               8.9.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 362/129

      P9_TA(2020)0168
      Rietumbalkāni pēc 2020. gada samita
      Eiropas Parlamenta 2020. gada 19. jūnija ieteikums par Eiropas Parlamenta ieteikumu Padomei, Komisijai un Komisijas priekšsēdētājas vietniekam/ Savienības Augstajam pārstāvim ārlietās un drošības politikas jautājumos par Rietumbalkāniem pēc 2020. gada samita (2019/2210(INI))
      (2021/C 362/14)

         Eiropas Parlaments,

                  —

                  ņemot vērā Eiropadomes 2018. gada 28. jūnija secinājumus, Padomes 2019. gada 18. jūnija secinājumus un Eiropadomes 2019. gada 17. un 18. oktobra secinājumus, ar ko atliek lēmumu pieņemšanu par pievienošanās sarunu sākšanu ar Ziemeļmaķedoniju un Albāniju,

                  —

                  ņemot vērā 2020. gada 6. maija Zagrebas deklarāciju,

                  —

                  ņemot vērā Galīgo nolīgumu par to domstarpību atrisināšanu, kuras izklāstītas ANO Drošības padomes rezolūcijās 817 (1993) un 845 (1993), 1995. gada pagaidu nolīguma izbeigšanu un 2018. gada 17. jūnija vienošanos par stratēģiskās partnerības izveidi starp Grieķiju un Ziemeļmaķedoniju, sauktu arī par Prespas nolīgumu,

                  —

                  ņemot vērā Eiropadomes 2020. gada 26. marta secinājumus par pievienošanās sarunu sākšanu ar Ziemeļmaķedoniju un Albāniju, ar ko tika apstiprināti Padomes 2020. gada 25. marta secinājumi par paplašināšanos un stabilizācijas un asociācijas procesu,

                  —

                  ņemot vērā Komisijas 2020. gada 5. februāra paziņojumu “Uzlabot pievienošanās procesu — ticama ES perspektīva Rietumbalkāniem” (COM(2020)0057),

                  —

                  ņemot vērā Komisijas 2019. gada 29. maija paziņojumu par ES paplašināšanās politiku (COM(2019)0260),

                  —

                  ņemot vērā Komisijas 2018. gada 6. februāra paziņojumu “Ticama paplašināšanās perspektīva Rietumbalkāniem un padziļināta ES iesaiste šajā reģionā” (COM(2018)0065),

                  —

                  ņemot vērā ES 2016. gada globālo stratēģiju, kurā noteikts, ka uzticama paplašināšanās politika ir stratēģisks ieguldījums Eiropas drošībā un labklājībā un ka tā jau ir ievērojami veicinājusi mieru agrāk kara plosītās teritorijās,

                  —

                  ņemot vērā Komisijas 2013. gada 16. oktobra paziņojumu “Paplašināšanās stratēģija un galvenās problēmas — 2013.–2014. gads” (COM(2013)0700),

                  —

                  ņemot vērā atjaunoto vienprātību par paplašināšanos, ko Eiropadome apstiprināja 2006. gada decembrī un kas pēc tam tika apstiprināta Eiropadomes 2019. gada jūnija secinājumos;

                  —

                  ņemot vērā 2000. gada 24. novembra Zagrebas samita nobeiguma deklarāciju,

                  —

                  ņemot vērā 2003. gada 21. jūnija ES un Rietumbalkānu Saloniku samita deklarāciju par Rietumbalkānu valstu izredzēm pievienoties Eiropas Savienībai,

                  —

                  ņemot vērā ES un Rietumbalkānu 2018. gada 17. maija samita Sofijas deklarāciju un tai pievienoto Sofijas prioritāšu programmu,

                  —

                  ņemot vērā 2014. gada 28. augustā uzsākto Berlīnes procesu, jo īpaši Rietumbalkānu valstu ārlietu ministru 2015. gada 27. augusta deklarāciju par reģionālo sadarbību un divpusēju strīdu izšķiršanu un Jauniešu reģionālās sadarbības biroja (RYCO) izveidi, kā arī nākamās augstākā līmeņa sanāksmes, kas notika Vīnē (2015. gadā), Parīzē (2016. gadā), Triestē (2017. gadā), Londonā (2018. gadā) un Poznaņā (2019. gadā),

                  —

                  ņemot vērā secinājumus, kas 1997. gada 29. un 30. aprīlī pieņemti Vispārējo lietu Padomes sanāksmē par nosacījumu piemērošanu, lai izstrādātu saskaņotu ES stratēģiju attiecībām ar reģiona valstīm,

                  —

                  ņemot vērā 13 ES dalībvalstu ārlietu ministru 2019. gada 11. jūnija kopīgo paziņojumu par ES apņemšanos attiecībā uz Rietumbalkānu valstu Eiropas integrāciju,

                  —

                  ņemot vērā Eiropas Parlamenta priekšsēdētāja un Rietumbalkānu valstu parlamentu vadības kopīgi sasauktās Eiropas Parlamenta un Rietumbalkānu valstu parlamentu priekšsēdētāju augstākā līmeņa sanāksmes 2020. gada 28. janvāra kopīgo deklarāciju,

                  —

                  ņemot vērā 2020. gada 16. februārī notikušo neformālo sanāksmi, kurā piedalījās Rietumbalkānu valstu vadītāji, Eiropadomes priekšsēdētājs, Eiropas Komisijas priekšsēdētāja, Savienības Augstais pārstāvis ārlietās un drošības politikas jautājumos un Horvātijas Republikas premjerministrs, kurš bija Eiropas Savienības Padomes tābrīža priekšsēdētājs,

                  —

                  ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2019. gada 31. oktobra rezolūciju “Sākt pievienošanās sarunas ar Ziemeļmaķedoniju un Albāniju: jāaizstāv ES uzticamība un ģeostratēģiskās intereses” (1),

                  —

                  ņemot vērā Eiropas Reģionu komitejas atzinumu “Paplašināšanās tiesību aktu kopums 2019. gadā”, kas pieņemts 2020. gada 13. februārī (2),

                  —

                  ņemot vērā 2015. gada 9. jūlija rezolūciju par Srebreņicas atceres dienu (3),

                  —

                  ņemot vērā 2019. gada 27. marta normatīvo rezolūciju par priekšlikumu Eiropas Parlamenta un Padomes regulai, ar ko izveido Pirmspievienošanās palīdzības instrumentu (IPA III) (4),

                  —

                  ņemot vērā 2019. gada 24. oktobra rezolūciju par pievienošanās sarunu ar Ziemeļmaķedoniju un Albāniju sākšanu (5),

                  —

                  ņemot vērā 2020. gada 15. janvāra rezolūciju par Eiropas Parlamenta nostāju attiecībā uz konferenci par Eiropas nākotni (6),

                  —

                  ņemot vērā Padomes 2020. gada 5. jūnija secinājumus par ciešāku sadarbību ar Rietumbalkānu partneriem migrācijas un drošības jomā,

                  —

                  ņemot vērā Komisijas 2020. gada 29. aprīļa paziņojumu “Atbalsts Rietumbalkāniem cīņā pret Covid-19 un augšupejai laikposmā pēc pandēmijas” (COM(2020)0315),

                  —

                  ņemot vērā Reglamenta 118. pantu,

                  —

                  ņemot vērā Starptautiskās tirdzniecības komitejas vēstuli,

                  —

                  ņemot vērā Ārlietu komitejas ziņojumu (A9-0091/2020),

                  A.

                  tā kā paplašināšanās ir viens no ES veiksmīgākajiem un stratēģiskāki svarīgākajiem politikas virzieniem, ka arī visefektīvākais ārpolitikas instruments, kas palīdz plašāk izplatīt tādas Savienības pamatvērtības kā cilvēka cieņas ievērošana, brīvība, demokrātija, miera un labklājības vienlīdzības veicināšana, tiesiskums un cilvēktiesību un pie minoritātēm piederošo personu tiesību ievērošana visā Eiropā;

