robežvērtībām

      (1)  OV L 143, 7.6.1991., 11. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 814/2004 (OV L 153, 30.4.2004., 1. lpp.).


title: Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Finlandand delivering a Council opinionon the updated Stability Programme of Finland, 2011-2014

text:
          EIROPAS KOMISIJA
                                           Briselē, 7.6.2011
                                           SEC(2011) 805 galīgā redakcija
                                Ieteikums
                       PADOMES IETEIKUMS
           par Somijas 2011. gada valsts reformu programmu
                   un ar ko sniedz Padomes atzinumu
   par atjaunināto Somijas stabilitātes programmu 2011.-2014. gadam
                    {SEC(2011) 734 galīgā redakcija}
LV                                                                        LV
 ---pagebreak---                                                  Ieteikums
                                        PADOMES IETEIKUMS
                         par Somijas 2011. gada valsts reformu programmu
                                    un ar ko sniedz Padomes atzinumu
               par atjaunināto Somijas stabilitātes programmu 2011.-2014. gadam
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un
   148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa
   uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu1 un jo īpaši
   tās 5. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu2,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,
   tā kā:
   (1)     Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Eiropas Komisijas priekšlikumam aizsākt
           jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju — „Eiropa 2020” —, kam pamatā būtu
           ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām
           jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un
           konkurētspēju.
   (2)     Padome 2010. gada 13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības
           vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), bet 2010. gada
           21. oktobrī — lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm3, kas
           kopā veido „integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas savā ekonomikas
           un nodarbinātības politikā ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes.
   1
           OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.
   2
           OV C , , … lpp.
   3
           Saglabātas 2011. gadam ar Padomes 2011. gada 19. maija Lēmumu 2011/308/ES.
LV                                                    2                                         LV
 ---pagebreak---    (3) Komisija 2011. gada 12. janvārī pieņēma pirmo Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi
       uzsākot jaunu ekonomiskās pārvaldības ciklu ES un pirmo Eiropas ex-ante un
       integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas balstās uz stratēģiju „Eiropa 2020”.
   (4) Eiropadome 2011. gada 25. martā apstiprināja fiskālās konsolidācijas un strukturālu
       reformu prioritātes (saskaņā ar Padomes 2011. gada 15. februāra un 7. marta
       secinājumiem un atbilstīgi Komisijas Gada izaugsmes pētījumam). Eiropadome
       uzsvēra, ka prioritāte jāpiešķir stabilam budžetam un fiskālās stabilitātes atjaunošanai,
       bezdarba samazināšanai ar darbaspēka tirgus reformu palīdzību un jauniem centieniem
       stiprināt izaugsmi.     Tā aicināja dalībvalstis šīs prioritātes izvērst konkrētos
       pasākumos, ko paredzēts iekļaut to stabilitātes vai konverģences programmās un
       valstu reformu programmās.
   (5) Eiropadome 2011. gada 25. martā arī aicināja dalībvalstis, kas piedalās paktā "Euro
       plus", laikus iesniegt savas saistības to iekļaušanai stabilitātes vai konverģences
       programmās un valstu reformu programmās.
   (6) Somija 2011. gada 6. aprīlī iesniedza atjaunināto 2011.-2014. gada stabilitātes
       programmu un 2011. gada valsts reformu programmu. Abas programmas izvērtētas
       vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.
   (7) Pasaules ekonomikas krīzes laikā Somija piedzīvoja ļoti krasu IKP kritumu, jo
       Somijas ekonomika tradicionāli ir bijusi atkarīga no tās galveno rūpniecības nozaru
       eksporta apjomiem. 2009. gadā IKP samazinājās par 8,2 %, un to izraisīja ārkārtēji
       straujš eksporta apjoma samazinājums (par 20 %) un ar to saistītā negatīvā ietekme uz
       investoru uzticēšanos. Bezdarba līmenis palielinājās tikai par aptuveni
       2 procentpunktiem, paaugstinoties no 6,4 % darbaspēka 2008. gadā līdz 8,3 %
       2010. gadā. Ekonomikas atlabšana bija ievērojama, IKP 2010. gadā palielinoties par
       3,1 %, un to veicināja gan vietējais pieprasījums, gan eksporta atkopšanās. Pēc
       īslaicīgas pazemināšanās 2009. gadā nekustamā īpašuma cenas un mājokļu
       būvniecības apjoms strauji atgriezās pirmskrīzes līmenī, radot nelielas bažas par
       nekustamā īpašuma tirgus pārmērīgu paplašināšanos. Somija izkļuva no ekonomikas
       krīzes ar valsts budžeta deficītu 2,5 % no IKP 2010. gadā un parādu 48,5 % no IKP.
   (8) Pamatojoties uz atjauninātās stabilitātes programmas novērtējumu saskaņā ar Padomes
       Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka programmas pamatā esošais
       makroekonomiskais scenārijs 2011.-2012. gadam ir ticams, bet nedaudz par labvēlīgu
       turpmākajam laikposmam. Makroekonomiskais scenārijs 2011.-2012. gadam atbilst
       Komisijas dienestu pavasara prognozēm. 2013.-2015. gadam programmā plānota
       izaugsme par aptuveni 2 % no IKP, kas nedaudz pārsniedz izaugsmes potenciāla aplēsi
       1,5 % apmērā, un tādējādi var būt pakļauta dažiem negatīviem riskiem. Budžeta
       stratēģijas mērķis ir samazināt deficītu līdz 0,9 % no IKP 2011. gadā un līdz 0,7 % no
       IKP 2012. gadā, atspoguļojot ekonomikas ciklisko uzlabošanos un dažus
       konsolidācijas pasākumus, par kuriem jau izlēmusi iepriekšējā valdība. Tomēr
       atjauninātajā stabilitātes programmā nav plānota nekāda turpmāka fiskālā
       konsolidācija 2013.-2015. gadā. Budžeta mērķus apdraudošie riski šķiet līdzsvaroti.
