               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 5.6.2019
            COM(2019) 508 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Grieķijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Grieķijas 2019. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Grieķijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Grieķijas 2019. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību
                  2
               , un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2018. gada 21. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2019. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Komisija 2018. gada 21. novembrī uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Grieķija bija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu “Padomes ieteikums par eurozonas ekonomikas politiku”, kuru Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Ieteikumu par eurozonas ekonomikas politiku (turpmāk “eurozonai adresētais ieteikums”) Padome pieņēma 2019. gada 9. aprīlī.

               (2)Ņemot vērā to, ka Grieķija ir dalībvalsts, kuras valūta ir euro, un ka ekonomiskajā un monetārajā savienībā tautsaimniecības ir savstarpēji cieši saistītas, Grieķijai būtu jānodrošina, ka tiek pilnībā un laikus īstenots eurozonai adresētais ieteikums, kurš atspoguļojas turpmāk sniegtajā 1. un 2. ieteikumā. Konkrētāk, eurozonai adresēto ieteikumu palīdzēs īstenot reformas, kas atbilst pēcprogrammas saistībām, un ar ieguldījumiem saistītās ekonomikas politikas pievēršana konkrētām jomām.

               (3)2019. gada ziņojums par Grieķiju
                  3
                tika publicēts 2019. gada 27. februārī. Tajā tika izvērtēts Grieķijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā bija ietverts arī padziļināts pārskats, kurš veikts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu un kura rezultāti arī tika publicēti 2019. gada 27. februārī
                  4
               . No Komisijas veiktās analīzes secināms, ka Grieķijā pastāv pārmērīga makroekonomikas nelīdzsvarotība. Konstatētā nelīdzsvarotība galvenokārt bija saistīta ar lielo valsts parādu, negatīvo neto starptautisko ieguldījumu pozīciju, augstiem ienākumus nenesošiem kredītiem banku bilancēs un joprojām augsto bezdarba līmeni. Pēdējos gados gan tika sāktas dziļas institucionālās un strukturālās reformas, lai modernizētu ekonomiku un valsts sektoru, taču to ietekme pilnībā būs jūtama tikai pēc daudziem konsekventas īstenošanas gadiem.

               (4)Grieķija 2019. gada 26. aprīlī iesniedza 2019. gada valsts reformu programmu un 2019. gada 30. aprīlī – 2019. gada stabilitātes programmu. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

               (5)Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013
                  5
                23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas ir vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par minētā noteikuma izmantošanu Komisija ir sniegusi norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri saista ESI fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību
                  6
               .

               (6)Uz Grieķiju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa, un tai piemēro pārejas noteikumu par parādu. Tai arī būtu jāsaglabā stabils fiskālais stāvoklis, kas nodrošina atbilstību primārā pārpalikuma mērķim, kurš attiecībā uz 2018. gadu un vidējā termiņā ar 2017. gada 30. jūnija Lēmumu (ES) 2017/1226 noteikts 3,5 % apmērā no IKP
                  7
               . Padome 2018. gada pavasarī Grieķijai neizsniedza konkrētai valstij adresētos ieteikumus saistībā ar Eiropas pusgadu, jo atbilstoši Regulas (ES) Nr. 472/2013
                  8
                12. pantam Grieķija bija atbrīvota no uzraudzības un novērtēšanas Eiropas pusgada ietvaros, tā kā tolaik uz šo valsti attiecās makroekonomikas korekciju programma. Pēcprogrammas periodā Grieķijai ir paredzēta pastiprināta uzraudzība un vienlaikus Grieķijas reintegrācija Eiropas pusgada ekonomikas un sociālās politikas koordinēšanas sistēmā, kā arī paredzēts maksimāli izmantot sinerģiju starp pastiprinātu uzraudzību un Eiropas pusgada procesiem.

               (7)Valdība savā 2019. gada stabilitātes programmā 2019.–2022. gadā plāno nominālo pārpalikumu no 1,1 līdz 1,7 % no IKP. Valdība ir noteikusi vidēja termiņa budžeta mērķi – budžeta pārpalikumu 0,25 % apmērā no IKP strukturālā izteiksmē, sākot no 2020. gada. Pamatojoties uz pārrēķināto strukturālo bilanci
                  9
               , tiek plānots, ka šis vidēja termiņa budžeta mērķis tiks pārsniegts visā programmas periodā, un sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP pakāpeniski samazināsies, 2022. gadā sasniedzot 153,3 %. Makroekonomikas scenārijs, uz kuru balstās minētās budžeta prognozes un kuru ir apstiprinājusi neatkarīga struktūra, ir labvēlīgs. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, sagaidāms, ka strukturālajā bilancē 2019. gadā tiks reģistrēts pārpalikums 1,9 % apmērā no IKP un 2020. gadā 0,8 % apmērā no IKP, – tas pārsniedz vidēja termiņa budžeta mērķi. Tiek prognozēts, ka vispārējās valdības parāds turpinās samazināties un ka 2019. gadā tiks ievērots pārejas noteikums par parādu un 2020. gadā – noteikums par parādu. Kopumā, pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi un līdz ar to neņemot vērā jaunos pasākumus, kas pieņemti pēc tās robeždatuma, tika prognozēts, ka Grieķija 2019. un 2020. gadā izpildīs Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Uz tā paša pamata arī tika uzskatīts, ka Grieķija sasniegs primārā pārpalikuma mērķrādītāju, kas atbilst 3,5 % no IKP un tiek pārraudzīts pastiprinātas uzraudzības sistēmā.

               (8)Stabilitātes programmā un Komisijas 2019. gada pavasara prognozē nav iekļauti jaunie, pastāvīgie pasākumi, kas tika paziņoti un pieņemti neilgi pēc to iesniegšanas datuma un robeždatuma. Komisija lēš, ka šo pasākumu fiskālā ietekme 2019. gadā un turpmākajos gados pārsniegs 1,0 % no IKP. Tiek arī secināts, ka jauno pasākumu pieņemšana rada risku saskaņotā primārā pārpalikuma mērķa sasniegšanai, ko pārrauga pastiprinātas uzraudzības sistēmā un kas noteikts ar 2017. gada 30. jūnija Lēmumu (ES) 2017/1226. Turklāt paredzams, ka jaunie pasākumi samazinās strukturālo bilanci, radot bažas par vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanu 2020. gadā. Tomēr 2019. gada rudenī notiks atkārtota novērtēšana, kurā pārskatīs arī atskaites kritēriju, ko 2020. gadā piemēros neto izdevumu pieauguma tempam. Lai gan tiek prognozēts, ka vispārējās valdības parāds turpinās sarukt, daži riski varētu apdraudēt parāda samazināšanas kritērija izpildi.  Tas būs vēlreiz jāizvērtē rudenī, ņemot vērā jaunpieņemtos pasākumus. Pēc tam, kad sekmīgi noslēdzās Eiropas Stabilizācijas mehānisma finansiālās palīdzības programma, Grieķijai sāka piemērot pēcprogrammas uzraudzības sistēmu, kas ir integrēta Eiropas pusgadā, un pastiprinātu uzraudzību saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 472/2013. Pieņemot lēmumu par pastiprināto Grieķijas uzraudzību
                  10
               , atzīts, ka vidējā termiņā Grieķijai arī turpmāk būs jāpieņem pasākumi, lai novērstu makroekonomikas nelīdzsvarotības cēloņus vai varbūtējos cēloņus, vienlaikus īstenojot strukturālas reformas, kas atbalstītu stabilu un ilgtspējīgu ekonomikas izaugsmi. Grieķija 2018. gada 22. jūnijā Eurogrupā apņēmās turpināt visas galvenās saskaņā ar programmu pieņemtās reformas, līdz tās būs pilnībā pabeigtas. Grieķija ir arī apņēmusies īstenot konkrētas darbības saistībā ar fiskālo un fiskāli strukturālo politiku, sociālo labklājību, finanšu stabilitāti, darba un produktu tirgu, privatizāciju un valsts pārvaldi. Par Grieķiju reizi ceturksnī tiek sagatavots ziņojums, kā tai veicies ar saistību izpildi pastiprinātas uzraudzības režīmā, turklāt uz labvēlīga ziņojuma pamata valstij var reizi sešos mēnešos piemērot parāda samazināšanas pasākumus, kuru vērtība ir 0,7 % no IKP gadā. Eurogrupa 2019. gada aprīlī vienojās, ka tiks īstenota no politikas atkarīgu parāda pasākumu pirmā daļa 970 miljonu EUR apmērā. Trešais pastiprinātās uzraudzības ziņojums, kurā novērtēts Grieķijas progress attiecībā uz saistību izpildi, tika publicēts 2019. gada 5. jūnijā.

               (9)Reformas, kas uzlabo uzņēmējdarbības vidi un iestāžu darba kvalitāti, jo īpaši tiesu sistēmas efektivitāti, veicinātu Grieķijas ekonomikas noturību un uzlabotu maksājumu disciplīnu, turklāt tām vajadzētu būtiski ietekmēt ieguldījumu lēmumus un piesaistīt uzņēmumus. Neraugoties uz nesenajiem uzlabojumiem, Grieķijas tiesu sistēma joprojām saskaras ar problēmām un liecina par neefektivitāti, jo līdz lēmuma pieņemšanai bieži vien paiet pārāk ilgs laiks un iekavētās lietas nelabvēlīgi ietekmē tiesu produktivitāti. Tāpēc ārkārtīgi svarīgi būtu turpināt mērķtiecīgus pasākumus šajā jomā, kā arī veicināt finanšu sistēmas netraucētu darbību un palīdzēt atraisīt ieguldījumu potenciālu.

               (10)Vairākus gadus Grieķijā bija vērojama ieguldījumu nepietiekamība, kuras dēļ ir radies būtisks ieguldījumu iztrūkums. Lai nodrošinātu ilgtermiņa izaugsmi un mazinātu reģionālās atšķirības, būtiski ir palielināt izaugsmi veicinošus ieguldījumus. Ziņojumā par valsti ir noteiktas prioritārās jomas, kurās vajadzīgi publiskā un privātā sektora ieguldījumi.

               (11)Lielāki ieguldījumi izglītībā un apmācībā ir būtiski, lai uzlabotu Grieķijas ražīgumu un sociāli iekļaujošu ilgtermiņa izaugsmi un novērstu šķēršļus izaugsmei inovatīvās nozarēs. Grieķijas izglītības sistēma saskaras ar vairākām problēmām, kas saistītas ar nepietiekamiem resursiem, zemu autonomijas līmeni, nepietiekamiem pamatprasmju (tostarp digitālajā jomā) rezultātiem un prasmju neatbilstību, kas pastāv joprojām. Visos līmeņos kopumā trūkst pārskatatbildības un pārraudzības, kas ir nepieciešamas izglītības sistēmas kvalitātes uzlabošanai. Lai radītu priekšnoteikumus ilgtspējīgai izaugsmei, svarīgi ir veicināt kvalitatīvu un iekļaujošu izglītību un apmācību, veidot ciešākas saiknes starp izglītību un darba tirgus vajadzībām, uzlabot profesionālās izglītības un apmācības pievilcību un palielināt iesaistīšanos mūžizglītībā.

