Svarīgs juridisks paziņojums

|

52006SC0227

Ieteikums Padomes atzinums saskaņā ar 9. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97 par Kipras atjaunināto konverģences programmu 2005.-2009. gadam  /* SEC/2006/0227 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 22.2.2006SEC(2006) 227 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar 9. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97 par Kipras atjaunināto konverģences programmu 2005. – 2009. gadam(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSVispārēja informācijaStabilitātes un izaugsmes pakta, kas stājās spēkā 1998. gada 1. jūlijā, pamatmērķis ir nodrošināt sakārtotas valsts finanses kā līdzekli, lai nostiprinātu nosacījumus cenu stabilitātei un spēcīgai un ilgtspējīgai izaugsmei, kas veicina darbavietu radīšanu. Paktā pirmoreiz grozījumus izdarīja 2005. gadā. Ar reformu, atzīstot pakta lietderību fiskālās disciplīnas nodrošināšanā, tika meklēta iespēja stiprināt tā efektivitāti un ekonomisko pamatojumu, kā arī saglabāt valsts finanšu ilgtspēju ilgtermiņā.Padomes Regula (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1], kas ir pakta sastāvdaļa, paredz, ka dalībvalstīm ir jāiesniedz Padomei un Komisijai stabilitātes vai konverģences programmas un to ikgadējās atjauninātās programmas (dalībvalstis, kas jau ir pieņēmušas vienoto valūtu, iesniedz (atjauninātas) stabilitātes programmas, bet dalībvalstis, kas to vēl nav pieņēmušas, iesniedz (atjauninātas) konverģences programmas). Pirmā Kipras konverģences programma tika iesniegta 2004. gada maijā. Saskaņā ar minēto regulu Padome, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju, 2004. gada 5. jūlijā sniedza atzinumu par to. Saskaņā ar šo pašu procedūru Komisija novērtē un iepriekš minētā komiteja pārbauda atjauninātās stabilitātes un konverģences programmas, ko vajadzības gadījumā var pārbaudīt arī Padome.Šajās programmās dalībvalstīm ir jāprecizē budžeta stāvokļa vidējā termiņa mērķis un jāparedz politikas pasākumi šā mērķa sasniegšanai un īstenošanai, tostarp attiecīgās ekonomiskās prognozes. Saskaņā ar pakta reformu atsevišķām dalībvalstīm ir jādiferencē vidējā termiņa mērķi, ņemot vērā ekonomikas un budžeta neviendabīgumu Eiropas Savienībā, tostarp fiskālo risku, kas apdraud ilgtspēju. Citas reformas sastāvdaļas ir šādas: cikla laikā simetriskāka pieeja fiskālajai politikai jāpanāk ar uzlabotu budžeta disciplīnu ekonomikas uzplaukuma laikā, kamēr „galvenās strukturālās reformas”, kam ir redzama ietekme uz ilgtspēju ilgā laika posmā, būtu jāveic, ja vērojama pagaidu novirze no vidējā termiņa mērķa vai tā korekcijām.Komisija ir izskatījusi šo nesen iesniegto atjaunināto Kipras konverģences programmu, ņemot vērā Komisijas dienestu 2005. gada rudens prognozi, rīcības kodeksu[2], kopīgi saskaņoto metodiku potenciālā apjoma un cikliski koriģēto bilanču aplēsei, kā arī integrētajās pamatnostādnēs ietvertās ekonomikas politikas vispārējās pamatnostādnes 2005.-2008. gadam, un, pamatojoties uz tās tālāk minēto novērtējumu, ir pieņēmusi ieteikumu Padomes atzinumam par to.Novērtējums1.  Kipra 2005. gada 14. decembrī iesniedza konverģences programmas otro atjauninājumu par periodu no 2005. gada līdz 2009. gadam, kas ir vēlāk nekā norādīts jaunajā rīcības kodeksā[3] (termiņš — 1. decembris), kas liecina par iestāžu vēlmi iekļaut decembra otrajā nedēļā paziņotos budžeta pasākumus. Programma pamatā atbilst rīcības kodeksā[4] dotajam stabilitātes un konverģences programmas struktūras paraugam.2.  Padome 2004. gada 5. jūlijā nolēma, ka Kiprai ir pārmērīgs budžeta deficīts. Atbilstoši Padomes ieteikumam tajā pašā datumā saskaņā ar 104. panta 7. punktu pārmērīgais budžeta deficīts jākoriģē līdz 2005. gadam. Savā 2005. gada 8. marta atzinumā par iepriekšējo konverģences programmas atjauninājumu 2004. – 2008. gada periodam Padome aicināja Kipru aktīvi īstenot pasākumus, kas ir paredzēti, lai līdz 2005. gadam deficītu samazinātu zem 3 % no IKP, nodrošinātu, ka parāda attiecība līdz tam sāktu samazināties, un īstenotu pensiju un veselības aprūpes sistēmas reformas.3.  Kipras reālā IKP pieaugums (3½ %), pateicoties spēcīgam darba ražīguma un nodarbinātības pieaugumam, pēdējā desmitgadē bija viens no lielākajiem ES. Neto aizņēmums salīdzinājumā ar pārējo pasauli (ārējais deficīts) ir palielinājies (4¾ % no IKP 2004. gadā), jo dažās Kipras galvenajās eksporta nozarēs bija vērojams konkurētspējas zudums un konkurences pieaugums. Tas lielā mērā bija saistīts ar valsts sektora aizņēmuma vajadzībām, kas 2004. gadā izraisīja deficītu virs 4 % no IKP. Lielākajā desmitgades daļā SPCI inflācija saglabājās zem 3 %.4.  Atjauninājumā ir paredzēts reālā IKP pieaugums nedaudz virs 4 % laikposmā no 2006. gada līdz 2009. gadam, pamatojoties uz gaidāmo iekšzemes pieprasījuma palielināšanos un uz pozitīvu ārējā sektora ieguldījumu. Tas ir ticams līdz 2007. gadam, bet pārāk optimistisks 2008. gadam un 2009. gadam. Rezultātā cikliskie nosacījumi, par pamatu ņemot starpību starp potenciālo un faktisko apjomu, var būt labvēlīgāki nekā paredzēts programmas prognozēs. Tiek lēsts, ka ārējais deficīts pastāvīgi samazināsies no 5⅓ % 2006. gadā līdz 2¾ % no IKP 2009. gadā.5.  Gada SPCI inflācija, kas 2005. gadā par spīti augstākām enerģijas un jēlprodukta cenām saglabājās aptuveni 2 % līmenī, ir plānota tādā pašā līmenī visā programmas periodā. Šādas prognozes, šķiet, ir reālistiskas. Kopš iestāšanās VKM II (2005. gada 2. maijā), CYP/EUR valūtas kurss ir bijis tuvu centrālam kursam. Valsts obligāciju ienākumi 2005. gadā samazinājās, un 2006. gada sākumā tie bija mazāki par 4 %. Ienākumi attiecībā pret euro zonu ir samazinājušies līdz zemāk par 100 bāzes punktiem. Kipras mērķis ir kļūt par euro zonas dalībvalsti 2008. gada 1. janvārī.6.  Pašreizējā atjauninājumā ir paredzēts 2005. gada deficīta iznākums 2½ % no IKP, salīdzinot ar 2¾ % no IKP Komisijas dienestu 2005. gada rudens prognozē un nedaudz zem 3 % iepriekšējā atjauninājumā. Šī starpība ar iepriekšējo atjauninājumu galvenokārt izskaidrojam ar to, ka procentu izdevumi ir aptuveni par ½ % no IKP mazāki nekā gaidīts.7.  Papildus deficīta samazināšanai zem 3 % no IKP 2005. gadā atjauninājumā ir paredzēta turpmāka valsts finanšu stiprināšana līdz 2009. gadam, kad deficīts sasniegtu ½ % no IKP un bruto parāds— 53½ % no IKP. Ir plānots, ka primārais pārpalikums, sasniedzot ¾ % no IKP 2005. gadā, pakāpeniski pieaugs līdz 1¾ % no IKP 2009. gadā. Deficīta samazināšana ietekmē izdevumu attiecības samazinājumu par aptuveni 4 % no IKP, ko gandrīz pilnībā kompensē ieņēmumu attiecības samazinājums (par 2 %). Izmaiņas ir pamatotas ar kārtējo primāro izdevumu strukturāliem samazinājumiem, procentu izdevumu ietaupījumiem un ar strukturālu un vienreizēju pasākumu kombināciju ieņēmumu jomā. Pakāpeniskākas izmaiņas laikposmā no 2006. gada līdz 2008. gadam, ja salīdzina ar iepriekšējo programmu, atspoguļo mazliet zemāku IKP pieaugumu.8.  Saskaņā ar Komisijas dienestu aprēķiniem, kas veikti, pamatojoties uz programmu, izmantojot kopīgi saskaņoto metodiku, strukturālais deficīts (t.i., cikliski koriģētais valsts budžeta deficīts, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus) uzlabotos no 3 % no IKP 2005. gadā līdz aptuveni ½ % 2009. gadā, t.i., par vairāk nekā 0,5 procenta punktiem no IKP vidēji gadā, ņemot vērā, ka pakāpeniski samazinās starpība starp potenciālo un faktisko apjomu. Strukturālās bilances uzlabojuma trūkums 2007. gadā atspoguļo paredzamo Kipras neto pozīcijas pasliktināšanos salīdzinājumā ar ES budžetu, jo 2006. gadā beidzas īstermiņa kompensējošās dotācijas saistībā ar pievienošanos ES. Atjauninājumā ir skaidri noteikts vidējā termiņa mērķis (VTM) – strukturālais deficīts ½ % apmērā no IKP, ko paredzēts sasniegt 2009. gadā. Tā kā šis vidējā termiņa mērķis ir augstāks par minimālo slieksni (noteiktais deficīts apmēram 2 % no IKP), ar tā sasniegšanu tiks nodrošināta drošības rezerve pret pārmērīga deficīta rašanos. Programmas vidējā termiņa mērķis ir atbilstošā līmenī, jo tas atrodas diapazonā, kas norādīts euro zonas un VKM II dalībvalstīm Stabilitātes un izaugsmes paktā un rīcības kodeksā, un pienācīgi atspoguļo parāda attiecību un vidējo potenciālā apjoma pieaugumu ilgtermiņā.9.  Budžeta prognožu riski programmā šķiet kopumā līdzsvaroti. Ņemot vērā Kipras specializāciju tūrisma industrijā, makroekonomiskā scenārija riski galvenokārt ir saistīti ar ģeopolitiskās situācijas attīstību reģionā. Turklāt makroekonomiskā prognoze 2008. un 2009. gadam ir nedaudz optimistiska un nodokļu prognozes šķiet labvēlīgas. Tomēr Kipras valdība līdz šim ir izpildījusi vairāk nekā noteikts budžeta mērķos, un atjauninājumā ir atkārtoti izteikta apņemšanās veikt papildu pasākumus, ja tas būs vajadzīgs, lai realizētu plānotās korekcijas.10.  Ņemot vērā 2005. gada gaidāmo iznākumu un budžeta mērķu risku līdzsvaru, budžeta stāvoklis programmā šķiet atbilstošs pārmērīgā budžeta deficīta korekcijai līdz 2005. gadam atbilstoši Padomes ieteikumam saskaņā ar 104. panta 7. punktu. Sākot ar 2008. gadu šķiet ir iespējams garantēt drošības rezervi pret budžeta deficīta 3 % apmērā no IKP atsauces vērtības pārsniegšanu ar parastām makroekonomiskām svārstībām un lai nodrošinātu, ka programmas vidējā termiņa mērķis (-½ % no IKP) līdz 2009. gadam būs gandrīz sasniegts. Koriģēšanas temps virzībā uz programmā netieši norādīto programmas vidējā termiņa mērķi kopumā atbilst Stabilitātes un izaugsmes paktam.11.  Novērtēts, ka valsts parāda līmenis 2005. gadā bija 70½ % no IKP, kas ir virs 60 % no IKP atsauces vērtības. Atjauninājumā ir paredzēts parāda attiecības nepārtraukts samazinājums līdz 53½ % 2009. gadā, kas ir primārās bilances pieauguma, nominālā IKP augstā pieauguma un no 2006. gada parādu samazinošas krājumu plūsmas korekcijas (aizņēmumu atmaksāšanas līdzekļu samazināšanas) rezultāts. Riski attiecībā uz šādu attīstību šķiet kopumā līdzsvaroti. Parāda attiecība, šķiet, samazinās pietiekamā apmērā.12.  Attiecībā uz valsts finanšu ilgtspēju, Kiprai, šķiet, ir augsts risks sakarā ar prognozētajām iedzīvotāju novecošanās budžeta izmaksām. Plānotās valsts finanšu konsolidācijas stingra īstenošana vidējā termiņā samazinās risku ilgtermiņa ilgtspējai, un, kā atzīts programmā, būs nepieciešami spēcīgi pensijas un veselības aprūpes reformas pasākumi, lai apturētu prognozēto ar vecumu saistītu izdevumu lielo pieaugumu laikposmā līdz 2050. gadam un samazinātu ilgtermiņa ilgtspējas risku.13.  Plānotie pasākumi valsts finanšu jomā kopumā atbilst vispārējām ekonomikas politikas vadlīnijām, kas iekļautas integrētajās pamatnostādnēs laika posmam no 2005. līdz 2008. gadam. Kipra iekļaujas Padomes noteiktajā termiņā pārmērīga budžeta deficīta koriģēšanai un veic nepieciešamos pasākumus, lai sasniegtu vidējā termiņa mērķi, parāda attiecībai samazinoties kopš 2005. gada uz priekšu. Programmā ir paredzēts ārējās maksājumu bilances nestabilitātes samazinājums.14.  Kipras valsts reformu programmā, kas iesniegta 2005. gada 11. novembrī atjaunotās Lisabonas stratēģijas kontekstā par izaugsmi un darbavietām, noteikti šādi uzdevumi ar būtisku ietekmi uz valsts finansēm: (i) veicināt pētniecību un attīstību un IKT izplatības sekmēšanu; (ii) pamatinfrastruktūras uzlabošana; (iii) cilvēkkapitāla attīstības uzlabošana un (iv) sociālā kohēzija. Valsts reformu programmā aprakstīto darbību ietekme uz budžetu atspoguļota atjauninātās konverģences programmas budžeta prognozēs. Valsts finanšu jomā paredzētie pasākumi atbilst valsts reformu programmā paredzētajām prioritātēm. It sevišķi atjauninājumā ir izklāstīti pasākumi, kas ir paredzēti valsts izdevumu labākai uzraudzībai un kontrolei.Ņemot vērā iepriekšminēto novērtējumu, atzinīgi tiek vērtēti strukturālie pielāgojumi, kas tiek plānoti programmas periodam pēc deficīta samazināšanas zem 3 % no IKP 2005. gadā. Ņemot vērā Padomes 2004. gada 5. jūlija ieteikumus, kas sniegti saskaņā ar 104. panta 7. punktu, Kiprai būtu lietderīgi:(i) saskaņā ar atjaunināto konverģences programmu, veicot pastāvīgus pasākumus, nodrošināt, ka budžeta konsolidācija virzībā uz programmas vidējā termiņa mērķu sasniegšanu tiktu stiprināta pēc tam, kad pārmērīgais deficīts novērsts;(ii) kontrolēt valsts izdevumus attiecībā uz pensijām un īstenot turpmākas reformas pensiju un veselības aprūpes jomā, lai uzlabotu valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspēju.IeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar 9. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97 par Kipras atjaunināto konverģences programmu 2005. – 2009. gadamEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[5] un jo īpaši tās 9. panta 3. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu,apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.15.  Padome 2006. gada 14. martā pārbaudīja Kipras atjaunināto konverģences programmu, kas aptver laika posmu no 2005. līdz 2009. gadam.16.  