title: Komisijas Ieteikums (ES) 2020/648 (2020. gada 13. maijs) par vaučeriem, ko pasažieriem un ceļotājiem piedāvā kā alternatīvu atlīdzinājumam par atceltiem kompleksajiem ceļojumiem un transporta pakalpojumiem saistībā ar Covid-19 pandēmiju

text:
               14.5.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 151/10

      KOMISIJAS IETEIKUMS (ES) 2020/648
      (2020. gada 13. maijs)
      par vaučeriem, ko pasažieriem un ceļotājiem piedāvā kā alternatīvu atlīdzinājumam par atceltiem kompleksajiem ceļojumiem un transporta pakalpojumiem saistībā ar Covid-19 pandēmiju
      EIROPAS KOMISIJA,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 292. pantu,
      tā kā:

                  (1)

                  Pasaules Veselības organizācija 2020. gada 30. janvārī paziņoja, ka Covid-19 uzliesmojums ir “starptautiska mēroga ārkārtas situācija sabiedrības veselības jomā”, un 2020. gada 11. martā izsludināja pandēmiju (1). Kopš 2020. gada 1. marta tā ir nopietni ietekmējusi gan darījumu, gan atpūtai paredzētos starptautiskos un iekšzemes ceļojumus Eiropā un pārējā pasaulē, un šī ietekme ir visaptveroša.

                  (2)

                  Covid-19 pandēmijas dēļ dalībvalstis ir noteikušas ceļošanas aizliegumus un brīdinājumus vai ierobežojumus uz robežām. Tā rezultātā tika atcelts ļoti liels skaits braucienu, un daudziem iedzīvotājiem ir liegts ceļot. Pašreizējie līdz šim nepieredzētie ceļošanas ierobežojumi visā pasaulē (2) ir noveduši pie tā, ka ceļošana Eiropā un daudzās citās pasaules daļās gandrīz nenotiek. Tas būtiski ietekmē pārvadātājus, komplekso ceļojumu organizatorus (“organizatori”) un citu šādos ceļojumos ietilpstošu tūrisma pakalpojumu sniedzējus.

                  (3)

                  Tajā pašā laikā daudzi pasažieri un ceļotāji ir izjutuši krīzes ekonomisko ietekmi, jo saimnieciskās darbības ierobežojumu dēļ, kas ietekmē gan darba devēju, gan darba ņēmēju izredzes, ir samazinājušies viņu ienākumi (3).

                  (4)

                  Ceļojumu un tūrisma nozare Savienībā ziņo, ka rezervāciju skaits ir samazinājies par 60–90 % salīdzinājumā ar to pašu laikposmu pagājušajā gadā. Atmaksājumi, ko ceļotāji pieprasījuši rezervāciju atcelšanas dēļ, būtiski pārsniedz jauno rezervāciju apjomu. Pēc Eiropas Tūrisma aģentu un operatoru asociācijas (ECTAA) provizoriskajām aplēsēm Covid-19 pandēmija 2020. gada pirmajā ceturksnī varētu būt radījusi 30 miljardu EUR zaudējumus (60 % samazinājums), bet otrajā ceturksnī 46 miljardu EUR zaudējumus (90 % samazinājums), salīdzinot ar prognozēto apgrozījumu pēc iepriekšējā gada rādītājiem.

                  (5)

                  Visu transporta veidu pārvadātāji piedzīvo strauju uzņēmējdarbības sarukumu un gandrīz pilnīgu darbības apturēšanu. Tā rezultātā Covid-19 pandēmijas dēļ samazinās to naudas plūsma (4).

                  (6)

                  Nosacījumi un kritēriji, kas jāievēro, lai ierobežošanas pasākumus varētu atcelt, lielā mērā ir atkarīgi no datiem, kas laika gaitā mainās, un – cita starpā – arī no epidemioloģiskajiem datiem. Tādējādi skaidrs ierobežojumu atcelšanas grafiks, kas ļaus pilnībā atsākt transporta pakalpojumu sniegšanu un atjaunot tūrismu, vēl nav pieejams (5).

                  (7)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulās (EK) Nr. 261/2004 (6), (EK) Nr. 1371/2007 (7), (ES) Nr. 1177/2010 (8) un (ES) Nr. 181/2011 (9) (“Savienības pasažieru tiesību regulas”) ir paredzētas pasažieru tiesības rezervāciju, lidojumu un braucienu atcelšanas gadījumā. Gadījumā, ja pārvadātājs atceļ rezervāciju, pasažieri var izvēlēties pārvadātāja piedāvātu cenas atlīdzinājumu (atmaksu) vai maršruta maiņu (10). Tā kā pašreizējos apstākļos maršruta maiņa ir praktiski neiespējama, faktiski galvenokārt atliek izvēlēties kādu no dažādajiem iespējamajiem atlīdzinājumiem.

                  (8)

                  Pilna biļetes cena jāatlīdzina 7 dienu laikā pēc pasažiera pieprasījuma gaisa, jūras un iekšzemes ūdensceļu transporta gadījumā, 14 dienu laikā – pēc piedāvājuma izteikšanas vai pieprasījuma saņemšanas autobusu transporta gadījumā un 1 mēneša laikā – pēc pieprasījuma iesniegšanas dzelzceļa transporta gadījumā. Savienības tiesību akti nosaka, ka atlīdzinājums veicams naudā vai vaučera veidā. Tomēr atlīdzinājums vaučera veidā iespējams tikai tad, ja pasažieris tam piekrīt (11).

                  (9)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2015/2302 (12) (“Komplekso ceļojumu direktīva”) nosaka, ka tad, ja kompleksais ceļojums tiek atcelts “nenovēršamu un ārkārtēju apstākļu” dēļ, ceļotājiem ir tiesības bez nepamatotas kavēšanās un jebkurā gadījumā 14 dienu laikā pēc līguma izbeigšanas saņemt visu par komplekso ceļojumu veikto maksājumu pilnu atmaksu. Šajā sakarā organizators ceļotājam var piedāvāt atlīdzinājumu vaučera veidā. Tomēr šī iespēja neliedz ceļotājiem izmantot tiesības uz atlīdzinājumu naudā.

                  (10)

                  Tāpat arī tad, ja tiek ierosinātas izmaiņas kompleksā ceļojuma līgumā (piemēram, ceļojuma atlikšana) vai tas tiek aizstāts ar citu kompleksā ceļojuma līgumu (13) un ja šo izmaiņu vai aizstātā līguma rezultātā ceļotājs pieņem zemākas kvalitātes vai zemāku izmaksu kompleksā ceļojuma līgumu (14) vai izbeidz šādu līgumu (15), organizators var piedāvāt vaučeru ar noteikumu, ka ceļotājam netiek liegtas tiesības uz atlīdzinājumu naudā.

                  (11)

                  2020. gada 18. martā Komisija pieņēma Skaidrojošas vadlīnijas par ES pasažieru tiesību regulējumu saistībā ar Covid-19 izraisīto mainīgo situāciju (16). Tā atgādināja, ka pasažieri var izvēlēties atlīdzinājumu saņemt naudā vai vaučera veidā.

                  (12)

                  2020. gada 19. martā Komisijas vietnē tika publicēti neoficiāli norādījumi par Komplekso ceļojumu direktīvas piemērošanu saistībā ar Covid-19 (17), apstiprinot, ka, lai gan ceļotājiem ir tiesības saņemt pilnu rezervācijas atmaksu, viņi var pieņemt arī vaučeru.

                  (13)

                  Daudzskaitlīgie atcelšanas gadījumi, ko izraisīja Covid-19 pandēmija, ir radījuši tādu naudas plūsmas un ieņēmumu situāciju transporta un ceļojumu nozarē, kas nevar turpināties. Organizatoriem radušās likviditātes problēmas pastiprina arī tas, ka viņiem jāatmaksā ceļotājiem pilna kompleksā ceļojuma cena, lai gan pašiem organizatoriem ne vienmēr tiek laikus atlīdzināts par iepriekš samaksātiem pakalpojumiem, kas veido šādu ceļojumu. Tas faktiski var rezultēties netaisni sadalītā slogā starp tūrisma sistēmas operatoriem.

                  (14)

                  Organizatoru vai pārvadātāju maksātnespējas gadījumā pastāv risks, ka daudzi ceļotāji un pasažieri vispār nesaņems nekādu atmaksu, jo viņu prasījumi organizatoriem un pārvadātājiem nav aizsargāti. Šāda problēma var rasties starp uzņēmumiem, ja organizatori kā atlīdzību par iepriekš samaksātiem pakalpojumiem saņem vaučeru no pārvadātājiem, kuri vēlāk kļūst maksātnespējīgi.

                  (15)

                  Ja kā alternatīva atmaksāšanai naudā tiktu biežāk izmantoti vaučeri, tos daudz labprātāk pieņemtu arī pasažieri un ceļotāji. Tas palīdzētu mazināt pārvadātāju un organizatoru likviditātes problēmas un galu galā ļautu labāk aizsargāt pasažieru un ceļotāju intereses.

                  (16)

                  Tālab vaučeri būtu jāaizsargā pret gadījumiem, kad pārvadātājs vai organizators kļūst maksātnespējīgs. Privātais vai publiskais sektors varētu izveidot šādu aizsardzību, kam vajadzētu būt pietiekami efektīvai un stabilai. Šādi būtu jāaizsargā vismaz tie vaučeri, kuri atbilst šajā ieteikumā aprakstītajām iezīmēm.

                  (17)

                  Šādām iezīmēm jo īpaši būtu jānosaka minimālais derīguma termiņš, tādu vaučeru gadījumā, kuru derīguma termiņš pārsniedz minimālo – laikposms, pēc kura pasažieri vai ceļotāji, ja viņi to vēlas, vēl arvien ir tiesīgi saņemt atlīdzinājumu, un neizmantoto vaučeru atlīdzināšanas nosacījumi. Tām būtu jānosaka arī pakalpojumi, par kuriem vaučeru var izmantot, vaučera izmantošanas laikposms un tā nododamība. Lai vēl vairāk palielinātu vaučeru pievilcīgumu, var apsvērt citas iezīmes.