               (12)Grieķijā ir ļoti augsts ilgtermiņa bezdarbnieku īpatsvars (2018. gadā 70 % no bezdarbnieku skaita), turklāt bažas raisa arī augsts jauniešu bezdarbs un zema sieviešu līdzdalība darba tirgū. Būtu jārīkojas, lai uzlabotu nodarbinātības izredzes, veicinātu līdzdalību darba tirgū un apstākļus darbvietu radīšanai. Efektīvs sociālais dialogs un atbildīga sociālā partnerība Grieķijā var veidot vidi, kas ir labvēlīga ilgtspējīgu reformu īstenošanai un līdzdalībai šajā procesā, tādējādi nodrošinot labāku darba tirgus darbību.

               (13)Grieķijai ir raksturīga izteikta ienākumu nevienlīdzība, un sociālo pārvedumu ietekme uz nabadzības riska samazināšanu šajā valstī ir viszemākā visā ES (2017. gadā 15,83 %, salīdzinot ar ES vidējo rādītāju 33,98 %). Ieguldījumiem vajadzētu būt vērstiem uz to, lai uzlabotu piekļuvi iekļaujošiem, cenas ziņā pieejamiem un kvalitatīviem sociālajiem pakalpojumiem, kā arī uz dienas aprūpes centru izveidi. Sociālo iekļautību Grieķijā uzlabotu atbalsts vistrūcīgākajām personām un sociālās integrācijas veicināšana attiecībā uz nabadzības riska apdraudētiem bērniem, personām ar invaliditāti, migrantiem un bēgļiem, vienlaikus pievēršot uzmanību ģeogrāfiskajām atšķirībām.

               (14)Grieķija 2017. gadā sāka vērienīgu primārās veselības aprūpes sistēmas reformu, kurai ir ļoti liela nozīme, lai nodrošinātu piekļuvi veselības aprūpei, un kurai ir vajadzīgi pastāvīgi ieguldījumi ar vietējās veselības aprūpes centru (t. s. TOMY) starpniecību.

               (15)Grieķijas transporta sistēma saskaras ar būtiskām problēmām. Sistēmu lielākoties veido ceļu tīkls, tā lielā mērā ir atkarīga no naftas, un visi galvenie savienojumi ir grupēti ap Atēnu–Saloniku maršrutu. Transporta izmaksas joprojām ir augstas, bet pakalpojumu kvalitāte, intelektisko transporta sistēmu izplatība un drošības standarti vēl ir zemi. Ir vajadzīgi jauni ieguldījumi, lai vairotu multimodālo pārvadājumu izplatību un veicinātu reģionu integrāciju un pilsētattīstību.

               (16)Cieto atkritumu un municipālo un rūpniecisko notekūdeņu apstrāde ir galvenā joma, kurai nepieciešami papildu ieguldījumi, lai valsts vides aizsardzības standarti neatpaliktu no pārējās ES. Cieto atkritumu apsaimniekošana ir būtiska strukturāla problēma, jo Grieķija joprojām lielā mērā paļaujas uz atkritumu apglabāšanu poligonos un mehāniski bioloģisko apstrādi, nevis izmanto modernākas metodes. Turklāt reciklēto sadzīves atkritumu īpatsvars atbilst tikai aptuveni trešdaļai no ES vidējā rādītāja. Ieguldījumi ir vajadzīgi arī tam, lai uzlabotu ūdens attīrīšanu, novērstu gruntsūdeņu sasāļošanos un plūdus, kā arī atjaunotu upju dabisko plūdumu.

               (17)Nepietiekami attīstītā infrastruktūra palielina enerģijas izmaksas uzņēmumiem un mājsaimniecībām un kavē atjaunojamo energoresursu plašāku izmantošanu. Šajā saistībā Grieķijai ir īpašs izaicinājums: salu savienojamība ar elektrotīklu un savienojumi ar kaimiņvalstīm. Tirgus izaugsmi varētu sekmēt komerciālās gāzes infrastruktūras izvēršana. Gan gāzes, gan elektroenerģijas tirgu reformai būtu jācenšas izmantot šīs jaunās infrastruktūras iespējas.

               (18)Ekonomikas un sabiedrības digitālajā pārveidē joprojām ir sarežģījumi, piekļuve ātrdarbīgiem platjoslas tīkliem ir neliela, un digitālās prasmes – krietni zem ES vidējā līmeņa. Grieķijai jāinvestē it īpaši informācijas un komunikāciju tehnoloģijā, arī tālab, lai kompensētu ieguldījumu kritumu krīzes laikā. Nepietiekami ātrdarbīgs platjoslas pieslēgums rada lielus sarežģījumus dinamiskiem, uz eksportu orientētiem uzņēmumiem. Ieguldījumi inovācijā un cilvēku prasmēs nav pietiekami, lai veicinātu ražīguma pieaugumu, un digitālo prasmju trūkums iedzīvotājiem nereti neļauj atrast darbu un kavē inovatīvu uzņēmumu attīstību.

               (19)Ir vajadzīgas atjaunotas pārdomātas specializācijas stratēģijas valsts un reģionālā līmenī, kā arī papildu pasākumi, lai novērstu visaktuālākās nepilnības pētniecības un inovācijas sistēmā, – tādējādi tiktu stimulēti uz tirgu vērstie ieguldījumi pētniecībā un izstrādē, kas joprojām ir zemi un negatīvi ietekmē Grieķijas izaugsmes potenciālu. Zinātniskās izcilības attīstību kavē publiskā sektora pētniecības un izstrādes zemā intensitāte, uz rezultātiem balstītas finansēšanas sistēmas trūkums un vāja saikne starp zinātni un uzņēmējdarbību. Lielāki ieguldījumi ir vajadzīgi arī tam, lai stimulētu tehnoloģiju attīstību, kas pašlaik ir vāja (tas atspoguļojas pavisam nelielā patentu skaitā salīdzinājumā ar citām dalībvalstīm), un pilnībā izmantotu jaunuzņēmumu un augošo uzņēmumu potenciālu.

               (20)Ir nepieciešami ieguldījumi situācijas uzlabošanai pilsētu nelabvēlīgajos rajonos, salās un kalnu apvidos, lai stātos pretim valsts fiziskā kapitāla un cilvēkkapitāla zudumam un kvalitātes kritumam ekonomikas krīzes laikā, turklāt tas ir transversāls jautājums. Īpaša īstermiņa līdz vidēja termiņa prioritāte ir nelabvēlīgo un/vai deindustrializēto teritoriju ilgtspējīga atjaunošana Atēnu-Pirejas un Saloniku konurbācijās un galvenajos perifērijas centros (Patrā, Iraklijā, Larisā, Joanninā, Agrinjā un Halkidā). Starp ilgtermiņa prioritātēm ir ilgtspējīgas ražošanas attīstība, mobilitātes un drošības sistēmu modernizācija, energoefektivitāte un atjaunojamie energoresursi, vides aizsardzība un lielāka izturētspēja pret dabas radītiem riskiem un sociālekonomiskām krīzēm. Nepieciešama arī rīcība, kas orientēta uz sociālo iekļaušanu, migrantu integrāciju, prasmju apgūšanu bezdarba samazināšanas nolūkā un kultūras pasākumiem, kas palielinātu trūcīgo apgabalu pievilcību. Risinot šīs problēmas ar integrētu pilsētvides atjaunošanas stratēģiju palīdzību, rastos maksimālas izredzes sasniegt vislabākos rezultātus ekonomikas, sociālajā un vides jomā.

               (21)ES līdzekļu plānošana laikposmam no 2021. līdz 2027. gadam varētu palīdzēt novērst dažas no ieteikumos norādītajām nepilnībām, jo īpaši jomās, uz kurām attiecas ziņojuma par valsti D pielikums
                  11
               . Tas ļautu Grieķijai optimāli izlietot šos līdzekļus norādītajās nozarēs, ņemot vērā reģionālās atšķirības. Fondu pārvaldības administratīvās spējas stiprināšana ir svarīgs faktors, lai ieguldījumiem būtu rezultāti.

               (22)Komisija 2019. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Grieķijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2019. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī izvērtējusi 2019. gada stabilitātes programmu un 2019. gada valsts reformu programmu. Tā ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas nodrošināšanā Grieķijā, bet arī to, kādā mērā tās atbilst Savienības noteikumiem un norādēm. Tas darīts nolūkā nostiprināt Savienības vispārējo ekonomikas pārvaldību, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (23)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2019. gada stabilitātes programmu, un saskaņā ar tās atzinumu ir sagaidāms, ka Grieķija atbildīs Stabilitātes un izaugsmes paktam.

               (24)Padome ir izskatījusi 2018. gada valsts reformu programmu un 2018. gada stabilitātes programmu, ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo novērtējumu. Padomes ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1. un 2. ieteikumā. Minētie ieteikumi arī veicina pirmo četru eurozonai adresēto ieteikumu īstenošanu,

               AR ŠO IESAKA Grieķijai 2019. un 2020. gadā rīkoties šādi.

               1.Panākt ilgtspējīgu ekonomikas atlabšanu un novērst pārmērīgo makroekonomikas nelīdzsvarotību, turpinot un pabeidzot reformas saskaņā ar pēcprogrammas saistībām, kuru uzņemšanās notika Eurogrupā 2018. gada 22. jūnijā.

               2.Ar ieguldījumiem saistīto ekonomikas politiku vērst uz ilgtspējīgu transportu un loģistiku, vides aizsardzību, energoefektivitāti, atjaunojamo energoresursu un starpsavienojumu projektiem, digitālajām tehnoloģijām, pētniecību un izstrādi, izglītību, prasmēm, nodarbināmību, veselību un pilsētu teritoriju atjaunošanu, ņemot vērā reģionālās atšķirības un sociālās iekļaušanas vajadzības.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

                     (3)

                        SWD(2019) 1007 final.

                     (4)

                        COM(2019) 150 final.

                     (5)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        Padomes Īstenošanas lēmums (ES) 2017/1226 (2017. gada 30. jūnijs), ar kuru groza Īstenošanas lēmumu (ES) 2016/544, ar ko apstiprina Grieķijas makroekonomikas korekciju programmu (2015/1411) (OV L 174, 7.7.2017., 22. lpp.).

                     (8)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 472/2013 (2013. gada 21. maijs) par to eurozonas dalībvalstu ekonomiskās un budžeta uzraudzības pastiprināšanu, kurās ir vai kurām draud nopietnas finanšu stabilitātes grūtības (OV L 140, 27.5.2013., 1. lpp.).

                     (9)

                        Cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un pagaidu pasākumus, ko Komisija pārrēķina, izmantojot vispārpieņemtu metodoloģiju.

                     (10)

                        Komisijas Īstenošanas lēmums (ES) 2018/1192 (2018. gada 11. jūlijs) par pastiprinātas uzraudzības aktivizēšanu Grieķijā (OV L 211, 22.8.2018., 1. lpp.) un Komisijas Īstenošanas lēmums (ES) 2019/338 (2019. gada 20. februāris) par pastiprinātas uzraudzības pagarināšanu Grieķijā (OV L 60, 28.2.2019., 17. lpp.).