Kipras reālā IKP pieaugums (3½ %), kura pamatā ir spēcīgs darba ražīguma un nodarbinātības pieaugums, pēdējā desmitgadē bija viens no lielākajiem ES. Neto aizņēmums salīdzinājumā ar pārējo pasauli (ārējais deficīts) ir palielinājies (4,8 % no IKP 2004. gadā), jo dažās Kipras galvenajās eksporta nozarēs ir vērojams konkurētspējas zudums un konkurences pieaugums. Tas lielā mērā bija saistīts ar valsts sektora aizņēmuma vajadzībām, kas 2004. gadā izraisīja deficītu 4,1% no IKP. SPCI inflācija saglabājās zem 3 % lielākajā desmitgades daļā.17.  Padome 2004. gada 5. jūlijā nolēma, ka Kiprai ir pārmērīgs budžeta deficīts. Atbilstoši Padomes tajā pašā datumā sniegtajam ieteikumam saskaņā ar 104. panta 7. punktu pārmērīgais budžeta deficīts bija jākoriģē līdz 2005. gadam. Savā 2005. gada 8. marta atzinumā par iepriekšējo konverģences programmas atjauninājumu 2004. – 2008. gada periodam Padome aicināja Kipru aktīvi īstenot pasākumus, kas ir paredzēti, lai līdz 2005. gadam deficītu samazinātu zem 3 % no IKP, nodrošinātu, ka parāda attiecība līdz tam sāktu samazināties, un īstenotu pensiju un veselības aprūpes sistēmas reformas.18.  Pašreizējā atjauninājumā ir paredzēts 2005. gada deficīta iznākums 2½ % no IKP, salīdzinot ar 2¾ % no IKP Komisijas dienestu 2005. gada rudenī sagatavotajā prognozē un nedaudz zem 3 % iepriekšējā atjauninājumā. Šī starpība ar iepriekšējo atjauninājumu galvenokārt ietver aptuveni ½ % no IKP labākus procentu izdevumus nekā gaidīts.19.  Jaunā programma lielākoties atbilst jaunajā rīcības kodeksā[6] dotajam stabilitātes un konverģences programmas struktūras paraugam un datu iesniegšanas prasībām. Atjauninājumu iesniedza pēc 2 nedēļām no rīcības kodeksā noteiktā termiņa (1. decembris), kas liecina par iestāžu vēlmi iekļaut decembra otrajā nedēļā paziņotos budžeta pasākumus.20.  Programmas pamatā esošajā makroekonomiskajā scenārijā ir paredzēts, ka reālais IKP pieaugs virs 4 % periodā no 2005. gada līdz 2009. gadam. Izvērtējot šo scenāriju atbilstoši šobrīd pieejamai informācijai, šķiet, ka tā pamatā ir ticami pieņēmumi par pieaugumu līdz 2007. gadam un mazliet optimistiski pieņēmumi par 2008. gadu un 2009. gadu. Rezultātā cikliskie nosacījumi, ko nosaka kā starpību starp potenciālo un faktisko apjomu, varētu būt labvēlīgāki nekā programmas prognozē netieši norādīts. Programmas prognozes attiecībā uz inflāciju šķiet reālistiskas.21.  Papildus deficīta samazināšanai zem 3 % no IKP 2005. gadā atjauninājumā ir paredzēta turpmāka valsts finanšu stiprināšana līdz 2009. gadam, kad deficīts sasniegtu ½ % no IKP. Ir plānots, ka primārais pārpalikums, sasniedzot ¾ % no IKP 2005. gadā, pakāpeniski pieaugs līdz 1¾ % no IKP 2009. gadā. Deficīta samazināšana ietekmē izdevumu attiecības samazinājumu par aptuveni 4 % no IKP, ko gandrīz pilnībā kompensē ieņēmumu attiecības samazinājums (par 2 %). Izmaiņas ir pamatotas ar kārtējo primāro izdevumu strukturāliem samazinājumiem, procentu izdevumu ietaupījumiem un ar strukturālu un vienreizēju pasākumu kombināciju ieņēmumu jomā. Pakāpeniskākas izmaiņas no 2006. gada līdz 2008. gadam, ja salīdzina ar iepriekšējo programmu, atspoguļo mazliet zemāku IKP pieaugumu.22.  Programmas darbības laikā plānots, ka strukturālā bilance (t.i., cikliski koriģētā budžeta bilance, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus), kas aprēķināta atbilstoši kopīgi saskaņotai metodikai, uzlabosies vidēji par vairāk kā ½ % no IKP gadā, no 3 % no IKP 2005. gadā līdz aptuveni ½ % 2009. gadā. Strukturālās bilances uzlabojuma trūkums 2007. gadā atspoguļo paredzamo Kipras neto pozīcijas pasliktināšanos salīdzinājumā ar ES budžetu, jo 2006. gadā beidzas īstermiņa kompensējošās dotācijas saistībā ar pievienošanos ES. Programma nosaka vidējā termiņa mērķi (VTM) budžeta stāvoklim – strukturālo deficītu ½ % apmērā no IKP, ko paredzēts sasniegt līdz 2009. gadam. Tā kā šis vidējā termiņa mērķis ir augstāks par minimālo slieksni (noteiktais deficīts apmēram 2 % no IKP), ar tā sasniegšanu tiks nodrošināta drošības rezerve pret pārmērīga deficīta rašanos. Programmas vidējā termiņa mērķis ir atbilstošā līmenī, jo tas atrodas diapazonā, kas norādīts euro zonas un VKM II dalībvalstīm Stabilitātes un izaugsmes paktā un rīcības kodeksā, un pienācīgi atspoguļo parāda attiecību un vidējo potenciālā apjoma pieaugumu ilgtermiņā.23.  Budžeta prognožu riski programmā šķiet kopumā līdzsvaroti. Ņemot vērā Kipras specializāciju tūrisma industrijā, makroekonomiskā scenārija riski galvenokārt ir saistīti ar ģeopolitiskās situācijas attīstību reģionā. Turklāt makroekonomiskā prognoze 2008. un 2009. gadam ir nedaudz optimistiska, un nodokļu prognozes šķiet labvēlīgas. Tomēr Kipras valdība līdz šim ir izpildījusi vairāk nekā noteikts budžeta mērķos, un atjauninājumā ir atkārtoti izteikta apņemšanās veikt papildu pasākumus, ja tas būs vajadzīgs, lai realizētu plānotās korekcijas.24.  Pamatojoties uz 2005. gada gaidāmo iznākumu un ņemot vērā risku līdzsvaru ar budžeta mērķiem, budžeta stāvoklis programmā šķiet atbilstošs pārmērīgā budžeta deficīta korekcijai līdz 2005. gadam, atbilstoši Padomes ieteikumam. Turklāt, šķiet, ka tas arī nodrošina pietiekamu drošības rezervi, lai no 2008. gada netiktu pārkāpta deficīta robeža — 3 % no IKP — parastu makroekonomisko svārstību gadījumā. Turklāt tas šķiet pietiekams, lai nodrošinātu, ka programmas vidējā termiņa mērķis tiek gandrīz sasniegts 2009. gadā, kā paredzēts programmā. Pēc pārmērīgā deficīta labošanas turpmākajos gados koriģēšanas temps virzībā uz programmā netieši norādīto programmas vidējā termiņa mērķi kopumā atbilst Stabilitātes un izaugsmes paktam, kurā noteikts, ka euro zonas un VKM II dalībvalstīm strukturālās bilances gada uzlabojumam jābūt 0,5 % apmērā no IKP kā kritērijam un ka korekcijai jābūt lielākai labvēlīgā ekonomiskā periodā un tā varētu būt mazāka nelabvēlīgā ekonomiskā periodā.25.  Novērtēts, ka parāda līmenis sasniedza 70,5 % no IKP 2005. gadā, kas ir virs Līgumā noteiktās atsauces vērtības — 60 % no IKP. Programmā paredzēts, ka parāda attiecība līdz 2009. gadam kritīsies līdz 53½ %. Riski attiecībā uz paredzamo parāda attiecības attīstību kopumā šķiet sabalansēti. Ņemot vērā riska novērtējumu, šķiet, ka parāda attiecība samazinās pietiekami un tuvinās atsauces vērtībai.26.  Attiecībā uz valsts finanšu ilgtspēju, Kiprai, šķiet, ir augsts risks sakarā ar prognozētajām iedzīvotāju novecošanās budžeta izmaksām. Plānotās valsts finanšu konsolidācijas stingra īstenošana vidējā termiņā samazinās risku ilgtermiņa ilgtspējai, un, kā atzīts programmā, būs nepieciešami spēcīgi pensijas un veselības aprūpes reformas pasākumi, lai apturētu prognozēto ar vecumu saistītu izdevumu lielo pieaugumu laikposmā līdz 2050. gadam un samazinātu ilgtermiņa ilgtspējas risku.27.  Plānotie pasākumi valsts finanšu jomā kopumā atbilst vispārējām ekonomikas politikas vadlīnijām, kas iekļautas integrētajās pamatnostādnēs laika posmam no 2005. līdz 2008. gadam. Kipra iekļaujas Padomes noteiktajā termiņā pārmērīga budžeta deficīta koriģēšanai un veic nepieciešamos pasākumus, lai sasniegtu vidējā termiņa mērķi, parāda attiecībai samazinoties kopš 2005. gada uz priekšu.28.  Kipras valsts reformu programmā, kas iesniegta 2005. gada 11. novembrī atjaunotās Lisabonas izaugsmes un nodarbinātības stratēģijas kontekstā, noteikti šādi uzdevumi ar būtisku ietekmi uz valsts finansēm: (i) veicināt pētniecību un attīstību un IKT izplatības sekmēšanu; (ii) pamatinfrastruktūras uzlabošana; (iii) cilvēkkapitāla attīstības uzlabošana un (iv) sociālā kohēzija. Valsts reformu programmā aprakstīto darbību ietekme uz budžetu atspoguļota atjauninātās konverģences programmas budžeta prognozēs. Valsts finanšu jomā paredzētie pasākumi atbilst valsts reformu programmā paredzētajām prioritātēm. It sevišķi atjauninājumā ir izklāstīti pasākumi, kas ir paredzēti valsts izdevumu labākai uzraudzībai un kontrolei.Ņemot vērā iepriekšminēto novērtējumu, Padome atzinīgi vērtē strukturālos pielāgojumus, kas tiek plānoti programmas periodam pēc deficīta samazināšanas zem 3 % no IKP 2005. gadā. Ņemot vērā ieteikumus, kas sniegti saskaņā ar 104. panta 7. punktu, Padome aicina Kipru-  saskaņā ar atjaunināto konverģences programmu, veicot pastāvīgus pasākumus, nodrošināt, ka budžeta konsolidācija virzībā uz programmas vidējā termiņa mērķu sasniegšanu tiktu stiprināta pēc tam, kad pārmērīgais deficīts novērsts;-  kontrolēt valsts izdevumus attiecībā uz pensijām un īstenot turpmākas reformas pensiju un veselības aprūpes jomā, lai uzlabotu valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspēju.Nozīmīgāko makroekonomisko un budžeta prognožu salīdzinājums2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |Faktiskais IKP (izmaiņas, %) | KP 2005. g. decembris | 3,8 | 4,1 | 4,2 | 4,2 | 4,2 | 4,3 |KOM 2005. g. nov. | 3,8 | 3,9 | 4,0 | 4,2 | n.p. | n.p. |KP 2004. g. decembris | 3,6 | 4,0 | 4,4 | 4,5 | 4,5 | n.p. |SPCI inflācija (%) | KP 2005. g. decembris | 1,9 | 2,1 | 2,0 | 2,0 | 2,0 | 2,0 |KOM 2005. g. nov. | 1,9 | 2,3 | 2,1 | 2,1 | n.p. | n.p. |KP 2004. g. decembris | 2,1 | 2,6 | 2,2 | 2,1 | 2,0 | n.p. |Ražošanas apjoma starpība (% no iespējamā IKP) | KP 2005. g. decembris1 | -1,3 | -0,8 | -0,3 | 0,1 | 0,0 | 0,1 |KOM 2005. g. nov.5 | -1,1 | -0,7 | -0,2 | 0,4 | n.p. | n.p. |KP 2004. g. decembris1 | -1,5 | -1,1 | -0,6 | 0,0 | +0,5 | n.p. |Vispārējā valsts bilance (% no IKP) | KP 2005.g. decembris | -4,1 | -2,5 | -1,9 | -1,8 | -1,2 | -0,6 |KOM 2005. g. nov. | -4,1 | -2,8 | -2,86 | -2,46 | n.p. | n.p. |KP 2004.g. decembris | -4,8 | -2,9 | -1,7 | -1,5 | -0,9 | n.p. |Primārā bilance (% no IKP) | KP 2005.g. decembris | -0,9 | 0,7 | 1,2 | 1,2 | 1,4 | 1,7 |KOM 2005. g. nov. | -0,9 | 0,5 | 0,3 | 0,7 | n.p. | n.p. |KP 2004.g. decembris | -1,3 | 0,7 | 1,8 | 2,0 | 2,5 | n.p. |Cikliski koriģētā bilance (% no IKP) | KP 2005. g. decembris1 | -3,6 | -2,2 | -1,8 | -1,8 | -1,2 | -0,6 |KOM 2005. g. nov. | -3,9 | -2,5 | -2,7 | -2,6 | n.p. | n.p. |KP 2004.g. decembris | -4,3 | -2,7 | -1,7 | -1,5 | -0,9 | n.p. |Strukturālā bilance2 (% no IKP) | KP 2005.g. decembris3 | -4,6 | -3,1 | -2,1 | -2,1 | -1,5 | -0,6 |KOM 20054. g. nov.4 | -4,9 | -3,1 | -2,7 | -2,6 | n.p. | n.p. |KP 2004.g. decembris | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. |Valsts kopējais parāds (% no IKP) | KP 2005.g. decembris | 71,3 | 70,5 | 67,0 | 64,0 | 56,9 | 53,5 |KOM 2005. g. nov. | 72,0 | 70,4 | 69,1 | 67,4 | n.p. | n.p. |KP 2004.g. decembris | 74,9 | 71,9 | 69,2 | 65,7 | 58,1 | n.p. |Piezīmes: 1Komisijas dienestu aprēķini, kuru pamatā ir programmā atrodamā informācija. 2Cikliski koriģētā bilance (kā iepriekšējās rindās), izņemot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus. 3Vienreizēji un citi pagaidu pasākumi no programmas (vienreizēji ieņēmumi 1,0 % no IKP 2004. gadā, 0,9 % no IKP 2005. gadā un 0,3 % no 2006. līdz 2008. gadam). 4Dati no Komisijas 2005. gada rudens prognozēm par vienreizējiem un citiem pagaidu pasākumiem: (1,0 % no IKP 2004. gadā un 0,6 % no IKP 2005. gadā). 5Pamatojoties uz attiecīgi 4,0 %, 3,5%, 3,5% un 3,5% aplēsto potenciālo pieaugumu 2004. – 2007. gadā. 6Budžeta deficīta 2006. gada prognozes tika sagatavotas, pamatojoties uz scenāriju, kurā nav paredzētas politikas izmaiņas, jo Komisijas dienestu 2005. gada rudens prognozes sagatavošanai vajadzīgajā brīdī nebija pieejams 2006. gada budžeta projekts, ar ko daļēji arī var izskaidrot augstāku deficīta prognozi 2007. gadam. Avots: Konverģences programma (KP); Komisijas dienestu 2005. gada rudens ekonomiskās prognozes (KOM); Komisijas dienestu aprēķini |[1] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regula grozīta ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005(OV L 174, 7.7.2005.,1. lpp). Visi šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami šajā tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] „Specifikācijas par Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanu un pamatnostādnes par stabilitātes un konverģences programmas formai un saturam”, ko atbalstījusi Ekonomikas un finanšu padome 2005. gada 11. oktobrī.[3] Ekonomikas un finanšu komitejas atzinums: „Specifikācijas par Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanu un pamatnostādnes stabilitātes un konverģences programmas formai un saturam”, ko atbalstījusi Ekonomikas un finanšu padome 2005. gada 11. oktobrī.[4] Programmā sniegti visi rīcības kodeksā paredzētie obligātie dati un lielākā daļa fakultatīvo datu.[5] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regula grozīta ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005(OV L 174, 7.7.2005.,1. lpp). Šajā tekstā minētie dokumenti ir atrodami tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Programmā sniegti visi rīcības kodeksā paredzētie obligātie dati un lielākā daļa fakultatīvo datu. Trūkst fakultatīvo datu par darba tirgus attīstību (jo īpaši par nodarbinātību (nostrādātās stundas) un par darba ražīgumu (nostrādātās stundas)) un par ieguldījumu potenciālā IKP pieaugumā.