                  (18)

                  Vaučera izsniegšana un vienlaikus atlīdzinājums uz kredītkarti galu galā varētu radīt dubultu atmaksu. Tāpēc tad, ja pasažieris vai ceļotājs izvēlas vaučeru, pārvadātājam minētā informācija būtu jānosūta organizatoram, ceļojumu aģentam vai citam starpniekam.

                  (19)

                  Lai vairotu vaučeru pievilcīgumu pasažieriem vai ceļotājiem, dalībvalstis var apsvērt tādu shēmu pieņemšanu, kas sniedz atbalstu ceļojumu un transporta nozares operatoriem atbilstoši Savienības valsts atbalsta noteikumiem. Piemēram, tās, tieši pamatojoties uz Līguma 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu, varētu izveidot īpašas vaučeru garantiju shēmas. Turklāt dalībvalstis varētu atbalstīt ceļojumu un transporta nozares operatorus, piešķirot de minimis atbalstu atbilstoši Komisijas Regulai (ES) Nr. 1407/2013 (18).

                  (20)

                  Dalībvalstīm, kuras sniedz atbalstu ceļojumu un transporta nozares operatoriem, lai nodrošinātu Covid-19 pandēmijas izraisīto atlīdzināšanas pieprasījumu apmierināšanu, būtu jānodrošina, ka šādas shēmas tiek piemērotas visiem pasažieriem vai ceļotājiem, uz kuriem attiecas Komplekso ceļojumu direktīva vai attiecīgās Savienības pasažieru tiesību regulas, neatkarīgi no viņu pakalpojumu sniedzēja.

                  (21)

                  Attiecībā uz ceļojumu un transporta nozares operatoru iespējamām vajadzībām pēc papildu likviditātes Komisija, pamatojoties uz Līguma 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu, 2020. gada 19. martā pieņēma Pagaidu regulējumu valsts atbalsta pasākumiem, ar ko atbalsta ekonomiku pašreizējā Covid-19 uzliesmojuma situācijā (19), lai novērstu nopietnus ekonomikas traucējumus dalībvalstīs. Pagaidu regulējumu 2020. gada 3. aprīlī (20) un 8. maijā (21) grozīja, lai iekļautu vēl citus atbalsta pasākumus.

                  (22)

                  Pagaidu regulējums būtībā attiecas uz visām nozarēm un visiem uzņēmumiem, arī uz transporta un tūrisma uzņēmumiem, un tajā transports un tūrisms atzītas par visvairāk skartajām nozarēm. Šāda regulējuma mērķis ir novērst likviditātes trūkumu, ar ko saskaras uzņēmumi, paredzot, piemēram, tiešās dotācijas, nodokļu atvieglojumus, valsts garantijas aizdevumus un subsidētus publiskos aizdevumus. Lai ātri risinātu īpaši mazo un vidējo uzņēmumu steidzamās likviditātes vajadzības, dalībvalstis var piešķirt nulles procentu likmes aizdevumus, aizdevuma garantijas, kas sedz 100 % riska, vai sniegt atbalstu pašu kapitālu veidā, nepārsniedzot nominālvērtību 800 000 EUR vienam uzņēmumam. Turklāt pagaidu regulējums paredz iespējas sniegt atbalstu, kas sedz likviditātes vajadzības vairāk nekā 800 000 EUR apjomā vienam uzņēmumam garantiju un subsidētu procentu likmju veidā, cita starpā ņemot vērā minimālo cenu noteikšanas nosacījumus. Šajā sakarā dalībvalstis var lemt par atbalstu ceļojumu un transporta nozares operatoriem, lai nodrošinātu, ka Covid-19 pandēmijas izraisītie atlīdzināšanas pieprasījumi tiek apmierināti, ar mērķi nodrošināt pasažieru un patērētāju tiesību aizsardzību un vienlīdzīgu attieksmi pret pasažieriem un ceļotājiem.

                  (23)

                  Šajā sakarā Komisija ņems vērā dalībvalstu jau pieņemtos lēmumus, ar ko piešķir atbalstu aviācijas nozarei, lai nodrošinātu, ka papildu atbalsts vieniem un tiem pašiem saņēmējiem nerada pārmērīgu kompensāciju, un ievērojot nepieciešamību gādāt par vienlīdzīgiem konkurences nosacījumiem iekšējā tirgū.

                  (24)

                  Visbeidzot, dalībvalstis var lemt par pasažieru vai ceļotāju atlīdzinājumu pieprasījumu apmierināšanu, ja pārvadātājs vai organizators kļūst maksātnespējīgs. No šādi segtiem atlīdzinājumu pieprasījumiem iegūtu tikai pasažieri vai ceļotāji, bet ne uzņēmumi. Tāpēc tas nebūtu uzskatāms par valsts atbalstu, un dalībvalstis to varētu īstenot bez iepriekšēja Komisijas apstiprinājuma.

                  (25)

                  Komisija ir gatava palīdzēt dalībvalstīm un konsultēt tās valsts atbalsta politikas jautājumos šādu pasākumu izstrādē.

                  (26)

                  Dalībvalstis un operatori būtu jāmudina apsvērt iespēju izmantot Savienības shēmas, kas pieejamas, lai atbalstītu uzņēmumu darbību un likviditātes vajadzības.

                  (27)

                  Lai maksimāli palielinātu šā ieteikuma ietekmi, visas ieinteresētās personas būtu jāinformē par šo ieteikumu un jāmudina to īstenot,

            IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.

         PRIEKŠMETS

                  1.

                  Šis ieteikums attiecas uz vaučeriem, ko pārvadātāji vai organizatori var piedāvāt pasažieriem vai ceļotājiem kā alternatīvu atlīdzināšanai naudā, ja pasažieri vai ceļotāji tam brīvprātīgi piekrīt, šādos apstākļos:

                              a)

                              ja pārvadātājs vai organizators ar Covid-19 pandēmiju saistītu iemeslu dēļ, sākot no 2020. gada 1. marta, veicis atcelšanu šādu noteikumu kontekstā:

                                          1)

                                          Regulas (EK) Nr. 261/2004 8. panta 1. punkta a) apakšpunkts, kas lasāms kopā ar tās 7. panta 3. punktu;

                                          2)

                                          Regulas (EK) Nr. 1371/2007 16. panta a) punkts, kas lasāms kopā ar tās 17. panta 2. un 3. punktu;

                                          3)

                                          Regulas (ES) Nr. 1177/2010 19. panta 1. punkta b) apakšpunkts;

                                          4)

                                          Regulas (ES) Nr. 181/2011 18. panta 1. punkta b) apakšpunkts;

                                          5)

                                          Direktīvas (ES) 2015/2302 12. panta 3. un 4. punkts;

                              b)

                              līguma izmaiņu vai izbeigšanas rezultātā, kas ar Covid-19 pandēmiju saistītu iemeslu dēļ veiktas no 2020. gada 1. marta, Direktīvas (ES) 2015/2302 11. panta 4. un 5. punkta kontekstā.

         AIZSARDZĪBA PRET MAKSĀTNESPĒJU

                  2.

                  Lai veicinātu to, ka vaučeri ir pievilcīga un uzticama alternatīva atlīdzināšanai naudā, vaučeriem, kuriem ir 3.–12. punktā aprakstītās īpašības, vajadzētu būt aizsargātiem pārvadātāja vai organizatora maksātnespējas gadījumā, un šādai aizsardzībai jābūt pietiekami efektīvai un noturīgai.

         IETEICAMĀS VAUČERU ĪPAŠĪBAS

                  3.

                  Vaučeriem vajadzētu būt derīgiem vismaz 12 mēnešus.
                  Ievērojot 5. punktu, pārvadātājiem un organizatoriem būtu automātiski jāatlīdzina pasažierim vai ceļotājam attiecīgā vaučera summa ne vēlāk kā 14 dienu laikā pēc tā derīguma termiņa beigām, ja vaučers nav izmantots. Šādu atlīdzināšanu veic arī par attiecīgā vaučera atlikušo summu, ja pirms tam šāds vaučers jau ir daļēji izmantots.

                  4.

                  Ja vaučers ir derīgs ilgāk nekā 12 mēnešus, pasažieriem un ceļotājiem vajadzētu būt tiesībām pieprasīt atlīdzinājumu naudā ne vēlāk kā 12 mēnešus pēc attiecīgā vaučera izdošanas. Šādām tiesībām vajadzētu būt arī jebkurā laikā pēc tam, ievērojot piemērojamās tiesību normas par laika ierobežojumu.
                  Pārvadātāji un organizatori var noteikt, ka vaučeri ir atmaksājami agrāk nekā 12 mēnešus pēc attiecīgā vaučera izdošanas, ja pasažieris vai ceļotājs to pieprasa.

                  5.

                  Pasažieriem un ceļotājiem vajadzētu būt spējīgiem izmantot vaučerus, lai pirms vaučeru derīguma beigu datuma samaksātu par visām jaunām rezervācijām pat tad, ja maksāšana vai pakalpojuma sniegšana notiek pēc minētā datuma.

                  6.

                  Pasažieriem un ceļotājiem vajadzētu būt spējīgiem izmantot vaučerus, lai daļēji samaksātu par pārvadātāja vai organizatora piedāvātiem transporta pakalpojumiem vai kompleksu ceļojumu (22).

                  7.

                  Ņemot vērā pieejamību un neatkarīgi no maksas vai cenas atšķirībām:

                              —

                              pārvadātājiem būtu jānodrošina, ka pasažieri var izmantot vaučerus, lai ceļotu tajā pašā maršrutā un ar tādiem pašiem nosacījumiem, kas bija spēkā sākotnējā rezervācijā,

                              —

                              organizatoriem būtu jānodrošina, ka ceļotāji var izmantot vaučerus, lai noslēgtu kompleksā ceļojuma līgumu, kurā ir tāda paša veida vai līdzvērtīgas kvalitātes pakalpojumi, kādi bija izbeigtajā līgumā.

                  8.

                  Pārvadātājiem un organizatoriem būtu jāapsver, vai nodrošināt iespēju vaučerus izmantot rezervācijām, ko piedāvā citas tās pašas uzņēmumu grupas struktūras.

                  9.