                  B.

                  tā kā paplašināšanās process ir Eiropas integrācijas neatņemama sastāvdaļa un tas vēl arvien ir stratēģiski nozīmīgs Eiropas Savienībai;

                  C.

                  tā kā uz nopelniem balstītas Rietumbalkānu valstu izredzes dalībai ES ir pašas Savienības interesēs politikas, drošības un ekonomikas aspektā;

                  D.

                  tā kā izredzes uz pievienošanos ES nozīmē atzīt tās lielās ģeopolitiskās problēmas, kas saistītas ar Eiropas kontinenta apvienošanu, un arvien bijušas īpaši būtisks stimuls reformām Rietumbalkānu valstīs;

                  E.

                  tā kā Rietumbalkānu valstis ģeogrāfiskā, vēsturiskā un kultūras ziņā ir Eiropas daļa un to integrācijai Eiropas Savienībā ir izšķiroša nozīme stabilitātes un drošības, brīvības un miera nodrošināšanai kontinentā kopumā;

                  F.

                  tā kā ES paplašināšanās process ir divvirzienu process, kurā abām pusēm ir jāpilda savas saistības, un tā pamatā ir priekšnoteikums par saistību izpildi gan no Eiropas Savienības, gan kandidātvalstu puses;

                  G.

                  tā kā Eiropas Komisijas ierosinātās uzlabotās metodikas mērķis ir piešķirt paplašināšanās procesam jaunu dinamiku un sniegt jaunu impulsu pievienošanās sarunvalstu pārveidei;

                  H.

                  tā kā ES ir galvenais investors reģionā, tirdzniecības partnere un līdzekļu devēja;

                  I.

                  tā kā Eiropas Parlaments savās rezolūcijās ir atzinīgi novērtējis Ziemeļmaķedonijā un Albānijā panākto progresu; tā kā, ņemot vērā šo progresu, Parlaments piekrita ar Pirmspievienošanās palīdzības instrumentu atalgot Ziemeļmaķedoniju un Albāniju par to snieguma rādītājiem;

                  J.

                  tā kā 2020. gada Zagrebas samitā tika atzīta demokrātijas un tiesiskuma prioritāte un ES aicināta vēl vairāk pastiprināt sadarbību ar šo reģionu;

                  K.

                  tā kā Eiropas Parlaments pauda nožēlu par to, ka Eiropadome 2019. gadā nespēja vienoties par pievienošanās sarunu sākšanu ar Ziemeļmaķedoniju un Albāniju; tā kā šī nespēja pat pēc Parlamenta atbalstītajiem Komisijas 2018. un 2019. gada ieteikumiem iedragāja uzticēšanos Eiropas Savienībai, veicināja populisma, nacionālisma un eiroskepticisma pieaugumu, iedragāja kandidātvalstu centienus, radīja politiska vakuuma izveidošanās risku un iedrošināja trešo pušu dalībniekus to centienos gūt politisku ietekmi reģionā ar nolūku kaitēt ES integrācijas procesam;

                  L.

                  tā kā paplašināšanās process sekmē un stiprina spēju risināt divpusējus konfliktus un tā mērķis ir panākt reģiona iedzīvotāju savstarpēju samierināšanos;

                  M.

                  tā kā Rietumbalkānu valstīm būtu aktīvāk jācenšas pārvarēt politisko polarizāciju un ieilgušos parlamenta boikotus, lai stiprinātu parlamentāro pārraudzību;

                  N.

                  tā kā Eiropas Parlaments joprojām ir uzticams partneris valstīm pievienošanās procesā ES un atbalsta paplašināšanās procesu kā pozitīvu Eiropas Savienības mehānismu, kura mērķis ir stimulēt reformas, kas stiprinātu šīs valstis institucionālā un sociāli ekonomiskā ziņā, tādējādi uzlabojot to iedzīvotāju dzīvi;

                  O.

                  tā kā Saloniku programmā un Sofijas deklarācijā ir uzsvērts, ka īpaša uzmanība tiks pievērsta jaunu iespēju radīšanai jauniešiem, vienlaikus nodrošinot, ka tādējādi tiks veicināta Rietumbalkānu valstu sociāli ekonomiskā attīstība;

                  P.

                  tā kā Eiropas Parlaments ir apņēmies pastiprināt politisko un institucionālo atbalstu demokrātiskām un ekonomiskām reformām reģionā un palīdzēt Rietumbalkānu valstīm ES pievienošanās procesā;

                  Q.

                  tā kā Komisijas politikas pamatnostādnēs 2019.–2024. gadam ir atkārtoti apstiprināta Rietumbalkānu Eiropas perspektīva;

                  R.

                  tā kā uzklausīšanā Eiropas Parlamentā gan Komisijas priekšsēdētājas vietnieks / Augstais pārstāvis Josep Borrell, gan komisārs Olivér Várhelyi apņēmās paplašināšanas procesam piešķirt prioritāti, solot Rietumbalkānu valstīs paātrināt strukturālu un institucionālu reformu īstenošanu un integrācijas procesu;

                  S.

                  tā kā vērienīgai paplašināšanās politikai ir vajadzīgs pienācīgs budžets; tā kā Padomei paplašināšanās politikas atbalstam būtu jānodrošina pietiekami budžeta līdzekļi;

                  T.

                  tā kā ES ir jāstiprina arī tiesiskuma mehānismi pašā Savienībā un jāizstrādā vērienīga darba kārtība konferencei par Eiropas nākotni;

                  U.

                  tā kā Eiropas labklājība un drošība ir cieši saistīta ar integrācijas procesu un miera un demokrātijas, cilvēktiesību ievērošanas un tiesiskuma veicināšanu Rietumbalkānu reģiona valstīs un to nākotni stiprā un reformētā ES,

                  V.

                  tā kā Komisija 2020. gada 5. februāra paziņojumā apņēmās nākt klajā ar paziņojumu par pasākumiem fundamentālu reformu īstenošanai, tostarp tiesiskuma jomā;

                  W.

                  tā kā ES mobilizēja EUR 3,3 miljardus cīņai ar koronavīrusa pandēmiju Rietumbalkānos, tostarp 38 miljoni tika sniegti kā tūlītējs atbalsts veselības aprūpes nozarei, 389 miljoni — sociālajai un ekonomikas atveseļošanai, 750 miljoni — makrofinansiālajai palīdzībai, 455 miljoni — ekonomikas atjaunošanai un 1,7 miljardi — Eiropas Investīciju bankas preferenciālos aizdevumos;

                  X.

                  tā kā Rietumbalkānu valstis ir guvušas labumu no ES civilās aizsardzības mehānisma, medicīnas iekārtu kopīga iepirkuma, atbrīvojumiem no ES eksporta atļauju sistēmas attiecībā uz individuālajiem aizsardzības līdzekļiem un t. s. “zaļajām joslām” attiecībā uz pirmās nepieciešamības precēm;

                  1.

                  iesaka Padomei, Komisijai un Komisijas priekšsēdētājas vietniekam / Augstajam pārstāvim ārlietās un drošības politikas jautājumos:

                              a)

                              atbalstīt Rietumbalkānu valstu Eiropas perspektīvu un uzlabot pievienošanās procesu, nodrošinot, ka ar to stiprina pamatvērtības un tiesiskumu un nodrošina ilgtspējīgu demokrātisku, ekonomisku un ekoloģisku pārveidi un sociālo konverģenci, kā arī nodrošina labas kaimiņattiecības un reģionālo sadarbību, kas ir būtiski paplašināšanās un stabilizācijas un asociācijas procesa elementi, turklāt nodrošinot, ka Savienības paplašināšanās turpinās paralēli ar diskusijām par Eiropas nākotni un ar ES iekšējo reformu;