title: 2011/25/ES: Komisijas Ieteikums ( 2011. gada 14. janvāris ), ar ko izveido pamatnostādnes, lai nošķirtu barības sastāvdaļas, barības piedevas, biocīdos produktus un veterinārās zāles  Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               15.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 11/75

         KOMISIJAS IETEIKUMS
   (2011. gada 14. janvāris),
   ar ko izveido pamatnostādnes, lai nošķirtu barības sastāvdaļas, barības piedevas, biocīdos produktus un veterinārās zāles
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2011/25/ES)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Regulu (EK) Nr. 767/2009 par barības laišanu tirgū un lietošanu un ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1831/2003 un atceļ Padomes Direktīvu 79/373/EEK, Komisijas Direktīvu 80/511/EEK, Padomes Direktīvas 82/471/EEK, 83/228/EEK, 93/74/EEK, 93/113/EK un 96/25/EK un Komisijas Lēmumu 2004/217/EK (1), un jo īpaši tās 7. panta 1. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Tas, ka tiek nošķirtas barības sastāvdaļas, barības piedevas un citi produkti, piemēram, veterinārās zāles, ietekmē nosacījumus šādu produktu laišanai tirgū atkarībā no attiecīgajiem piemērojamajiem tiesību aktiem.

               (2)

               Barības apritē iesaistītie uzņēmēji un valstu kompetentās kontroles iestādes bieži saskaras ar jautājumiem attiecībā uz to produktu klasifikāciju, kuri varētu apdraudēt barības tirdzniecību visā Eiropas Savienībā.

               (3)

               Lai izvairītos no neatbilstībām attiecībā uz šādu produktu statusu, kā arī lai atvieglotu valsts kompetento iestāžu darbu un palīdzētu ieinteresētajiem uzņēmējiem darboties sistēmā, kas nodrošina atbilstošu tiesiskās noteiktības līmeni, ir jāizveido nesaistošas pamatnostādnes, lai nošķirtu barības sastāvdaļas, barības piedevas un cita veida produktus.

               (4)

               Šajā ieteikumā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pastāvīgās pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
   Lai nošķirtu barības sastāvdaļas, barības piedevas un citus produktus, ir jāņem vērā šā ieteikuma pielikumā sniegtās pamatnostādnes.

      Briselē, 2011. gada 14. janvārī

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētājs

         José Manuel BARROSO

      (1)  OV L 229, 1.9.2009., 1. lpp.

      PIELIKUMS

         PAMATNOSTĀDNES, LAI NOŠĶIRTU BARĪBAS SASTĀVDAĻAS, BARĪBAS PIEDEVAS UN CITUS PRODUKTUS

      Šīs pamatnostādnes ir paredzētas, lai palīdzētu valsts kompetentajām iestādēm un barības apritē iesaistītajiem uzņēmējiem īstenot un piemērot attiecīgos tiesību aktus.
      Šo pamatnostādņu pamatā ir noteikumi, kas paredzēti tiesiskajā regulējumā, kurš reglamentē dažādu veidu attiecīgos produktus, jo īpaši ņemot vērā tajā noteiktās minēto produktu definīcijas, lai varētu izstrādāt norādes produktu veidu nošķiršanai.
      Attiecībā uz jebkuru produktu ierosinātie kritēriji dažādu produktu veidu nošķiršanai nav jāpiemēro pakārtoti, bet vienlaikus, lai izveidotu katra konkrētā produkta profilu, ņemot vērā visas tā īpašības. Nevienu no minētajiem kritērijiem nevar izmantot kā vienīgo kritēriju vai uzskatīt to par prioritāru attiecībā pret citiem kritērijiem.
      Analoģiju ar citiem produktiem nedrīkst izmantot kā diskriminējošu kritēriju, taču tā var būt noderīga, lai pārskatītu lēmumu, kas jau pieņemts, piemērojot izveidotos kritērijus. Tomēr to var arī izmantot, lai pārbaudītu konsekvenci.
      1.   Barības aprites tiesību akti

      1.1.   Tiesību akti

      Attiecīgajos tiesību aktos ir minētas šādas definīcijas.