                  Ja atceltais transporta pakalpojums vai komplekss ceļojums tika rezervēts ar ceļojumu aģentūras vai cita starpnieka starpniecību, pārvadātājiem vai organizatoriem būtu jāatļauj vaučerus izmantot jaunām rezervācijām, ko veic ar tās pašas ceļojumu aģentūras vai cita starpnieka starpniecību.

                  10.

                  Transporta pakalpojumu vaučeriem vajadzētu būt nododamiem citam pasažierim, nepiemērojot papildu maksu. Kompleksā ceļojuma vaučeriem arī vajadzētu būt nododamiem citam pasažierim, nepiemērojot papildu maksu, ja kompleksajā ceļojumā iekļauto pakalpojumu sniedzēji piekrīt šādai nodošanai, nepiemērojot papildu maksu.

                  11.

                  Lai popularizētu vaučeru izmantošanu, organizatori un pārvadātāji var apsvērt izdot vaučerus par lielāku vērtību nekā maksājuma summa par sākotnēji rezervēto komplekso ceļojumu vai transporta pakalpojumu, piemēram, palielinot to par fiksētu summu vai pievienojot pakalpojuma papildu elementus.

                  12.

                  Uz vaučeriem būtu jānorāda to derīguma termiņš un visas ar tiem saistītās tiesības. Tie būtu jāizsniedz uz pastāvīgiem informācijas nesējiem (23), piemēram, e-pastā vai uz papīra.

         SADARBĪBA STARP IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM

                  13.

                  Ja pasažieris ir rezervējis transporta pakalpojumu ar ceļojumu aģentūras vai cita starpnieka starpniecību vai ja transporta pakalpojums bija daļa no kompleksā ceļojuma, pārvadātājam būtu jāinformē ceļojumu aģentūra, starpnieks vai organizators par to, ka pasažieris vai ceļotājs ir izvēlējies saņemt vaučeru.

                  14.

                  Dažādiem transporta un ceļojumu vērtību ķēdes dalībniekiem būtu jāsadarbojas godprātīgi un jācenšas taisnīgi sadalīt Covid-19 pandēmijas radīto slogu.

         ATBALSTA PASĀKUMI

         Valsts atbalsts

                  15.

                  Dalībvalstis var lemt par to, vai ieviest īpašas shēmas, ar kurām atbalstīt transporta un ceļojumu nozares operatorus, lai nodrošinātu, ka Covid-19 pandēmijas dēļ iesniegtie atlīdzinājumu pieprasījumi tiek apmierināti, un var lemt par to pasākumu laiku un veidu, kurus tās vēlas veikt. Šādu shēmu izveidē dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka tās dod labumu visiem pasažieriem vai ceļotājiem neatkarīgi no pakalpojumu sniedzēja.

                  16.

                  Lai Covid-19 pandēmijas laikā ierobežotu negatīvo ietekmi uz pasažieriem vai ceļotājiem, dalībvalstīm būtu aktīvi jāapsver iespēja izveidot vaučeru garantēšanas shēmas, ar kurām nodrošina, ka vaučera izdevēja maksātnespējas gadījumā pasažieri vai ceļotāji saņem atlīdzinājumu.
                  Ja šādas garantēšanas shēmas pasažieriem vai ceļotājiem samazina vaučeru saņemšanas radīto finansiālo risku un palielina iespējamību, ka tie izvēlēsies saņemt šādu vaučeru, nevis atlīdzinājumu naudā, un tādējādi uzlabo operatora likviditātes stāvokli, tad pasākumi attiecīgajam operatoram sniedz priekšrocību likviditātes atvieglojuma veidā un ir uzskatāmi par valsts atbalstu.
                  Šādi pasākumi nebūtu iekļauti pagaidu regulējuma darbības jomā, bet dalībvalstis par tiem var tieši paziņot saskaņā ar Līguma 107. panta 3. punkta b) apakšpunktu, un tos novērtēs individuāli. Minētajā novērtējumā Komisija apstiprinātu, ka valsts garantija sedz 100 % no vaučeru vērtības, lai nodrošinātu visu pasažieru un ceļotāju pilnīgu aizsardzību, vienlaikus ņemot vērā citus pagaidu regulējuma 3.2. sadaļas (24) attiecīgos noteikumus, lai nodrošinātu atbalsta proporcionalitāti.

                  17.

                  Ja ceļojumu un transporta nozares operatoriem ir vajadzīgs vispārējs likviditātes atbalsts, dalībvalstis var lemt par tādu shēmu ieviešanu, ar kurām tiem šāds likviditātes atbalsts tiek sniegts. Ja šāds atbalsts netiek piešķirts atbilstoši tirgus apstākļiem, to var uzskatīt par valsts atbalstu un par to būtu jāpaziņo Komisijai.
                  Pagaidu regulējumā ir paredzēts pamats šāda likviditātes atbalsta saderībai, dodot ceļojumu un transporta nozares operatoriem iespēju cita starpā saņemt šādu atbalstu publisku garantiju vai subsidētu aizdevumu veidā, lai ar attiecīgu pamatojumu uz 18 mēnešiem MVU gadījumā un uz 12 mēnešiem lielu uzņēmumu gadījumā segtu to faktiskās likviditātes vajadzības (25).

                  18.

                  Pēc pārvadātāja vai organizatora maksātnespējas iestāšanās dalībvalstis var lemt par to, vai segt pasažieru vai ceļotāju atlīdzinājumu pieprasījumus.
                  Ja atlīdzināšana notiek pēc likvidācijas procesa beigām un tādējādi ceļojumu vai transporta pakalpojumu operatoram, kurš vairs neveic uzņēmējdarbību, netiek sniegts likviditātes atvieglojums un ja tā vietā šāda atlīdzināšana dod labumu tikai pasažieriem vai ceļotājiem, tā nav uzskatāma par valsts atbalstu. Tāpēc dalībvalstis var īstenot šādas shēmas, pirms tam nesaņemot Komisijas apstiprinājumu.

         Atbalsts MVU, izmantojot Eiropas Investīciju fondu

                  19.

                  Komisija iesaka dalībvalstīm veicināt to, ka finanšu starpnieki izmanto Covid-19 atbalstu, kas pieejams Eiropas Investīciju fonda un Eiropas Komisijas izveidotajā COSME aizdevumu garantiju mehānismā un citās Eiropas Investīciju bankas grupas izveidotās līdzīgās shēmās. Ar minētajām shēmām MVU vai uzņēmumi ar vidēji lielu kapitālu var izmantot īpašas likviditātes un apgrozāmā kapitāla kredītlīnijas, lai apmierinātu uzņēmumu likviditātes vajadzības, kas radušās Covid-19 pandēmijas dēļ, tai skaitā atlīdzināt par atceltām biļetēm.

         Investīciju iniciatīva reaģēšanai uz koronavīrusu

                  20.

                  Komisija iesaka dalībvalstīm apsvērt iespēju izmantot atbalstu apgrozāmajam kapitālam ceļojumu un transporta nozares MVU, ko papildu elastības kontekstā saskaņā ar Savienības kohēzijas politiku sniedz Investīciju iniciatīva reaģēšanai uz koronavīrusu. Šajā sakarā MVU apgrozāmo kapitālu var izmantot, lai apmierinātu uzņēmumu likviditātes vajadzībās, kas radušās Covid-19 pandēmijas dēļ, tai skaitā ar atcelšanu saistītās izmaksas.

         ŠĀ IETEIKUMA ĪSTENOŠANAS VEICINĀŠANA

                  21.

                  Savienības un valsts līmeņa patērētāju un pasažieru organizācijām būtu jāmudina ceļotāji un pasažieri tā vietā, lai saņemtu atlīdzinājumu naudā, pieņemt vaučerus, kuriem ir šajā ieteikumā aprakstītās īpašības, un izmantot aizsardzību no maksātnespējas.

                  22.

                  Uzņēmumiem, Savienības un valsts līmeņa patērētāju un pasažieru organizācijām un dalībvalstu iestādēm, tai skaitā valstu izpildiestādēm, būtu jāsekmē tas, ka visas attiecīgās personas tiek informētas par šo ieteikumu un sadarbojas tā īstenošanā.

         Briselē, 2020. gada 13. maijā

               Komisijas vārdā –

               Komisijas locekle

            Adina VĂLEAN

         (1)  https://www.who.int/emergencies/diseases/novel-coronavirus-2019/events-as-they-happen

         (2)  Saskaņā ar Pasaules Tūrisma organizācijas (UNWTO) datiem 96 % tūrisma galamērķa valstu noteikušas ceļošanas ierobežojumus (sk. UNWTO sagatavoto pārskatu COVID-19 related travel restrictions – a global review for tourism, a first report as of 16 April 2020).

         (3)  Ekonomiskās situācijas indikators (ESI) 2020. gada aprīlī uzrādīja straujāko ESI ikmēneša samazinājumu, salīdzinot ar rādītāju 1985. gadā, attiecīgi eurozonā tas saruka līdz 67,0, bet Savienībā – līdz 65,8. Nodarbinātības prognožu indikators 2020. gada aprīlī samazinājās līdz jebkad zemākajam līmenim (eurozonā –63,7 un Savienībā –63,3). Sk. https://ec.europa.eu/info/business-economy-euro/indicators-statistics/economic-databases/business-and-consumer-surveys/latest-business-and-consumer-surveys_lv.

         (4)  Piemēram, salīdzinājumā ar iepriekšējo gadu gaisa satiksme piedzīvo aptuveni 90 % samazinājumu (avots: Eirokontrole), tālsatiksmes dzelzceļa pasažieru pārvadājumu pakalpojumu apjoms sarucis par 85 %, reģionālo dzelzceļa pasažieru pārvadājumu (tostarp piepilsētas) pakalpojumu apjoms – par 80 %, gandrīz pilnībā apturot starptautiskos dzelzceļa pasažieru pārvadājumus (avots: CER), kruīza un pasažieru kuģu pakalpojumu apjoms aprīļa vidū samazinājās par vairāk nekā 90 %, salīdzinot ar iepriekšējo gadu (avots: EMSA).