                     (11)

                        SWD(2019) 1007 final.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 5.6.2019
            COM(2019) 520 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Austrijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Austrijas 2019. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Austrijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Austrijas 2019. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2018. gada 21. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, sākot 2019. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Komisija pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija proklamēja 2017. gada 17. novembrī. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Komisija 2018. gada 21. novembrī uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Austrija nebija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu “Padomes ieteikums par eurozonas ekonomikas politiku”, kuru Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Ieteikumu par eurozonas ekonomikas politiku (turpmāk “eurozonai adresētais ieteikums”) Padome pieņēma 2019. gada 9. aprīlī.

               (2)Ņemot vērā to, ka Austrija ir dalībvalsts, kuras valūta ir euro, un ka ekonomiskajā un monetārajā savienībā tautsaimniecības ir savstarpēji cieši saistītas, Austrijai būtu jānodrošina, ka tiek pilnībā un laikus īstenots eurozonai adresētais ieteikums, kurš atspoguļojas turpmāk sniegtajā 1. līdz 3. ieteikumā. Jo īpaši ar ieguldījumiem saistītās ekonomikas politikas virzīšana uz noteiktajām nozarēm palīdzēs izpildīt otro eurozonai adresēto ieteikumu attiecībā uz atbalstu ieguldījumiem, savukārt ieteikums novirzīt nodokļus no darbaspēka sniegts ar mērķi palīdzēt izpildīt trešo eurozonai adresēto ieteikumu attiecībā uz darba tirgus darbību.

               (3)2019. gada ziņojums par Austriju
                  2
                tika publicēts 2019. gada 27. februārī. Tajā bija izvērtēts, kā Austrija īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2018. gada 13. jūlijā, kādi turpmākie pasākumi ir veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem un kāds bijis Austrijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu.

               (4)Austrija savu 2019. gada valsts reformu programmu un 2019. gada stabilitātes programmu iesniedza 2019. gada 24. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

               (5)Attiecīgie šai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus (“ESI fondi”) 2014.–2020. gada plānošanas periodam. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013
                  3
                23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas ir vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par minētā noteikuma izmantošanu Komisija ir sniegusi Norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri saista ESI fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību
                  4
               .

               (6)Uz Austriju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa, un tai piemēro noteikumu par parādu. Saskaņā ar 2019. gada valsts reformu programmu valdība prognozē, ka nominālā bilance uzlabosies – pārpalikums, kas 2018. gadā bija 0,1 % apmērā no IKP, sasniegs 0,3% no IKP 2019. gadā un tad pamazām samazināsies līdz līdzsvarotam budžeta stāvoklim 2023. gadā. Pamatojoties uz pārrēķināto strukturālo bilanci
                  5
               , vidēja termiņa budžeta mērķis – strukturālais deficīts 0,5 % apmērā no IKP – joprojām ir pārsniegts visā plānošanas periodā. Saskaņā ar stabilitātes programmu sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP pakāpeniski samazināsies no 73,8 % no IKP 2018. gadā līdz 59,8 % no IKP 2023. gadā. Minēto budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir labvēlīgs. Ar vidēja termiņa budžeta plānošanu saistītie riski šķiet mēreni un galvenokārt attiecas uz paziņoto valsts pārvaldes izmaksu ietaupījumu īstenošanu, ko paredzēts izmantot, lai finansētu darbinieku un uzņēmumu ienākuma nodokļa plānoto reformu.

               (7)Padome 2018. gada 13. jūlijā ieteica Austrijai 2019. gadā sasniegt vidēja termiņa budžeta mērķi, ņemot vērā pielaidi saistībā ar ārkārtējiem apstākļiem, kuru dēļ atļauta pagaidu novirze. Tas atbilst valdības neto primāro izdevumu maksimālajam nominālā pieauguma tempam
                  6
                2,9 % apmērā, kas atbilst strukturālās bilances uzlabojumam par 0,3 % no IKP. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, tiek prognozēts, ka strukturālā bilance uzlabosies no 0,1 % no IKP 2019. gadā līdz 0,0 % no IKP 2020. gadā, tādējādi pārsniedzot vidēja termiņa budžeta mērķi. Tiek prognozēts, ka Austrija 2019. un 2020. gadā izpildīs noteikumu par parādu. Kā kopumā uzskata Padome, sagaidāms, ka Austrija 2019. un 2020. gadā ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.

               (8)Ilgtermiņā Austrijā pastāv vidējas nozīmības riski fiskālai stabilitātei. Šie riski ir saistīti ar prognozēto publisko izdevumu pieaugumu veselības aprūpes, ilgtermiņa aprūpes un pensiju jomā. Lai gan veselības aprūpes pakalpojumu pieejamības līmenis Austrijā kopumā ir augsts, tiek prognozēts, ka publiskie izdevumi veselības aprūpes jomā līdz 2070. gadam palielināsies par 1,3 procentpunktiem, sasniedzot 8,3 % no IKP un tādējādi pārsniedzot ES vidējo rādītāju, 0,9 procentpunktus. Tiek prognozēts, ka publiskie izdevumi ilgtermiņa aprūpes jomā līdz 2070. gadam divkāršosies – no 1,9 % līdz 3,8 % no IKP. Ar 2017. gada Finanšu izlīdzināšanas likumu ieviešot izdevumu maksimālo apjomu un veicot primārās veselības aprūpes reformu, kuras mērķis ir mazināt atkarību no slimnīcu nozares, Austrija ir sākusi risināt ilgtspējas problēmu. Nesen pieņemtais Likums par sociālā nodrošinājuma organizāciju var radīt ietaupījumus pārvaldības un administratīvo izmaksu jomā, bet, to ieviešot, radīsies sākotnējās izmaksas. Kvalitāti un izmaksu efektivitāti vēl vairāk sekmētu efektīvāks publiskais iepirkums (piemēram, ES mēroga konkursi, ar cenu nesaistītu kritēriju izmantošana līgumu slēgšanas tiesību piešķiršanai un piedāvājumu apkopošana pāri reģionu robežām) un e-veselības risinājumu plašāka izmantošana.  Ilgtermiņa aprūpes jomā ir sagaidāms, ka nesenie politikas pasākumi – piemēram, lēmums atcelt prasību, ka stacionārās ilgtermiņa aprūpes finansēšanai pacientiem jāizmanto savi privātie līdzekļi, – drīzāk palielinās, nevis ierobežos izdevumus.

               (9)Pensiju izdevumi maksimumu, t.i., 1,2 procentpunktus no IKP virs 2016. gada atsauces rādītāja, sasniegtu 2036. gadā. Ar iepriekšējām reformām tika veiksmīgi nodrošināti stimuli pensionēties vēlāk (faktiskais darba tirgus atstāšanas vecums laikā no 2014. līdz 2017. gadam ir palielinājies par aptuveni 1,5 gadiem vīriešiem un par 1 gadu sievietēm). Tomēr atšķirība starp tiesību aktos noteikto un faktisko pensionēšanās vecumu joprojām pastāv; būtu jāveicina darba dzīves paildzināšana. Turklāt, koriģējot gan minimālo priekšlaicīgas pensionēšanās vecumu, gan minimālo likumā noteikto pensionēšanās vecumu, būtu iespējams efektīvāk paaugstināt ilgtermiņa ilgtspējību novecojošas sabiedrības kontekstā. Automātiskas saiknes ieviešana starp likumā noteikto pensionēšanās vecumu un paredzamā mūža ilguma pieaugumu varētu samazināt publiskos izdevumus pensijām. Tiek lēsts, ka šāds samazinājums 2016.-2070. gadā sasniegtu 2,4 procentpunktus no IKP, tādējādi kompensējot pieaugumu, kas rastos nemainīgas politikas rezultātā.

               (10)Austrijas fiskālā federālisma rezultātā vietējā līmenī pastāv būtiska neatbilstība starp izdevumu veikšanas un ieņēmumu palielināšanas kompetencēm. Tā vietā, lai paļautos uz nodokļu autonomiju, vietējā līmeņa budžetiem tiek izmantota sarežģīta nodokļu dalīšanas un starpvaldību pārvedumu sistēma. Tas mazina gan fiskālo pārredzamību, gan politisko pārskatatbildību un rada maz stimulu publisko izdevumu efektivitātes nodrošināšanai. Ar 2017. gada Starpvaldību fiskālo attiecību likumu tika ieviestas vairākas izmaiņas, lai racionalizētu fiskālās attiecības starp dažādiem valdības līmeņiem. Izmaiņas ietver kopīgo nodokļu sadales vienkāršošanu, to, ka federālajām zemēm tiek piešķirti pašām savi ieņēmumu avoti, un vienošanos par turpmākām reformām attiecībā uz likumdošanas un izpildes pienākumu pārredzamāku sadalījumu starp valdības līmeņiem. Par pēdējo runājot, “Kompetenču sakārtošanas pakete” (Kompetenzbereinigungspaket) ir pirmais solis ceļā uz atbildības jomu atsaistīšanu, jo ar to kopējās politikas jomas tiek pārdalītas vai nu (ekskluzīvi) federālajā, vai arī federālo zemju (Länder) līmenī, kā arī tiek mazinātas savstarpējās piekrišanas tiesības. Tomēr likums ietekmē tikai ierobežotu skaitu politikas jomu.

               (11)Austrijas nodokļu struktūru raksturo liels nodokļu slogs darbaspēkam (algas nodokļi un sociālā nodrošinājuma iemaksas). Paredzams, ka tas laika gaitā pieaugs, ja ienākumu kategorijas netiks indeksētas atbilstoši inflācijai. 2017. gadā darbaspēka nodokļu īpatsvars kopējos nodokļu ieņēmumos, sasniedzot 55,3 %, bija viens no augstākajiem ES (vidējais rādītājs: 49,7 %). Nesenās reformas, piemēram, sociālā nodrošinājuma iemaksu samazināšana zemu atalgotiem darba ņēmējiem un darba devējiem, kā arī jaunā Familienbonus Plus nodokļu atvieglojuma piešķiršana strādājošiem vecākiem, ir palīdzējušas mazināt nodokļu īpatsvaru darbaspēka izmaksās. Vēl pastāv arī iespēja pārorientēt nodokļu struktūru uz tādiem avotiem, kas atbalsta iekļaujošāku un ilgtspējīgāku izaugsmi. Jo īpaši tiek konstatēts, ka periodiskie īpašuma nodokļi salīdzinoši labi veicina izaugsmi un ir progresīvi, jo personām ar lielākiem ienākumiem, visticamāk, būs vairāk vērtīgāks mājoklis. Tomēr būtiski novecojušas nodokļu bāzes dēļ ieņēmumi no periodiskajiem īpašuma nodokļiem Austrijā joprojām ir zemi un ievērojami zem ES vidējā rādītāja. Nodokļu bāzes pārvērtēšana palīdzētu radīt lielākus ieņēmumus un risināt taisnīguma jautājumus, kas rodas, ja zemes/nekustamā īpašuma vērtības ir atsaistītas no tirgus cenām. Efektīvi, labi pārdomāti un ar labklājības līmeni saistīti nodokļi arī varētu padarīt nodokļu sistēmu taisnīgāku, jo īpaši ņemot vērā Austrijā vērojamo pārsteidzošo nevienlīdzību labklājības līmeņa ziņā un to, ka nepastāv mantojuma un dāvinājuma nodokļi. Visbeidzot, vides nodokļi palīdz internalizēt ārējās izmaksas, ko rada resursu izmantošanas un piesārņojošu darbību negatīvā ietekme uz veselību un klimatu. Šajā kontekstā būtu jāpārskata šādām darbībām patlaban piemērotais labvēlīgais nodokļu režīms.