                  Regulas (EK) Nr. 178/2002 (1) 3. panta 4. punkts:
                  “barība” ir jebkura pārstrādāta, daļēji pārstrādāta vai nepārstrādāta viela vai produkts, tostarp piedevas, ko paredzēts izbarot dzīvniekiem.
                  Papildinot šo plašo barības definīciju, Regulas (EK) Nr. 767/2009 3. apsvērumā noteikts, ka “barībai var būt šādi veidi: barības sastāvdaļas, barības maisījumi, barības piedevas, premiksi vai ārstnieciskā barība”.

                  Regulas (EK) Nr. 767/2009 3. panta 2. punkts:
                  “barības sastāvdaļas”: ir augu vai dzīvnieku izcelsmes produkti, kuru galvenais nolūks ir apmierināt dzīvnieku uztura vajadzības, to dabīgajā stāvoklī, svaigi vai konservēti, un produkti, kas iegūti to rūpnieciskā pārstrādē, un organiskas vai neorganiskas vielas, kas satur vai nesatur barības piedevas, kuras ir paredzētas izmantot dzīvnieku barošanā vai nu kā tādas, vai arī pēc pārstrādes, vai gatavojot kombinēto barību vai kā premiksu nesējus;
                  “nesējs”: ir viela, ko izmanto barības piedevas šķīdināšanai, atšķaidīšanai, izkliedēšanai vai citāda veida fiziskai izmainīšanai, lai veicinātu tās pielietošanu, piemērošanu vai izmantošanu, nemainot tās funkcijas, un kas pašas nekādi neietekmē tehnoloģiskos procesus;
                  “barība, kas paredzēta īpašiem barošanas mērķiem”: ir barība, kas var apmierināt īpašu uztura mērķi ar savu īpašo sastāvu vai ražošanas metodi, kas to skaidri nošķir no parastas barības. Barība, kas paredzēta īpašiem barošanas mērķiem, neietver ārstniecisko dzīvnieku barību Direktīvas 90/167/EEK izpratnē;
                  “perorāla dzīvnieku barošana”: ir barības ievadīšana gastrointestinālajā traktā caur dzīvnieka muti, lai apmierinātu dzīvnieka ēdināšanas vajadzības un attiecīgi saglabātu veselu dzīvnieku produktivitāti.

                  Regulas (EK) Nr. 1831/2003 (2) 2. panta 2. punkta a) apakšpunkts:
                  “lopbarības piedevas” ir vielas, mikroorganismi vai preparāti, izņemot barības sastāvdaļas un premiksus, kas paredzēti pievienošanai lopbarībai vai ūdenim, lai jo īpaši veiktu vienu vai vairākas funkcijas, kuras minētas regulas 5. panta 3. punktā:

                              a)

                              labvēlīgi ietekmē lopbarības īpašības;

                              b)

                              labvēlīgi ietekmē dzīvnieku izcelsmes produktu īpašības;

                              c)

                              labvēlīgi ietekmē dekoratīvo zivju un putnu krāsu;

                              d)

                              apmierina dzīvnieku ēdināšanas vajadzības;

                              e)

                              ir tāda, kuru pielietojot dzīvnieku produkcijai ir labvēlīga ietekme uz vidi;

                              f)

                              labvēlīgi ietekmē dzīvnieku audzēšanu, ražību vai labturību, jo īpaši ietekmējot kuņģa–zarnu trakta floru vai lopbarības sagremojamību; vai

                              g)

                              tai ir kokcidiostatiska vai histomonostatiska iedarbība.

                  Regulas (EK) Nr. 1831/2003 2. panta 2. punkta h) apakšpunkts:
                  “pārstrādes palīglīdzekļi”: ir visas vielas, kas netiek patērētas kā lopbarība un kuras paredzētas pielietošanai lopbarības vai barošanas sastāvdaļu pārstrādē, lai sasniegtu tehnoloģisko mērķi apstrādes vai pārstrādes laikā, kas var radīt neparedzētu, bet tehnoloģiski neizbēgamu vielas vai tās atvasinājumu atlieku klātbūtni galaproduktā, ja šīm atliekām nav kaitīgas iedarbības uz dzīvnieku veselību, cilvēku veselību vai vidi un tās nerada nekādu tehnoloģisku iedarbību uz gatavo lopbarību.
                  Turklāt Regulas (EK) Nr. 767/2009 11. apsvērums ir formulēts šādi: “(..) Barības sastāvdaļas pirmkārt izmanto, lai apmierinātu dzīvnieku vajadzības, piemēram, pēc enerģijas, barības vielām, minerāliem vai uztura šķiedrām. To ķīmiskais sastāvs parasti nav labi definēts, izņemot to sastāvā esošās pamata uzturvielas. Ietekme, ko var pamatot ar zinātnisku novērtējumu un kas attiecināma tikai uz barības piedevām vai veterināriem medikamentiem, ir izslēdzama no barības sastāvdaļu objektīvā lietojuma. (..)”

            1.2.   Ietekme, kas rodas, nošķirot barības sastāvdaļas un barības piedevas

      1.2.1.   Kas izriet no tiesību aktiem

      —   “Lopbarības piedevas ir vielas (..), izņemot barības sastāvdaļas”– produkts nevar būt vienlaikus barības sastāvdaļa un lopbarības piedeva.
      —   “Dzīvnieku uztura vajadzības”– nav iespējams norādīt izsmeļošu attiecīgo elementu sarakstu, taču šādas barības sastāvdaļu īpašības var uzskatīt par vissvarīgākajām:
      —   “Galvenais nolūks ir apmierināt dzīvnieku uztura vajadzības” un “pirmkārt izmanto, lai apmierinātu dzīvnieku vajadzības”– papildus to parastajai primārajai funkcijai – sniegt dzīvniekiem barības vielas – barības sastāvdaļām var būt citi mērķi, piemēram, ja tās izmanto kā nesējus vai ja tās nav sagremojamas dzīvnieku kuņģa–zarnu traktā. Tas ir saskaņā ar “perorālas dzīvnieku barošanas” mērķiem (“lai apmierinātu dzīvnieka ēdināšanas vajadzības un/vai attiecīgi saglabātu veselu dzīvnieku produktivitāti”), kas atbilst primārajam paredzētajam lietojumam saskaņā ar “barības” definīciju.
      1.2.2.   Kritēriji, kas vienlaicīgi jāņem vērā, veicot novērtējumu katrā gadījumā atsevišķi

                  —

                  Ražošanas un apstrādes metode – ķīmiskā definīcija un standartizācijas līmenis vai tīrība. Par barības sastāvdaļām var uzskatīt augu vai dzīvnieku izcelsmes produktus to dabīgajā stāvoklī, svaigus vai konservētus, un produktus, kas no tiem iegūti vienkāršas pārstrādes rezultātā, kā arī organiskas vai neorganiskas vielas (piemēram, taukskābes vai kalcija karbonāts). Ķīmiski skaidri definētas vielas, kuras ir attīrītas un kurām ir noteikts standartizācijas līmenis, ko garantējis ražotājs, var uzskatīt par barības piedevām (piemēram, aromātiskā eļļa, kas īpaši iegūta no augu materiāla). Tomēr dažas barības sastāvdaļas ir ķīmiski skaidri definētas vielas un standartizētas (piemēram, saharoze). Savukārt dabīgi produkti no veseliem augiem un to daļām vai to produkti, kam veikta ierobežota fiziska apstrāde, piemēram, saberšana, malšana vai žāvēšana, ir uzskatāmi par barības sastāvdaļām.

                  —

                  Nekaitīgums un izmantošanas režīms. Ja ar dzīvnieku vai cilvēku veselību saistītu iemeslu dēļ ir nepieciešams noteikt produkta maksimālo daudzumu dienas devā, tad produktu var klasificēt kā piedevu. Tomēr arī uz dažām barības sastāvdaļām attiecina maksimālo pievienošanas proporciju. Barības piedevu statuss varētu attiekties uz plašāku darbības jomu, lai varētu efektīvāk pārvaldīt produktu saistībā ar tā stabilitāti, viendabīgumu un attiecībā uz pārāk lielu devu. Barības piedevas parasti pievieno zemās proporcijās. Tomēr arī daudzas barības sastāvdaļas, piemēram, minerālsāļus, barības devā pievieno nelielā proporcijā.

                  —

                  Funkcijas. Barības piedevas ir definētas pēc to funkcijām, kā noteikts Regulas (EK) Nr. 1831/2003 5. panta 3. punktā. Tomēr šīs funkcijas nav raksturīgas tikai barības piedevām. Tādējādi barības sastāvdaļām var arī būt piedevu funkcijas (piemēram, biezinātāja funkcijas), bet tas nedrīkst būt vienīgais paredzētais izmantošanas veids.

            2.   Biocīdie produkti

      2.1.   Tiesību akti

      Attiecīgajos tiesību aktos ir minētas šādas definīcijas.

                  Direktīvas 98/8/EK (3) 2. panta 1. punkts:
                  “biocīdie produkti”: aktīvās vielas un preparāti, kas satur vienu vai vairākas aktīvās vielas un lietotājam piegādātajā veidā paredzēti, lai iznīcinātu, atbaidītu, padarītu nekaitīgu, kavētu iedarbību vai citādi kontrolējami ķīmiski vai bioloģiski iedarbotos uz jebkuru kaitīgu organismu;
                  “aktīvā viela”: viela vai mikroorganisms, ieskaitot vīrusus vai sēnītes, ar vispārīgu vai specifisku iedarbību uz kaitīgiem organismiem;
                  “kaitīgs organisms”: jebkurš organisms, kura klātbūtne ir nevēlama vai kuram piemīt kaitīga iedarbība uz cilvēkiem, to darbībām vai produktiem, ko tie izmanto vai ražo, uz dzīvniekiem vai uz vidi.

                  Regulas (EK) Nr. 1831/2003 I pielikuma 1. punkta a) apakšpunkts:
                  “konservanti”: vielas vai, attiecīgā gadījumā, mikroorganismi, kas aizsargā lopbarību pret mikroorganismu vai to metabolītu radītu bojāšanos.

                  Direktīvas 98/8/EK 1. panta 2. punktā ir paredzēts:
                  “Šo direktīvu piemēro biocīdajiem produktiem, kā definēts 2. panta 1. punkta a) apakšpunktā, bet izslēdz produktus, kuri definēti vai ietilpst jomā, kas atbilst šo direktīvu mērķiem:
                  (..)

                              o)

                              Padomes 1970. gada 23. novembra Direktīva 70/524/EEK par piedevām dzīvnieku barībā, Padomes 1982. gada 30. jūnija Direktīva 82/471/EEK par noteiktu produktu izmantošanu dzīvnieku barībā un Padomes 1976. gada 23. novembra Direktīva 77/101/EEK par vienkāršās dzīvnieku barības tirdzniecību;

                        (..)”

                  Direktīvas 98/8/EK V pielikumā ietverts izsmeļošs 23 produktu veidu saraksts ar norādošu katra veida aprakstu, ietverot šādus ar barību saistītu produktu veidus:
                  3. produktu veids: veterinārās higiēnas biocīdie produkti. Šīs grupas produkti ir biocīdie produkti, kurus izmanto veterinārās higiēnas nolūkos, ieskaitot produktus, ko izmanto vietās, kur izmitina, tur vai transportē dzīvniekus.
                  4. produktu veids: pārtikas produktu un dzīvnieku barības [jomā izmantotie] dezinfekcijas līdzekļi. Produkti, kurus izmanto iekārtu, konteineru, patēriņa piederumu, ar cilvēku pārtikas produktu, dzīvnieku barības vai dzērienu (ieskaitot dzeramo ūdeni) ražošanu, transportu, uzglabāšanu vai patēriņu saistīto virsmu vai cauruļvadu sistēmu dezinfekcijai.
                  5. produktu veids: dzeramā ūdens dezinfekcijas līdzekļi. Produkti, kurus izmanto dzeramā ūdens (kā cilvēku, tā arī dzīvnieku) dezinfekcijai.
                  20. produktu veids: pārtikas produktu vai dzīvnieku barības konservanti. Produkti, kurus izmanto pārtikas produktu vai dzīvnieku barības krājumu konservēšanai, kontrolējot kaitīgus organismus.