         (5)  Sk. 2020. gada 15. aprīļa Kopīgo Eiropas ceļvedi Covid-19 ierobežošanas pasākumu atcelšanai, https://ec.europa.eu/info/live-work-travel-eu/health/coronavirus-response/european-roadmap-lifting-coronavirus-containment-measures_lv.

         (6)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 261/2004 (2004. gada 11. februāris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par kompensāciju un atbalstu pasažieriem sakarā ar iekāpšanas atteikumu un lidojumu atcelšanu vai ilgu kavēšanos un ar ko atceļ Regulu (EEK) Nr. 295/91 (OV L 46, 17.2.2004., 1. lpp.).

         (7)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 1371/2007 (2007. gada 23. oktobris) par dzelzceļa pasažieru tiesībām un pienākumiem (OV L 315, 3.12.2007., 14. lpp.).

         (8)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1177/2010 (2010. gada 24. novembris) par pasažieru tiesībām, ceļojot pa jūru un iekšzemes ūdensceļiem, un ar ko groza Regulu (EK) Nr. 2006/2004 (OV L 334, 17.12.2010., 1. lpp.).

         (9)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 181/2011 (2011. gada 16. februāris) par autobusu pasažieru tiesībām un par grozījumiem Regulā (EK) Nr. 2006/2004 (OV L 55, 28.2.2011., 1. lpp.).

         (10)  Regulas (EK) Nr. 261/2004 7. panta 3. punkts, Regulas (EK) Nr. 1371/2007 16. panta 1. punkta a) apakšpunkts, Regulas (ES) Nr. 1177/2010 18. panta 1. punkta b) apakšpunkts, Regulas (ES) Nr. 181/2011 19. panta 1. punkta b) apakšpunkts.

         (11)  Regulas (EK) Nr. 261/2004 7. panta 3. punkts, Regulas (EK) Nr. 1371/2007 16. panta 1. punkta a) apakšpunkts, Regulas (ES) Nr. 1177/2010 18. panta 1. punkta b) apakšpunkts, Regulas (ES) Nr. 181/2011 19. panta 1. punkta b) apakšpunkts.

         (12)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2015/2302 (2015. gada 25. novembris) par kompleksiem ceļojumiem un saistītiem ceļojumu pakalpojumiem, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 2006/2004 un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2011/83/ES un atceļ Padomes Direktīvu 90/314/EEK (OV L 326, 11.12.2015., 1. lpp.).

         (13)  Sk. Komplekso ceļojumu direktīvas 11. pantu.

         (14)  Sk. Komplekso ceļojumu direktīvas 11. panta 4. punktu.

         (15)  Sk. Komplekso ceļojumu direktīvas 11. panta 5. punktu.

         (16)  OV C 89I, 18.3.2020., 1. lpp.

         (17)  https://ec.europa.eu/info/sites/info/files/coronavirus_info_ptd_19.3.2020.pdf, publicēta Komisijas vietnē par reaģēšanu uz Covid-19 https://ec.europa.eu/info/live-work-travel-eu/health/coronavirus-response/travel-and-transportation_lv.

         (18)  Komisijas Regula (ES) Nr. 1407/2013 (2013. gada 18. decembris) par Līguma par Eiropas Savienības darbību 107. un 108. panta piemērošanu de minimis atbalstam (OV L 352, 24.12.2013., 1. lpp.).

         (19)  Komisijas paziņojums “Pagaidu regulējums valsts atbalsta pasākumiem, ar ko atbalsta ekonomiku pašreizējā Covid-19 uzliesmojuma situācijā” (OV C 91I, 20.3.2020., 1. lpp.).

         (20)  Komisijas paziņojums “Grozījums pagaidu regulējumā valsts atbalsta pasākumiem, ar ko atbalsta ekonomiku pašreizējā Covid-19 uzliesmojuma situācijā” (OV C 112I, 4.4.2020., 1. lpp.).

         (21)  Komisijas paziņojums “Grozījums pagaidu regulējumā valsts atbalsta pasākumiem, ar ko atbalsta ekonomiku pašreizējā Covid-19 uzliesmojuma situācijā” (OV C 164, 13.5.2020., 3. lpp.).

         (22)  Jānorāda, ka jebkurā gadījumā ir spēkā tiesības, kas noteiktas par obligātām ar Regulas (EK) Nr. 1371/2007 16. panta a) punktu, kas lasāms kopā ar tās 17. panta 2. punktu, un Regulas (ES) Nr. 1177/2010 18. panta 3. punktu.

         (23)  Termins “pastāvīgs informācijas nesējs” ir definēts Komplekso ceļojumu direktīvas 3. panta 11) punktā kā “jebkurš instruments, kas ceļotājam vai tirgotājam dod iespēju uzglabāt personīgi viņam adresētu informāciju tā, lai tā būtu pieejama turpmākai atsaucei informācijas saturam atbilstīgā laikposmā, un kas ļauj neizmainītā veidā pavairot uzglabāto informāciju”.

         (24)  Pagaidu regulējuma 3.2. sadaļa ļauj uz ierobežotu laiku piešķirt publiskās garantijas aizdevumiem.

         (25)  Pagaidu regulējuma 25.d un 27.d punkts.


title: Padomes ieteikums (2022. gada 5. aprīlis), par brīvprātīgo jauniešu mobilitāti Eiropas Savienībā (Dokuments attiecas uz EEZ) 2022/C 157/01

text:
               11.4.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 157/1

      PADOMES IETEIKUMS
      (2022. gada 5. aprīlis),
      par brīvprātīgo jauniešu mobilitāti Eiropas Savienībā
      (Dokuments attiecas uz EEZ)
      (2022/C 157/01)
      EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 165. un 166. pantu,
      ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
      tā kā:

                  1.

                  Eiropas Komisijas priekšsēdētāja 2021. gada 15. septembrī runā par stāvokli Eiropas Savienībā (1) paziņoja, ka Eiropas Komisija ierosinās 2022. gadu pasludināt par Eiropas Jaunatnes gadu un “veltīt to jauniešiem, kuri no tik daudz kā ir atteikušies citu labā”. Eiropas Jaunatnes gada mērķis ir tostarp “atbalstīt jauniešus labākas izpratnes sasniegšanā un aktīvi veicināt viņiem pieejamās dažādās iespējas, kas izriet no publiskās politikas Savienības, valstu, reģionālā un vietējā līmenī, lai atbalstītu viņu personīgo, sociālo, ekonomisko un profesionālo attīstību zaļā, digitālā un iekļaujošā pasaulē, vienlaikus cenšoties likvidēt šajā sakarībā atlikušos šķēršļus” (2).

                  2.

                  Kā uzsvērts Eiropas Parlamenta rezolūcijā par Covid-19 ietekmi uz jauniešiem un sportu (2020/2864(RSP)) (3), jauniešiem ir īpaša loma uz solidaritāti balstītās aktivitātēs, reaģējot uz viņu kopienu vajadzībām Covid-19 pandēmijas situācijā – sākot no izpratnes veicināšanas kampaņu vadīšanas līdz darbam pirmajās līnijās Eiropas Solidaritātes korpusa ietvaros un citām brīvprātīgā darba iniciatīvām.

                  3.

                  Veicot brīvprātīgo darbu Eiropas Solidaritātes korpusā un citās shēmās, jaunieši īsteno mērķus, kas norādīti Līguma par Eiropas Savienību (LES) preambulā, kurā uzsvērta parakstītāju vēlme padziļināt solidaritāti starp Eiropas tautām, LES 2. pantā, kurā solidaritāte minēta kā viena no dalībvalstu kopīgajām vērtībām, un LES 3. pantā, kurā minēts, ka Savienības mērķis ir veicināt mieru, stiprināt savas vērtības un savu tautu labklājību. Viņu brīvprātīgās darbības humānās palīdzības jomā palīdz veicināt mieru Eiropā un pasaulē, kā arī cilvēka cieņas un cilvēktiesību ievērošanu.

                  4.

                  Lai arī Eiropas Brīvprātīgo dienesta (1996–2018) un Eiropas Solidaritātes korpusa darbā gūtā pieredze ir bijusi veiksmīga, tomēr tā liecina par nepieciešamību vēl vairāk atvieglot starpvalstisku brīvprātīgo darbu, jo īpaši tādu jauniešu vidū, kam ir mazāk iespēju. Šajā kontekstā Padome ir aicinājusi pārskatīt Padomes ieteikumu (2008. gada 20. novembris) par brīvprātīgo jauniešu mobilitāti Eiropas Savienībā (“Padomes 2008. gada ieteikums”), lai stiprinātu Eiropas jaunatnes programmu potenciālu sasniegt jauniešus un palīdzēt viņiem veidot kopienu (4). Tas jo īpaši norādīts 4. pielikumā par darba plānu ES jaunatnes stratēģijai 2019.–2027. gadam. Turklāt Komisijas 2021. gada 14. oktobra ziņojumā par ES jaunatnes stratēģijas īstenošanu (5) bija iekļauta atsauce uz Padomes 2008. gada ieteikuma pārskatīšanu.

                  5.

                  Lielākā daļa jautājumu, kas izvirzīti Padomes 2008. gada ieteikumā, joprojām ir aktuāli un tiek aplūkoti arī šajā priekšlikumā. Kopš 2008. gada situācija daudzējādā ziņā ir mainījusies, tādēļ Padomes 2008. gada ieteikums ir jāatjaunina. Piemēram, svarīgs notikums ir Eiropas Solidaritātes korpusa darbības uzsākšana 2016. gadā un jaunu valsts mēroga brīvprātīgā darba shēmu un aktivitāšu izveide, arī ar starpvalstiskiem elementiem (6), kas jauniešiem dažreiz piedāvā ļoti līdzīgas iespējas. ES jaunatnes stratēģijā 2019.–2027. gadam (7) tika pausts aicinājums dalībvalstīm un Komisijai to attiecīgajās kompetences jomās “censties panākt papildināmību un sinerģijas starp ES finansēšanas instrumentiem un valstu, reģionālām un vietējām shēmām”.

                  6.