       Visnopietnākais riska faktors ir pasaules makroekonomiskā vide, kas tradicionāli
       spēcīgi ietekmējusi no eksporta atkarīgo Somijas ekonomiku.
   (9) Jaunākajā programmas atjauninājumā prognozēto ekonomikas apstākļu uzlabojumu
       nav paredzēts izmantot budžeta konsolidācijai vidējā termiņā. Lai gan Somijas iestāžu
LV                                              3                                                LV
 ---pagebreak---         izvirzīto vidējā termiņa mērķi (VTM) — strukturālo pārpalikumu 0,5 % no IKP —
        plānots sasniegt 2011. gadā, paredzēts, ka turpmākajos gados strukturālā bilance būs
        mazāka par mērķi.
   (10) Viena no secīgo Somijas valdību prioritātēm ir bijusi rīcība iedzīvotāju novecošanās
        ietekmes mazināšanai. Aplūkojot šos centienus, šķiet, ka Somiju apdraud vidēja
        līmeņa risks attiecībā uz valsts finanšu ilgtermiņa stabilitāti. Tomēr valstī gaidāmas
        spēcīgas un tūlītējas demogrāfiskās pārmaiņas, un valsts finanšu stabilitāte vēl aizvien
        ir visai nepietiekama. Šī problēma skar daudzas politikas jomas. Iedzīvotāju
        novecošanās rezultātā ievērojami pieaugs pieprasījums pēc pakalpojumiem, kas saistīti
        ar vecumu, un tos Somijā lielākoties nodrošina vietējās pašvaldības. Dažādos
        pētījumos konstatēts, ka sabiedrisko pakalpojumu produktivitātes uzlabojumi pēdējos
        gados ir bijuši vāji. Somijas iestādes jau īstenojušas vairākas reformas, lai
        pārstrukturētu sabiedriskos pakalpojumus un uzlabotu produktivitāti gan centrālās
        valdības, gan vietējo pašvaldību līmenī. Samērā lielās investīcijas publiskā sektora
        informācijas tehnoloģijās vēl nav devušas produktivitātes uzlabojumus, tādējādi
        norādot, ka līdz ar investīcijām vajadzīgas arī strukturālas un vadības izmaiņas.
        Kopumā vēl aizvien pastāv izdevība ar papildu pasākumiem panākt produktivitātes
        uzlabojumus un izmaksu ietaupījumu sabiedrisko pakalpojumu sniegšanā.
   (11) Bažas rada ilgtermiņa bezdarba pašreizējais pieaugums. 2005.-2008. gadā ilgtermiņa
        bezdarbs ievērojami samazinājās, bet atsāka palielināties 2009. gadā. 2011. gada marta
        beigās ilgu laiku bez darba esošu personu skaits sasniedza 57 400, un tas ir par 12 400
        vairāk nekā pagājušajā gadā. Daudzas no ilgu laiku bez darba esošām personām šobrīd
        ir 55-64 gadu vecuma grupā. Pensionēšanās tendenču dēļ bezdarbs viskrasāk
        palielināsies 45-54 gadus vecu personu vidū. Lai gan ilgtermiņa bezdarba līmenis
        Somijā ir mazāks par ES vidējo līmeni, šis jautājums jāapskata kontekstā ar
        darbaspēka piedāvājuma nodrošināšanu nākotnē un sociālo iekļautību. Pieredze
        liecina, ka ilgtermiņa bezdarbs jo sevišķi palielina nabadzības un sociālās atstumtības
        risku. Lai gan Somijas iestādes atzinušas, ka ilgtermiņa bezdarba pieaugums ir
        neatliekami risināms jautājums, joprojām nav izstrādāta visaptveroša stratēģija tā
        novēršanai. Somija krīzes laikā efektīvi paplašināja aktīvā darba tirgus politikas
        pasākumus jauniešu bezdarba apkarošanai. Lai gan šie pasākumi palīdzēja 2010.-
        2011. gadā mazināt jauniešu bezdarbu, tas vēl aizvien pārsniedz ES vidējo līmeni.
        Aktīvā darba tirgus politikas pasākumu pastiprināšana tāpat palīdzētu mainīt negatīvo
        ilgtermiņa bezdarba tendenci.
   (12) Ņemot vērā demogrāfiskās pārmaiņas, nodarbinātības līmeņa paaugstināšana vecāka
        gadagājuma darba ņēmēju vidū ir svarīga valsts finansēm un izšķiroša nodarbinātības
        politikai, lai nākotnē apmierinātu pieprasījumu pēc darbaspēka. Somijas pensiju
        sistēma tika reformēta 2005. gadā, un 2009. gadā pensijas pabalsti tika sasaistīti ar
        paredzamā mūža ilguma koeficientu. Tomēr likumā paredzētais pensionēšanās vecums
        šobrīd nav sasaistīts ar paredzamā mūža ilguma koeficientu. Ņemot vērā to, ka
        paredzamais mūža ilgums pastāvīgi palielinās, šāda sasaiste ne tikai veicinātu
        darbaspēka piedāvājumu, bet arī palīdzētu nodrošināt pensiju adekvātumu. Agrīnas
        pensionēšanās shēmas pēdējos gados ir gājušas mazumā, tomēr vēl aizvien pastāv
        zināmas iespējas veikt papildu pasākumus, lai vecāka gadagājuma personas
        veiksmīgāk motivētu strādāt. Piemēram, paplašināts bezdarbnieka pabalsts vecāka
        gadagājuma personām darbojas apmēram tāpat kā atceltā pensija bezdarba gadījumā.