            2.2.   Ietekme, kas rodas, nošķirot barību un biocīdos produktus

      Saskaņā ar Direktīvas 98/8/EK 1. panta 2. punktu produkti, kuri ir definēti vai ietilpst dzīvnieku barības tiesību aktu darbības jomā, tostarp pārstrādes palīglīdzekļi, nav biocīdie produkti, bet ir uzskatāmi par barību (barības aprites tiesību akti ir prioritāri salīdzinājumā ar tiesību aktiem par biocīdiem produktiem).
      Produkti, kas ietilpst 3. un 4. produktu veidā, kā noteikts Direktīvas 98/8/EK V pielikumā, nav uzskatāmi par barību.
      Tomēr dažus produktus, kurus var kvalificēt kā piederošus pie 5. vai 20. produktu veida, arī var uzskatīt par barību, parasti par barības piedevām. Ņemot vērā iepriekš minēto barības aprites tiesību aktu prioritāti salīdzinājumā ar tiesību aktiem par biocīdiem produktiem, šādus produktus var uzskatīt par barību. Produkti, kas nodrošina dzīvnieku barības vai ūdens saglabāšanu, nav biocīdie produkti. Ja šādi produkti ir minēti 5. vai 20. produktu veidā, tos nav paredzēts izmantot dzīvniekiem.
      3.   Veterinārās zāles

      3.1.   Tiesību akti

      Attiecīgajos tiesību aktos ir minētas šādas definīcijas.

                  Direktīvas 2001/82/EK (4) 1. pants:
                  “veterinārās zāles”:

                              a)

                              jebkura viela vai vielu savienojums, kam uzrādītas īpašības dzīvnieku slimību ārstēšanai vai profilaksei; vai

                              b)

                              jebkura viela vai vielu savienojums, ko var lietot vai ievadīt dzīvniekiem, lai atjaunotu, koriģētu vai pārveidotu to fizioloģiskās funkcijas, izraisot farmakoloģisku, imunoloģisku vai metabolisku iedarbību, vai lai noteiktu medicīnisku diagnozi;

                        “ārstnieciskā dzīvnieku barība”: jebkurš viena vai vairāku veterināro zāļu un viena vai vairāku barības veidu maisījums, kurš ir sagatavots tirgošanai un kuru paredzēts izbarot dzīvniekiem bez tālākas apstrādes sakarā ar tā ārstnieciskajām vai profilaktiskajām īpašībām vai citām īpašībām kā zālēm, uz kurām attiecas definīcija “veterinārās zāles”.

                  Direktīvas 2001/82/EK 2. panta 2. punktā ir paredzēts:

                     “Šaubu gadījumos, kad, ņemot vērā visas produkta īpašības, uz to var attiecināt “veterināru zāļu” definīciju un produkta, uz ko attiecas citi Kopienas tiesību akti, definīciju, piemēro šīs direktīvas noteikumus.”

                  Tās pašas direktīvas 3. panta 1. punktā paredzēti šādi noteikumi:

                     “Šī direktīva neattiecas uz:

                                 a)

                                 ārstniecisko dzīvnieku barību, kas definēta Padomes 1990. gada 26. marta Direktīvā 90/167/EEK, ar ko izklāsta nosacījumus, kuri Kopienā reglamentē ārstnieciskās dzīvnieku barības pagatavošanu, laišanu tirgū un lietošanu;
                                 (..)

                                 d)

                                 jebkādām piedevām, uz ko attiecas Padomes 1970. gada 23. novembra Direktīva 70/524/EEK par barības piedevām, ja tās ir pievienotas dzīvnieku barībai un dzīvnieku papildu barībai saskaņā ar minēto direktīvu;
                                 (..)”

                  Regulas (EK) Nr. 767/2009 13. panta 3. punkts ir formulēts šādi:
                  “Barības sastāvdaļu un barības maisījumu marķējumā vai noformējumā nav apgalvojumu par to, ka:

                              a)

                              barība novērsīs, ārstēs vai izārstēs slimību, izņemot attiecībā uz kokcidiostatiem un histomonostatiem, kā atļauts saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1831/2003; šis apakšpunkts tomēr neattiecas uz apgalvojumiem attiecībā uz barības vielu nesabalansētību, ja ar to nav saistīti patoloģiski simptomi;
                              (..)”

            3.2.   Ietekme, kas rodas, nošķirot barību un veterinārās zāles

                  —

                  Ja pēc visu neklasificēta produkta īpašību izskatīšanas var secināt, ka tas varētu būt veterinārās zāles, tad minētais produkts ir jāuzskata par veterinārajām zālēm (tiesību akti par veterinārajām zālēm ir prioritāri salīdzinājumā ar barības aprites tiesību aktiem, izņemot attiecībā uz atļautajām barības piedevām).

                  —

                  Dzīvnieku ārstnieciskā barība nav veterinārās zāles, bet saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 767/2009 3. apsvērumu barības veids, kas satur ārstnieciskos premiksus un kam vajadzīga veterinārārsta recepte.

                  —

                  Pamatojoties uz “īpašu barošanas mērķu” definīciju (sk. iepriekš 1.1. punktu), robežšķirtne starp barību un veterinārajām zālēm ir noteikta. Īpašos barošanas mērķus, piemēram, “aknu funkcijas veicināšanu, ja ir hroniska aknu mazspēja” vai “urātu akmeņu veidošanās samazināšanu”, vai “piena triekas riska samazināšanu”, var sasniegt, izmantojot barību.

         (1)  OV L 31, 1.2.2002., 1. lpp.

         (2)  OV L 268, 18.10.2003., 29. lpp.

         (3)  OV L 123, 24.4.1998., 1. lpp.

         (4)  OV L 311, 28.11.2001., 1. lpp.


title: Padomes Ieteikums (2016. gada 12. jūlijs) par Īrijas 2016. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Īrijas 2016. gada stabilitātes programmu

text:
               18.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 299/65

         PADOMES IETEIKUMS
   (2016. gada 12. jūlijs)
   par Īrijas 2016. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Īrijas 2016. gada stabilitātes programmu
   (2016/C 299/16)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Komisija 2015. gada 26. novembrī pieņēma Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2016. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2016. gada 17.–18. martā. Komisija, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011, 2015. gada 26. novembrī pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Īrija bija minēta to dalībvalstu vidū, kurām paredzēts veikt padziļinātu pārskatu. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma ieteikumu Padomes ieteikumam par eurozonas ekonomikas politiku. Eiropadome atbalstīja šo ieteikumu 2016. gada 18.–19. februārī, un 2016. gada 8. martā Padome to pieņēma (3). Ņemot vērā to, ka Īrijas valūta ir euro un ekonomikas un monetārajā savienībā starp ekonomikām ir cieša savstarpējā saikne, Īrijai būtu jānodrošina minētā ieteikuma pilnīga un laicīga īstenošana.

               (2)

               2016. gada ziņojums par Īriju tika publicēts 2016. gada 26. februārī. Tajā tika izvērtēti Īrijas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti Padomes 2015. gada 14. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, un Īrijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā bija ietverts arī padziļinātais pārskats saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu. Komisija 2016. gada 8. martā iepazīstināja ar padziļinātā pārskata rezultātiem. Komisijas veiktā analīze vedina secināt, ka Īrijā ir pārmērīga makroekonomikas nelīdzsvarotība. Konkrētāk, ir īpaši svarīgi novērst lielās uzkrātās neto ārējās saistības un valsts un privātā sektora parādu, kas, neraugoties uz uzlabojumiem, rada neaizsargātību.

               (3)

               Īrija 2016. gada 29. aprīlī iesniedza savu 2016. gada valsts reformu programmu un 2016. gada stabilitātes programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (4)

               Attiecīgie konkrētai valstij adresētie ieteikumi iekļauti Eiropas strukturālo un investīciju fondu 2014.–2020. gadam plānošanā. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013 (4) 23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerattiecību nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Komisija ir sniegusi papildu norādes par to, kā tā izmantos šo noteikumu norādēs par to pasākumu piemērošanu, kuri saista Eiropas strukturālo un investīciju fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību.

               (5)

               Pēc pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras atcelšanas Īrijai piemēro Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvo daļu, un uz to attiecas pārejas noteikums par parādu. 2016. gada stabilitātes programmā, kuras pamatā ir pieņēmums par nemainīgu politiku, valdība plāno nominālās bilances pakāpeniskus uzlabojumus, līdz 2018. gadā tiks sasniegts pārpalikums 0,4 % apmērā no IKP. Pārskatīto vidēja termiņa budžeta mērķi – strukturālu deficītu 0,5 % apmērā no IKP – paredzēts sasniegt 2018. gadā. Tomēr pārrēķinātās (5) strukturālās bilances ikgadējās izmaiņas 0,1 % apmērā no IKP 2016. gadā nenodrošina pietiekamu virzību uz vidēja termiņa budžeta mērķi. Saskaņā ar stabilitātes programmu sagaidāms, ka valdības parāda attiecība pret IKP samazināsies līdz 88,2 % 2016. gadā un turpinās samazināties līdz 85,5 % 2017. gadā. Makroekonomiskais scenārijs, kas ir budžeta prognozes pamatā, ir ticams. Tomēr pasākumi, kuru mērķis ir veicināt plānoto deficīta mērķu sasniegšanu, sākot ar 2017. gadu, netika pietiekamā mērā precizēti. Pamatojoties uz Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, pastāv risks nedaudz novirzīties no ieteiktās fiskālās korekcijas 2016. gadā, savukārt tiek prognozēts, ka 2017. gadā Īrija nodrošinās atbilstību, ja politika netiks mainīta. Tiek prognozēts, ka 2016. un 2017. gadā Īrija izpildīs pārejas noteikumu par parādu. Pamatojoties uz stabilitātes programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, Padome uzskata – sagaidāms, ka Īrija kopumā ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Tomēr, lai 2016. gadā nodrošinātu atbilstību, būs nepieciešami turpmāki pasākumi.

               (6)

               Centieni paplašināt nodokļu bāzi ir bijuši ierobežoti, un nesenie nodokļu pasākumi ir bijuši vērsti uz samazinājumiem un atvieglojumiem. Būtu jāturpina virzīties uz to, lai nodokļu sistēmu padarītu efektīvāku un izaugsmei labvēlīgāku. Īrijas iestādes īsteno nodokļu izdevumu pārskatīšanas caurviju programmu, kuras rezultātus publicē gada ziņojumā. Tomēr pārskatīšanas procesā nav ietverti ar PVN saistītie nodokļu izdevumi, un joprojām pastāv iespējas paplašināt nodokļu bāzi, palielinot vismazāk kropļojošos nodokļus.

               (7)

               Veselības aprūpes sistēmā kritiski svarīgi problēmjautājumi joprojām ir izmaksu lietderība, vienlīdzīga piekļuve un ilgtspēja. Turpinās konkrētu reformu īstenošana, bet izmaksu lietderību joprojām negatīvi ietekmē izdevumi par zālēm; cēlonis jo īpaši ir to zāļu augstās cenas, kurām ir tikai viens piegādātājs. Finanšu vadības un informācijas sistēmas vēl aizvien ir nepilnīgas, un joprojām problēma ir nevienlīdzīga piekļuve primārajai veselības aprūpei. Aptuveni 40 % iedzīvotāju ir bezmaksas piekļuve ģimenes ārstiem, bet pārējie sedz visas izmaksas. Jautājumā par plašo veselības aprūpes sistēmas reformu valda liela nenoteiktība, jo liela neziņa ir saistīta ar vispārējo veselības apdrošināšanas modeli.