                  ES jaunatnes stratēģijas un Padomes 2008. gada ieteikuma izvērtējumā (8) tika identificēts, ka 2015. gadā, salīdzinājumā ar 2008. gadu, daudz aktuālāks ir jautājums par jauniešu no nelabvēlīgas vides iekļaušanu. Citas vajadzības, kas tika identificētas, bet 2008. gada ieteikumā netika risinātas, ir arī šādas: brīvprātīgā darba projektu kvalitātes nodrošināšana, spēju veidošanas iespējas organizācijām, minētā ieteikuma īstenošanas labāka uzraudzība. Ekspertu grupa nāca klajā ar papildus politikas ieteikumiem (9), kas attiecās arī uz zināšanu apmaiņu un tīklošanu, piekļuvi brīvprātīgajam darbam, administratīvo šķēršļu novēršanu, informētību, atpazīstamību, digitālo brīvprātīgo darbu un vides kontekstu un kas tika izmantoti, sagatavojot ierosināto ieteikumu.

                  7.

                  Kopš 2008. gada ir piedzīvotas vairākas krīzes, kuru ietekme ir bijusi smaga, piemēram, tādas, kas traucē brīvprātīgo starpvalstisko fizisko mobilitāti. Covid-19 pandēmija ir izgaismojusi to, cik svarīgi ir vienmēr garantēt visu dalībnieku drošību un fizisko un garīgo veselību, un aizsardzību, tostarp, izstrādājot noteikumus neparedzētu apstākļu iespējamās ietekmes pārvaldībai. Turklāt ilgu laiku jēdziens “starpvalstisks brīvprātīgais darbs” praksē attiecās tikai uz aktivitātēm, kas saistītas ar brīvprātīgo fizisko mobilitāti. Tomēr līdz ar tehnoloģiju attīstību un Covid-19 pandēmijas ietekmē ir parādījušās jaunas brīvprātīgā darba tendences. Ir atklājies, ka digitālais brīvprātīgais darbs var papildināt fizisko mobilitāti vai var būt brīvprātīgā darba alternatīvs veids tiem jauniešiem, kuri fiziski nevar ceļot. Brīvprātīgā darba starppaaudžu dimensija ir skaidri parādījusi savu nozīmi arī mūsu sabiedrības demogrāfisko izaicinājumu risināšanā. Bažas par vidi un klimata pārmaiņām ir ES politiskās darba kārtības uzmanības centrā un ir jāatspoguļo aktivitātēs, kas saistītas ar starpvalstisko mobilitāti.

                  8.

                  Eiropas Komisijas paziņojumā par Eiropas izglītības telpas izveidi līdz 2025. gadam (10) tika uzsvērts, cik svarīga ir iekļautība, kvalitāte un pārrobežu pieredzes atzīšana Eiropas Solidaritātes korpusa ietvaros. Pieejamo iespēju kvalitātes garantijas un atbilstoša atbalsta sniegšana dalībniekiem katrā viņu brīvprātīgā darba pieredzes posmā ir priekšnoteikums tam, lai brīvprātīgā darba aktivitātes sniegtu labumu kopienām, kā arī brīvprātīgajiem jauniešiem.

                  9.

                  Padomes rezolūcijā par stratēģisku satvaru Eiropas sadarbībai izglītības un mācību jomā ceļā uz Eiropas izglītības telpu un turpmāk (2021–2030) Padome stratēģiskā satvara 1. prioritārajā jomā apstiprināja, ka “rosināt, augstu novērtēt un atzīt neformālo mācīšanos, tostarp brīvprātīgo darbu, un veicināt pārrobežu solidaritātes aktivitāšu iekļautību, kvalitāti un atzīšanu” ir konkrēts uzdevums.

                  10.

                  Viena no galvenajām grūtībām, ar ko saskaras jaunieši, kuri vēlas gūt starpvalstisku brīvprātīgā darba pieredzi, ir tas, ka nav izveidota īpaša valsts tīmekļa vietne, kurā būtu sniegta lietotājdraudzīga informācija par brīvprātīgā statusu un tiesībām, lai jaunieši varētu sākt starpvalstisku brīvprātīgo darbu, pilnībā apzinoties, kādu sociālo nodrošinājumu viņi ir tiesīgi saņemt uzņēmējā dalībvalstī un savas pastāvīgās dzīvesvietas dalībvalstī (11). Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2018/1724 (2018. gada 2. oktobris), ar ko izveido vienotu digitālo vārteju, lai sniegtu piekļuvi informācijai, procedūrām un palīdzības un problēmu risināšanas pakalpojumiem, Komisijai un dalībvalstīm jau ir pienākums ES pilsoņiem sniegt lietotājdraudzīgu informāciju tiešsaistē par tiesībām, pienākumiem un noteikumiem, kas paredzēti Savienības un valstu tiesību aktos brīvprātīgā darba jomā citā dalībvalstī (12).

                  11.

                  Daudzus ar starpvalstisko mobilitāti saistītus jautājumus nevar atrisināt tikai valsts līmenī, jo šajās aktivitātēs ir iesaistītas gan nosūtītājas dalībvalstis, gan uzņēmējas dalībvalstis. Brīvprātīgā darba administratīvais un tiesiskais regulējums dalībvalstīs var atšķirties. Jauniešiem draudzīga un visaptveroša informācija par valstu juridiskajiem un administratīvajiem noteikumiem, kas reglamentē brīvprātīgo darbu, jo īpaši informācija par sociālā nodrošinājuma segumu gan nosūtītājās, gan uzņēmējās dalībvalstīs, ir ļoti svarīga jauniešiem, kuri vēlas iesaistīties starpvalstiskā brīvprātīgā darba aktivitātē.

                  12.

                  Komisijas paziņojumā Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Rīcības plāns par integrāciju un iekļaušanu 2021.–2027. gadam” (13) ir atzīta brīvprātīgā darba nozīme ierobežotām iespējām pakļauto cilvēku integrācijā un iekļaušanā. Daudziem no viņiem brīvprātīgā darba aktivitātes var būt vispieejamākā iespēja, kā iesaistīties pārrobežu mobilitātē, jo īpaši tādos formātos kā īstermiņa brīvprātīgais darbs vai brīvprātīgais darbs grupās vai komandās.

                  13.

                  Trešo valstu valstspiederīgie var saskarties ar administratīviem un praktiskiem šķēršļiem saistībā ar pārrobežu brīvprātīgā darba veikšanu, ja viņiem ir jāpiesakās īstermiņa vai ilgtermiņa vīzai vai uzturēšanās atļaujai, lai varētu veikt brīvprātīgo darbu citā dalībvalstī. Direktīva (ES) 2016/801 reglamentē nosacījumus ilgtermiņa vīzas vai uzturēšanās atļaujas saņemšanai, lai personu uzņemtu ES dalībvalstī brīvprātīgā darba veikšanas nolūkā. Tomēr tajā nav noteikumu par trešo valstu brīvprātīgo mobilitāti ES iekšienē.

                  14.

                  Brīvprātīgā darba pieredze nodrošina brīvprātīgajiem mācīšanās rezultātus, kas palielina viņu nodarbināmību. Pastāv valstu vai ES sistēmas (t. i., Youthpass (14) un Europass (15)), kas atbalsta brīvprātīgā darba aktivitāšu mācīšanās rezultātu identificēšanu, dokumentēšanu un validēšanu. Padomes Ieteikumā (2012. gada 20. decembris) par neformālās un ikdienējās mācīšanās validēšanu (16) darba devēji, jaunatnes un pilsoniskās sabiedrības organizācijas tika aicināti veicināt un atvieglot darbā vai brīvprātīgajās aktivitātēs iegūto mācīšanās rezultātu identificēšanu un dokumentēšanu. Padomes 2012. gada ieteikuma izvērtējumā (17) tika identificētas jomas, kurās ir nepieciešama turpmāka rīcība, lai sasniegtu Padomes 2012. gada ieteikumā izklāstītos mērķus un nodrošinātu cilvēkiem piekļuvi plašākām un labākām validēšanas iespējām, tādējādi ļaujot viņiem piekļūt tālākizglītībai un lietderīgi izmantot savas prasmes Eiropas sabiedrībā un darba tirgū. 2018. gada 18. aprīļa lēmumā par Europass brīvprātīgie ir definēti kā viena no mērķa grupām.

                  15.

                  Jauni notikumi kopš 2008. gada, informācija par šķēršļiem starpvalstiskam brīvprātīgajam darbam un ekspertu grupas ieteikumi politikas veidošanai attiecībā uz brīvprātīgo jauniešu mobilitātes veicināšanu ir iemesls tam, kāpēc ir jāizstrādā jauns Padomes ieteikums par brīvprātīgo darbu ar mērķi veicināt un uzlabot starpvalstiskā jaunatnes brīvprātīgā darba kvalitāti un savstarpējo mācīšanos, tīklošanu un sinerģiju starp brīvprātīgā darba shēmām un aktivitātēm dalībvalstīs un Eiropas Solidaritātes korpusu.

                  16.

                  Šajā ieteikumā pilnībā ir ievēroti subsidiaritātes un proporcionalitātes principi.

            ATZĪST, KA:

                  17.

                  Šajā ieteikumā tiek izmantota tā pati “brīvprātīgā darba” definīcija, kas Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) 2021/888 (2021. gada 20. maijs), ar ko izveido programmu “Eiropas Solidaritātes korpuss”, proti, tas ir ne vairāk kā 12 mēnešus ilga solidaritātes aktivitāte, kas ir neapmaksāta brīvprātīga aktivitāte (18) kopēja labuma vārdā. Ja dalībvalstīs pastāvošās starpvalstiskās shēmās ir paredzētas solidaritātes aktivitātes, kuru ilgums pārsniedz 12 mēnešus, taču kuras citādi atbilst brīvprātīgā darba definīcijai, tās ir jāuzskata par brīvprātīgo darbu šā ieteikuma nozīmē un tādējādi ir jāiekļauj tā darbības jomā.

                  18.