                              b)

                              pastiprināt centienus stiprināt dalībvalstu politisko gribu sekmēt paplašināšanos Rietumbalkānu virzienā, nevis ļaut ES iekšējiem procesiem šo paplašināšanos kavēt, kā arī uzlabot ES politiskās un stratēģiskās vadlīnijas attiecībā uz vispārējo politiku reģionā;

                              c)

                              turpināt paplašināšanos, jo tā ir svarīgs elements, kas nodrošina uzticēšanos Eiropas Savienībai, tās panākumus un ietekmi reģionā un ārpus tā;

                              d)

                              paātrināt to valstu pievienošanās procesu, kuras gan politiski, gan administratīvi apņēmušās īstenot ar ES saistītas reformas;

                              e)

                              nodrošināt, ka ar uzlaboto metodiku atbalsta pilntiesīgu dalību ES kā galīgo mērķi un ka ES nosaka paredzamākus noteikumus un kritērijus, pamatojoties uz nosacījumiem un atgriezeniskumu, turklāt piemēro šos noteikumus un kritērijus konsekventi, padarot pievienošanās procesu dinamiskāku un tādējādi ar pārskatītas metodikas piemērošanu atjaunojot uzticēšanos tam;

                              f)

                              nodrošināt, ka lielākas uzmanības pievēršana procesa politiskajai būtībai, kā izklāstīts Komisijas pārskatītās metodikas priekšlikumā, neaizstāj ekspertu līmenī veiktu kritēriju izpildes novērtējumu un neierobežo ES apņemšanos īstenot uz nopelniem balstītu procesu;

                              g)

                              nodrošināt, ka politikas jomu grupēšana uzlabo reformu dziļumu, kvalitāti un ilgtspēju, radot konkrētus rezultātus pievienošanās sarunvalstīs, tajā pašā laikā ļaujot risināt vienlaicīgas sarunas par dažādām sadaļām;

                              h)

                              sniegt skaidrus, pārredzamus un konsekventus pievienošanās kritērijus, kā arī nepārtrauktu politisku un tehnisku atbalstu visā procesa gaitā, tajā skaitā parlamentiem to neatkarīgās uzraudzības lomas nostiprināšanai, un uzlabot vietēji sasniegtā progresa mērīšanu, nodrošinot, ka katra pievienošanās sarunvalsts tiek novērtēta, pamatojoties uz nosacījumiem un uz paša nopelnu principu;

                              i)

                              nodrošināt paplašināšanās procesa nepārtrauktību, pārskatatbildību, konsekvenci un paredzamību, nostiprinot Komisijas jauno metodiku kā ilgtermiņa politikas pielāgojumu un izvairoties no procesa un tā parametru ad hoc pārskatīšanas sakarā ar kādas dalībvalsts politiskiem apsvērumiem; nodrošināt, ka pievienošanās kritēriju un atbalsta pamatā būtu gūtās atziņas, lai novērstu agrāk konstatētās nepilnības un pilnveidotu pievienošanās procesu;

                              j)

                              atvieglot uzlabotās metodikas īstenošanu attiecībā uz pievienošanās sarunvalstīm, ar kurām jau notiek sarunas, ja tās nolemj piedalīties, lai nodrošinātu efektīvu un ilgtermiņa pieskaņošanu Eiropas standartiem un normām;

                              k)

                              stiprināt politiskos un ekonomiskos stimulus Rietumbalkānu valstīm un uzlabot saskaņotību starp paplašināšanās procesu un ES politiskajām iniciatīvām, reizi gadā Eiropadomes sanāksmju laikā rīkojot reģionālas sanāksmes, kurās piedalītos Rietumbalkānu valstu vadītāji, kā arī nodrošināt Rietumbalkānu pārstāvju regulāru dalību Eiropadomes sanāksmēs, Politikas un drošības komitejas sanāksmēs un Komisijas darba grupās;

                              l)

                              veicināt pievienošanās sarunvalstu pakāpenisku integrāciju ES procesos, sektorpolitikas virzienos un programmās pirms to pievienošanās, tostarp ar mērķtiecīgu finansiālu atbalstu no ES fondiem, lai sniegtu taustāmus ieguvumus iedzīvotājiem, īpaši bērniem un jauniešiem, un stiprinātu ES pirmspievienošanās palīdzību un klātbūtni šajās valstīs pirms to pilntiesīgas dalības;

                              m)

                              atbalstīt lielāku parlamentu lomu pievienošanās procesā, izmantojot izveidotos forumus, un konsekventi veicināt jaunas iniciatīvas, piemēram, parlamentu priekšsēdētāju samitu, ko pirmo reizi 2020. gada 28. janvārī sasauca Eiropas Parlamenta priekšsēdētājs un Rietumbalkānu valstu parlamentu vadītāji;

                              n)

                              veicināt un popularizēt sarunvalstu parlamentu deputātu ciešāku iesaistīšanu Eiropas Parlamenta darbā;

                              o)

                              iesaistīt Rietumbalkānu valstu pārstāvjus konferencē par Eiropas nākotni, īpašu uzmanību pievēršot jauniešu līdzdalībai;

                              p)

                              uzlabot nosacījumu mehānismu un uzstāt uz pievienošanās procesa atgriezeniskumu, paredzot objektīvu kritēriju piemērošanu gadījumā, ja būtu jālemj par sarunu apturēšanu vai atlikšanu; nodrošināt, ka Komisija sāk šīs procedūras pēc rūpīgas izvērtēšanas un reaģējot uz dalībvalstu vai Eiropas Parlamenta priekšlikumu, vienlaikus atzīmējot arī to, ka nelīdzsvarotības klauzulas un atgriezeniskuma princips jau ir piemērojams pašreizējām sarunu programmām Serbijai un Melnkalnei; nodrošināt, ka nosacījumu izpildes un apturēšanas mehānisms tiek papildināts ar precīzu ES iestāžu paziņojumu par iespējamās apturēšanas iemesliem;

                              q)

                              uzlabot dalībvalstu atbildību par paplašināšanās procesu, vairāk iesaistot dalībvalstu ekspertus tiesiskuma un citās jomās, kā arī pilsonisko sabiedrību un cilvēktiesību aizstāvjus uz vietas, un uzlabot vispārējo norišu novērtēšanu, turpinot ievērot ilgtermiņa objektīvos standartus un izvairoties no pievienošanās procesa tehnisko aspektu politizācijas, jo īpaši pamatojoties uz Eiropas Padomes un citu standartus nosakošo struktūru uzraudzības ziņojumiem un ieteikumiem;

                              r)

                              atzīt, ka Berlīnes process atbalsta un papildina ES paplašināšanās politiku, taču to nevar uzskatīt ne par alternatīvu pievienošanās procesam, ne par veidu, kā dublēt paplašināšanās ietvaros īstenotos centienus;

                              s)

                              atzīt, ka pievienošanās sarunu sākšana ar Albāniju un Ziemeļmaķedoniju ir pašas Savienības politiskajās, drošības un ekonomiskajās interesēs;

                              t)

                              atzīt, ka Eiropadomes nespēja sākt pievienošanās sarunas ar Albāniju un Ziemeļmaķedoniju 2018. gada jūnijā, 2019. gada jūnijā un 2019. gada oktobrī negatīvi ietekmēja ES lomu reģionā un sabiedrisko domu attiecībā uz pievienošanos ES, dodot negatīvu vēstījumu Rietumbalkānu valstīm, un atzīt, ka pievienošanās sarunu uzsākšana atjaunos uzticēšanos procesam, kā to ieteica Eiropas Parlaments un Komisija;