               (8)

               Lai veicinātu ilgtspējīgu un līdzsvarotu izaugsmi nākotnē, būtu jārisina infrastruktūras vajadzības. Pēc tam, kad 2008. gadā publiskie ieguldījumi bija sasnieguši augstāko līmeni, proti, 5,2 % no IKP, tie 2013. gadā nokritās līdz pat 1,8 % no IKP; šis rādītājs nedaudz uzlabojās 2014. gadā, lai gan arī tad tas joprojām bija krietni zemāks par ES vidējo līmeni. Turklāt šķiet, ka krīzes ietekmē vispārējās valdības izdevumu sastāvā ir notikusi strukturāla pārbīde no ieguldījumiem uz kārtējiem izdevumiem. Kapitālizdevumi 2010.–2013. gadā vidēji bija tikai 4,8 % no kopsummas, t. i., mazāk nekā puse no ilgtermiņa vidējā līmeņa 1995.–2008. gadā. Krasi samazināti valsts ieguldījumi septiņu gadu garumā ir negatīvi ietekmējuši infrastruktūras kvalitāti un atbilstību un valsts atbalstu nemateriāliem ieguldījumiem. Pastāv būtiskas nepilnības tādās jomās kā mājokļi, ūdensapgāde, sabiedriskais transports un klimata pārmaiņu mazināšanas spēja. Valsts lielākajās pilsētu teritorijās pieprasījums pēc jauniem mājokļiem pašlaik ievērojami pārsniedz piedāvājumu. Tā rezultātā mājokļu cenas un īres maksas pilsētu teritorijās 2014. gadā strauji pieauga; 2015. gadā kāpums palēninājās. Šobrīd nav pierādījumu par pārlieku augstu novērtēšanu, bet ierobežojumi būvniecības nozarē un mājokļu piedāvājumā – daži no kuriem ir saistīti ar publisko infrastruktūru –, ja netiks novērsti, varētu radīt nelīdzsvarotības riskus. Valdības izdevumu pārbīde ir ietekmējusi arī publiskā sektora atbalstu pētniecībai, izstrādei un inovācijai, kura apjoms 2014. gadā bija zemāks par 2007. gada apjomu. Patlaban, analizējot rādītājus par publiskās pētniecības un izstrādes procentuālo daļu no IKP, Īrija Savienībā ierindojas 22. vietā. Tas negatīvi ietekmē MVU konkurētspēju.

               (9)

               Bezdarbs ir samazinājies zem ES vidējā rādītāja, un 2016. gada martā bija 8,6 %. Tomēr joprojām bažas raisa ilgstošs bezdarbs un mājsaimniecību zemā darba intensitāte. Konkrēti – lai gan ilgtermiņa bezdarbs pēdējos gados ir mazinājies, ilgstošo bezdarbnieku īpatsvars kopējā bezdarba līmenī joprojām ir augsts, proti, 56,3 % 2015. gada ceturtajā ceturksnī, un pārsniedz ES vidējo rādītāju, kas ir 48,3 %. 2014. gadā (jaunākie salīdzināmie dati) to iedzīvotāju procentuālā daļa, kas dzīvo ļoti zemas darba intensitātes mājsaimniecībās, bija lielākā Eiropas Savienībā, proti, 21,1 %, un šī parādība jo īpaši bija izplatīta viena vecāka mājsaimniecībās. To bērnu īpatsvars (vecumā no 0 līdz 17 gadiem), kuriem draud nabadzība vai sociālā atstumtība (AROPE), 2014. gadā samazinājās līdz 30,3 %, tomēr tas joprojām ir augstāks par ES vidējo rādītāju, kas ir 27,8 %. Attiecīgais AROPE rādītājs viena vecāka mājsaimniecībām (62,5 % 2014. gadā) ir daudz augstāks par ES vidējo rādītāju (48,2 %).

               (10)

               Īrija ir sākusi īstenot programmu JobPath, kuras mērķis ir pievērsties ilgstošo bezdarbnieku vajadzībām, un izstrādā aktivizācijas pieeju, lai iedrošinātu tos, kam ir potenciāls un vēlme ieņemt aktīvāku lomu darbaspēka vidū. Vēl joprojām aktuāls ir uzdevums paplašināt darba atbalsta pakalpojumus, lai aptvertu tos, kas tradicionāli ir izslēgti no darba tirgus, tostarp cilvēkus ar invaliditāti un cilvēkus, kuriem ir aprūpes pienākumi. Kopumā sociālās drošības sistēmai ir labi izdevies ierobežot krīzes ietekmi uz nabadzību un nevienlīdzību, bet joprojām pastāv šķēršļi iekļaujošai izaugsmei. Ir gūti zināmi panākumi pabalstu pakāpeniskā samazināšanā, bet joprojām pastāv bažas par to, ka konkrētas mājsaimniecības varētu nokļūt “bezdarbības gūstā”. Bērnu aprūpes neto izmaksas, tās izsakot procentos no algas, Īrijā ir vienas no augstākajam Savienībā, otrās augstākās – pāriem un visaugstākās– viena vecāka ģimenēm. Joprojām pastāv bažas par bērnu aprūpes pakalpojumu kvalitāti. Piemēram, 2014. gadā agrīnās pirmsskolas izglītības un aprūpes nozarē strādājošo skaitā absolventu procentuālā daļa (15 %) bija ievērojami zemāka par ieteikto līmeni. Joprojām pastāv prasmju neatbilstība, un dažās jomās ir radies prasmju trūkums, savukārt kvalifikācijas paaugstināšanas un pārkvalifikācijas iespējas joprojām ir nepietiekamas, un izglītības izdevumu samazināšanās varētu negatīvi ietekmēt izglītības rezultātus nākotnē.

               (11)

               Lielais parādsaistību īpatsvars privātajā sektorā atspoguļo ilgstošās problēmas, kas ir saistītas ar aizdevumu vērtības samazināšanos. 2015. gada jūnija beigās privātā sektora nekonsolidētais parāds bija 266,3 % no IKP, kas ievērojami pārsniedz eurozonas vidējo rādītāju. Lai gan ekonomikas atlabšanas un pārstrukturēšanas darbību rezultātā ieņēmumus nenesošo aizdevumu attiecība samazinās, 2015. gada beigās tā joprojām bija viena no lielākajām eurozonā, proti, vairāk nekā 16 % no visiem iekšzemes banku aizdevumiem. Turklāt 2015. gada beigās bija kavēti 14,7 % hipotekāro aizdevumu, savukārt maksājumi, kas kavēti vairāk nekā divus gadus, veidoja gandrīz 10 % no kopējā hipotekāro aizdevumu atlikuma. Lai gan ir panākts zināms progress, vairumā gadījumu hipotekāro kredītu pārstrukturēšana tiek veikta uz pagaidu laiku, kas rada atkārtotas saistību neizpildes risku, jo īpaši makroekonomiskās situācijas pasliktināšanās vai ārēja satricinājuma gadījumā. Joprojām problemātiskas jomas ir iekšzemes banku un MVU izsniegtie komerciālie aizdevumi nekustamajam īpašumam un uzņēmumu kredīti – ieņēmumus nenesošu kredītu īpatsvars šajās jomās ir attiecīgi 37,3 % un 13,8 %. Lai gan ir panākts zināms progress, būs vajadzīgs daudz vairāk laika un pūliņu, lai šos aizdevumus pārstrukturētu ilgtspējīgi. Joprojām netiek pietiekami izmantotas fizisko personu maksātnespējas procedūras, bankrots, examinership, proti, Īrijas tiesībās paredzēta tiesas aizsardzība grūtībās nonākušiem uzņēmumiem un citi veidi parādu daļējai dzēšanai, kas paredzēti, lai atjaunotu mājsaimniecību un uzņēmumu dzīvotspēju. Centrālā kredītreģistra ieviešana notiek lēni, lai gan tam ir izšķirīgi svarīga nozīme piesardzīgas kreditēšanas veicināšanā.

               (12)

               Ir stājies spēkā 2015. gada Juridisko pakalpojumu regulējuma likums, bet šā procesa vēlākā stadijā tika veiktas atkāpes attiecībā uz juridiskām profesijām, kas ievērojami samazināja reformas sākotnējo vērienīgumu. Jaunā regulējuma īstenošana tikai tagad sākas, un vēl ir par agru būt pilnīgi drošiem, ka tas veicinās konkurenci un samazinās izmaksas. Juridiskie pakalpojumi dod ieguldījumu visās ekonomikas jomās, un to izmaksas ietekmē Īrijas konkurētspēju. Izmaksas faktiski var samazināt tikai tad, ja plānotā tiesiskā regulējuma konkurenci palielinošie un izmaksas samazinošie noteikumi stājas spēkā pēc sabiedriskās apspriešanas procesiem vai tiek iekļauti noteikumos, kurus izdos Juridisko pakalpojumu regulatīvā iestāde.

               (13)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Īrijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2016. gada ziņojumā par valsti. Tā ir arī izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Īrijai adresētiem ieteikumiem. Tā ir ņēmusi vērā ne tikai šo programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Īrijā, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jāstiprina ES vispārējā ekonomikas pārvaldība Eiropas Savienībā, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1. līdz 3. ieteikumā.

               (14)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu, un tās atzinums (6) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (15)

               Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti turpmāk 1. un 3. ieteikumā,

         AR ŠO Īrijai 2016. un 2017. gadā IESAKA rīkoties šādi.

               1.

               Pēc pārmērīgā deficīta novēršanas panākt ikgadēju fiskālo korekciju 0,6 % apmērā no IKP virzībā uz vidēja termiņa budžeta mērķi 2016. un 2017. gadā. Lai paātrinātu parāda samazināšanu, izmantot negaidītus ieguvumus, kas izriet no labvēlīgiem ekonomikas un finanšu apstākļiem, kā arī no aktīvu pārdošanas. Samazināt neaizsargātību pret ekonomikas svārstībām un satricinājumiem, inter alia, paplašinot nodokļu bāzi. Uzlabot izdevumu kvalitāti, it īpaši palielinot veselības aprūpes izmaksu lietderību un par prioritāti nosakot valdības kapitālizdevumus pētniecībā un izstrādē un publiskajā infrastruktūrā, jo īpaši transporta, ūdensapgādes pakalpojumu un mājokļu jomās.

               2.

               Paplašināt aktivizācijas politiku un paātrināt tās īstenošanu, lai palielinātu mājsaimniecību darba intensitāti un novērstu bērnu nabadzības risku. Veikt pasākumus, lai stimulētu nodarbinātību, nodrošinot, ka pabalsti un papildu maksājumi tiek atcelti pakāpeniski. Uzlabot bērnu aprūpi, sniedzot kvalitatīvu, cenas ziņā pieejamu pilna laika aprūpi.

               3.

               Pabeigt noturīgu pārstrukturēšanas risinājumu izstrādi, lai samazinātu ienākumus nenesošus aizdevumus, nodrošinātu mājsaimniecību parāda atmaksājamību un iedrošinātu aizdevējus samazināt tādu vēl dzīvotspējīgu uzņēmumu parādu, kam ir pārmērīgi liels parādsaistību īpatsvars. Paātrināt to, lai tiktu pakāpeniski ieviests pilnībā funkcionējošs centrālais kredītreģistrs, kas aptvertu visas aizdevēju un parādnieku kategorijas.

      Briselē, 2016. gada 12. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. KAŽIMÍR

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (3)  OV C 96, 11.3.2016., 1. lpp.

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

      (5)  Strukturālā bilance, ko Komisija pārrēķinājusi uz konverģences programmā iekļautās informācijas pamata, ievērojot kopīgi saskaņotu metodiku.