                  Saskaņā ar šo ieteikumu jauniešu brīvprātīgais darbs ietver brīvprātīgo darbu visā ES teritorijā, ko veic ES valstspiederīgie vai trešo valstu valstspiederīgie, kuri dzīvo vienā dalībvalstī un pārceļas uz otru dalībvalsti, lai veiktu brīvprātīgu darbu saskaņā ar Eiropas Solidaritātes korpusa programmu vai jebkuru attiecīgās dalībvalsts pārrobežu brīvprātīgā darba shēmu vai aktivitāti. Cik vien iespējams, aktivitātēs, ko, reaģējot uz šo ieteikumu, veic dalībvalstis un Komisija, būtu jāņem vērā arī brīvprātīgā darba aktivitātes starp dalībvalstīm un trešām valstīm. Brīvprātīgā darba aktivitātēm nevajadzētu negatīvi ietekmēt potenciālo vai esošo algoto darbu, kā arī tās nevajadzētu uzskatīt par algota darba aizstājēju. Termini “jaunatne” un “jaunieši” attiecas uz vecuma grupu no 18 līdz 30 gadiem.

                  19.

                  Jaunieši ar mazāk iespējām ir jaunieši, kas saskaras ar šķēršļiem, kuri liedz viņiem efektīvi izmantot iespējas ekonomisku, sociālu, kultūras, ģeogrāfisku vai ar veselību saistītu iemeslu dēļ, savas migrantu izcelsmes dēļ vai tādu iemeslu dēļ kā invaliditāte vai mācīšanās grūtības, vai jebkāda cita iemesla dēļ, tostarp tāda iemesla dēļ, kas varētu būt par cēloni diskriminācijai saskaņā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 21. pantu (19).

            AR ŠO DALĪBVALSTĪM IESAKA:

                  20.

                  apsvērt pasākumus, kas veicinātu vai uzturētu adekvātu un skaidru tiesisko regulējumu un īstenošanas sistēmu attiecībā uz starpvalstiskā brīvprātīgā darba aktivitātēs iesaistīto dalībnieku veselību, drošību un aizsardzību, ko panāk:

                              a)

                              nodrošinot, ka visi brīvprātīgie var saņemt sociālo nodrošinājumu dalībvalstī saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) noteikumiem par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu;

                              b)

                              atbalstot brīvprātīgā darba aktivitāšu īstenošanā iesaistītos organizatorus, kas nodrošina, ka ir ieviestas skaidras un uzticamas procedūras ar mērķi rūpēties par brīvprātīgajiem un palīdzēt viņiem krīzes, ārkārtas situāciju un citu neparedzētu apstākļu gadījumā;

                  21.

                  sniegt pieejamu informāciju un palielināt informētību par brīvprātīgo tiesībām, kā noteikts iepriekš minētajā īpašajā sistēmā, jo īpaši:

                              a)

                              nodrošinot, ka ir izveidota valsts tīmekļa vietne, kas atbilst Tīmekļa piekļūstamības direktīvas (20) prasībām, lai brīvprātīgajiem sniegtu praktisku, pieejamu un visaptverošu informāciju par valsts tiesību normām un administratīvajiem noteikumiem, ar ko reglamentē brīvprātīgo darbu, un par brīvprātīgā sociālā nodrošinājuma tiesībām un tiesībām saistībā ar brīvprātīgā darbu citā dalībvalstī tagad un nākotnē (21) (gan attiecībā uz iebraucošajiem, gan izbraucošajiem ES brīvprātīgajiem);

                              b)

                              atbalstot jauniešiem paredzētas informācijas sniedzējus, veicinot apmācību jauniešiem draudzīgas informācijas izstrādē saistībā ar valsts tiesību normām un administratīvajiem noteikumiem, kas reglamentē brīvprātīgo darbu;

                              c)

                              mudinot sadarbību ar izveidotiem tīkliem un pakalpojumiem, piemēram, ERYICA, šādas informācijas izstrādē;

                              d)

                              mudinot esošo valsts pārrobežu brīvprātīgā darba shēmu un aktivitāšu organizētājus norādīt uz attiecīgajām valsts un Eiropas tīmekļa vietnēm (22), kur brīvprātīgie var saņemt informāciju par viņu tiesībām, pienākumiem un piemērojamajiem noteikumiem attiecībā uz brīvprātīgo darbu citā dalībvalstī;

                  22.

                  uzlabot brīvprātīgā darba iespēju kvalitāti, atbalstot brīvprātīgā darba aktivitāšu organizētāju spēju veidošanas centienus. Jo īpaši to var panākt:

                              a)

                              mudinot organizētājus gan nosūtītājās, gan uzņēmējās dalībvalstīs sadarboties, tostarp, sniedzot pietiekamu informāciju par brīvprātīgā darba aktivitāti, tās organizētājiem un brīvprātīgo personu, lai abas puses varētu pieņemt apzinātu lēmumu par šīs aktivitātes ilgtspējību un izpildīt visas juridiskās prasības;

                              b)

                              mudinot brīvprātīgā darba aktivitāšu organizētājus īpašu uzmanību pievērst kvalitātei, tostarp, brīvprātīgā darba aktivitāšu organizēšanu pamatojot ar analīzi, kas apliecina identificējamas vajadzības un sniedz labvēlīgus iznākumus vietējām kopienām;

                              c)

                              mudinot brīvprātīgā darba aktivitāšu organizētājus pievērst pienācīgu uzmanību mācīšanās dimensijai brīvprātīgā darba aktivitātēs, tostarp valodu apguvei starpvalstiskā brīvprātīgajā darbā;

                              d)

                              atbalstot brīvprātīgā darba aktivitāšu organizētājus, lai tie sistemātiskāk un vispārīgāk izmantotu esošās valsts vai ES sistēmas (t. i., Youthpass un Europass) ar mērķi atbalstīt brīvprātīgā darba aktivitāšu mācīšanās rezultātu identificēšanu, dokumentēšanu un validēšanu;

                              e)

                              atzīstot, ka darbs ar jaunatni ir viens no būtiskākajiem brīvprātīgā darba iespēju jauniešiem veicinātājiem un viens no galvenajiem instrumentiem brīvprātīgā darba aktivitāšu kvalitatīvai attīstībai ES, un tādējādi sniedzot ieguldījumu Eiropas programmas darbam ar jaunatni (23) īstenošanā;

                              f)

                              veicinot darbā ar jaunatni un jauniešu organizācijās aktīvi iesaistītu personu pārrobežu mobilitāti;

                              g)

                              atbalstot jaunatnes darbinieku un brīvprātīgā darba aktivitāšu organizētāju apmācību, atzīstot nozīmīgo lomu, ko viņi pilda, ar savu klātbūtni atbalstot un vadot brīvprātīgos jauniešus augstvērtīgas brīvprātīgā darba pieredzes iegūšanas gaitā;

                              h)

                              mudinot starpvalstisku brīvprātīgā darba aktivitāšu organizētājus pieteikties Eiropas Solidaritātes korpusa kvalitātes zīmes saņemšanai;

                              i)

                              izstrādājot un veicinot vispārīgus brīvprātīgā darba kvalitātes standartus, vienlaikus smeļoties iedvesmu no visaptverošās kvalitātes, atbalsta, iekļaušanas un sertifikācijas pasākumu sistēmas, kas izklāstīta Regulā (ES) 2021/888 (24), ja vien tas ir iespējams attiecīgās valsts kontekstā;

                              j)

                              pieņemot pasākumus, kas nodrošina, ka ar brīvprātīgā darba aktivitātēm netiek aizstāts algotais darbs;

                  23.

                  nodrošināt, ka piekļuve starpvalstiska brīvprātīgā darba aktivitātēm ir reāli iespējama visiem jauniešiem, arī ierobežotām iespējām pakļautiem jauniešiem, tostarp:

                              a)

                              atbalstot nacionālo vārteju un reģionālo un vietējo struktūru, piemēram, darba ar jaunatni infrastruktūras un jauniešu informācijas centru, kur tādi pastāv, izveidi un/vai darbību, lai informāciju un norādījumus (personām ar invaliditāti pieejamā formā) par esošajām brīvprātīgā darba iespējām sniegtu jauniem potenciālajiem brīvprātīgajiem, arī ierobežotām iespējām pakļautiem jauniešiem, pilsoniskajai sabiedrībai / solidaritātes organizācijām un citām šajā jomā ieinteresētajām personām. Šīs struktūras var ietvert absolventu tīklus (piemēram, EuroPeers) un vietējos jaunatnes darbiniekus, izmantojot viņu spējas, lai pilnvarotu un atbalstītu potenciālos brīvprātīgā darba kandidātus un attiecīgā gadījumā varētu strādāt sadarbībā ar valstu aģentūrām, kas īsteno Eiropas Solidaritātes korpusa programmu;

                              b)

                              atvieglojot ierobežotām iespējām pakļautiem jauniešiem piekļuvi starpvalstiska brīvprātīgā darba pieredzei, izplatot mērķtiecīgu un pieejamu informāciju un iesaistot attiecīgās organizācijas un tīklus (25), piemēram, Eurodesk un ERYICA, tostarp, veicinot izpratni par to, cik svarīgas ir starpkultūru kompetences un valodu apguve virzībā uz starpvalstiskas mobilitātes īstenošanu;

                              c)

                              nodrošinot, ka brīvprātīgā darba aktivitāšu organizētāji tiek mudināti veicināt sociālo iekļaušanu, tostarp, nodrošinot saprātīgu un piemērotu izmitināšanu, kas ir pieejama jauniešiem, jo īpaši jauniešiem ar invaliditāti;

                              d)

                              atbalstot brīvprātīgā darba aktivitāšu organizētājus, lai tie savos projektos attīstītu ierobežotām iespējām pakļautu jauniešu iekļaušanas aspektus (26), tostarp, nodrošinot viņiem iespēju sazināties ar ekspertiem no dienestiem, kas ir atbildīgi par sociālās iekļaušanas veicināšanu un varētu viņus atbalstīt un apmācīt;

                              e)

                              sniedzot mērķtiecīgu atbalstu brīvprātīgā darba aktivitāšu attīstībai, jo īpaši veicinot neizdevīgā stāvoklī esošu grupu vai diskriminācijas riskam pakļautu grupu iekļaušanu, vienlīdzību un iespēju palielināšanu un motivējot brīvprātīgos jauniešus no šīm kopienām iesaistīties brīvprātīgajā darbā un būt viedokļu izplatītājiem vai pat kalpot par paraugu savā kopienā;

                              f)