                              u)

                              cik iespējams ātri ieviest vīzu režīma liberalizāciju ar Kosovu, jo kritēriji ir izpildīti kopš 2018. gada jūlija;

                              v)

                              palielināt sarunu dinamiku nolūkā paātrināt Melnkalnes un Serbijas pievienošanos;

                              w)

                              izvirzīt demokrātijas, tiesiskuma, cilvēktiesību un pamatbrīvību prioritāti paplašināšanās procesa pašā centrā, kā pirmās atklājot un kā pēdējās slēdzot tās sarunu sadaļas, kas saistītas ar tiesu sistēmu, korupciju un organizēto noziedzību, kā arī sadaļas, kas saistītas ar cilvēktiesību, tostarp minoritāšu tiesību, plašsaziņas līdzekļu brīvības un vārda brīvības ievērošanu;

                              x)

                              pievērst uzmanību institucionālo un administratīvo spēju veidošanai, lai visos līmeņos stiprinātu pārredzamību un labas pārvaldības efektivitāti;

                              y)

                              izmantot neseno paplašināšanās procesu pieredzi, tostarp Centrāleiropas valstu gūtās atziņas;

                              z)

                              turpināt sadarboties ar Rietumbalkānu valstīm terorisma un organizētās noziedzības apkarošanas jomā;

                              aa)

                              nodrošināt mērķtiecīgu koncentrēšanos uz valsts spēju veidošanu, tiesu nolēmumu īstenošanu, tiesu reformām un centieniem apkarot korupciju un organizēto noziedzību;

                              ab)

                              uzstāt, lai tiktu ievēroti un pilnībā īstenoti iekšzemes un starptautisko tiesu nolēmumi, tostarp konstitucionālo tiesu nolēmumi un visi Eiropas Cilvēktiesību tiesas, Starptautiskā Kara noziegumu tribunāla bijušajai Dienvidslāvijai (ICTY) un tā pēcteča Starptautiskā Kara noziegumu tribunālu atlikušās jurisdikcijas mehānisma (IRMCT), Kosovas Specializētās palātas (SC) un Specializētās prokuratūras (SPO) nolēmumi, kā arī Eiropas Padomes pārraudzības struktūru, tostarp Eiropas Komisijas pret rasismu un neiecietību (ECRI), ieteikumi;

                              ac)

                              mudināt Rietumbalkānu valstis pildīt to starptautiskās saistības attiecībā uz kara noziegumos vainojamo personu saukšanu pie atbildības un bezvēsts pazudušo personu likteņa noskaidrošanu; prasīt pilnībā sadarboties ar IRMCT, Kosovas SC un SPO, bez iebildumiem atbalstīt ICTY darbu un secinājumus, kā arī popularizēt un izplatīt tās paveikto un mantojumu iedzīvotāju vidū; nosodīt jebkādus mēģinājumus glorificēt kara noziedzniekus un noliegt vēsturiskus faktus, kā arī šajā sakarā atbalstīt Reģionālo komisiju, kuras uzdevums ir konstatēt faktus par visiem bijušās Dienvidslāvijas teritorijā izdarīto kara noziegumu un citu smagu cilvēktiesību pārkāpumu upuriem (RECOM iniciatīva);

                              ad)

                              palielināt ES iesaisti neatrisinātu divpusējo jautājumu risināšanā, labu kaimiņattiecību un reģionālās sadarbības veicināšanā, īstenojot uzticēšanās veidošanas un starpniecības centienus, un mudināt Rietumbalkānu valstis apņemties panākt izlīgumu un mierīgus risinājumus ilgstošiem konfliktiem;

                              ae)

                              stiprināt pievienošanās procesu, lai padziļinātu Rietumbalkānu valstu un dalībvalstu iedzīvotāju solidaritāti, vienlaikus cienot šo valstu vēsturi, kultūru un tradīcijas;

                              af)

                              atbalstīt jauniecelto ES īpašo pārstāvi Belgradas un Prištinas dialogam un citiem Rietumbalkānu reģionālajiem jautājumiem, lai panāktu Serbijas un Kosovas attiecību visaptverošu normalizēšanu un veicinātu labas kaimiņattiecības reģionā viņa pilnvaru laikā;

                              ag)

                              veicināt plašāku sabiedrības atbalstu reģionālajam izlīgumam, citstarp atbalstot parlamentu pilnīgu iesaistīšanos Belgradas un Prištinas dialogā un centienos panākt ilgtspējīgu reģionālo izlīgumu;

                              ah)

                              stiprināt un, ja iespējams, palielināt ES un Rietumbalkānu valstu kopīgos centienus veicināt cilvēku savstarpējos kontaktus un apmaiņu, lai veidotos savstarpēji pozitīvs priekšstats;

                              ai)

                              sekmēt vienlīdzīgu konkurences apstākļu radīšanu iekļaujošai politiskajai videi un veicināt centienus visās Rietumbalkānu valstīs pārvarēt politisko polarizāciju un ieilgušus parlamenta boikotus; veidot iekļaujošu un konstruktīvu parlamentāro kultūru un stiprināt parlamentāro kontroli un uzraudzību; veicināt atbildīgu attieksmi pret iedzīvotāju interešu pārstāvību parlamentos, lai sekmētu demokrātisko kontroli un uzlabotu likumdošanas kvalitāti;

                              aj)

                              ņemt vērā un veicināt Eiropas Parlamenta darbības, kas saistītas ar pievienošanos, un demokrātijas atbalsta darbības, tostarp tā pastāvīgo komiteju un delegāciju darbības, un iesaistīt Parlamenta pastāvīgos referentus Rietumbalkānu valstu jautājumos pārbaudes procesā un uz vietas;

                              ak)

                              veicināt vēlēšanu reformas, kas centrālā un vietējā līmenī nodrošina brīvas, taisnīgas, uz konkurenci balstītas un pārredzamas vēlēšanas bez iebiedēšanas un dezinformācijas kampaņām, kas atbilst gan starptautiskajiem standartiem, tostarp attiecībā uz partiju finansēšanas pārredzamību, gan starptautisko novērošanas misiju ieteikumiem; turpināt sekot līdzi Venēcijas komisijas atzinumu īstenošanai; sniegt ieguldījumu Eiropas Parlamenta demokrātijas atbalsta programmām šajā reģionā;

                              al)

                              mudināt valstu parlamentus izmantot Eiropas Parlamenta demokrātijas atbalsta instrumentus, piemēram, Žana Monē dialogu un pušu savstarpējo dialogu, lai veicinātu politisko darbu parlamentārā dialoga jomā un uzlabotu likumdošanas darba pārskatatbildību, uzraudzību, demokrātisko kontroli un kvalitāti;

                              am)

                              stiprināt un cieši iesaistīt pilsonisko sabiedrību kā neaizstājamu dalībnieku demokrātijas nostiprināšanas, reģionālās sadarbības un ar pievienošanos saistītu reformu procesos, īpašu uzmanību pievēršot proeiropeiskiem un demokrātiju atbalstošiem spēkiem reģionā;

                              an)

                              nodrošināt, ka kandidātvalstu iedzīvotāji un sabiedrība aktīvāk iesaistās pievienošanās procesā un gūst no tā lielāku labumu; šajā sakarā īpaši atbalstīt un veicināt proeiropeiskus un demokrātiju atbalstošus sabiedriskus spēkus, uzskatus un viedokļus;

                              ao)