        Neraugoties uz pēdējā desmitgadē panāktajiem uzlabojumiem, nodarbinātības līmenis
        vecāka gadagājuma strādājošo vidū un faktiskais aiziešanas vecums no darba tirgus
LV                                             4                                                 LV
 ---pagebreak---         pēc Ziemeļvalstu standartiem ir zems. Agrīnas pensionēšanās iemesls ļoti bieži ir
        invaliditāte. Faktiskā pensionēšanās vecuma palielināšanai vajadzīgi pasākumi, kuros
        ņemta vērā arī darba dzīves kvalitāte, tostarp darba ņēmēju labklājība un veselība. Tas
        ir jo sevišķi svarīgi, ņemot vērā to, ka ļoti daudzi cilvēki saņem invaliditātes pensijas.
        Somija kopš 2009. gada iztērējusi aptuveni 14 miljonus euro darba vides uzlabošanas
        projektiem. Šo iniciatīvu ietekme ir pelnījusi novērtējumu. Iesaistīšanās mūžizglītībā
        Somijā aizvien ir bijusi ļoti aktīva un arī turpmāk būs svarīga, ņemot vērā rodošos
        pieprasījumu pēc jaunām prasmēm un demogrāfiskās pārmaiņas.
   (13) Lielāka konkurence, jo sevišķi pakalpojumu sektorā, Somijā kļuvusi jo īpaši svarīga
        produktivitātes uzlabošanai un potenciālās ekonomikas izaugsmes veicināšanai.
        Somijas attālinātība un mazais apdzīvotības blīvums vājina uzņēmumu konkurenci, un
        tā rezultātā produktivitātes izaugsme netirgojamo preču sektoros ir samērā neliela.
        Pastāvošās uzņēmējdarbības struktūras reizēm ir ļoti koncentrētas, it sevišķi pārtikas
        rūpniecībā, vairumtirdzniecībā un mazumtirdzniecībā. Tas var veicināt samērā augsto
        patēriņa cenu līmeni, lai gan sava nozīme var būt arī lielajiem pārvadājumu
        attālumiem. Mazumtirdzniecības cenas ir vienas no augstākajām ES. Konkurenci
        mazumtirdzniecībā vēl aizvien daļēji kavē regulējums, neraugoties uz dažiem nesen
        veiktajiem atvieglinājumiem, kā arī šķēršļi ārvalstu un pašmāju uzņēmumu ienākšanai
        tirgū un iziešanai no tā.
   (14) Konkrētas saistības saskaņā ar paktu "Euro plus" Somijas stabilitātes programmā un
        valsts reformu programmā nav skaidri izklāstītas, tomēr gaidāms, ka tās paziņos, kad
        būs izveidota jaunā valdība.
   (15) Komisija ir izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu4, ņemot
        vērā ne tikai to lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē
        Somijā, bet arī to, kā programmās ievēroti ES noteikumi un norādes, ņemot vērā, ka ir
        jānostiprina Eiropas Savienības vispārējā ekonomiskā pārvaldība. Tā uzskata, ka
        konsolidācijas pasākumi jānorāda vidējam termiņam un ka vajadzīga turpmāka rīcība,
        lai uzlabotu valsts finanšu stabilitāti, tostarp veicinot publiskā sektora produktivitāti.
        Turpmāka rīcība vajadzīga arī, lai vairotu motivāciju strādāt un lai palielinātu faktisko
        pensionēšanās vecumu, kā arī produktivitātes un konkurences uzlabošanai
        pakalpojumu sektora tirgos.
   (16) Ņemot vērā šo novērtējumu un Padomes 2010. gada 2. jūnija ieteikumu saskaņā ar
        Līguma par Eiropas Savienības darbību 126. panta 7. punktu, Padome ir izskatījusi
        Somijas stabilitātes programmas 2011. gada atjauninājumu, un tās atzinums5 ir
        atspoguļots tālāk jo īpaši 1) un 2) punktā izklāstītajā ieteikumā. Ņemot vērā
        Eiropadomes 2011. gada 25. marta secinājumus, Padome ir izskatījusi Somijas valsts
        reformu programmu,
   AR ŠO IESAKA Somijai laikposmā no 2011. līdz 2012. gadam rīkoties šādi.
   (1)    Turpināt fiskālo konsolidāciju, izmantojot visus neparedzētos ieņēmumus budžeta
          deficīta mazināšanai un vienlaikus veicot papildu pasākumus, lai saglabātu fiskālo
          stāvokli virs vidēja termiņa mērķa.
   4
        SEC(2011) 734.
   5
        Paredzēts Padomes Regulas (EC) Nr. 1466/97 5. panta 3. punktā.
LV                                                 5                                               LV
 ---pagebreak---    (2)      Lai risinātu ar iedzīvotāju novecošanos saistītās problēmas, veikt papildu pasākumus,
            kuru mērķis ir uzlabot produktivitāti un ietaupīt izmaksas sabiedrisko pakalpojumu
            sniegšanā, tostarp veikt strukturālas izmaiņas.