      (6)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


				|

		52014DC0402

			Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par Beļģijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Beļģijas 2014. gada stabilitātes programmu /* COM/2014/0402 final */

Ieteikums
PADOMES IETEIKUMS
par Beļģijas 2014. gada valsts
reformu programmu
un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Beļģijas 2014. gada
stabilitātes programmu
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta
2. punktu un 148. panta 4. punktu,
ņemot vērā Padomes Regulu (EK)
Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta
stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un
koordinācijas stiprināšanu[1]
un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris)
par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko
nelīdzsvarotību[2],
un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu[3],
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
rezolūcijas[4],
ņemot vērā Eiropadomes
secinājumus,
ņemot vērā
Nodarbinātības komitejas atzinumu,
ņemot vērā Ekonomikas un
finanšu komitejas atzinumu,
ņemot vērā Sociālās
aizsardzības komitejas atzinumu,
ņemot vērā Ekonomikas politikas
komitejas atzinumu,
tā kā:
(1)
Eiropadome 2010. gada 26. martā
piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu nodarbinātības un
izaugsmes stratēģiju – "Eiropa 2020" –, kam pamatā ir
ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, lielākoties
pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās
jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas
izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.
(2)
Padome 2010. gada 13. jūlijā,
pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma ieteikumu par
dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas
politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.) un 2010. gada
21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu
nodarbinātības politikas pamatnostādnēm, kas kopā
veido "integrētās pamatnostādnes". Dalībvalstis
tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās
pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.
(3)
Valstu vai to valdību vadītāji
2012. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu par
Izaugsmes un nodarbinātības paktu, kas ir saskaņots pamats
rīcībai valstu, ES un eurozonas līmenī, izmantojot visas
iespējamās sviras, instrumentus un politikas jomas. Viņi
pieņēma lēmumu par dalībvalstu līmenī veicamo
rīcību, jo īpaši paužot pilnīgu apņemšanos sasniegt
stratēģijas "Eiropa 2020" mērķus un īstenot
konkrētai valstij adresētos ieteikumus.
(4)
Padome 2013. gada
9. jūlijā pieņēma ieteikumu par Beļģijas
2013. gada valsts reformu programmu un sniedza savu atzinumu par
Beļģijas atjaunināto stabilitātes programmu
2012.-2016. gadam. Komisija 2013. gada
15. novembrī saskaņā ar Regulu
(ES) Nr. 473/2013[5]
sniedza savu atzinumu par Beļģijas budžeta plāna projektu
2014. gadam[6].
(5)
Komisija 2013. gada 13. novembrī
pieņēma gada izaugsmes pētījumu[7], iezīmējot
2014. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada
sākumu. Tajā pašā datumā, pamatojoties uz Regulu (ES)
Nr. 1176/2011, Komisija pieņēma arī brīdināšanas mehānisma
ziņojumu[8],
kurā tā noteica Beļģiju kā vienu no
dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts
padziļināts pārskats.
(6)
Eiropadome 2013. gada 20. decembrī
apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu
stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes
sekmēšanai. Tā uzsvēra vajadzību īstenot
diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju,
atjaunot normālus aizdevumu nosacījumus ekonomikai, sekmēt
izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu, novērst
krīzes sociālās sekas un modernizēt valsts pārvaldi.
(7)
Komisija 2014. gada 5. martā
publicēja saskaņā ar 5. pantu Regulā (ES)
Nr. 1176/2011 par to, kā novērst un koriģēt
makroekonomisko nelīdzsvarotību, sagatavotā padziļinātā
pārskata rezultātus par Beļģiju[9]. Komisijas veiktā
analīze ļauj secināt, ka Beļģijā joprojām
pastāv makroekonomiskā nelīdzsvarotība, kurai nepieciešama
uzraudzība un politiska rīcība. Uzmanība joprojām
jāpievērš jo īpaši attīstībai preču
ārējās konkurētspējas jomā, jo
pastāvīga pasliktināšanās apdraudētu makroekonomisko
stabilitāti.
(8)
Beļģija 2014. gada
30. aprīlī iesniedza savu 2014. gada valsts reformu
programmu un 2014. gada stabilitātes programmu. Abas programmas
izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to
savstarpējo saistību.
(9)
2014. gada stabilitātes programmā
izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir
līdz 2016. gadam panākt līdzsvarotu budžetu
strukturālā izteiksmē un nākamajā gadā pēc
tam sasniegt vidējā termiņa mērķi. Programmā
saglabāts iepriekšējais vidējā termiņa
mērķis, proti, 0,75 % no IKP, kas atspoguļo
Stabilitātes un izaugsmes pakta mērķus, taču tā
sasniegšana ir atlikta uz 2017. gadu, kas ir vienu gadu vēlāk
par pagājušā gada programmā noteikto mērķa gadu.
Plānotā ikgadējā virzība uz vidējā termiņa
mērķa sasniegšanu atbilst Stabilitātes un izaugsmes paktā
noteiktajai vajadzīgajai korekcijai. Saskaņā ar programmu
izdevumu robežlielums programmas periodā kopumā ir ievērots.
Parāds pārsniedz Līgumā noteikto atsauces vērtību
60 % no IKP, proti, 2013. gadā tas bija 101,5 % no IKP, un
saskaņā ar programmu ir paredzēts, ka tas pakāpeniski samazināsies
līdz 93 % no IKP 2017. gadā. Kopumā programmas
mērķi atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta
prasībām. Programmas budžeta prognožu pamatā esošais
makroekonomiskais scenārijs, kuru izstrādājusi neatkarīga
iestāde (Federālais plānošanas birojs), ir ticams. Izaugsmes
prognozes ir tuvu tām, kas minētas Komisijas 2014. gada pavasara
prognozē. Fiskālā līkne vēl nav pamatota ar
pasākumiem. Komisijas pavasara prognozē nav redzami nekādi
strukturālie uzlabojumi 2014. gadā, un, pieņemot, ka
politika netiks mainīta, tiek prognozēts strukturālais
pasliktinājums 2015. gadā. Tas apdraud mērķu
sasniegšanu un varētu radīt būtisku novirzi no korekcijas
virzībā uz vidējā termiņa mērķa sasniegšanu
2014.-2015. gadā. Turklāt saskaņā ar Komisijas
pavasara prognozi Beļģija neievēros parādsaistību
noteikumu ne 2014., ne arī 2015. gadā. Pamatojoties uz
programmas izvērtējumu un Komisijas pavasara prognozi
saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka
Beļģija vispārējās valdības budžeta deficītu
ir samazinājusi ievērojami zem 3 % no IKP 2013. gadā,
taču pastāv risks, ka no 2014. gada būs ievērojama
novirze no preventīvās daļas prasībām.
(10)
Beļģija ir panākusi būtisku
progresu saistībā ar strukturālās koordinēšanas
pasākumu ieviešanu. Ar 2013. gada beigās noslēgto sadarbības
nolīgumu par fiskālo koordinēšanu ir ieviests budžeta
strukturālās sabalansētības noteikums (definēts
saskaņā ar vidējā termiņa mērķi)
vispārējās valdības līmenī, kā
paredzēts fiskālajā paktā. Turklāt ar to
iedibinātā koordinēšanas kārtība tiek padarīta
par formalitāti, i) oficiāli apstiprinot starpvaldību
"konsultatīvās komitejas" lomu šajā procesā un
ii) precizējot Augstās finanšu padomes padomdevējas lomu.
Turklāt nolīgumā paredzēta Augstās padomes
uzraudzības lomas stiprināšana, ieviešot skaidru korekcijas
mehānismu gadījumiem, ja rodas būtiska novirze no
saskaņotajiem mērķiem. Lai mērķus laikposmā
pēc 2014. gada padarītu saistošus, var būt nepieciešami
papildu pasākumi.
(11)
Lai arī Beļģijai nesen ir izdevies
samazināt valsts parāda attiecības pieaugumu, valsts parāda
slogs ir liels, proti, 101,5 % no IKP, un no pensiju saistībām
izriet būtiskas saistības un pienākumi nākotnē. Lai
šīs saistības un pienākumus varētu segt, vienlaikus saglabājot
augstu dzīves līmeni, turpmāko budžeta izmaksu
attīstība ir jāierobežo, aktivitātes un
nodarbinātības rādītāji būtu jāpalielina, un
starptautiskā konkurētspēja ir jāuzlabo. Katrā no
šīm jomām Beļģija turpina saskarties ar būtiskām
problēmām. Lai arī Beļģija ir veikusi pasākumus
pareizajā virzienā, kā rezultāti būs redzami
turpmākajos gados, būs nepieciešama vērienīgāka
rīcība, īpaši tāpēc, ka reformas sāk īstenot
arī tirdzniecības partneri.
(12)
Kopējais nodokļu slogs
Beļģijā ir viens no augstākajiem ES, un šis nodokļu
slogs lielā mērā ir vērsts uz darbaspēku, kā rezultātā
Beļģijā ir viens no augstākajiem nodokļu
īpatsvariem darbaspēka izmaksās ES.  Vairākas nodokļu
sistēmas īpatnības ir videi kaitīgas, piemēram,
dienesta automašīnām piemērotais nodokļu režīms. Ir
veikti daži mērķtiecīgi pasākumi, lai samazinātu darbaspēka
izmaksas konkrētām grupām un atalgojuma skalas
lejasdaļā samazinātu atšķirības starp bruto un neto
algām. Taču nav notikusi nekāda būtiska nodokļu sloga
pārnešana uz nodokļu bāzēm, kas mazāk negatīvi
ietekmē izaugsmi. Sāktas pirmās pārdomas par visaptverošu
nodokļu reformu nolūkā sekmēt valsts finanšu
stabilitātes nodrošināšanu, veicināt konkurētspēju un
nodarbinātības pieaugumu, un saglabāt vidi. Šādai
visaptverošai nodokļu reformai būtu jāietver nodokļu
novirze no darbaspēka, nodokļu sistēmas vienkāršošana, PVN
efektivitātes palielināšana, nodokļu bāzu
paplašināšana, nodokļu izdevumu samazināšana, likumdošanas
nepilnību novēršana un videi kaitīgu subsīdiju
pakāpeniska pārtraukšana.
(13)
Beļģija saskaras ar ļoti
būtisku prognozēto ietekmi, ko rada sabiedrības novecošana, jo
paredzēts, ka laikposmā no 2010. gada līdz 2060. gadam
ar novecošanu saistītās izmaksas, jo īpaši ar pensijām un
ilgtermiņa aprūpi saistītās izmaksas, palielināsies par
vairāk nekā 8 % no IKP. Nesen sāktajai reformai vecāka
gadagājuma cilvēkiem sociālā nodrošinājuma jomā
paredzēts pozitīvi ietekmēt viņu nodarbinātību.
Taču, ņemot vērā šā uzdevuma apmēru,
fiskālās stabilitātes sasniegšanai ir nepieciešami papildu
pasākumi, kuros jāņem vērā nepieciešamība
saglabāt vecuma sociālā nodrošinājuma shēmu
atbilstīgumu. Nepieciešami pasākumi, lai likumā noteikto
pensionēšanās vecumu sasaistītu ar paredzamā mūža
ilguma izmaiņām nolūkā samazināt atšķirību
starp likumā noteikto un faktisko pensionēšanās vecumu un
uzlabot ilgtermiņa aprūpei paredzēto valsts izdevumu
efektivitāti.
(14)
Beļģija saskaras ar hronisku
problēmu — darbaspēka nepilnīgu izmantošanu.
Aktivitātes un nodarbinātības rādītāji ir
zemāki par vidējiem rādītājiem ES, un tie ir nemainīgi,
savukārt ilgtermiņa bezdarbs — izteikts procentuāli no
kopējā bezdarba līmeņa — joprojām ir augsts.
Vairumā gadījumu lielais nodokļu īpatsvars darbaspēka
izmaksās, mijodarbojoties ar pabalstu sistēmu, vairumam darbinieku
kategoriju rada ievērojamu bezdarbu un "bezdarbības