                              nodrošināt, lai saistībā ar ikvienu darbību, turklāt gan lēmumu pieņemšanas agrīnā posmā, gan īstenošanas un novērtēšanas posmos, notiktu būtisks un visaptverošs dialogs ar pilsoniskās sabiedrības organizācijām, akadēmiskajām aprindām un jauniešiem, īpaši raugoties, lai netiktu atbalstītas vai finansētas esošas vietējās antieiropeiskas varas struktūras vai vietējās struktūras, kuram ir apšaubāma demokrātiskā reputācija, tādējādi veicinot ES vērtību, tiesiskuma un cīņas pret korupciju attīstību, kā arī veidojot spēcīgas un efektīvas demokrātiskas iestādes, kas ir veiksmīgas pievienošanās ES pamats;

                              ap)

                              stingri nosodīt nomelnošanas kampaņas, draudus un iebiedēšanu, kas vērsta pret žurnālistiem un plašsaziņas līdzekļiem, un uzstāt uz šādu nodarījumu izmeklēšanu un saukšanu pie atbildības par tiem, tādējādi nodrošinot žurnālistiem drošu vidi, vienlaikus risinot jautājumus par plašsaziņas līdzekļu īpašumtiesību koncentrāciju, politisko un ekonomisko spiedienu uz plašsaziņas līdzekļu finansēšanu un pārredzamības trūkumu šajā jomā;

                              aq)

                              aktīvi atbalstīt un stiprināt demokrātisku, neatkarīgu un daudzveidīgu plašsaziņas līdzekļu vidi, kā arī plašsaziņas līdzekļu pārskatatbildību un pārvaldību;

                              ar)

                              palielināt atbalsta pasākumus, ar kuriem veicina noturību pret dezinformāciju un graujošām plašsaziņas līdzekļu kampaņām, tostarp tādām, kuras īsteno ar ārvalstu ietekmes darbībām, kuru mērķis ir ar hibrīdkara līdzekļiem vājināt demokrātiskos procesus un graut Rietumbalkānu valstu suverenitāti, kā arī mazināt ES lomu reģionā;

                              as)

                              veicināt un aktīvi atbalstīt diskriminācijas novēršanas politikas virzienu īstenošanu un prasīt krimināli sodīt naida noziegumu veicējus; veicināt ātrāku virzību uz dzimumu līdztiesību, diskriminācijas apkarošanu un etnisko, nacionālo un reliģisko minoritāšu, personu ar invaliditāti, romu un LGBTQI+ personu, īpašu uzmanību pievēršot bērniem, sociālās iekļaušanas nodrošināšanu, izveidojot iekļaujošu politiku cilvēku pamattiesību aizsardzībai;

                              at)

                              aicināt izveidot stingrāku tiesisko regulējumu nolūkā nepieļaut un aktīvi apkarot feminicīdu un vardarbību pret sievietēm un bērniem un citu veidu vardarbību ģimenē, cita starpā atgādinot par pienākumiem, kas paredzēti Eiropas Padomes Konvencijā par vardarbības pret sievietēm un vardarbības ģimenē novēršanu un apkarošanu, un veicot nepieciešamos pasākumus tās ratifikācijai; novērst un apkarot cilvēku tirdzniecību;

                              au)

                              atzīt grūtības, ar kurām Rietumbalkānu valstis saskaras migrācijas un bēgļu plūsmu pārvaldībā, un reģiona ievērojamos centienus nodrošināt patvērumu un humānās palīdzības piegādes, rīkojoties galvenokārt ar ES atbalstu; nodrošināt Rietumbalkānu valstu un Eiropas Robežu un krasta apsardzes aģentūras (Frontex) statusa nolīgumu efektīvu īstenošanu;

                              av)

                              uzsvērt Rietumbalkānu valstu svarīgo ieguldījumu Eiropas Savienības ārējo robežu aizsardzībā un palielināt Eiropas atbalstu reģiona robežu pārvaldībai; stiprināt patvēruma sistēmas spējas reģionā, rīkojoties sadarbībā ar Eiropas Patvēruma atbalsta biroju (EASO) un Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstā komisāra bēgļu jautājumos biroju (UNHCR);

                              aw)

                              uzsvērt sociālās dimensijas un sociāli ekonomiskās kohēzijas izšķirošo nozīmi un tās galveno lomu visā pievienošanās procesā;

                              ax)

                              lielāku uzmanību pievērst nabadzības izskaušanai, pilsoniskās sabiedrības atbalstam un saistību īstenošanai darba tiesību jomā;

                              ay)

                              mudināt Rietumbalkānu valstis paaugstināt savu darba un sociālo tiesību līmeni, veicināt izaugsmi un īstenot ES sociālo acquis, turklāt sarunu procesā ar ES partneriem iesaistīt plašu ieinteresēto personu loku, piemēram, arodbiedrības, tirdzniecības palātas un darba kameras;

                              az)

                              ar konkrētiem pasākumiem novērst intelektuālā darbaspēka emigrāciju, piemēram, veicinot kvalitatīvas un iekļaujošas izglītības reformas, īpaši profesionālās izglītības un apmācības (PIA) jomā, nodrošinot, ka izglītības nozare labāk atbilst darba tirgus prasībām un dod ieguldījumu ilgtermiņa un ilgtspējīgu darba iespēju radīšanā jauniešiem;

                              ba)

                              atbalstīt saskaņā ar Eiropas Parlamenta Jauno politisko līderu programmu izveidotās reģionālā dialoga platformas “Bridging the Gap” centienus mazināt plaisu starp Rietumbalkānu valstu jaunatnes politiku un jauniešu līdzdalību, no vienas puses, un parlamenta deputātu darbību, no otras puses, un mudināt uz konkrētu rīcību, lai veicinātu jauniešu iesaistīšanos politikā un uz jauniešiem vērstas politikas īstenošanu visā reģionā;

                              bb)

                              veicināt jauniešu brīvprātīgā darba un pilsoniskās līdzdalības iespējas un vairāk ieguldīt reģiona jauniešos, palielinot pievienošanās sarunvalstu dalību pašreizējās mobilitātes programmās, piemēram, Erasmus+, programmā “Radošā Eiropa” un programmā “Apvārsnis 2020”, kā arī veidojot jaunas programmas reģionu iekšējai mobilitātei;

                              bc)

                              ar īpašām Eiropas Komisijas programmām stiprināt sadarbību zinātnes, pētniecības un inovācijas jomās;

                              bd)

                              pastiprināt palīdzību Rietumbalkānu valstīm nolūkā uzlabot to vides, energoefektivitātes un klimata jomas tiesību aktus un nodrošināt, ka tās spēj tos īstenot saskaņā ar ES standartiem un Parīzes nolīgumu, cita starpā ātri un pilnībā izpildot Enerģētikas kopienas līgumā paredzētas starptautiskās saistības attiecībā uz tiesību aktu pilnīgu saskaņošanu ar Savienības enerģētikas jomas aquis un to īstenošanu;

                              be)

                              aicināt iestādes veikt steidzamus pasākumus gaisa un ūdens piesārņojuma monitoringam, mazināšanai un novēršanai; nodrošināt ex ante stratēģiskos vides novērtējumus un ietekmes uz vidi novērtējumus, lai nodrošinātu ilgtspējīgu hidroenerģijas un tūrisma attīstību, kas būtu saskaņota ar vides saglabāšanas centieniem;

                              bf)

                              veicināt reģiona enerģētikas nozares integrāciju, palielinot piegādes avotu diversifikāciju un drošību un uzlabojot enerģētikas infrastruktūras un digitālo tīklu savienojamību;

                              bg)

                              veicināt nepieciešamo enerģētikas pārkārtošanu uz tīrākiem atjaunojamiem enerģijas avotiem, atsakoties no oglēm un brūnoglēm, kas rada nopietnu sociālo un veselības apdraudējumu vietējiem iedzīvotājiem un kaimiņvalstīm; iesaistīt Rietumbalkānu pievienošanās sarunvalstis Eiropas Zaļā kursa un Taisnīgas pārkārtošanās fonda procesos;