   (3)      Uzlabot pasākumus saistībā ar aktīvo darba tirgu, galveno vērību veltot ilgstoši bez
            darba esošām personām un jauniešiem.
   (4)      Veikt pasākumus, kuru mērķis ir vecāka gadagājuma darba ņēmēju nodarbinātība un
            iesaistīšanās mūžizglītībā. Rīkoties, lai turpmāk mazinātu motivāciju agrīnai
            aiziešanai no darba tirgus, un likumā paredzētā pensionēšanās vecuma robežvērtības
            piesaistīt paredzamajam mūža ilgumam.
   (5)      Veikt papildu pasākumus tiesiskā regulējuma pārveidošanai un likvidēt
            ierobežojumus, tādējādi vienkāršojot jaunpienācēju ienākšanu pakalpojumu nozares
            tirgos, it sevišķi mazumtirdzniecības nozarē.
   Briselē,
                                                 Padomes vārdā —
                                                 priekšsēdētājs
LV                                                  6                                             LV


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52007SC0136

Ieteikums Padomes atzinums par atjaunināto Īrijas stabilitātes programmu 2006.-2009. gadam saskaņā ar 5. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97  /* SEC/2007/0136 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 7.2.2007.SEC(2007) 136, galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES ATZINUMSpar atjaunināto Īrijas stabilitātes programmu 2006.-2009. gadam saskaņā ar 5. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSVispārējs pamatojumsStabilitātes un izaugsmes pakta, kas stājās spēkā 1998. gada 1. jūlijā, pamatmērķis ir sakārtot valsts finanses, lai tādējādi radītu vēl labākus nosacījumus cenu stabilitātei un spēcīgai un ilgtspējīgai izaugsmei, kas veicina darbavietu radīšanu. Ar pakta 2005. gada reformu, atzīstot pakta lietderību fiskālās disciplīnas stiprināšanā, tika meklētas iespējas uzlabot tā efektivitāti un ekonomisko pamatojumu, kā arī ilgstoši saglabāt valsts finanšu ilgtspējību.Padomes Regulā (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1], kas ir Stabilitātes un izaugsmes pakta daļa, paredzēts, ka dalībvalstīm ir jāiesniedz Padomei un Komisijai stabilitātes vai konverģences programmas un to ikgadējie atjauninājumi (dalībvalstis, kas jau ir pieņēmušas vienoto valūtu, iesniedz (atjauninātas) stabilitātes programmas, bet dalībvalstis, kas to vēl nav pieņēmušas, iesniedz (atjauninātas) konverģences programmas). Īrijas pirmā stabilitātes programma tika iesniegta 1998. gada decembrī. Saskaņā ar regulu Padome, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju, 1999. gada 18. janvārī sniedza atzinumu par to. Saskaņā ar šo pašu procedūru Komisija novērtē un iepriekšminētā komiteja pārbauda atjauninātās stabilitātes un konverģences programmas, ko vajadzības gadījumā var pārbaudīt arī Padome.atjauninātās programmas novērtējuma pamatojumsKomisija ir pārbaudījusi pēdējo Īrijas stabilitātes programmas atjauninājumu, kas iesniegts 2006. gada 6. decembrī, un ir pieņēmusi ieteikumu Padomes atzinumam par to (skat. ierāmēto informāciju par galvenajiem novērtējumā aplūkotajiem jautājumiem).Lai radītu priekšstatu par kontekstu, kādā tiek izvērtēta atjauninātās stabilitātes programmas budžeta stratēģija, turpmākajos punktos apkopoti1.  saimnieciskā darbības un budžeta izpildes rādītāji pēdējo desmit gadu laikā,2.  visjaunākais Īrijas valsts stāvokļa novērtējums saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvo daļu (kopsavilkums Padomes atzinumam par iepriekšējo stabilitātes programmas atjauninājumu) un3.  Komisijas novērtējums par 2006. gada oktobra valsts reformu programmu.Jaunākie saimnieciskās darbības rādītāji un budžeta izpildeĪrijas pēdējo 10 gadu ekonomisko sniegumu raksturo sākumposms ar ārkārtīgi strauju izaugsmes tempu („ķeltu tīģeris”), turpinot astoņdesmito gadu beigās uzsākto ārkārtīgi veiksmīgo iedzīšanu. Pēc veiksmīgās pretošanās ekonomiskajiem satricinājumiem nākamās dekādes sākumā Īrijas izaugsmes temps kļuva mērenāks — tas gan joprojām stipri pārsniedza Rietumeiropas vidējo rādītāju, bet salīdzinājumā ar agrāko laikposmu to galvenokārt noteica iekšzemes pieprasījums, un tas vairs nebija balstīts uz tik plaša jomu spektru; nestabils bija dzīvojamo māju celtniecības pieauguma līmenis. Īrijas ekonomikas atvērtību īpaši uzskatāmi demonstrē elastīgie faktoru tirgi, kam raksturīga būtiska ārvalstu ieguldījumu daļa un augsts darbaspēka