lamatas". Lai arī ir veikti pasākumi nolūkā
samazināt bezdarba lamatas iedzīvotājiem ar ļoti zemām
algām, vairumam citu kategoriju darbinieku šīs lamatas ir
kļuvušas lielākas un "bezdarbības lamatas"
joprojām ir izplatītas. Tā kā darbaspēka izmaksas
joprojām ir augstas, darbā pieņemšanas politikai ir tendence
samazināt risku un sodīt "nepiederošos", piemēram,
jauniešus, mazkvalificētus darbiniekus un iedzīvotājus ar
migrantu izcelsmi, kuriem kopā ar vecāka gadagājuma darba
ņēmējiem līdzdalības rādītāji darba
tirgū ir krietni zemāki par vidējiem rādītājiem
ES. Spēcīga uzņēmuma darbinieku aizsardzība, kad darba
maiņa nozīmē tiesību (piemēram, atlaišanas pabalsti,
priekšlaicīga pensionēšanās, ar vecumu saistīti pabalsti)
zaudēšanu, mazina motivāciju īstenot profesionālo
mobilitāti starp darbavietām un nozarēm. Šāda inerce
aktīvā darba tirgus politiku Beļģijā padara
samērā neefektīvu un rada situāciju, kurā augsts
bezdarba līmenis dažās jomās un nozarēs pastāv
līdzās saspringtiem darba tirgus apstākļiem un izaugsmi
kavējošam prasmju trūkumam citās jomās un nozarēs.
Jauniešu bezdarbs pēdējā gada laikā ir būtiski
palielinājies, un starp reģioniem un grupām pastāv lielas
atšķirības. Prasmju neatbilstības
strukturālā problēma būs jārisina kopā ar
tādu neatliekamu problēmu risināšanu kā priekšlaicīga
mācību pārtraukšana un jaunieši, kas pametuši mācības,
neiegūstot kvalifikāciju. Sestā valsts
reforma piedāvā iespēju uzlabot efektivitāti un par galveno
mērķa nozari noteikt nodarbinātības politiku ar
nosacījumu, ka sadarbība starp federālo un reģionālo
līmeni tiek optimizēta.
(15)
Beļģijā konkurētspēja
aizvien pasliktinās, tostarp attiecībā uz aspektiem, kas nav
saistīti ar izmaksām. Proti, ražošanas nozares starptautiskā
konkurētspēja mazinās, ko atspoguļo samazinātās
rezerves ražotājiem un darbavietu likvidēšana. Beļģija
parasti paļāvās uz to, ka darba samaksas indeksācija
uzturēs pirktspēju. Taču kopējā algu kāpuma
pārsniegšanas korekcija ir veikta vēlu un nepietiekamā
apmērā. Turklāt centrālā standartalga ne vienmēr
ļauj pienācīgi atspoguļot nozaru produktivitātes
attīstību un vietējā darba tirgus apstākļus.
Līdz ar to algas ir palielinājušās straujāk par
produktivitāti, kā rezultātā tiek zaudētas darbavietas
un konkurētspēja. Apspriežoties ar sociālajiem partneriem un
saskaņā ar valsts praksi, Beļģijai būtu
jāīsteno savas algu noteikšanas sistēmas reforma tā, lai
nozarē varētu ieviest lielāku algu gradāciju un algas
varētu labāk pielāgot produktivitātes izmaiņām.
Cenas mazumtirdzniecības nozarē joprojām ir augstākas
nekā kaimiņvalstīs, savukārt ierobežojumi profesionālo
pakalpojumu jomā kavē inovatīvu
uzņēmējdarbības modeļu attīstību un attur no
ieguldījumu veikšanas. Elektrības sadales tarifi
joprojām ir vieni no augstākajiem Eiropā, un to
plānotā reģionalizācija palielina nenoteiktību
attiecībā uz sadales izmaksu turpmāko attīstību
tiešajiem lietotājiem, jo šobrīd iesaldētais tarifs nesedz izplatītāju
pieaugošās izmaksas. Ja valsts vēlas
saglabāt lielas algas un tajā pašā laikā radīt jaunas
darbavietas, tai ir jāražo un pasaules tirgos jāpārdod
sarežģītākas preces ar augstāku pievienoto
vērtību, nekā tas ir šobrīd. Beļģijai
inovatīvās nozarēs trūkst strauji augošu
uzņēmumu. Atbalsts inovācijai tiek uzskatīts par
sarežģītu un ļoti fragmentētu. Gadījumos, kad
darbības ar augstu pievienoto vērtību patiesi tiek sāktas,
to izaugsmi bieži vien kavē pietiekami kvalificētu cilvēkresursu
trūkums.
(16)
Paredzams, ka Beļģija līdz
2020. gadam nesasniegs savu mērķi – par 15 %
samazināt siltumnīcefekta gāzu emisijas nozarēs, uz
kurām neattiecas ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēma. Lai
arī tiek veiktas dažas iniciatīvas, šķiet, ka tām
trūkst saskaņotas virzības, un aizvien nav skaidrs, kāda ir
pasākumu kopīgā ietekme uz emisiju, jo īpaši transporta
nozares un ēku radīto, samazināšanu. Elektroenerģijai
piemērotā PVN samazināšana vēl vairāk varētu
iedragāt šajā saistībā veiktos centienus. Sarunas par
sadarbību un vienošanās par sloga sadali starp federālo valsti
un reģioniem nav devušas rezultātus, proti, tas nav skaidri
sadalīts. Satiksmes sastrēgumi Beļģijas ekonomikai
salīdzinājumā ar citām valstīm rada ļoti smagu
slogu. Ņemot vērā šīs problēmas nopietnību,
tās atrisināšanai ir nepieciešama visaptveroša politikas atbilde,
ņemot vērā iespējamo dažādo maksu par
sastrēgumiem atšķirīgos laikos, pārskatot
labvēlīgo nodokļu režīmu attiecībā uz dienesta
automašīnu un degvielas apmaksas karšu lietošanu privātām
vajadzībām un uzlabojot sabiedriskā transporta
efektivitāti.
(17)
Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir
vispusīgi izanalizējusi Beļģijas ekonomikas politiku.
Tā ir izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu
programmu. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne
tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un
sociālekonomiskās politikas izveidē Beļģijā, bet
arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot
vērā, ka ir jānostiprina Eiropas Savienības
vispārējā ekonomikas pārvaldība, kas panākams,
turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa
ieguldījumu. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir
atspoguļoti 1. līdz 6. ieteikumā.
(18)
Ņemot vērā šo izvērtējumu,
Padome ir izskatījusi Beļģijas stabilitātes programmu, un
tās atzinums[10]
ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.
(19)
Ņemot vērā Komisijas
padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir
izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu.
Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu
ir atspoguļoti 2., 4. un 5. ieteikumā.
(20)
Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir arī
veikusi analīzi par visas eurozonas ekonomikas politiku. Pamatojoties uz
šo analīzi, Padome ir sniegusi konkrētus ieteikumus
dalībvalstīm, kuru valūta ir euro. Beļģijai būtu
arī jānodrošina pilnīga un savlaicīga minēto ieteikumu
īstenošana,
AR ŠO IESAKA Beļģijai
laikposmā no 2014. gada līdz 2015. gadam rīkoties
šādi.
1.           Pēc
pārmērīga budžeta deficīta novēršanas stiprināt
budžeta pasākumus 2014. gadam, ņemot vērā,
ka — pamatojoties uz Komisijas 2014. gada pavasara
prognozi — rodas atšķirība 0,5 % no IKP
apmērā, kas liecina par būtiskas novirzes risku no
Stabilitātes un izaugsmes paktā noteiktajām prasībām.
2015. gadā ievērojami stiprināt budžeta
stratēģiju, lai nodrošinātu vajadzīgo korekciju
0,6 % no IKP apmērā virzībā uz vidējā
termiņa mērķa sasniegšanu, kas arī nodrošinātu
parādsaistību noteikuma ievērošanu. Pēc tam līdz
mirklim, kad vidējā termiņa mērķis tiks sasniegts,
īstenot plānoto ikgadējo strukturālo korekciju
virzībā uz vidējā termiņa mērķi
saskaņā ar prasību veikt ikgadējo strukturālo
korekciju vismaz 0,5 % no IKP apmērā un jo īpaši labos
ekonomikas apstākļos vai vajadzības gadījumā
nodrošināt, ka parādsaistību noteikums ir izpildīts, lai
panāktu, ka augstā vispārējās valdības
parāda attiecība sāk noturīgi samazināties.
Nodrošināt visu valdības līmeņu līdzsvarotu
ieguldījumu fiskālo noteikumu, tostarp budžeta strukturālās
sabalansētības noteikuma, izpildē ar saistošu instrumentu,
vidēja termiņa plānošanas perspektīvā veicot mērķu
skaidru sadalījumu.
2.           Uzlabot
vispārējās nodokļu sistēmas līdzsvaru un
godīgumu un sagatavot visaptverošu nodokļu reformu, kas ļaus
nodokļus novirzīt no darbaspēka izmaksām uz izaugsmei
draudzīgākām nodokļu bāzēm, vienkāršot
nodokļu sistēmu, novērst nepilnības, palielināt PVN
efektivitāti, paplašināt nodokļu bāzes, samazināt
nodokļu izdevumus un pamazām pārtraukt videi kaitīgas
subsīdijas.
3.           Samazināt turpmāko
ar novecošanu saistīto, jo īpaši no pensijām un ilgtermiņa
aprūpes izrietošo, valsts izdevumu palielināšanos, palielinot
centienus samazināt plaisu starp faktisko un likumā noteikto
pensionēšanās vecumu, ierosinot samazināt priekšlaicīgas
pensionēšanās iespējas, atbalstot aktīvas vecumdienas,
likumā noteikto pensionēšanās vecumu un prasības par
karjeras ilgumu pielāgojot paredzamā mūža ilguma
izmaiņām un uzlabojot ilgtermiņa aprūpei paredzēto
valsts izdevumu efektivitāti.
4.           Uzlabot līdzdalību
darba tirgū, proti, mazinot finansiālos stimulus nestrādāt,
uzlabojot piekļuvi darba tirgum nelabvēlīgā
situācijā esošām grupām, piemēram, jauniešiem un
cilvēkiem ar migrantu izcelsmi, uzlabojot profesionālo
mobilitāti un risinot prasmju trūkuma un neatbilstības, kā
arī priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas
problēmas. Visā valstī stiprināt valsts iestāžu,
valsts nodarbinātības dienestu un izglītības iestāžu
partnerības, lai jauniešiem sniegtu agrīnu un individuāli
pielāgotu atbalstu.
5.           Apspriežoties ar
sociālajiem partneriem un saskaņā ar valsts praksi, atjaunot
konkurētspēju, turpinot algu noteikšanas sistēmas, tostarp algu
indeksācijas, reformu, lai nodrošinātu, ka algu attīstība
reaģē uz produktivitātes izmaiņām nozaru un/vai
uzņēmumu līmenī, kā arī ekonomiskajiem
apstākļiem, un nepieciešamības gadījumā nodrošina
efektīvas automātiskās korekcijas; stiprinot konkurenci
mazumtirdzniecības nozarēs, novēršot pārmērīgus
ierobežojumus pakalpojumu, tostarp profesionālo pakalpojumu jomā, un
novēršot enerģijas sadales izmaksu iespējamo turpmāko
palielināšanos; sekmējot inovāciju, piemērojot
racionalizētas stimulu shēmas un samazinātus
administratīvos šķēršļus; un īstenojot saskaņotu
izglītības un mācību politiku, risinot problēmu
saistībā ar pastāvīgu prasmju neatbilstību un
atšķirībām starp reģioniem attiecībā uz
priekšlaicīgu mācību pārtraukšanu.
6.           Nodrošināt, lai tiktu
izpildīti 2020. gada mērķi par siltumnīcefekta
gāzu emisiju samazināšanu no darbībām, uz kurām
neattiecas emisijas kvotu tirdzniecības sistēma, jo īpaši, kas
attiecas uz ēkām un transportu. Pārliecināties, ka ieguvumi
no transporta ir saskaņoti ar mērķi samazināt satiksmes
sastrēgumus. Vienoties par skaidru īstenojamo pasākumu un slogu
sadali starp federālajām un reģionālajām
vienībām.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā –
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.
[2]               OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.
[3]               COM(2014) 402 final.
[4]               P7_TA(2014)0128 un P7_TA(2014)0129.
[5]               OV L 140, 27.5.2013., 11. lpp.
[6]               C(2013) 8000 final.
[7]               COM(2013) 800 final.
[8]               COM(2013) 790 final.
[9]               SWD(2014) 75 final.
[10]             Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97
5. panta 2. punktu.