                              bh)

                              atgādināt, ka ES ir lielākais ārvalstu investors šajā reģionā, kas laikposmā no 2014. līdz 2018. gadam veicis ārvalstu tiešās investīcijas 12,7 miljardu EUR apmērā; izstrādāt stratēģisku ekonomikas un investīciju plānu, lai uzlabotu konkurētspēju, tiesisko un uzņēmējdarbības vidi, MVU stāvokli un veicinātu ilgtspējīgu attīstību visā reģionā saskaņā ar saistībām, kas noteiktas Parīzes nolīgumā un Eiropas zaļajā kursā, vienlaikus atzīmējot, ka izaugsme Rietumbalkānos palēninās pēc īslaicīga investīciju pieauguma iepriekšējos gados, turklāt mazinās investīciju un eksporta ieguldījums izaugsmē;

                              bi)

                              veicināt un stiprināt Rietumbalkānu reģionālo ekonomisko integrāciju, kā tas jau tiek īstenots saistībā ar Centrāleiropas brīvās tirdzniecības nolīgumu (CEFTA) un veidots atbilstoši ES aquis, un aktīvi atbalstīt ES un reģiona savstarpējo ekonomisko integrāciju, paplašinot ES politikas virzienus un, ja priekšnosacījumi ir izpildīti, iekšējo tirgu Rietumbalkānu valstīs;

                              bj)

                              atbalstīt iniciatīvas, kuru pamatā ir Rietumbalkānu valstu premjerministru 2017. gadā Triestes samitā pieņemtais reģionālās ekonomikas zonas daudzgadu rīcības plāns (MAP REA), un kura četri pīlāri — tirdzniecība, investīcijas, mobilitāte un digitālā integrācija — ir izšķiroši reģiona ekonomiskajai attīstībai un ātrākai konverģencei ar ES;

                              bk)

                              atbalstīt Rietumbalkānu valstu sadarbību ar reģionālām un starptautiskām organizācijām, piemēram, Reģionālās sadarbības padomi (RCC), Jauniešu reģionālās sadarbības biroju (RYCO), Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizāciju (OECD), un ar starptautiskām finanšu iestādēm, piemēram, Eiropas Rekonstrukcijas un attīstības banku (ERAB) un Eiropas Investīciju banku (EIB);

                              bl)

                              turpināt atbalstīt un sniegt vajadzīgo palīdzību, lai pēc iespējas ātrāk pabeigtu procesus saistībā ar Serbijas un Bosnijas un Hercegovinas pievienošanos Pasaules Tirdzniecības organizācijai (PTO), paužot gandarījumu par to pieteikumiem dalībai PTO, kas tika iesniegti attiecīgi 1999. un 2005. gadā, un atgādinot, cik svarīga ir dalība PTO, lai radītu tirdzniecības iespējas un tuvinātu kandidātvalstis dalībai ES;

                              bm)

                              aizstāvēt Savienības intereses, mazinot negatīvo ietekmi, ko rada brīvās tirdzniecības līgumi ar Eirāzijas Ekonomikas savienību, ko noslēgušas valstis, kuras vēlas iestāties Eiropas Savienībā un kurām ir bijusi dota iespēja noslēgt Stabilizācijas un asociācijas nolīgumu ar Eiropas Savienību, cita starpā pārskatot šīm valstīm sniegtās palīdzības apmēru;

                              bn)

                              veicināt Rietumbalkānu valstu reģionālo sadarbību infrastruktūras attīstības jomā;

                              bo)

                              piešķirt reģionam augstu prioritāti saskaņā ar ES savienojamības stratēģiju un uzsvērt, ka ir svarīgi uzlabot transporta infrastruktūru reģionā, jo īpaši tās nozīmi tirdzniecības veicināšanā; atbalstīt Eiropas dzelzceļa un autoceļu koridoru būvniecību visās Rietumbalkānu valstīs; mudina Komisiju paātrināt infrastruktūras investīciju finansēšanu;

                              bp)

                              tuvināt reģiona un ES iedzīvotājus un ekonomiku, iekļaujot Rietumbalkānu valstis TEN-T un TEN-E tīklos, un palīdzēt nodrošināt kvalitatīvus un drošus transporta un enerģētikas pakalpojumus un uzlabot infrastruktūru un vispārējo savienojamību reģionā, kā arī starp reģionu un ES atbilstīgi Komisijas priekšlikumam par stratēģisko ekonomikas un investīciju plānu Rietumbalkāniem;

                              bq)

                              paātrināt digitālās programmas Rietumbalkāniem īstenošanu, lai iedzīvotāji gūtu labumu no digitālās pārveides; palīdzēt reģiona valstīm uzlabot jaunuzņēmumu un MVU finansēšanas un attīstības iespējas;

                              br)

                              izveidot prognozējamu grafiku tam, kā veidojama reģionāla viesabonēšanas brīvā zona un paātrināt tās ieviešanu, kā arī uzsākt tarifu turpmāku samazināšanu sakariem ar ES, pamatojoties uz plašāku fizisko un digitālo reģionālo sadarbību un savienojamību;

                              bs)

                              uzlabot konsekvenci, efektivitāti, pamanāmību un pārredzamību attiecībā uz Savienības finansējumu ārējās darbības jomā, tādējādi sekmējot Savienības vērtības, tiesiskumu, cīņu pret korupciju un spēcīgu un efektīvu demokrātisku institūciju izveidi; vajadzības gadījumā saskaņot IPA III finansējumu ar Eiropas zaļā kursa mērķiem;

                              bt)

                              nodrošināt pienācīgu, taisnīgu un proporcionālu, uz sniegumu balstītu un uz rezultātiem orientētu pirmspievienošanās palīdzību, kas atbilst saņēmēju pārveides vajadzībām un palīdz tiem izpildīt ES pievienošanās saistības; piešķirt prioritāti konkrētiem projektiem, no kuriem gūst labumu attiecīgo valstu iedzīvotāji, un uzlabot saņēmēju apguves spēju;

                              bu)

                              ekonomikas pārvaldības jautājumus ciešāk koordinēt ar starptautiskajām finanšu iestādēm (SFI) un uzlabot savstarpējo sadarbību, lai racionalizētu atbalsta centienus un izvairītos no finansējuma dublēšanās;

                              bv)

                              stiprināt nosacītību attiecībā uz makrofinansiālajiem nosacījumiem un panākumiem cīņā pret korupciju un tiesiskuma un cilvēktiesību ievērošanu;

                              bw)

                              izvairīties no kopējā IPA finansējuma samazināšanas, kas varētu palēnināt ar ES saistītās reformas un mazināt Savienības spēju īstenot stratēģisko mērķi — stabilizēt un pārveidot pievienošanās sarunvalstis un sagatavot tās dalības saistību izpildei, kā arī nopietni ierobežot spēju risināt dažādas problēmas, kas saistītas ar tiesiskumu, izlīgumu, reģionālo integrāciju un klimata pārmaiņām, vienlaikus pakļaujot reģionu vēl lielākai trešo valstu ietekmei; nodrošināt pienācīgu un pastāvīgu atbalstu pilsoniskajai sabiedrībai;

                              bx)

                              nodrošināt, ka IPA III virza tādas politiskās prioritātes, kuras ar konkrētu projektu starpniecību tieši ietekmē cilvēku dzīvi, un ka pirmspievienošanās finansējums tiek piešķirts pārredzami, samērīgi un nediskriminējoši, un tas ir balstīts uz stabiliem snieguma rādītājiem, ņemot vērā saņēmējvalstu izrādīto apņemšanos īstenot reformas un šajā procesā gūtos panākumus;

                              bv)