               (12)Situācija darba tirgū uzlabojas, tomēr cilvēkkapitāla neizmantotais potenciāls kavē produktivitāti un ilgtermiņa izaugsmi, un pārmaiņas ir vajadzīgas jo īpaši situācijā attiecībā uz sievietēm, mazkvalificētiem darba ņēmējiem, gados vecākiem darba ņēmējiem un migrantu izcelsmes personām. Neraugoties uz sieviešu vispārējo augsto nodarbinātības līmeni (2018. gadā Austrijā tas bija 71,7 % salīdzinājumā ar ES rādītāju 67,4 %), pilna laika nodarbinātības līmenis joprojām ir diezgan zems. Sieviešu nepilna laika nodarbinātības līmenis ievērojami pārsniedz ES vidējo rādītāju (2018. gadā Austrijā tas bija 47,6 % salīdzinājumā ar ES rādītāju 30,8 %); tas galvenokārt ir saistīts ar nepietiekamām bērnu pieskatīšanas iespējām un to, ka liels ir  tādu sieviešu īpatsvars, kuras veic neapmaksātus aprūpes pienākumus. Šobrīd pieejamās bērnu aprūpes pakalpojumu un ar ģimeni saistīto atvaļinājumu izmantošanas iespējas nenodrošina sieviešu un vīriešu iespēju vienlīdzību darba tirgū. Papildu ieguldījumi, lai nodrošinātu izmaksu ziņā pieejamus pilna laika bērnu aprūpes pakalpojumus un pagarinātās dienas skolas, dotu iespēju vairāk sievietēm strādāt pilnu slodzi, palīdzētu labāk izmantot sieviešu potenciālu darba tirgū un uzlabotu produktivitāti un iekļaujošu ilgtermiņa izaugsmi. Nepilna laika nodarbinātība sieviešu vidū arī izskaidro to, kāpēc tik lielas ir nekoriģētās vīriešu un sieviešu darba samaksas atšķirības, kas joprojām manāmi pārsniedz ES vidējo rādītāju (2017. gadā Austrijā 19,9 % salīdzinājumā ar ES rādītāju 16,0 %). Citi šo atšķirību ietekmējoši nozīmīgi faktori ir pārāk liels sieviešu īpatsvars zemu atalgotās nozarēs, segregācija saistībā ar izglītības izvēli, nepietiekama sieviešu pārstāvība vadības un uzraudzības amatos un karjeras pārtraukumi. Kopumā ievērojamā atšķirība pensiju ienākumos atkarībā no dzimuma (2017. gadā Austrijā tā bija 40,5 % apmērā salīdzinājumā ar ES rādītāju 35,2 %) lielā mērā izriet no šīs ar dzimumu saistītās ienākumu nevienlīdzības darba dzīves laikā. Turklāt maznodarbinātās personas, no kurām lielākā daļa ir sievietes, nesaņem bezdarbnieka pabalstu. Augsts bezdarba līmenis mazkvalificētu darba ņēmēju vidū norāda uz nepietiekami izmantotu darba tirgus potenciālu. Vairāk nekā 44 % no visiem bezdarbniekiem ir ieguvuši tikai pamatskolas (Pflichtschule) izglītību. Aktīva darba tirgus politika, kas lielāku cilvēku skaitu motivētu strādāt vai meklēt darbu, tostarp izmantot mūžizglītības iespējas, joprojām ir svarīga, lai būtu iespējams realizēt migrantu izcelsmes darba ņēmēju un pieaugušo ar zemu kvalifikāciju potenciālu. Sociālo partneru iesaistīšana šo politisko lēmumu pieņemšanas procesā (lai arī tradicionāli spēcīga) ir bijusi problemātiska.

               (13)Kvalificēta darbaspēka trūkums liecina par nepieciešamību vairāk ieguldīt vispārējā izglītībā un apmācībā. Nelabvēlīgā situācijā esošu skolēnu rezultāti nav uzlabojušies. Starp skolēniem ar migrantu izcelsmi un pārējiem skolēniem šajā ziņā joprojām pastāv lielas atšķirības. 2016. gadā veikto valsts līmeņa pārbaužu rezultāti liecināja par to, ka pamatprasmju līmenis ir problemātisks, jo aptuveni viena ceturtā daļa 8. klases skolēnu neatbilst vai tikai daļēji atbilst izglītības standartiem attiecībā uz vācu valodas apguvi. Skolēniem ar vāju sociālekonomisko un/vai migrantu izcelsmi valsts līmeņa pārbaužu rezultāti nav īpaši uzlabojušies. Arī nesen notikušo starptautiska līmeņa pārbaužu rezultāti apstiprināja to, ka zemāka sociālekonomiskā stāvokļa vai migrantu izcelsmes skolēni lasītprasmes ziņā arvien vairāk atpaliek no pārējiem. Starptautiskās skolēnu novērtēšanas programmas ietvaros iegūtie Austrijā dzimušo skolēnu rezultāti pārsniedza pirmās paaudzes migrantu izcelsmes skolēnu rezultātus tādā apmērā, kas ir līdzvērtīgs gandrīz 3 skološanās gadiem. Nesenās izglītības reformas daļēji mazina iepriekšējo reformu efektivitāti un neatbilst ES un OECD paraugpraksei. Šajā kontekstā jāmin, ka pagarinātās dienas skolas iespēju paplašināšana ir palēninājusies un kopumā vispārējās izglītības sistēmā arvien intensīvāk tiek praktizēta skolēnu sadalīšana klasēs atkarībā no sekmēm. Ir vajadzīgi ieguldījumi, lai novērstu to, ka izglītības rezultātu atšķirību iemesls ir zemāks sociālekonomiskais stāvoklis vai migrantu izcelsme. Austrijas iedzīvotāju digitālās prasmes pārsniedz ES vidējo līmeni, tomēr tā šajā ziņā atpaliek no valstīm, kas sasniegušas vislabākos rezultātus. Tautsaimniecībā aizvien vairāk trūkst kvalificētu IT darbinieku, jo datorzinību studiju absolventu skaits nav pietiekams, lai segtu pieaugošo pieprasījumu.

               (14)Austrija veic lielus ieguldījumus pētniecībā un izstrādē, un tai ir vērienīgi valsts mērķi šajā ziņā. Tomēr devums zinātnes un inovācijas jomā nesasniedz ES “inovācijas līderu” līmeni
                  7
               . Pētniecībā un izstrādē veikto ieguldījumu palielinājums pilnā mērā neizpaužas inovācijas rezultātos un ražīguma pieaugumā. Austrija uzrāda vājus rezultātus attiecībā uz nodarbinātību strauji augošos novatoriskos uzņēmumos. Ieguldījumi pētniecībā un izstrādē būtu lietderīgāki, ja tie pilnībā tiktu izmantoti zinātnes izcilības veicināšanai un revolucionāru inovāciju radīšanai. Tālab būtu jāstiprina saikne starp zinātni un uzņēmējdarbību un jāveicina sadarbība starp dažādiem reģioniem un ar citām valstīm attiecībā uz pārdomātas specializācijas prioritātēm. Turklāt turpmāki ieguldījumi varētu radīt ievērojamu produktivitātes pieaugumu un inovācijas rezultātus, tostarp attiecībā uz ekoinovācijām, mazo un vidējo uzņēmumu inovācijas spējām un savstarpēji papildinošiem nemateriālajiem aktīviem.

               (15)Lai gan progress digitalizācijas jomā Austrijā kopumā pārsniedz ES vidējo rādītāju, tas tomēr nesasniedz ES “inovācijas līderu” līmeni. Tas attiecas gan uz digitālo tehnoloģiju izmantošanu, gan uz to izstrādi. Austrijas informācijas un tehnoloģiju nozare ir salīdzinoši neliela un nav piedzīvojusi tādu izaugsmi kā līdzīgas nozares tajās valstīs, kuras ir “inovācijas līderes”. Turklāt lauku teritorijām nav nodrošināta ātrdarbīga savienojamība, un tas palielina starp reģioniem esošo atšķirību digitalizācijas un inovācijas spēju jomā. Pastāv arī būtiskas nepilnības attiecībā uz digitālo infrastruktūru skolās, piemēram, bezvadu lokālo tīklu pārklājuma ziņā. Austrijas vispārējās digitalizācijas stratēģijas atkārtota izvēršana sniedz iespēju pieņemt mērķus un rādītājus, kā arī uzraudzīt progresu saistībā ar nepieciešamajiem publiskajiem un privātajiem ieguldījumiem digitalizācijā.

               (16)Energoefektivitātes paaugstināšana un atjaunojamo energoresursu īpatsvara palielināšana stiprinātu Austrijas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un palīdzētu sasniegt 2030. gadam nospraustos valsts mērķus klimata un enerģētikas jomā. Pieejamie risinājumi tiek izmantoti tikai sporādiski, un valsts ieguldījumi pētniecībā un izstrādē vides un enerģētikas jomā nesasniedz ES vidējo rādītāju. Energoefektivitātes uzlabošana un atjaunojamo energoresursu izmantošana mazos un vidējos uzņēmumos palīdzētu samazināt enerģijas patēriņu. Ieguldījumi ēku renovācijā, atjaunojamo energoresursu elektroenerģijas ražošanā un ilgtspējīgā mobilitātē varētu būtiski stimulēt Austrijas ekonomiku. Pārejai uz aprites ekonomiku ir vajadzīga vispārēja stratēģija un lielāki uzņēmumu ieguldījumi.

               (17)Neraugoties uz neseno pieauguma tendenci saistībā ar labvēlīgo ekonomisko situāciju, Austrijai vēl nav izdevies panākt jaunu kopējās faktoru produktivitātes pieaugumu, kas ir galvenais ekonomikas izaugsmes un konkurētspējas virzītājspēks, un izrauties no desmit gadus ilgušās stagnācijas šajā jomā. Mehānismi produktivitātes pieauguma sekmēšanai ir saistīti ar uzņēmumu digitalizāciju, uzņēmumu izaugsmi un konkurenci pakalpojumu jomā. Austrijas lielākie uzņēmumi digitālās tehnoloģijas un uzņēmējdarbības modeļus ievieš pietiekamā tempā, bet mazākie uzņēmumi šajā ziņā atpaliek. Mazo uzņēmumu, tostarp mikrouzņēmumu, digitalizācija ir īpaši svarīga, jo tie veido Austrijas ekonomikas mugurkaulu. Programmas KMU Digital ievērojamais apguves līmenis liecina par pieprasījumu un par mazo un vidējo uzņēmumu ieinteresētību saņemt konsultācijas par digitalizāciju. Būtu noderīgi pagarināt šīs programmas darbības laiku un izvērst to plašāk, un arī turpmāk politikas uzmanības centrā izvirzīt uzņēmējdarbības digitalizāciju saskaņā ar Austrijas vispārējo digitalizācijas stratēģiju.