migrācijas līmenis. Īrijas stiprās puses ir gados jauna darbaspēka strauji augošais apjoms, uzņēmējdarbībai labvēlīga politiskā vide un kopš astoņdesmitajiem gadiem veidota spēcīga sociālā partnerība. Kā nelielai atvērtai ekonomikai Īrijas rīcības iespējas makroekonomikas politikas jomā ir ierobežotas. Procentu likmes euro zonā ir bijušas daudz zemākas, nekā tas būtu bijis optimāli Īrijai, un tas jo īpaši ir veicinājis ļoti strauju aktīvu cenu kāpumu. SPCI inflācijas līmenis kopumā ir bijis salīdzinoši augsts faktisko ienākumu pieauguma rezultātā; papildu spiedienu radīja lielais iekšzemes pieprasījums un zināmas nepilnības produktu tirgos un tīkla pakalpojumos. Šķiet, ka pēdējā laikā ārējā konkurētspēja ir pasliktinājusies, un ir palielinājies ārējais deficīts. Valsts finanšu attīstība bija atbilstīga Stabilitātes un izaugsmes paktam.Novērtējums Padomes atzinumā par iepriekšējo programmuPadome 2006. gada 14. martā pieņēma atzinumu par iepriekšējo stabilitātes programmas atjauninājumu periodam no 2005. gada līdz 2008. gadam. Padome atzina, ka „kopumā budžeta stāvoklis ir stabils un budžeta stratēģija sniedz labu piemēru par fiskālo politiku atbilstoši Stabilitātes un izaugsmes paktam”. Padome aicināja Īriju „turpināt īstenot pasākumus, lai risinātu jautājumu par iedzīvotāju novecošanās ietekmi uz budžetu ilgtermiņā”.Komisijas novērtējums par 2006. gada oktobra valsts reformu programmuĪstenošanas ziņojums par Īrijas valsts reformu programmu, kas paredzēta saskaņā ar atjaunoto Lisabonas stratēģiju izaugsmei un nodarbinātībai, tika iesniegts 2006. gada 18. oktobrī. Īrijas valsts reformu programmā kā galvenā problēma/prioritāte norādīta tās pēdējā sasniegto augsto saimnieciskās darbības rādītāju saglabāšana un uzlabošana, izmantojot globalizācijas un iekšējā tirgus sniegtās iespējas.Komisijas novērtējums par šo programmu (kas pieņemts 2006. gada decembrī kā daļa no tās ikgadējā progresa ziņojuma [2] ) liecināja, ka Īrija savu valsts reformu programmu īsteno ar ļoti labām sekmēm. Turklāt Izaugsmes un darbavietu stratēģijas vadība ir ieguvusi politisku redzējumu, jo īpaši pateicoties nesen noslēgtajam sociālās partnerības nolīgumam „Pretim 2016. gadam”.Ņemot vērā gūtās sekmes, Īrija tika mudināta koncentrēties arī uz šādām jomām: pensiju sistēmas reforma; pasākumi emisiju samazināšanai; dalība darba tirgū; imigrācija; gados vecāki un mazkvalificēti darbinieki.Galvenie novērtējumā aplūkotie jautājumi Kā paredzēts Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktā (stabilitātes programmām) un 9. panta 1. punktā (konverģences programmām), novērtējums attiecas uz šādiem jautājumiem: vai saimnieciskās prognozes programmas pamatā ir reālistiskas; dalībvalsts norādītais vidēja termiņa budžeta mērķis (VTM) un tas, vai korekcijas ir pietiekamas, lai to sasniegtu; vai veiktie un/vai ierosinātie pasākumi, lai piemērotu šīs korekcijas, ir pietiekami, lai sasniegtu vidēja termiņa mērķi attiecīgajā ekonomikas ciklā; izvērtējot korekcijas, kas vērstas uz VTM sasniegšanu — vai korekcijas tiek veiktas ekonomiskā uzplaukuma laikā, vai korekcijas var būt mazākas ekonomikas lejupslīdes laikā un (attiecībā uz euro zonas un VKM II dalībvalstīm) vai dalībvalsts cenšas panākt ikgadēju cikliski koriģētās bilances uzlabojumu (atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus), par 0,5 % no IKP, kas ir kritērijs, lai tā sasniegtu savu VTM; nosakot VTM korekcijas (attiecībā uz dalībvalstīm, kas to vēl nav sasniegušas) vai atļaujot īslaicīgu novirzi no VTM (attiecībā uz dalībvalstīm, kuras to jau ir sasniegušas), tādu nozīmīgāko strukturālo reformu īstenošana, kas ilgākā laika posmā ļauj tieši ietaupīt izmaksas (veicinot arī potenciālo pieaugumu) un tādējādi pārbaudāmi ietekmējot valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību (ar nosacījumu, ka tiek saglabāta atbilstīga drošības rezerve attiecībā uz atsauces vērtību 3 % no IKP un ka programmas periodā atkal ir gaidāma budžeta stāvokļa atbilstība VTM), un ar ko īpašu uzmanību velta pensiju reformām, ar kurām ievieš vairāku līmeņu sistēmu, kas ietver obligātu pilnībā finansētu pensiju līmeni; vai dalībvalstu ekonomikas politikas virzība atbilst ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm. Programmas makroekonomisko pieņēmumu reālistiskumu novērtē, balstoties uz Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozi, izmantojot arī kopīgi apstiprināto metodoloģiju attiecībā uz iespējamā produkcijas apjoma novērtēšanu un cikliski koriģētām bilancēm. Atbilstību ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm novērtē, ņemot vērā ekonomikas politikas vispārējās pamatnostādnes valsts finanšu jomā, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs 2005.