                              ar apturēšanas mehānisma palīdzību stiprināt uz snieguma rezultātiem balstītu pieeju un tādējādi nodrošināt saskaņotību ar Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instrumentu (NDICI); papildināt IPA III regulu ar reformētu un uzlabotu stratēģisko dialogu, laikus informējot Eiropas Parlamentu un ar to apspriežoties;

                              bz)

                              uzturēt demokrātisko pārskatatbildību, ar deleģētajiem aktiem nodrošinot Eiropas Parlamenta pilnīgu iesaistīšanos IPA III izstrādes, plānošanas, uzraudzības un novērtēšanas kontroles, uzraudzības un stratēģiskās vadības procesā;

                              ca)

                              uzlabot ES atbalsta vispārējo pamanāmību un informētību par to reģionā, stiprinot stratēģisko komunikāciju un publisko diplomātiju, lai popularizētu Savienības vērtības un uzsvērtu ES finansēto projektu un programmu pievienoto vērtību; sadarbībā ar Rietumbalkānu valstīm sagatavot kopīgu komunikācijas stratēģiju; turpināt attīstīt izpratni par ieguvumiem, ko sniedz pievienošanās un Eiropas kontinenta apvienošanas process;

                              cb)

                              prasīt, lai pievienošanās sarunvalstis pakāpeniski pieskaņojas ES kopējai ārpolitikai un drošības politikai, kā arī kopējai tirdzniecības politikai;

                              cc)

                              ievērojami palielināt informācijas apjomu par ES atbalstu, jo īpaši attiecībā uz būtisko atbalstu, ko ES ir sniegusi Rietumbalkāniem, lai apkarotu Covid-19 pandēmiju, un nodrošināt, ka šā atbalsta saņēmēji neizplata dezinformāciju un negatīvu retoriku par ES reakciju uz Covid-19;

                              cd)

                              uzteikt Rietumbalkānu valstu sadarbību ar ES kopējās drošības un aizsardzības politikas (KDAP) misijās;

                              ce)

                              nosodīt trešo valstu darbības, kuru mērķis ir destabilizēt un mazināt demokrātisko pārvaldību Rietumbalkānu reģionā;

                              cf)

                              turpināt sadarbību hibrīddraudu apkarošanas jomā, tostarp cīnoties pret Krievijas propagandu;

                              cg)

                              veikt turpmākus pasākumus pēc 2020. gada ES un Rietumbalkānu samita, lai paplašināšanās process tiek izvērtēts un pārskatīts un tam tiek piešķirts jauns dinamisms, sniedzot jaunu impulsu pievienošanās sarunvalstu pārveidei;

                              ch)

                              ātri īstenot pārskatīto paplašināšanās metodiku pievienošanās procesa atsākšanai un, pamatojoties uz Zagrebas Rietumbalkānu samitu, pieņemt sarunu programmas un sasaukt starpvaldību konferences ar mērķi sākt pievienošanās sarunas ar Albāniju un Ziemeļmaķedoniju;

                              ci)

                              uzsver Eiropas Savienības Padomes pieņemtos 15 nosacījumus, kas Albānijai jāizpilda pirms tās pirmās starpvaldību konferences ar ES dalībvalstīm;

                              cj)

                              uzturēt sadarbību ar Apvienoto Karalisti Rietumbalkānos, ņemot vērā šīs valsts saites ar reģionu un kopīgos mērķus gan attiecībā uz tiesiskuma veicināšanu un cīņu pret organizēto noziedzību un terorismu, gan arī citus KDAP misiju mērķus un uzdevumus;

                              ck)

                              sekmēt aktīvāku augstākā līmeņa politisko dialogu, regulāri rīkojot ES un Rietumbalkānu valstu samitus;

                              cl)

                              īstenot ieteikumus, kas ietverti 2019. gada tematiskajā novērtējumā par ES atbalstu tiesiskumam kaimiņvalstīs un paplašināšanās procesā iesaistītajās valstīs (2010-2017), kā arī nekavējoties pieņemt Komisijas paziņojumu par nopietnu tiesiskuma problēmu risināšanu, izmantojot nosacījumu un atgriezeniskuma mehānismu;

                              cm)

                              veikt turpmākus pasākumus saistībā ar būtisko atbalstu, ko visām Rietumbalkānu valstīm sniedz no Covid-19 krīzes izrietošo neatliekamo veselības un humanitārās vajadzību risināšanai;

                              cn)

                              turpināt atbalstīt ES kandidātvalstis un potenciālās kandidātvalstis Rietumbalkānos, lai koordinētu reaģēšanu uz Covid-19 uzliesmojuma sociālekonomiskajām sekām un tās mazinātu, un saskaņot pasākumus ar ES kopējo ārkārtas ekonomikas paketi, kas sagatavota kopīgi ar starptautiskajām finanšu iestādēm;

                              co)

                              nodrošināt, lai pašreizējā un nākamās paaudzes DFS kopā ar ekonomikas un investīciju plānu Rietumbalkāniem būtiski veicinātu atlabšanu pēc Covid 19 un sekmētu ekonomikas izaugsmi un integrāciju, izmantojot uzlabotus un ilgtspējīgus digitālos, enerģētikas un transporta savienojumus;

                              cp)

                              garantēt, ka ekonomikas un investīciju plāns Rietumbalkāniem netiek galvenokārt finansēts no esošajiem IPA resursiem, tādējādi iespējami atņemot finansējumu citām svarīgām politikas jomām un programmām; pilnībā saskaņot šo plānu ar Eiropas Zaļo kursu, jo īpaši ar ES dekarbonizācijas mērķi;

                              cq)

                              piešķirt prioritāti Rietumbalkānu valstīm jaunajā Ārējās darbības garantijā un Eiropas Fondā ilgtspējīgai attīstībai (EFIA+) saskaņā ar Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instrumentu (NDICI); nodrošināt ar Rietumbalkānu ieguldījumu sistēmas starpniecību piešķirto dotāciju divkāršošanu, lai atbalstītu privātā sektora attīstību, savienojamību, digitalizāciju, zaļo programmu un sociālās jomas investīcijas, un ar Garantiju instrumenta starpniecību būtiski palielināt finanšu garantijas publisko un privāto investīciju atbalstam reģionā;

                              cr)

                              paplašināt sabiedrības veselības krīzes jau aptverošā Eiropas Savienības Solidaritātes fonda ģeogrāfisko tvērumu, attiecinot to uz visām Rietumbalkānu valstīm;

                  2.

                  uzdod priekšsēdētājam šo ieteikumu nosūtīt Padomei, Komisijai, Komisijas priekšsēdētājas vietniekam / Savienības Augstajam pārstāvim ārlietās un drošības politikas jautājumos, kā arī pievienošanās sarunvalstu valdībām un parlamentiem.

         (1)  OV C 47, 11.2.2020., 15. lpp.

         (2)  CDR 2727/2019.

         (3)  OV C 265, 11.8.2017., 142. lpp.

         (4)  Pieņemtie teksti, P8_TA(2019)0299.

         (5)  Pieņemtie teksti, P9_TA(2019)0050.