               (18)Austrijā joprojām pastāv strukturālas problēmas, kas kavē uzņēmumu, jo īpaši ļoti novatorisku uzņēmumu, darbības sākšanu un paplašināšanu. Attiecībā uz nodarbinātību strauji augošos novatoriskos uzņēmumos Austrija atpaliek no līdzīgām ES valstīm. Tas norāda uz nepieciešamību uzlabot apstākļus novatorisku uzņēmumu paplašināšanai, ko joprojām kavē tādi faktori kā riska kapitāla vide, kas nav tik attīstīta un daudzveidīga kā tajās valstīs, kuras ir “inovācijas līderes”. Vājā vieta ir finansējuma iespējas vēlākos posmos, piemēram, attiecībā uz riska kapitālu un publiskā kapitāla tirgu pieejamību augošiem uzņēmumiem. Solis pareizajā virzienā ir jaunizveidotais mazo un vidējo uzņēmumu segments Vīnes biržā. Straujas izaugsmes uzņēmumi ir būtiski jaunu tehnoloģiju un uzņēmējdarbības modeļu (tostarp digitālo tehnoloģiju un uzņēmējdarbības modeļu) izplatīšanai un līdz ar to arī produktivitātes pieaugumam.

               (19)Austrijā pastāv ievērojami šķēršļi piekļuvei un ierobežojoši noteikumi attiecībā uz uzņēmējdarbības pakalpojumu sniegšanu un darbošanos reglamentētās profesijās. Šeit minamas īpašas kapitāla turējuma prasības, plašs rezervēto darbību klāsts un starpdisciplināri ierobežojumi. Regulatīvie šķēršļi, jo īpaši attiecībā uz veikalu ikdienas darbību, ir viens no Austrijas mazumtirdzniecības nozares salīdzinoši vājās attīstības iemesliem.  Spiedīga problēma, ar ko joprojām saskaras Austrijas uzņēmumi, ir lielais administratīvais slogs. Turpmāki centieni samazināt slogu un plānotā Austrijas Tirdzniecības licenču likuma (Gewerbeordnung) izvērtēšana ir nozīmīgi instrumenti uzņēmējdarbības vides uzlabošanai. Lielāka konkurence pakalpojumu nozarē palīdzētu arī risināt Austrijas problēmas saistībā ar digitālo tehnoloģiju un uzņēmējdarbības modeļu izplatīšanu.

               (20)ES līdzekļu izmantojuma plānošana laikposmam no 2021. līdz 2027. gadam varētu palīdzēt novērst dažus no ieteikumos konstatētajiem trūkumiem, jo īpaši tajās jomās, uz kurām attiecas ziņojuma par valsti D pielikums
                  8
               . Tas ļautu Austrijai optimāli izmantot šos līdzekļus attiecībā uz apzinātajām nozarēm, ņemot vērā reģionālās atšķirības.

               (21)Komisija 2019. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Austrijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2019. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2019. gada stabilitātes programmu un 2019. gada valsts reformu programmu un pasākumus, ko Austrija veikusi pēc ieteikumiem, kuri šai valstij bija adresēti iepriekšējos gados. Tā ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas nodrošināšanā Austrijā, bet arī to, kādā mērā tās atbilst Savienības noteikumiem un norādēm. Tas darīts nolūkā nostiprināt Savienības vispārējo ekonomikas pārvaldību, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (22)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2019. gada stabilitātes programmu, un saskaņā ar tās atzinumu
                  9
                ir sagaidāms, ka Austrija atbildīs Stabilitātes un izaugsmes paktam.

               AR ŠO IESAKA Austrijai 2019. un 2020. gadā rīkoties šādi.

               1.Nodrošināt veselības, ilgtermiņa aprūpes un pensiju sistēmu ilgtspēju, tostarp koriģēt likumā noteikto pensionēšanās vecumu, ņemot vērā paredzamo dzīves ilguma rādītāju palielināšanos. Vienkāršot un racionalizēt fiskālās attiecības un kompetences starp valdības līmeņiem un saskaņot atbildību par finansējumu un tēriņiem.

               2.Novirzīt nodokļus no darbaspēka uz tādiem avotiem, kas vairāk atbalsta iekļaujošu un ilgtspējīgu izaugsmi. Atbalstīt pilna laika nodarbinātību sieviešu vidū, tostarp uzlabojot situāciju bērnu aprūpes pakalpojumu jomā, un sadarbībā ar sociālajiem partneriem uzlabot darba tirgus rezultātus attiecībā uz mazkvalificētiem darbiniekiem. Paaugstināt pamatprasmju līmeni nelabvēlīgā situācijā esošām grupām, tostarp personām ar migrantu izcelsmi.

               3.Ar ieguldījumiem saistītu ekonomikas politiku koncentrēt uz pētniecību un izstrādi, inovāciju, digitalizāciju un ilgtspēju, ņemot vērā reģionālās atšķirības. Atbalstīt produktivitātes pieaugumu, stimulējot uzņēmumu digitalizāciju un uzņēmumu izaugsmi un mazinot regulatīvos šķēršļus pakalpojumu nozarē.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        SWD(2019) 1019 final.

                     (3)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

                     (4)

                        COM(2014) 494 final.

                     (5)

                        Cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un pagaidu pasākumus, ko Komisija pārrēķina, izmantojot vispārpieņemtu metodiku.

                     (6)

                        Valdības neto primāros izdevumus veido kopējie valdības izdevumi, izņemot procentu izdevumus, izdevumus saistībā ar Savienības programmām, kas ir pilnībā izlīdzināti ar ieņēmumiem no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas saistībā ar bezdarbnieku pabalstu izdevumiem. Valsts finansētā bruto pamatkapitāla veidošanas līmenis ir izlīdzināts četru gadu laikposmā. Ir ņemti vērā tiesību aktos paredzētie diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu jomā ir atskaitīti.

                     (7)

                        Kā noteikts Eiropas inovācijas rezultātu pārskatā par 2018. gadu – inovācijas līderes: SE, DK, FI, NL, UK, LU spēcīgas novatores: DE, BE, IE, AT, FR, SI.

                     (8)

                        SWD(2019) 1019 final.

                     (9)

                        Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) No 1466/97 5. panta 2. punktu.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 5.6.2019
            COM(2019) 511 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Horvātijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Horvātijas 2019. gada konverģences programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Horvātijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Horvātijas 2019. gada konverģences programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību
                  2
               , un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2018. gada 21. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2019. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Komisija 2018. gada 21. novembrī uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Horvātija bija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (2)2019. gada ziņojums par Horvātiju
                  3
                tika publicēts 2019. gada 27. februārī. Tajā bija izvērtēts, kā Horvātija īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2018. gada 13. jūlijā, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Horvātijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā bija ietverts arī padziļināts pārskats, kurš veikts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu un kura rezultāti arī tika publicēti 2019. gada 27. februārī
                  4
               . No Komisijas veiktās analīzes secināms, ka Horvātijā pastāv makroekonomikas nelīdzsvarotība, kas saistīta ar valsts, privātā un ārējā parāda augsto līmeni zemas potenciālās izaugsmes kontekstā. Tomēr pēdējos gados nelīdzsvarotība ir samazinājusies stabilas nominālās izaugsmes un piesardzīgas fiskālās politikas ietekmē. Negatīvā neto ārējā pozīcija ir uzlabojusies tekošā konta pārpalikuma rezultātā. Valsts parāds kopš maksimālā līmeņa sasniegšanas 2015. gadā ir ievērojami samazinājies. Notiek privātā sektora parāda īpatsvara samazināšana, lai gan ir paredzams, ka tās temps samazināsies, jo kredītu pieaugums un ieguldījumi atgūstas. Finanšu sektors ir labi kapitalizēts un rentabls, bet ienākumus nenesošo aizdevumu īpatsvars — lai gan tas samazinās — joprojām ir augsts. Politikas rīcība ir pastiprināta, bet, lai stiprinātu ekonomikas noturību, izšķiroša nozīme ir pamatīgai strukturālo pasākumu īstenošanai. Lai gan ir panākts zināms progress, ekonomikas un valdības finanšu statistikas precizitātes un savlaicīguma ziņā joprojām pastāv problēmas.

               (3)Horvātija savu 2019. gada valsts reformu programmu un 2019. gada konverģences programmu iesniedza 2019. gada 18. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

               (4)Attiecīgie šai valstij adresētie ieteikumi ir zināmā mērā ņemti vērā, plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus (“ESI fondi”) 2014.–2020. gada plānošanas periodam. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013
                  5
                23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas ir vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par minētā noteikuma izmantošanu Komisija ir sniegusi Norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri saista ESI fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību
                  6
               .

               (5)Uz Horvātiju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa, un tai piemēro noteikumu par parādu. Pēc vispārējās valdības budžeta pārpalikuma 0,2 % apmērā no IKP 2018. gadā, 2019. gada konverģences programmā paredzēts, ka nominālā bilance pasliktināsies līdz -0,3 % no IKP 2019. gadā un tad pakāpeniski uzlabosies, sasniedzot pārpalikumu 0,8 % apmērā no IKP 2022. gadā. Pamatojoties uz pārrēķināto strukturālo bilanci
                  7
               , visā programmas periodā plānots turpināt pārsniegt vidējā termiņa budžeta mērķi, kas no strukturālā deficīta 1,75 % apmērā no IKP 2019. gadā ir mainīts uz 1 % no IKP 2020. gada. Saskaņā ar 2019. gada konverģences programmu sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP samazināsies no 71,6 % no IKP 2019. gadā līdz 68,5 % 2020. gadā un turpinās samazināties līdz 62 % 2022. gadā. Minēto budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams. Tomēr plānotie budžeta mērķi šķiet piesardzīgi. Komisijas 2019. gada pavasara prognozē paredzēts, ka vispārējās valdības bilance 2019. un 2020. gadā būs attiecīgi 0,1 % un 0,5 % no IKP. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, paredzams, ka strukturālā bilance būs -0,8 % apmērā no IKP 2019. gadā un -0,5 % apmērā no IKP 2020. gadā, kas pārsniedz vidēja termiņa budžeta mērķi. Saskaņā ar prognozēm Horvātija 2019. un 2020. gadā izpildīs noteikumu par parādu. Kopumā Padome uzskata, ka ir paredzams, ka Horvātija 2019. un 2020. gadā ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.

               (6)Horvātijas parlaments 2018. gada decembrī pieņēma Fiskālās atbildības likumu. Tā mērķis ir nostiprināt Fiskālās politikas komisijas uzbūvi un pilnvaras un ieviest skaitliskus fiskālos noteikumus, tostarp noteikumu par strukturālo budžeta bilanci. 2019. gada martā Valsts kontroles pilnvaras tika nostiprinātas, ieviešot sankciju mehānismus gadījumiem, kad nav ievēroti tās ieteikumi, un paplašinot tās revīziju tvērumu. Fiskālā sistēma tiks vēl vairāk nostiprināta, kad tiks pieņemts grozītais budžeta likums. Paredzams, ka tas uzlabos budžeta plānošanu, fiskālo datu un kritēriju apkopošanu valdības garantiju izsniegšanai.