—2008. gadam. Novērtējot tiek pārbaudīta arī parāda attiecības dinamika un stāvoklis attiecībā uz valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību, kam saskaņā ar Padomes 2005. gada 20. marta ziņojumu „Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanas uzlabošana” budžeta uzraudzībā jāveltī pienācīga vērība. Komisijas 2006. gada 12. oktobra Paziņojumā izklāstīta pieeja ilglaicīgas ilgtspējības novērtēšanai[3]; integrācijas pakāpe valsts reformu programmā, ko iesniegušas dalībvalstis saistībā ar Lisabonas stratēģiju izaugsmei un nodarbinātībai; Ekonomikas un finanšu padome (ECOFIN padome) 2005. gada 7. jūnija Pavadvēstulē Eiropas Padomei par ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm 2005.—2008. gadam paziņoja, ka valsts reformu programmām jāatbilst stabilitātes un konverģences programmām; atbilstība rīcības kodeksam[4], kas cita starpā nosaka kopīgu struktūru un datu tabulas stabilitātes un konverģences programmām. |-  IeteikumsPADOMES ATZINUMSpar atjaunināto Īrijas stabilitātes programmu 2006.-2009. gadam saskaņā ar 5. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[5] un jo īpaši tās 5. panta 3. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu;apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.(1) Padome [2007. gada 27. februārī] izskatīja atjaunināto Īrijas stabilitātes programmu laikposmam no 2006. līdz 2009. gadam.(2) Makroekonomiskajā scenārijā, kas ir programmas pamatā, paredzēts, ka reālā IKP pieaugums no 5,4% 2006. gadā samazināsies vidēji līdz mazliet virs 4½ % pārējā programmas periodā. Izvērtējot šo scenāriju atbilstoši šobrīd pieejamai informācijai, šķiet, ka tā pamatā ir ticami pieņēmumi par izaugsmi, lai gan dzīvojamo māju celtniecības apjomu straujā samazināšanās un īpašumu cenu kritums ir nozīmīgi riski. Programmas prognozes attiecībā uz inflāciju šķiet reālistiskas.(3) Valsts budžeta bilancē 2006. gadam programmā ir prognozēts pārpalikums 2,3 % apmērā no IKP, salīdzinot ar budžeta deficītu 0,6 % no IKP iepriekšējā atjauninājumā; nesenāki valsts kases dati liecina pat par vēl lielāku pārpalikumu aptuveni 2½ % apmērā no IKP. Negaidīti labie rezultāti salīdzinājumā ar iepriekšējo gadu ir panākti, pateicoties ieņēmumiem, un jo īpaši atspoguļo īpašuma tirgus uzplaukumu, kas šajā jomā ietekmē ar mājokļiem saistītos nodokļus, un mazākā mērā — ražošanas pieaugumu, kas līdzīgā veidā ietekmē citus svarīgos nodokļus. Aplēstie nominālie izdevumi pamatā atbilst budžetam.4.  Īrijas vidēja termiņa budžeta stratēģijas pamatā ir budžeta ilgtspējības nodrošināšana, ievērojot Stabilitātes un attīstības paktu. Saskaņā ar prognozēm visā programmas periodā ir jāsaglabā pārpalikumi, tomēr pārpalikums, kas 2006. gadā ir 2,3 % apmērā no IKP, 2007. gadā samazināsies līdz 1,2 % un pamazām noslīdēs līdz 0,6 % 2009. gadā; līdzīgi samazinās arī primārais pārpalikums — no lēstajiem 3,3 % no IKP 2006. gadā līdz 1,6 % no IKP 2009. gadā. Budžeta pārpalikuma samazināšanās uz pusi 2007. gadā iemesls ir lielāka plānotā izdevumu attiecība, kas savukārt atspoguļo pārsvarā sociālo pabalstu pieaugumu; tiek prognozēts, ka 2008. un 2009. gadā samazināsies gan ieņēmumu, gan izdevumu attiecība — izdevumu attiecība gan tikai mazliet. Salīdzinājumā ar prognozēm iepriekšējā atjauninājumā (līdz 2008. gadam) ievērojamais 2006. gada bilances pārpalikuma pieaugums, kas sasniegts, pateicoties negaidīti augstajam ieņēmumu apjomam, ir ietekmējis ieņēmumu, kā arī pārpalikuma un primārā pārpalikuma attiecību divos turpmākajos gados, lai gan ar sarūkošu tendenci un ar praktiski bez izmaiņām izdevumu attiecības profilā.5.  