                              atbalstot attiecīgās organizācijas un tīklus vietēja mēroga brīvprātīgā darba aktivitāšu (tostarp īstermiņa, nepilna laika un grupu formātos) veicināšanā, kas ir potenciāls pirmais solis virzībā uz dalību starpvalstiskās aktivitātēs, un sniedzot papildu mērķtiecīgu atbalstu tādu brīvprātīgā darba iespēju attīstībai, kurās tiek ņemtas vērā to jauniešu vajadzības, kuri dažādu iemeslu dēļ nevar piedalīties fiziskā starpvalstiskā mobilitātē, piemēram, piedāvājot tostarp digitāla brīvprātīgā darba iespējas;

                              g)

                              turpinot veicināt esošos starpvalstiskos rīkus, kas var sekmēt jauniešu mobilitāti, piemēram, mobilitātes kartes, un veicināt to izmantošanu visās starpvalstiskā brīvprātīgā darba aktivitātēs (27);

                              h)

                              ja iespējams, neskarot Šengenas acquis un Savienības tiesību aktus par ieceļošanas un uzturēšanās nosacījumiem trešo valstu valstspiederīgajiem, risinot administratīvus un praktiskus jautājumus, kas rada grūtības iegūt vīzas un/vai uzturēšanās atļaujas trešo valstu valstspiederīgajiem brīvprātīgo dienesta pienākumu pildīšanai;

                  24.

                  palielināt izpratni par brīvprātīgā darba aktivitāšu priekšrocībām, izmantojot informāciju, norādījumus un informatīvus pasākumus, tostarp, iesaistot valsts ieinteresētās personas izglītības, apmācības, nodarbinātības, sociālo pakalpojumu un jaunatnes nozarē. Pievērst īpašu uzmanību tam, lai vienādi uzrunātu ierobežotām iespējām pakļautos jauniešus. Tas ietver šādu aspektu veicināšanu:

                              a)

                              brīvprātīgā darba aktivitātes ir konkrēts veids, kā jaunieši var palīdzēt risināt sabiedrības problēmas un demonstrēt solidaritāti ar cilvēkiem nelabvēlīgā situācijā;

                              b)

                              brīvprātīgā darba pieredze veicina jauniešu personīgo, izglītības, sociālo, pilsonisko un profesionālo attīstību un palīdz viņiem attīstīt kompetences, kas ir vajadzīgas un tiek augstu novērtētas darba tirgū;

                              c)

                              pastāv sistēmas (tostarp Youthpass un Europass), kas atbalsta brīvprātīgā darba mācīšanās rezultātu identificēšanu, dokumentēšanu un validēšanu;

                  25.

                  atbalstīt un veicināt ar brīvprātīgo darbu saistītas kopienas veidošanas aktivitātes. Tas ietver šādus aspektus:

                              a)

                              valsts līmenī veicināt brīvprātīgajiem paredzētu tīklu darbību, jo īpaši tādu, kas piedalās aktivitātēs ar ilgtermiņa redzējumu, proti, tie nav saistīti ar atsevišķu projektu īstenošanas laiku vai tos neierobežo atsevišķu projektu termiņi;

                              b)

                              popularizēt esošos Eiropas tīklus, kas saistīti ar brīvprātīgo darbu, jo īpaši Eiropas Solidaritātes tīklu un Europeers tīklu, kā arī citus resursus un platformas, kas pieejamas, izmantojot Eiropas Solidaritātes korpusa portālu Eiropas Jaunatnes portālā;

                              c)

                              mudināt bijušos brīvprātīgos kā vēstniekus vai tīkla dalībniekus dalīties savā pieredzē jaunatnes tīklos, izglītības iestādēs un semināros un apmācīt pašreizējos vai topošos brīvprātīgos;

                              d)

                              mudināt brīvprātīgā darba aktivitāšu organizētājus atbalstīt brīvprātīgo integrāciju uzņemošajā kopienā viņu darbības laikā un turpinot brīvprātīgā darba aktivitātes pēc atgriešanās mājās, īpašu uzmanību pievēršot tam, lai atbalstītu jauniešus ar mazāk iespējām;

                  26.

                  izpētīt jaunas tendences un alternatīvas dimensijas un formātus brīvprātīgā darba kontekstā, tostarp:

                              a)

                              veicinot un izmēģinot digitālā brīvprātīgo darba formātus un vācot datus par šādu brīvprātīgo darbu starpvalstiskā kontekstā; ar digitālo brīvprātīgo darbu var vai nu papildināt fizisku mobilitāti, vai arī tas var būt pat atsevišķs brīvprātīgā darba aktivitāšu formāts;

                              b)

                              atzīstot starppaaudžu brīvprātīgā darba vērtību un veicinot to kā nozīmīgu ieguldījumu novecojošās sabiedrības problēmu risināšanā un arī kā veidu, kā iesaistīt jauniešus starppaaudžu dialogā, atbalstot zināšanu nodošanu starp paaudzēm un uzlabojot sociālo kohēziju;

                  27.

                  radīt sinerģiju, savstarpējo papildināmību un nepārtrauktību starp brīvprātīgā darba shēmām un aktivitātēm, kas pastāv Eiropas līmenī un dažādos līmeņos dalībvalstīs. Daži piemēri:

                              a)

                              informācijas apmaiņa starp dalībvalstīm par esošajām brīvprātīgā darba shēmām, tostarp valsts civildienesta shēmām un aktivitātēm, ja tādas pastāv, un šādas informācijas nosūtīšana Eiropas Komisijai, lai atvieglotu tās publicēšanu Eiropas Jaunatnes portālā un portālā Youth Wiki, kā arī labākās prakses pilnveide;

                              b)

                              tādu pasākumu izvērtēšana, kas veicinātu un atbalstītu labākās prakses nodošanu starp brīvprātīgā darba shēmām vai aktivitātēm;

                  28.

                  atbalstīt brīvprātīgā darba aktivitātes, kas sniedz jēgpilnu ieguldījumu ar klimatu un vidi saistītu problēmu risināšanā, veicinot:

                              a)

                              zaļās prakses integrāciju visos brīvprātīgā darba projektos un aktivitātēs, kā arī vides ziņā ilgtspējīgu un atbildīgu rīcību dalībnieku un dalīborganizāciju vidū;

                              b)

                              brīvprātīgā darba aktivitāšu ietekmes uz vidi samazināšanu, piemēram, samazinot atkritumu daudzumu, veicinot pārstrādi un, kad vien iespējams, izmantojot ilgtspējīgus transportlīdzekļus;

                              c)

                              tādu brīvprātīgā darba aktivitāšu attīstību, kurā tiek risināti jautājumi, kas saistīti ar vides aizsardzību, ilgtspējību, klimata mērķiem, katastrofu novēršanu un atjaunošanos pēc tām;

                  29.

                  iekļaut informāciju par šā ieteikuma īstenošanas gaitā panākto progresu regulārajos atjauninājumos, ko veic saskaņā ar ES jaunatnes stratēģiju, jo īpaši Youth Wiki satvarā.

            AR ŠO AICINA KOMISIJU:

                  30.

                  veicināt prakses apmaiņu starp dalībvalstīm par to, kā novērst šķēršļus, kas var kavēt jauniešu dalību brīvprātīgajā darbā, piemēram, izmantojot mācīšanās no līdzbiedriem aktivitātes, Komisijas ekspertu grupas vai ES jaunatnes stratēģijas platformu.

                  31.

                  atbalstīt dalībvalstis šā ieteikuma ievērošanā, izmantojot sadarbības mehānismus un instrumentus, kas izstrādāti saistībā ar ES jaunatnes stratēģiju, Eiropas programmu darbam ar jaunatni un ES jaunatnes programmām, jo īpaši Eiropas Solidaritātes korpusu;

                  32.

                  veicināt savstarpēju mācīšanos un apmaiņu starp dalībvalstīm un attiecīgajām ieinteresētajām personām dažādos līmeņos, izmantojot tādas aktivitātes kā mācīšanās no līdzbiedriem, līdzbiedru konsultēšana, ekspertu grupu izveide, tīklošana un citu sadarbības struktūru izveide, arī koncentrējoties uz sinerģijām un savstarpējo papildināmību starp ES un valsts līmeņa shēmām vai aktivitātēm, tostarp valsts civildienesta shēmām, ja tādas pastāv; šim nolūkam izmantot esošās platformas, piemēram, Youth Wiki un Eiropas Jaunatnes portālu, kur var kopīgot resursus un zināšanas starp dalībvalstīm un nevalstiskajām organizācijām (NVO) dažādos līmeņos;

                  33.

                  izpētīt tādas jaunas tendences un formātus brīvprātīgā darba jomā, kurās ir ievēroti pamatprincipi attiecībā uz vienlīdzīgām iespējām un nediskriminēšanu, piekļūstamību, iekļautību un aktivitāšu augstu kvalitāti, vācot pierādījumus, pilnveidojot labāko praksi un sagatavojot norādījumus un rokasgrāmatas, jo īpaši attiecībā uz digitālo vai jaukta tipa brīvprātīgo darbu un starppaaudžu brīvprātīgo darbu;

                  34.

                  popularizēt Eiropas jauniešu brīvprātīgā darba iespējas, jo īpaši ierobežotām iespējām pakļautiem cilvēkiem, un izplatīt informāciju par tām, šajā nolūkā izmantojot Eiropas Jaunatnes portālu, kurā ir ietverts Eiropas Solidaritātes korpusa rīkoto solidaritātes aktivitāšu reģistrācijas rīks. Sadarbībā ar dalībvalstīm iekļaut Eiropas Jaunatnes portālā saites uz attiecīgajām valstu tīmekļa vietnēm (28);

                  35.

                  turpināt attīstīt, veicināt un atbalstīt to esošo ES instrumentu izmantošanu, kas atbalsta neformālās un ikdienējās mācīšanās rezultātu validēšanu (jo īpaši Youthpass un Europass platforma), tostarp, izmantojot Eiropas digitālos apliecinājuma dokumentus par mācību sasniegumiem;

                  36.

                  atbalstīt pētniecību un datu vākšanu par brīvprātīgā darba un solidaritātes aktivitāšu ilgtermiņa ietekmi uz iedzīvotājiem un organizācijām, kā arī uz sabiedrību, tostarp par gūto pieredzi un Covid-19 pandēmijas ietekmi uz brīvprātīgā darba nozari un tās gatavību līdzīgām krīzēm, šajā nolūkā izmantojot pētījumus, aptaujas, statistiku, izpēti un datu analīzi;

                  37.

                  izmantot tiešsaistes platformu Youth Wiki, lai apkopotu informāciju par dalībvalstu panākto progresu šā ieteikuma izpildē;

                  38.

                  ziņot par šā Padomes ieteikuma izmantošanu saistībā ar darbu, kas tiek veikts, īstenojot ES jaunatnes stratēģiju un stratēģisko satvaru Eiropas sadarbībai izglītības un mācību jomā ceļā uz Eiropas izglītības telpu un turpmāk.