               (7)Horvātijas valsts pārvaldes teritoriālā sadrumstalotība ietekmē tās efektivitāti un saasina reģionālās atšķirības. Daudzām mazām pašvaldībām bieži trūkst adekvātu finansiālo un administratīvo resursu, lai sniegtu to kompetencē esošos pakalpojumus. Tas starp finansiāli un administratīvi spēcīgām un vājām vietējām struktūrvienībām Horvātijā rada lielas atšķirības sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas jomā. Centrālās valdības līmenī iestādes ir spērušas soļus virzībā uz valsts aģentūru apgrūtinošās sistēmas vienkāršošanu, taču tiesiskais regulējums, ar ko sistēmu padarīt vienveidīgāku, vēl nav ieviests. Tiek plānots centrālās pārvaldes vietējo filiāļu biroju pienākumus pārnest uz županiju pārvaldības iestādēm.

               (8)Veselības aprūpes sistēma 2018. gadā ir uzkrājusi papildu parādu, kas apdraud publiskās finanses. Sistēmas finansējums ir atkarīgs no strādājošo iedzīvotāju iemaksām un valsts budžeta pārvietojumiem, lai gan pārvietojumi konsekventi nav seguši izmaksas pilnā apmērā. Paredzams, ka veselības aprūpes sistēmas finansiālā situācija uzlabosies, pateicoties 2019. gadā ieviestajam veselības apdrošināšanas prēmijas palielinājumam un 2018. gada decembrī ieviestajam tabakas akcīzes nodoklim. Notiekošā slimnīcu funkcionālā integrācija un primārās aprūpes uzlabošanas pasākumi varētu palielināt izdevumu efektivitāti, taču īstenošana norit lēni.

               (9)Valsts pārvaldes un sabiedrisko pakalpojumu jomas algu noteikšanas sistēmā trūkst konsekvences, un tas ietekmē vienlīdzīgu attieksmi un centrālo kontroli pār publiskā sektora algu izmaksām. Jauns tiesību akts par algu noteikšanu ierēdņiem ir vairākas reizes atlikts. Likuma mērķis ir panākt lielāku saskaņotību visā valsts pārvaldē, ieviešot kopīgas atalgojuma sistēmas un darba sarežģītības koeficientus, pamatojoties uz konsekventākiem darba aprakstiem un kompetenču sistēmām. Horvātijā pastāv sociālā dialoga satvars, taču sociālā dialoga partneri ir izteikuši bažas, ka darba metodes un procedūras kavē patiesu dialogu. Arī arodbiedrību sadrumstalotība mazina sociālā dialoga efektivitāti.

               (10)2018. gadā bezdarba līmenis turpināja strauji samazināties. Arī jauniešu bezdarbs ievērojami samazinājās, bet joprojām ir augsts. Neraugoties uz to, aktivitāte un nodarbinātības līmenis Horvātijā joprojām ir zems — neaktivitāti būtiski ietekmē priekšlaicīga pensionēšanās un aprūpes pienākumi. Ir jāuzlabo piekļuve nodarbinātībai, piemēram, paredzot un nodrošinot atbilstīgas prasmes. Daudzi neaktivitātes faktori joprojām pastāv, un šķiet, ka pašreizējie pasākumi, kuru mērķis ir palīdzēt cilvēkiem iesaistīties darba tirgū, nav pietiekami. Darba tirgus iestāžu spējas joprojām ir ierobežotas, un sadarbība starp nodarbinātības dienestiem, sociālajiem dienestiem un citām attiecīgajām ieinteresētajām personām ir vāja. 2019. gadā stājās spēkā svarīgs pensiju sistēmas reformu kopums. Reformas trīs galvenie mērķi ir šādi: i) novērst modelī pastāvošās neatbilstības, kuras radījušas negodīgu attieksmi pret noteiktām pensionāru grupām; ii) uzlabot pensiju sistēmas adekvātumu, pagarinot darba mūžu, un iii) stiprināt otrā pensiju līmeņa institucionālo struktūru un rezultātus.

               (11)Sociālekonomiskās atšķirības ir svarīgs faktors izglītības iegūšanai Horvātijā. Valsts sniegums izglītības jomā ir zemāks par ES vidējo rādītāju, jo īpaši attiecībā uz pirmsskolas izglītību un aprūpi, pamatprasmēm, terciārās izglītības iegūšanu, pieaugušo dalību izglītībā un profesionālās izglītības un apmācības atbilstību darba tirgus vajadzībām. Horvātijā tiek īstenots mācību programmas reformas pilotprojekts, taču reforma savu pilno potenciālu sasniegs tikai tad, ja to īstenos pilnībā un līdztekus skolotāju apmācībai.

               (12)Lai gan bezdarbs joprojām ir salīdzinoši liels, daba spēka trūkums  – galvenokārt prasmju nepietiekamības dēļ – ietekmē dažus ekonomikas sektorus. Uzlabojot digitālās prasmes, varētu palielināt ražīgumu un novērst dažus prasmju trūkumus. Profesionālās izglītības ierobežotā atbilstība darba tirgus vajadzībām ir daļēji atbildīga par absolventu nodarbinātības zemo rādītāju. Studentu līdzdalība programmās ar apmācību darbvietā ir zema. Reģionālo kompetenču centru un duālās izglītības eksperimentālās programmas izveidei būtu jāuzlabo profesionālās izglītības un apmācības kvalitāte un jāatvieglo nepieciešamo prasmju apzināšana. Dalība pieaugušo izglītības programmās, kuras piedāvā kā daļu no pasākumiem, lai palīdzētu cilvēkiem atrast darbu vai apmācību, ir zema. Tas jo īpaši ir attiecināms uz cilvēkiem, kuriem ir visvairāk vajadzīga izglītība, piemēram, uz mazkvalificētām personām un bezdarbniekiem.

               (13)Iedzīvotāju, kuriem draud nabadzība vai sociālā atstumtība, īpatsvars samazinās, bet tas joprojām pārsniedz ES vidējo rādītāju. Šis risks galvenokārt apdraud vecāka gadagājuma cilvēkus un cilvēkus ar invaliditāti. Sociālo pabalstu spēja samazināt nabadzību joprojām ir vāja salīdzinājumā ar ES vidējo rādītāju. Iestādes ir veikušas pasākumus, lai uzlabotu vietējā līmenī sniegto sociālo pabalstu uzskaiti, saskaņojot to klasifikāciju. Tā rezultātā vajadzētu gūt labāku pārskatu par visā teritorijā izsniegtajiem pabalstiem, un šo informāciju pēc tam varētu izmantot, lai uzlabotu sociālās aizsardzības sistēmas efektivitāti to personu sasniegšanā, kam pabalsti ir visvairāk vajadzīgi.

               (14)Transporta tīkls ir nelīdzsvarots, un dzelzceļa infrastruktūra ievērojami atpaliek, kā rezultātā pakalpojumu līmenis ir zems un pastāv šķēršļi darba ņēmēju mobilitātei. Mazākās pilsētās sabiedriskajam transportam trūkst atbilstošas infrastruktūras. Autotransporta radītās siltumnīcefekta gāzu emisijas pēdējo piecu gadu laikā ir pieaugušas. Atjaunojamo energoresursu īpatsvars transporta nozarē ir daudz zemāks par 2020. gada mērķi, kas ir 10 %. Ir vajadzīgi papildu centieni un ieguldījumi, lai efektīvi samazinātu ar degvielu darbināmu automobiļu lielo īpatsvaru, veicinātu multimodalitāti un kopumā ierobežotu transporta nozares siltumnīcefekta gāzu emisiju pieaugumu.

               (15)Horvātijas lielo energointensitāti varētu samazināt, veicot ieguldījumus energoefektivitātē un viedo energosistēmu jomā. Īpašu uzmanību varētu pievērst ēku enerģijas patēriņa samazināšanai un centralizētās siltumapgādes tīklu energoefektivitātes uzlabošanai. Arī ieguldījumiem vēja un saules enerģijas jomā ir ievērojams potenciāls, tāpat kā atjaunojamo energoresursu izmantošanai siltumapgādē un aukstumapgādē. Ieguldījumu veicināšana ļautu arī Horvātijas salām enerģētikas jomā kļūt pašpietiekamākām atbilstīgi iniciatīvai “Tīra enerģija ES salām”. Papildus tam Horvātija ir īpaši neaizsargāta pret riskiem klimata jomā, jo īpaši pret plūdiem un mežu ugunsgrēkiem.

               (16)Ieguldījumi varētu arī veicināt pāreju uz aprites ekonomiku. Tie ir nepieciešami, lai atbalstītu atkritumu dalītu savākšanu un pārstrādi kā alternatīvu atkritumu apglabāšanai poligonos, izstrādātu alternatīvas izejvielām un palielinātu pieprasījumu pēc pārstrādāta satura, kā arī palielinātu sabiedrības informētību par ilgtspējīgu patēriņa praksi un uzvedību. Turklāt ir arī nepieciešami būtiski ieguldījumi, lai nodrošinātu notekūdens savākšanu un apstrādi aglomerācijās, kuras pārsniedz 2000 cilvēku ekvivalentu. Ieguldījumi ūdens apgādes tīklos varētu samazināt dzeramā ūdens noplūdes un izpildīt nesasniegtās kvalitātes prasības.

               (17)Pētniecības un inovācijas spējām un moderno tehnoloģiju ieviešanai ir vajadzīgi ieguldījumi, lai stiprinātu inovācijas rezultātus un veicinātu ražīguma pieaugumu, ko kavē sadrumstalotā un neefektīvā pētniecības un inovācijas politika. Horvātijas 2016.–2020. gada “gudrās specializācijas” stratēģijas (RIS3) mērķis ir veicināt inovācijas, samazināt sistēmas sadrumstalotību un nodrošināt, ka pētniecības un izstrādes darbības tiek organizētas ap galvenajām ekonomikas prioritātēm; sagaidāms, ka šīs stratēģijas īstenošana nākotnē paātrināsies. Ieguldījumi varētu veicināt sadarbību starp universitātēm un uzņēmumiem, lai sekmētu tehnoloģiju pārnesi un pētniecības rezultātu komercializāciju, un nostiprināt pārvaldību.

               (18)Pamazām tiek īstenoti pasākumi korporatīvās pārvaldības uzlabošanai valsts uzņēmumos. Tika pieņemts jauns korporatīvās pārvaldības kodekss un pieprasīta vidēja termiņa plānošana un ziņošana par darbības rezultātiem. Tomēr valstij piederošo uzņēmumu lielā klātbūtne daudzās nozarēs kopā ar to zemo rentabilitāti un vājo produktivitāti turpina negatīvi ietekmēt ekonomiku. 2018. gadā īpašas intereses uzņēmumu saraksts tika vēl vairāk samazināts, un vairāk uzņēmumu tagad formāli drīkst pārdot, taču nav ieviesta skaidra privatizācijas stratēģija. Iestāžu centieni, šķiet, ir vērsti uz to, lai atbrīvotos no mazākuma akciju lielā atlikušā krājuma un aktivizētu neproduktīvos aktīvus. Valda uzskats, ka korupcija ir plaši izplatīta un pieaug. Trūkst efektīvu instrumentu korupcijas novēršanai un sodīšanai, jo īpaši vietējā līmenī. Joprojām ir nepieciešams uzlabot vietējo publisko uzņēmumu iecelto amatpersonu uzraudzības un sodīšanas mehānismus.