Plānots, ka strukturālā bilance (t.i., cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus), ko aprēķina saskaņā ar vispārīgi pieņemtu metodoloģiju, no pārpalikuma mazliet zem 3 % no IKP 2006. gadā samazināsies līdz mazliet virs 1½ % 2009. gadā. Tāpat kā iepriekšējā stabilitātes programmas atjauninājumā vidēja termiņa mērķis (VTM) attiecībā uz programmā minēto budžeta stāvokli ir līdzsvarots budžets strukturālā izteiksmē, ko programmā plānots lielā mērā saglabāt visā programmas periodā. Tā kā pats VTM ir augstāks par minimālo kritēriju (aplēsts budžeta deficīts apmēram 1¼ % apmērā no IKP), sasniedzot programmas strukturālo līdzsvaru, tiktu īstenots arī mērķis nodrošināt drošības rezervi pret pārmērīga budžeta deficīta rašanos. Šis VTM iekļaujas robežās, kas noteiktas euro zonas un VKM II dalībvalstīm Stabilitātes un izaugsmes paktā un rīcības kodeksā, un ir augstāks, nekā to izsaka parāda attiecība un vidējais potenciālā kopprodukta pieaugums ilgtermiņā.6.  Programmas budžeta prognožu riski kopumā šķiet līdzsvaroti. No vienas puses, makroekonomiskā situācija, kas sākumā, iespējams, pārsniegs gaidīto, var attīstīties mazāk labvēlīgi, nekā plānots; līdz ar to būtiski mazāki var būt arī noteikti ieņēmumi — jo īpaši tie, kas ir cieši saistīti ar mājokļu tirgu. No otras puses, šķiet, ka prognozes par citiem ieņēmumiem kopumā ņemot ir bijušas piesardzīgas, un izdevumi pēdējos gados nav pārsnieguši vai ir bijuši tuvu plānotajam līmenim.7.  Ņemot vērā šo riska novērtējumu, programmā paredzētais budžeta stāvoklis šķiet pietiekams, lai visā programmas periodā saglabātu VTM, kā paredzēts programmā. Turklāt tajā pašā laikposmā tiek arī nodrošināta pietiekama drošības rezerve pret iespējamo deficīta robežlieluma 3 % apmērā no IKP pārkāpšanu pie normālām makroekonomiskām svārstībām. Fiskālā politika 2008. un 2009. gadam ir saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu. Savukārt 2007. gadā strukturālā bilance būtiski pasliktinās, radot risku, ka programmā paredzētā finanšu politika ekonomikai labvēlīgā situācijā šajā gadā varētu būt procikliska, no kā ir jāizvairās saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu.8.  Tiek lēsts, ka valsts kopējais parāds 2006. gadā ir samazinājies līdz aptuveni 25% no IKP, kas ir ievērojami mazāk par Līgumā noteikto atsauces vērtību — 60 % no IKP. Programmā prognozēts, ka parāda attiecība programmas perioda laikā samazināsies vēl par 3 procentu punktiem.9.  Novecošanās ilglaicīgā ietekme uz budžetu Īrijā krietni pārsniedz vidējo ES rādītāju. Galvenais iemesls ir tas, ka valsts iedzīvotāji ir salīdzinoši gados jauni — līdz ar to nākamajās desmitgadēs ievērojami pieaugs pensiju izdevumi kā daļa no IKP. Sākotnējais budžeta stāvoklis, kas salīdzinājumā ar 2005. gadu ir labāks, būtiski palīdz atvieglināt prognozēto iedzīvotāju novecošanās ilglaicīgo ietekmi uz budžetu, bet ar to nepietiek, lai pilnībā kompensētu būtisko ar iedzīvotāju novecošanos saistīto izdevumu pieaugumu. Kā atzīts programmā, lielu primāro pārpalikumu uzturēšana ilgtermiņā un īstenošanas pasākumi ar mērķi apturēt būtisko ar iedzīvotāju novecošanu saistīto izdevumu pieaugumu palīdzētu samazināt riskus, kas apdraud valsts finanšu ilgtspējību. Kopumā šķiet, ka Īrijas valsts finanšu ilgtspējību apdraud vidējs risks.10.  Stabilitātes programmā nav ietverts kvalitatīvais novērtējums par valsts reformu programmas 2006. gada oktobra īstenošanas ziņojuma kopējo ietekmi atbilstīgi vidēja termiņa fiskālajai stratēģijai. Turklāt tā nesniedz sistemātisku informāciju par valsts reformu programmā paredzēto galveno reformu tiešajām budžeta izmaksām vai ietaupījumiem, un tās budžeta prognozēs nav skaidri paredzēts ņemt vērā valsts reformu programmā izklāstīto darbību ietekmi uz valsts finansēm. Tomēr stabilitātes programmā paredzētie pasākumi valsts finanšu jomā, liekas, atbilst valsts reformu programmā iekļautajām darbībām. Jo īpaši abās programmās paredzēts turpināt īstenot vērienīgus infrastruktūras uzlabošanas plānus, galvenokārt 2007. gada janvārī publicētā valsts attīstības plāna ietvaros, bet stabilitātes programma papildina valsts reformu programmā paredzētās darbības ar sīki izstrādātu aprakstu par pasākumiem, kas paredzēti valsts finanšu institucionālo iezīmju uzlabošanai, jo īpaši par pasākumiem, lai palielinātu nodokļu iekasēšanas efektivitāti un panāktu efektīvāku nodokļu iekasēšanu un palielinātu rentabilitāti izdevumu pārraudzībā.11.  Programmā budžeta stratēģija kopumā atbilst vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm, kas iekļautas integrētajās pamatnostādnēs laikam no 2005. līdz 2008. gadam.12.  Attiecībā uz prasībām par sniedzamajiem datiem, kas norādīti konverģences programmu rīcības kodeksā, programmā sniegti visi nepieciešamie un lielākā daļa fakultatīvo datu.