            Ar šo ieteikumu tiek aizstāts Padomes ieteikums (2008. gada 20. novembris) par brīvprātīgo jauniešu mobilitāti Eiropas Savienībā.

         Luksemburgā, 2022. gada 5. aprīlī

               Padomes vārdā –

               priekšsēdētāja

            R. BACHELOT-NARQUIN

         (1)  https://ec.europa.eu/info/sites/default/files/soteu_2021_address_en_0.pdf

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmums (ES) 2021/2316 (2021. gada 22. decembris) par Eiropas Jaunatnes gadu (2022) (OV L 462, 28.12.2021., 1. lpp.)

         (3)  Pieņemtie teksti – Covid-19 ietekme uz jauniešiem un sportu, trešdiena, 2021. gada 10. februāris (europa.eu).

         (4)  OV C 456, 18.12.2018., 1. lpp.

         (5)  Komisijas ziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai par ES jaunatnes stratēģijas (2019.–2021. gadam) īstenošanu, COM/2021/636 final.

         (6)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2021/888 (2021. gada 20. maijs), ar ko izveido programmu “Eiropas Solidaritātes korpuss”. Brīvprātīgā darba aktivitātes var notikt trešās valstīs:
      – kā noteikts Regulas (ES) 2021/888 7. panta 2. punktā, brīvprātīgo darbu darbības virzienā “jauniešu dalība solidaritātes aktivitātēs”“var veikt valstī, kas nav dalībnieka pastāvīgās uzturēšanās valsts (“pārrobežu brīvprātīgais darbs”), vai dalībnieka pastāvīgās uzturēšanās valstī (“iekšzemes brīvprātīgais darbs”)”. Valsts, kas nav dalībnieka pastāvīgās uzturēšanās valsts, var būt Programmas asociētā trešā valsts vai cita valsts, kura piedalās Programmā;
      – kā noteikts Regulas (ES) 2021/888 10. panta 2. punktā, “[b]rīvprātīgo darbu Eiropas Brīvprātīgo humānās palīdzības korpusā var veikt vienīgi tajos trešo valstu reģionos, kur tiek veiktas humānās palīdzības aktivitātes un operācijas, un attiecīgajā brīdī nenotiek starptautiski vai iekšēji bruņoti konflikti”.
      Turklāt, kā noteikts 2. panta 3. punktā, Programmā var piedalīties arī trešo valstu valstspiederīgie, “kas likumīgi uzturas kādā dalībvalstī, valstī, kura saskaņā ar šo regulu ir Programmas asociētā trešā valsts vai cita valsts, kura piedalās Programmā”.

         (7)  https://eur-lex.europa.eu/legal-content/LV/TXT/PDF/?uri=CELEX:42018Y1218(01)&qid=1578414694481&from=LV

         (8)  “Evaluation of the EU Youth Strategy and the Council Recommendation on the mobility of young volunteers”, 2016 (ES jaunatnes stratēģijas un Padomes ieteikuma par brīvprātīgo jauniešu mobilitāti izvērtējums, 2016).

         (9)  “Promoting the mobility of young volunteers and cross-border solidarity, a practical toolbox for actors and stakeholders in the field of youth and recommendations for policymakers” (Brīvprātīgo jauniešu mobilitātes un pārrobežu solidaritātes veicināšana, praktisks instrumentu kopums jaunatnes jomā iesaistītajām personām un ieinteresētajām personām un ieteikumi politikas veidotājiem), ko izstrādājusi Eiropas Komisijas izveidotā ekspertu grupa, lai atbalstītu Padomes 2008. gada ieteikuma par brīvprātīgo jauniešu mobilitāti pārskatīšanu, 2021 (pārskatīšana tika veikta no 2019. gada septembra līdz 2020. gada septembrim).

         (10)  Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai par Eiropas Izglītības telpas izveidi līdz 2025. gadam (COM(2020) 625 final, pieejams vietnē https://eur-lex.europa.eu/legal-content/LV/TXT/?uri=CELEX:52020DC0625)

         (11)  Jāatgādina, ka Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 883/2004 (2004. gada 29. aprīlis) par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu ir paredzēta sociālā nodrošinājuma tiesību, tostarp slimības pabalstu, koordinācija pārrobežu situācijās, un šis regulējums attiecas uz brīvprātīgajiem, kas pārvietojas starp dalībvalstīm.

         (12)  OV L 295, 21.11.2018., 32. lpp., I pielikuma E iedaļa; publicēta portālā “Tava Eiropa”: Your Europe (europa.eu)

         (13)  COM(2020) 758 final.

         (14)  Youthpass ir galvenais atzīšanas un validēšanas instruments, kas pieejams visiem “Erasmus+” un Eiropas Solidaritātes korpusa dalībniekiem, un Youthpass sertifikātā tiek atspoguļots mācību process un dokumentēti viņu mācīšanās rezultāti.

         (15)  Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu (ES) 2018/646 (2018. gada 18. aprīlis) par kopēju sistēmu labāku pakalpojumu sniegšanai attiecībā uz prasmēm un kvalifikācijām (Europass) un ar ko atceļ Lēmumu Nr. 2241/2004/EK (OV L 112, 2.5.2018., 42. lpp.), tiek izveidota Eiropas sistēma, kuras mērķis ir atbalstīt tādu prasmju un kvalifikāciju pārskatāmību un izpratni par tādām prasmēm un kvalifikācijām, kas iegūtas formālā, neformālā un ikdienējā vidē, tostarp, izmantojot praktisko pieredzi, mobilitāti un brīvprātīgo darbu.

         (16)  OV C 398, 22.12.2012., 1. lpp.

         (17)  “Evaluation of the EU Youth Strategy and the Council Recommendation on the mobility of young volunteers” (europa.eu) (ES jaunatnes stratēģijas un Padomes ieteikuma par brīvprātīgo jauniešu mobilitāti izvērtējums, 2016).

         (18)  Brīvprātīgajiem netiek maksāts par viņu laiku, taču var segt izdevumus, kas viņiem rodas, parasti tie ir ceļa, ēdināšanas vai izmitināšanas izdevumi un/vai citi nelieli personīgie izdevumi.

         (19)  Sk. to pašu definīciju Regulas (ES) 2021/888 2. panta 4) punktā.

         (20)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2016/2102 (2016. gada 26. oktobris) par publiskā sektora struktūru tīmekļvietņu un mobilo lietotņu piekļūstamību (OV L 327, 2.12.2016., 1. lpp.)

         (21)  Tostarp informāciju par pieteikšanās procedūrām Eiropas veselības apdrošināšanas kartes (EVAK) saņemšanai un detalizētu informāciju par to, uz ko attiecas un uz ko neattiecas valsts veselības aprūpes sistēmas.

         (22)  Daudzvalodu portāls “Tava Eiropa”, kas izveidots saskaņā ar Regulu (ES) 2018/1724, OV L 295, 21.11.2018., 1. lpp.; Eiropas Jaunatnes portāla sadaļa Youth Wiki; informācija portālā Europa, piem., par EVAK: Pieteikšanās un kartes saņemšana. Nodarbinātība, sociālās lietas un iekļautība. Eiropas Komisija (europa.eu).

         (23)  Padomes un Padomē sanākušo dalībvalstu valdību pārstāvju rezolūcija par satvaru Eiropas programmas darbam ar jaunatni izveidei (2020/C 415/01).

         (24)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2021/888 (2021. gada 20. maijs), ar ko izveido programmu “Eiropas Solidaritātes korpuss” un atceļ Regulas (ES) 2018/1475 un (ES) Nr. 375/2014 (OV L 202, 8.6.2021., 32. lpp.).

         (25)  Lai uzzinātu, kā to izdarīt, sk. “Erasmus+” un Eiropas Solidaritātes korpusa iekļaušanas un daudzveidības stratēģiju: https://ec.europa.eu/programmes/erasmus-plus/resources/implementation-guidelines-erasmus-and-european-solidarity-corps-inclusion-and-diversity_en.

         (26)  Saskaņā ar šādām 2020. un 2021. gadā pieņemtām ES līdztiesības stratēģijas un iekļaušanas politikas pamatnostādnēm, kas vērstas uz konkrētām diskriminētām un neizdevīgā stāvoklī esošām grupām: ES rasisma apkarošanas rīcības plāns 2020.–2025. gadam (COM(2020) 565 final, 2020. gada 18. septembrī.); ES romu līdztiesības, iekļaušanas un līdzdalības stratēģiskais satvars (COM(2020) 620 final, 2020. gada 7. oktobrī.); LGBTIK līdztiesības stratēģija (COM(2020) 698 final, 2020. gada 12. novembrī.); Rīcības plāns par integrāciju un iekļaušanu (COM(2020) 758 final, 2020. gada 24. novembrī.); Personu ar invaliditāti tiesību stratēģija (COM(2021) 101 final, 2021. gada 3. martā.).

         (27)  Tā bija laba prakse, kas jau tika īstenota bijušajā Eiropas Brīvprātīgo dienestā; tagad Eiropas Solidaritātes korpuss ikvienam brīvprātīgajam bez maksas piešķir Eiropas Jaunatnes karti.

         (28)  Tādām, kurās ir sniegta informācija, kas norādīta šā ieteikuma 2. punkta a) apakšpunktā, kā arī informācija par valsts brīvprātīgā darba shēmām vai aktivitātēm.