               (19)Pārmērīgas administratīvās un tiesību aktu prasības un parafiskālie (nenodokļu) maksājumi uzliek slogu uzņēmumiem, jo īpaši mazākiem uzņēmumiem. Ir pabeigta administratīvā sloga konstatācija, kas ļauj iestādēm turpināt pamatotu atvieglošanas pasākumu īstenošanu. Parafiskālo maksājumu samazinājumi atpaliek. Pārmērīgi regulēto profesionālo pakalpojumu lielais skaits kavē konkurenci. Noteiktās nozarēs — jo īpaši taksometru pakalpojumu jomā — ir panākts progress, taču daudzām ekonomiski nozīmīgām profesijām joprojām tiek piemēroti pārmērīgi ierobežojumi.

               (20)Civiltiesās un komerctiesās ievērojamais neizskatīto lietu apjoms un procedūras ilgums samazina juridisko noteiktību, savukārt kriminālās tiesvedības neefektivitāte kavē cīņu pret finanšu un ekonomiskajiem noziegumiem. Uzticība tiesu iestāžu neatkarībai ir samazinājusies vēl vairāk. 2018. gadā tika pieņemti grozījumi Likumā par valsts tiesu padomi. Izņemot Augsto komerctiesu, neizskatīto lietu skaita samazinājums galvenokārt bija saistīts ar to, ka samazinājās ienākošo lietu skaits. Dažās tiesās tiek izmēģināta elektroniskā saziņa, bet tā vēl nav ieviesta valsts līmenī.

               (21)ES līdzekļu plānošana laikposmam no 2021. līdz 2027. gadam varētu palīdzēt novērst dažas no ieteikumā norādītajām nepilnībām, un jo īpaši jomās, uz kurām attiecas ziņojuma par valsti D pielikums
                  8
               . Tas ļautu Horvātijai, ņemot vērā reģionālās atšķirības, pēc iespējas labāk izmantot šos līdzekļus attiecībā uz identificētajām nozarēm. Svarīgs faktors šo ieguldījumu veiksmīgai īstenošanai ir valsts administratīvās spējas stiprināšana šo līdzekļu pārvaldības jomā. Publiskā iepirkuma institucionālā struktūra ir jāstiprina, lai uzlabotu atbilstīgumu un veicinātu stratēģisku iepirkumu nolūkā sasniegt politikas mērķus un nodrošināt efektīvu publisko līdzekļu izmantojumu.

               (22)Komisija 2019. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Horvātijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2019. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2019. gada konverģences programmu un 2019. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti Horvātijai iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Tā ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas nodrošināšanā Horvātijā, bet arī to, kādā mērā tās atbilst Savienības noteikumiem un norādēm. Tas darīts nolūkā nostiprināt Savienības vispārējo ekonomikas pārvaldību, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (23)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2019. gada konverģences programmu, un saskaņā ar tās atzinumu
                  9
                ir sagaidāms, ka Horvātija atbildīs Stabilitātes un izaugsmes paktam.

               (24)Padome ir izskatījusi 2019. gada valsts reformu programmu un 2019. gada konverģences programmu, ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo novērtējumu. Padomes ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1. līdz 4. ieteikumā, 1. ieteikumā minētā fiskālā politika citstarp veicina ar lielo valsts parādu saistītās nelīdzsvarotības risināšanu,

               AR ŠO IESAKA Horvātijai 2019. un 2020. gadā rīkoties šādi.

               1.Nostiprināt budžeta struktūru un iespējamo saistību uzraudzību centrālā un vietējā līmenī. Samazināt valsts pārvaldes teritoriālo sadrumstalotību un racionalizēt kompetenču funkcionālo sadalījumu.

               2.Īstenot reformas izglītības jomā un uzlabot gan piekļuvi izglītībai un apmācībai visos līmeņos, gan arī tās kvalitāti un atbilstību darba tirgus vajadzībām. Konsolidēt sociālos pabalstus un uzlabot to spēju samazināt nabadzību. Stiprināt darba tirgus pasākumus un iestādes un to koordināciju ar sociālajiem dienestiem. Apspriežoties ar sociālajiem partneriem, ieviest saskaņotu algu noteikšanas regulējumu visā valsts pārvaldē un sabiedrisko pakalpojumu jomā.

               3.Ņemot vērā reģionālās atšķirības, ieguldījumu ekonomikas politiku pievērst pētniecības un inovācijas jomai, ilgtspējīgam pilsētu un dzelzceļa transportam, energoefektivitātei, atjaunojamajiem energoresursiem un vides infrastruktūrai. Palielināt administrācijas spēju izstrādāt un īstenot publiskos projektus un politiku.

               4.Uzlabot korporatīvo pārvaldību valsts uzņēmumos un pastiprināt šādu uzņēmumu un neproduktīvo aktīvu pārdošanu. Uzlabot korupcijas novēršanu un sodīšanu, jo īpaši vietējā līmenī. Samazināt tiesvedības laiku un uzlabot elektronisko saziņu tiesās. Samazināt apgrūtinošākos parafiskālos maksājumus un pārmērīgu produktu un pakalpojumu tirgus regulējumu.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

                     (3)

                        SWD(2019) 1010 final.

                     (4)

                        COM(2019) 150 final.

                     (5)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        Cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un pagaidu pasākumus, ko Komisija pārrēķina, izmantojot vispārpieņemtu metodoloģiju.

                     (8)

                        SWD(2019) 1010 final.

                     (9)

                        Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 5.6.2019
            COM(2019) 526 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Somijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Somijas 2019. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Somijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Somijas 2019. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2018. gada 21. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2019. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Komisija 2018. gada 21. novembrī uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Somija nebija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu “Padomes ieteikums par eurozonas ekonomikas politiku”, kuru Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Ieteikumu par eurozonas ekonomikas politiku (turpmāk “eurozonai adresētais ieteikums”) Padome pieņēma 2019. gada 9. aprīlī.

               (2)Ņemot vērā to, ka Somija ir dalībvalsts, kuras valūta ir euro, un ka ekonomiskajā un monetārajā savienībā tautsaimniecības ir savstarpēji cieši saistītas, Somijai būtu jānodrošina, ka tiek pilnībā un laikus īstenots eurozonai adresētais ieteikums, kurš atspoguļojas turpmāk sniegtajā 3. un 4. ieteikumā. Konkrētāk, uz ieguldījumiem vērstas ekonomikas ievirzīšana konkrētās jomās palīdzēs īstenot otro eurozonai adresēto ieteikumu attiecībā uz atbalstu ieguldījumiem, un pasākumi mājsaimniecību parādsaistību ierobežošanai palīdzēs īstenot ceturto eurozonai adresēto ieteikumu attiecībā uz privātā sektora parāda samazināšanu.

               (3)2019. gada ziņojums par Somiju
                  2
                tika publicēts 2019. gada 27. februārī. Tajā bija izvērtēts, kā Somija īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2018. gada 13. jūlijā, kādi turpmākie pasākumi ir veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem un kāds bijis Somijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu.

               (4)Somija savu 2019. gada valsts reformu programmu un 2019. gada stabilitātes programmu iesniedza 2019. gada 4. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

               (5)Attiecīgie šai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus (“ESI fondi”) 2014.–2020. gada plānošanas periodam. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013
                  3
                23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas ir vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par minētā noteikuma izmantošanu Komisija ir sniegusi Norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri saista ESI fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību
                  4
               .

               (6)Somija šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā. Valdība savā 2019. gada stabilitātes programmā, ko, pamatojoties uz nemainīgas politikas scenāriju, neilgi pirms vispārējām vēlēšanām aprīlī iesniedza iepriekšējā valdība, paredz nominālo bilanci -0,3 % apmērā no IKP 2019. gadā, kas ir mazāk nekā 2018. gadā (0,7 % no IKP). Valdība prognozē, ka 2020. gadā bilance turpinās uzlaboties un sasniegs 0 %, un pēc tam tā atkal pasliktināsies līdz -0,1 % 2021. gadā un līdz -0,3 % 2022. gadā. Pamatojoties uz pārrēķināto strukturālo bilanci
                  5
               , tiek plānots, ka vidēja termiņa budžeta mērķis, kas noteikts kā strukturālais deficīts 0,5 % apmērā no IKP, joprojām būs pārsniegts visā programmas periodā, ņemot vērā pielaidi 2019. gadā saistībā ar tādu strukturālo reformu īstenošanu, attiecībā uz kurām ir piešķirta pagaidu novirze. Vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP, kas 2015. gadā sasniedza maksimālo apmēru — 63,4 %, 2018. gadā samazinājās līdz 58,9 %. Saskaņā ar 2019. gada stabilitātes programmu parāda attiecība turpinās samazināties, un 2021. gadā tā būs 57,4 % no IKP. Tiek prognozēts, ka 2022. gadā tā atkal palielināsies līdz 57,7 % no IKP. Minēto budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs, šķiet, visumā ir ticams. Galvenie ar budžeta prognozēm saistītie riski attiecas uz to, ka ar sabiedrības novecošanu saistītās izmaksas, iespējams, būs lielākas, nekā paredzēts, un ka būs lielāka inflācija.

               (7)Padome 2018. gada 13. jūlijā ieteica Somijai 2019. gadā sasniegt vidēja termiņa budžeta mērķi, ņemot vērā pielaides saistībā ar strukturālo reformu īstenošanu, attiecībā uz kurām ir piešķirta pagaidu novirze. Tas atbilst valdības neto primāro izdevumu
                  6
                maksimālajam nominālajam pieauguma tempam 2,9 % apmērā 2019. gadā, kas atbilst strukturālās bilances pieļaujamajam pasliktinājumam 0,2 % apmērā no IKP. Saskaņā ar Komisijas 2019. gada pavasara prognozi paredzams, ka Somija 2019. gadā sasniegs savu vidēja termiņa budžeta mērķi, ņemot vērā piešķirto pielaidi saistībā ar strukturālo reformu klauzulu.

               (8)Ņemot vērā Somijas prognozēto izlaides starpību, proti, 0,8 %, valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma tempam 2020. gadā nebūtu jāpārsniedz 1,9 %, kas atbilst strukturālajai korekcijai 0,5 % apmērā no IKP, kura izriet no kopīgi pieņemtās korekcijas matricas prasībām saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu. Saskaņā ar Komisijas 2019. gada pavasara prognozi nemainīgas politikas apstākļos tiek prognozēts, ka Somijā 2020. gadā pastāvēs nelielas novirzes risks. Kopumā Padome uzskata, ka Somija 2019. gadā ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus, un tai jābūt gatavai veikt turpmākus pasākumus, lai nodrošinātu Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumu ievērošanu 2020. gadā.

               (9)Paredzams, ka sabiedrības novecošanas un darbaspēka mazināšanās dēļ pensiju, veselības un jo īpaši sociālās aprūpes (ilgtermiņa aprūpes) izdevumi nākamajās desmitgadēs palielināsies. Saskaņā ar 2018. gada ziņojumu par fiskālo stabilitāti tiek prognozēts ar sabiedrības novecošanu saistīto izmaksu pieaugums, kura dēļ būs vajadzīga fiskālā konsolidācija 2 % apmērā no IKP, lai stabilizētu parāda attiecību pret IKP ilgtermiņā. Somijas parlaments 2019. gada 7. martā noraidīja reģionālās valdības, veselības un sociālo pakalpojumu reformu, kas izstrādāta, lai risinātu problēmas šajās jomās, nodrošinātu vienlīdzīgu piekļuvi un saīsinātu gaidīšanas laiku. Respondentu nosaukto neapmierināto medicīnisko vajadzību īpatsvars Somijā joprojām ir virs ES vidējā rādītāja. Jo īpaši personas, kas nav darba ņēmēji, garo rindu dēļ saskaras ar grūtībām saņemt nepieciešamo medicīnisko aprūpi.