[6]Padome kopumā secināja, ka vidēja termiņa budžeta stāvoklis ir stabils un, ja fiskālais stāvoklis 2007.gadā neizrādīsies prociklisks, budžeta stratēģija ir labs fiskālās politikas piemērs, kas atbilst Stabilitātes un izaugsmes paktam. Jebkurā gadījumā būtu saprātīgi saglabāt sev manevrēšanas telpu gadījumam, ja notiktu nelabvēlīgs pavērsiens līdzšinējā izaugsmes gaitā, ko virza dinamiskā mājokļu nozares attīstība.Ņemot vērā iepriekš izklāstīto novērtējumu, jo īpaši prognozes par to izdevumu palielināšanos, kas saistīti ar iedzīvotāju novecošanu, Īrija tiek aicināta turpināt īstenot pasākumus, lai uzlabotu valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējību.Galveno makroekonomikas un budžeta prognožu salīdzinājums2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |Reālais IKP (% izmaiņas) | SP 2006. g. dec. | 5.5 | 5.4 | 5.3 | 4.6 | 4.1 |KOM 2006. g. nov. | 5.5 | 5.3 | 5.3 | 4.3 | n.p. |SP 2006. g. dec. | 4.6 | 4.8 | 5.0 | 4.8 | n.p. |SPCI inflācija (%) | SP 2006. g. dec. | 2.2 | 2.7 | 2.6 | 2.0 | 1.7 |KOM 2006. g. nov. | 2.2 | 2.9 | 2.7 | 2.2 | n.p. |SP 2005. g. dec. | 2.2 | 2.0 | 2.0 | 1.8 | n.p. |Ražošanas apjoma starpība (% no potenciālā IKP) | SP 2006. g. dec.1 | -0.4 | -1.2 | -1.6 | -2.2 | -2.5 |KOM 2006. g. nov.5 | -0.5 | -1.4 | -1.9 | -2.7 | n.p. |SP 2005.g. dec.1 | -1.3 | -1.9 | -2.2 | -2.1 | n.p. |Valsts budžeta bilance (% no IKP) | SP 2006. g. dec. | 1.1 | 2.3 | 1.2 | 0.9 | 0.6 |KOM 2006. g. nov. | 1.1 | 1.2 | 0.9 | 0.4 | n.p. |SP 2005. g. dec. | 0.3 | -0.6 | -0.8 | -0.8 | n.p. |Primārā bilance (% no IKP) | SP 2006. g. dec. | 2.1 | 3.3 | 2.3 | 1.8 | 1.6 |KOM 2006. g. nov. | 2.1 | 2.2 | 1.9 | 1.4 | n.p. |SP 2005. g. dec. | 1.5 | 0.6 | 0.4 | 0.5 | n.p. |Cikliski koriģētā bilance (% no IKP) | SP 2006. g. dec.1 | 1.3 | 2.8 | 1.8 | 1.8 | 1.6 |KOM 2006. g. nov. | 1.3 | 1.7 | 1.6 | 1.5 | n.p. |SP 2005.g. dec. 1 | 0.8 | 0.2 | 0.1 | 0.1 | n.p. |Strukturālā bilance2 (% no IKP) | SP 2006. g. dec.3 | 1.6 | 2.7 | 1.8 | 1.8 | 1.6 |KOM 2006. g. nov.4 | 1.6 | 1.7 | 1.6 | 1.5 | n.p. |SP 2005. g. dec. | 0.8 | 0.2 | 0.1 | 0.1 | n.p. |Valsts kopējais parāds (% no IKP) | SP 2006. g. dec. | 27.4 | 25.1 | 23.0 | 22.4 | 21.9 |KOM 2006. g. nov. | 27.4 | 25.8 | 24.4 | 23.6 | n.p. |SP 2005. g. dec. | 28.0 | 28.0 | 28.2 | 28.3 | n.p. |Piezīmes. 1Komisijas dienestu aprēķini, kuru pamatā ir programmā atrodamā informācija. ² Cikliski koriģētā bilance (kā iepriekšējās rindās), izņemot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus. 3Vienreizēji un citi pagaidu pasākumi 2005. gadā -0,3 % (pieņēmumi: sk. 4. piezīmi, un 0,1 % no IKP 2006. gadā (norādīts programmā); par programmu 2007.-2009. gadam informācija nav sniegta. 4Dati no Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozes par vienreizējiem un citiem pagaidu pasākumiem (-0,3% no IKP 2005. gadā, t.i., pārpalikuma samazinājums). 5Pamatojoties uz attiecīgi 6,1%, 6,3%, 5,8% un 5,2% lēsto potenciālo pieaugumu 2005.-2008. gadā. Avoti: Stabilitātes programma (SP); Komisijas dienestu 2006 gada rudens ekonomikas prognozes (COM); Komisijas dienestu aprēķini. |[1] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regula grozīta ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Visi dokumenti, kas ir minēti šajā tekstā, ir atrodami šādā tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Komisijas paziņojums Eiropadomes pavasara sanāksmē „Lisabonas izaugsmes un nodarbinātības atjaunotās stratēģijas īstenošana — rezultātu gads”, 12.12.2006., COM(2006) 816.[3] Komisijas paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam „Valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējība Eiropas Savienībā”, 12.10.2006., COM(2006) 574 galīgā redakcija, un Eiropas Komisija, Ekonomikas un finanšu lietu ģenerāldirektorāts, (2006.), “The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy No 4/2006.[4] „Specifikācijas par Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanu un pamatnostādnes par stabilitātes un konverģences programmu formātu un saturu”, ko ECOFIN padome atbalstīja 2005. gada 11. oktobrī.[5] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami šādā tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[6] Konkrēti, nav sniegti dati par privātā patēriņa, valsts patēriņa un ieguldījumu deflatoriem, par neto aizdevumiem/ aizņēmumiem privātajā sektorā, valsts izdevumu sadalījumu pa darbībām un valsts parāda krājumu un plūsmu korekcijas sadalījumu.