               (10)Ņemot vērā darbspējas vecuma iedzīvotāju skaita samazināšanos un aizvien pieaugošo vakanču skaitu, Somijas darba tirgus sašaurinās. Tajā pašā laikā aktivitātes un nodarbinātības rādītāji Somijā ir zemāki nekā citās Ziemeļvalstīs un strukturālais bezdarbs 2018. gadā joprojām bija 7 %. Tas daļēji atspoguļo neaktivitātes un bezdarba slazdus, kas traucē labāk izmantot darbaspēku. Galvenie šķēršļi, kas kavē cilvēku atgriešanos darbā, ietver sarežģīto pabalstu sistēmu un dažādu veidu pabalstu kombināciju. Pieaugot ienākumiem, pabalsti tiek ātri pārtraukti, un tas rada risku, ka darba attiecību uzsākšana varētu nebūt pietiekami izdevīga finansiālā ziņā. Nenoteiktība par pabalsta līmeni un laiks, kas nepieciešams, lai pabalstu atjaunotu, samazina īstermiņa vai nepilna laika darba pievilcīgumu. Eksperiments pamatienākuma jomā, kura sākotnējie rezultāti tika publicēti 2019. gada februārī, sniedz informāciju, kas nepieciešama sociālā nodrošinājuma sistēmas pārskatīšanai nolūkā efektīvāk apvienot pabalstus ar ieņēmumiem.

               (11)Tagad, kad aktivitātes un nodarbinātības rādītāji ir tuvu pirmskrīzes līmenim, ir nepieciešami ieguldījumi aktīvā iekļaušanā — jo īpaši grupām, kas ir vistālāk no darba tirgus —, lai palielinātu aktīva darbaspēka līmeni. Visaptverošas reformas, kuru mērķis ir palielināt aktīva darbaspēka līmeni, dažām grupām varētu radīt labākas iespējas darba tirgū. Tas attiecas uz migrantu izcelsmes personām, sievietēm reproduktīvā vecumā, mazkvalificētiem vīriešiem, personām, kas daļēji spēj strādāt, un personām ar invaliditāti. Daži pakalpojumi bezdarbniekiem un neaktīviem iedzīvotājiem ir izkliedēti starp dažādām iestādēm un pakalpojumu sniedzējiem. Lai palīdzētu šīm grupām iekļauties un palikt darba tirgū, ir vajadzīgi īpaši pielāgoti un integrēti iesaistīšanas un rehabilitācijas pakalpojumi un politika. Ilgstoši aprūpes pienākumi sievietēm veicina vīriešu un sieviešu nodarbinātības un darba samaksas atšķirību. Valdība uzsāka ģimenes atvaļinājuma reformu procesu, bet to neīstenoja līdz galam.

               (12)Darbaspēka piedāvājuma nodrošināšana demogrāfisko un tehnoloģisko pārmaiņu laikā ir ilgtspējīgas un integrējošas Somijas izaugsmes galvenais faktors. Ieguldījumi prasmēs, jo īpaši tajās, kas ir pieprasītas darba tirgū, palīdzētu risināt problēmas, ko rada strukturālās pārmaiņas ekonomikā. Tehnoloģiskās pārmaiņas prasa pastāvīgu darbaspēka apmācību un pārkvalifikāciju, izmantojot elastīgus mācīšanās veidus, tostarp koncentrējoties uz pieaugušo mācībām, izglītību un apmācību. Tam vajadzētu palielināt profesionālo mobilitāti, samazināt prasmju neatbilstību un palīdzēt apmierināt darba tirgus vajadzības nākotnē.

               (13)Ir risks, ka Somija nesasniegs 2020. gada mērķi sadzīves atkritumu reciklēšanas jomā, kas ir 50 %. Konkrētāk, sadzīves atkritumi tiek incinerēti arvien vairāk (60 % 2017. gadā salīdzinājumā ar 55 % 2016. gadā).

               (14)Lai gan publiskā sektora izdevumi pētniecībai un izstrādei tagad stabilizējas, privātā sektora ieguldījumi pētniecībā un izstrādē Somijā kopš 2009. gada ir piedzīvojuši viskrasāko samazinājumu starp visām ES dalībvalstīm. Neraugoties uz to, ka makroekonomikas situācija pēdējo gadu laikā ir uzlabojusies, privātā sektora ieguldījumi pētniecībā un izstrādē vēl nav atguvuši iepriekšējo līmeni. Lielāka ieguldījumu intensitāte pētniecībā un izstrādē ir būtisks faktors, kas ļauj veikt strukturālas pārmaiņas, lai atbalstītu zinātnesietilpīgas ekonomikas nozares un stiprinātu ilgtermiņa izaugsmes potenciālu. Turklāt sadarbība starp augstākās izglītības iestādēm un uzņēmējdarbības nozari joprojām ir viens no problemātiskākajiem posmiem attiecībā uz inovāciju stimulēšanu un to ieviešanu tirgū.

               (15)Tā kā apdzīvotības blīvums ir mazs, transporta sastrēgumi var atturēt cilvēkus no pārcelšanās darba meklējumos. Stratēģiski ieguldījumi transporta infrastruktūrā var uzlabot darbaspēka mobilitāti un tādējādi stiprināt darba tirgu darbību. Tajā pašā laikā, tā kā transporta izmaksām ir samērā liela ietekme uz produktu galīgo cenu Somijā salīdzinājumā ar citām ES dalībvalstīm, infrastruktūras starpsavienojumi varētu veicināt piekļuvi tirgiem ārvalstīs.

               (16)Stratēģiski ieguldījumi energoietilpīgu rūpniecības nozaru dekarbonizācijā un transporta nozarē palīdzētu sasniegt ilgtermiņa mērķus ekonomikas un klimata jomā. Šajā ziņā Somija ir līdere tīras enerģijas inovāciju un privātā sektora pētniecības un izstrādes izdevumu jomā. Papildu ieguldījumi dažās no Somijas tīrās enerģijas programmām līdz 2021. gadam, par ko uzņemtas saistības, palīdzētu tai sasniegt oglekļa emisiju neitralitātes mērķus. Līdztekus Somijas vērienīgajiem mērķiem attiecībā uz biodegvielas īpatsvara palielināšanu elektrifikācija ir rentabls transporta nozares dekarbonizācijas risinājums, ņemot vērā tehnoloģiski progresīvo elektroenerģijas ražošanas dekarbonizāciju.

               (17)Zemās procentu likmes un uzlabotās ekonomikas attīstības perspektīvas ir palielinājušas kopējo aizdevumu apjomu, jo īpaši saistībā ar mājokļu kooperatīviem (kas ir īpašs mājokļa īpašumtiesību veids). Tajā pat laikā strauji pieaug patēriņa kredītu apjoms, un arvien lielāku daļu šādu aizdevumu izsniedz ārvalstu bankas, finanšu iestādes, kas nav kredītiestādes, mazo aizdevumu uzņēmumi un vienādranga aizdevumos. Tādēļ mājsaimniecību parāds saglabājas vēsturiski augstā līmenī (67 % no IKP 2017. gadā). Parādsaistības pārsvarā ir uzņemtas ar mainīgu likmi, kas rada risku gadījumā, ja vidējā termiņā procentu likmes pieaugs. Somijas Finanšu uzraudzības iestāde ir pieņēmusi vairākus pasākumus, lai apturētu mājsaimniecību parādsaistību līmeņa pieaugumu. Tomēr drīzumā nav sagaidāma aktīva parāda sloga samazināšanās, jo īpaši tādēļ, ka procentu likmes saglabājas zemas un patērētāju uzticēšanās līmenis joprojām ir samērā augsts.

               (18)Šajā posmā Somijai nav visaptveroša kredītreģistra (kurā tiktu vākta gan pozitīva, gan negatīva informācija par parādniekiem), kurš aptvertu lielākās bankas. Tas var liegt bankām iegūt skaidru pārskatu par mājsaimniecību kopējām parādsaistībām. Pagājušajā gadā tika veikti daži sagatavošanās darbi šāda veida reģistra izveidei.

               (19)ES līdzekļu plānošana laikposmam no 2021. līdz 2027. gadam varētu palīdzēt novērst dažas no ieteikumā norādītajām nepilnībām, jo īpaši jomās, uz kurām attiecas ziņojuma par valsti D pielikums
                  7
               . Tas ļautu Somijai optimāli izlietot šos līdzekļus apzinātajās nozarēs, ņemot vērā reģionālās atšķirības.

               (20)Komisija 2019. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Somijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2019. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2019. gada stabilitātes programmu un 2019. gada valsts reformu programmu un pasākumus, ko Somija veikusi pēc ieteikumiem, kuri šai valstij bija adresēti iepriekšējos gados. Tā ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas nodrošināšanā Somijā, bet arī to, kādā mērā tās atbilst Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (21)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2019. gada stabilitātes programmu, un tās atzinums
                  8
                ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (22)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2019. gada valsts reformu programmu un 2019. gada stabilitātes programmu. Padomes ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1. līdz 4. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Somijai 2019. un 2020. gadā rīkoties šādi.

               1.Nodrošināt, ka valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps 2020. gadā nepārsniedz 1,9 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,5 % apmērā no IKP. Uzlabot sociālo un veselības aprūpes pakalpojumu izmaksu lietderību un nodrošināt vienlīdzīgu piekļuvi tiem.

               2.Uzlabot stimulus pieņemt darba piedāvājumus un uzlabot prasmes un aktīvu iekļaušanu, jo īpaši, nodrošinot labi integrētus pakalpojumus bezdarbniekiem un ekonomiski neaktīvām personām.

               3.Ņemot vērā reģionālās atšķirības, uz ieguldījumiem vērstu ekonomikas politiku koncentrēt uz pētniecību un inovāciju, pāreju uz mazoglekļa ekonomiku, enerģētikas pārkārtošanu un ilgtspējīgu transportu.

               4.Stiprināt mājsaimniecību parādu uzraudzību un izveidot kredītreģistru sistēmu.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        SWD(2019) 1025 final.

                     (3)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

                     (4)

                        COM(2014) 494 final.

                     (5)

                        Cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un pagaidu pasākumus, ko Komisija pārrēķina, izmantojot vispārpieņemtu metodoloģiju.

                     (6)

                        Valdības neto primāros izdevumus veido kopējie valdības izdevumi, izņemot procentu izdevumus, izdevumus saistībā ar Savienības programmām, kas ir pilnībā izlīdzināti ar ienākumiem no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas saistībā ar bezdarbnieku pabalstu izdevumiem. Valsts finansētā bruto pamatkapitāla veidošanas līmenis ir izlīdzināts 4 gadu laikposmā. Ir ņemti vērā tiesību aktos paredzētie diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu jomā ir atskaitīti.

                     (7)

                        SWD(2019) 1025 final.

                     (8)

                        Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.