         (6)  Pieņemtie teksti, P9_TA(2020)0010.


title: Eiropas Centrālās bankas Ieteikums (2020. gada 15. decembris) par dividenžu sadali COVID-19 pandēmijas laikā un Ieteikuma ECB/2020/35 atcelšanu (ECB/2020/62) 2020/C 437/01

text:
               18.12.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 437/1

      EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS IETEIKUMS
      (2020. gada 15. decembris)
      par dividenžu sadali COVID-19 pandēmijas laikā un Ieteikuma ECB/2020/35 atcelšanu
      (ECB/2020/62)
      (2020/C 437/01)
      EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS PADOME,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
      ņemot vērā Padomes Regulu (ES) Nr. 1024/2013 (2013. gada 15. oktobris), ar ko Eiropas Centrālajai bankai uztic īpašus uzdevumus saistībā ar politikas nostādnēm, kas attiecas uz kredītiestāžu prudenciālo uzraudzību (1), un jo īpaši tās 4. panta 3. punktu,
      tā kā:

                  (1)

                  Eiropas Centrālā banka (ECB) 2020. gada 27. martā pieņēma Eiropas Centrālās bankas Ieteikumu ECB/2020/19 (2), ar kuru tika ieteikts kredītiestādēm vismaz līdz 2020. gada 1. oktobrim neizmaksāt dividendes un neuzņemties neatsaucamas saistības izmaksāt dividendes, un atturēties no akciju atpirkšanas, kuras mērķis ir atlīdzība akcionāriem. ECB 2020. gada 27. jūlijā pagarināja šo ieteikumu līdz 2021. gada 1. janvārim, pieņemot Eiropas Centrālās bankas Ieteikumu ECB/2020/35 (3). Šie ieteikumi balstījās apsvērumā, ka ir ļoti svarīgi, ka kredītiestādes var turpināt pildīt savu lomu mājsaimniecību, mazo un vidējo uzņēmumu un kapitālsabiedrību finansēšanā ar COVID-19 saistītā ekonomiskā satricinājuma apstākļos. Tādēļ tika uzskatīts par būtisku, ka kredītiestādes saglabā kapitālu, lai noturētu to spēju atbalstīt tautsaimniecību COVID-19 pandēmijas izraisītajā paaugstinātas nenoteiktības vidē. Šajā nolūkā kapitāla resursu saglabāšana, lai atbalstītu reālo tautsaimniecību un segtu zaudējumus, tika uzskatīta par prioritāru salīdzinājumā ar diskrecionāru dividenžu sadali un akciju atpirkšanu.

                  (2)

                  Pat ņemot vērā makroekonomisko apstākļu uzlabošanos un COVID-19 pandēmijas izraisītās ekonomiskās nenoteiktības samazināšanos kopš 2020. gada 27. marta, nenoteiktības līmenis joprojām ir augsts, un tas turpina ietekmēt banku spēju prognozēt savas vidēja termiņa kapitāla vajadzības. Ņemot vērā pašreizējos valsts atbalsta pasākumus un to, ka ekonomisko seku ietekme uz kredītiestāžu bilancēm ir ievērojami novēlota, vēl var nebūt pilnībā izpaudusies ar COVID-19 saistītā ekonomiskā satricinājuma ietekme uz banku sektoru. Šī ieilgusī nenoteiktība prasa ārkārtīgi lielu piesardzību attiecībā uz kredītiestāžu dividenžu sadales politiku un praksi. Tāpēc ECB saskata nepieciešamību aicināt kredītiestādes arī turpmāk atturēties no dividenžu izmaksas un akciju atpirkšanas. Jebkurā gadījumā ir ārkārtīgi svarīgi, ka dividenžu sadales un akciju atpirkšanas apsvēršanā kredītiestādes vadās pēc to iekšējā kapitāla radīšanas spējas, ņemot vērā nākotnes perspektīvu, kā arī ekonomisko seku gaidāmās ietekmes uz to riska darījumu un kapitāla kvalitāti. Turklāt ECB kopumā uzskata, ka nebūtu piesardzīgi, ja kredītiestādes apsvērtu peļņas sadali un akciju atpirkšanu vairāk nekā 15 % apmērā no to uzkrātās peļņas par 2019. un 2020. finanšu gadu vai vairāk nekā 20 bāzes punktu apmērā no pirmā līmeņa pamata kapitāla rādītāja atkarībā no tā, kura summa mazāka.

                  (3)

                  Pilnībā ņemot vērā iekšējā tirgus vienotību un integritāti, ECB saskata vajadzību iesaistīties diskusijās ar attiecīgo dalībvalstu atbilstošajām iestādēm, lai noteiktu, vai ir lietderīgi izmaksāt dividendes mātesiestādei, mātes finanšu pārvaldītājsabiedrībai vai mātes jauktai finanšu pārvaldītājsabiedrībai, kas atrodas dalībvalstī, kura nav iesaistītā dalībvalstis. Šajās diskusijās tostarp būtu jāvadās pēc līdzvērtības un savstarpīguma principiem, atbalstot netraucētu Eiropas Savienības iekšējā tirgus darbību kopumā, saglabājot kredītiestāžu stabilu kapitāla pozīciju no prudenciālā viedokļa, kā arī veicinot finanšu sistēmas stabilitāti Eiropas Savienībā un dalībvalstīs.

                  (4)

                  Lai pēc iespējas palielinātu atbalstu reālajai tautsaimniecībai, arī mazāk nozīmīgām kredītiestādēm būtu jāievēro ārkārtīga mērenība savā pelņas sadales politikā saskaņā ar šo ieteikumu.

                  (5)

                  Šis ir pagaidu pasākums, un tā pieņemšana ir pamatota tikai pašreizējos ārkārtas apstākļos. Ja nenotiks būtiski nelabvēlīgi notikumi, ECB plāno 2021. gada 30. septembrī atcelt ieteikumu un atgriezties pie banku kapitāla un sadales plānu novērtēšanas, pamatojoties uz parastā uzraudzības cikla rezultātiem,

            IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.

         I

                  1.

                  ECB iesaka nozīmīgām kredītiestādēm līdz 2021. gada 30. septembrim ievērot īpašu piesardzību, pieņemot lēmumus par dividendēm vai izmaksājot tās (4), vai veicot akciju atpirkšanu, kuras mērķis ir atlīdzība akcionāriem (5).

                  2.

                  Kredītiestādēm, kas plāno pieņemt lēmumus par dividenžu izmaksu vai izmaksāt tās, vai veikt akciju atpirkšanu, kuras mērķis ir atlīdzība akcionāriem, uzraudzības dialoga ietvaros būtu jāsazinās ar savām kopējās uzraudzības komandām, lai apspriestu, vai plānotās peļņas sadales līmenis ir piesardzīgs.

                  3.

                  Šo ieteikumu piemēro nozīmīgas uzraudzītās grupas konsolidētā līmenī, kā noteikts Eiropas Centrālās bankas Regulas (ES) Nr. 468/2014 (ECB/2014/17) (6) 2. panta 22. punktā, un nozīmīgas uzraudzītās iestādes individuālā līmenī, kā noteikts Regulas (ES) Nr. 468/2014 (ECB/2014/17) 2. panta 16. punktā, ja šāda nozīmīga uzraudzītā iestāde nav daļa no nozīmīgas uzraudzītās grupas.

         II

      Šis ieteikums adresēts nozīmīgām uzraudzītajām iestādēm un nozīmīgām uzraudzītajām grupām, kas noteiktas Regulas (ES) Nr. 468/2014 (ECB/2014/17) 2. panta 16. un 22. punktā.

         III

      Šis ieteikums adresēts arī nacionālajām kompetentajām iestādēm attiecībā uz mazāk nozīmīgām uzraudzītajām iestādēm un mazāk nozīmīgām uzraudzītajām grupām, kas noteiktas Regulas (ES) Nr. 468/2014 (ECB/2014/17) 2. panta 7. un 23. punktā. Tiek sagaidīts, ka nacionālās kompetentās iestādes pēc vajadzības piemēros šo ieteikumu šādām iestādēm un grupām.

         IV

      ECB turpina izvērtēt ekonomisko situāciju un pārskatīs šo ieteikumu līdz 2021. gada 30. septembrim.

         V

      Ar šo tiek atcelts Ieteikums ECB/2020/35.

         Frankfurtē pie Mainas, 2020. gada 15. decembrī

               ECB prezidente

            Christine LAGARDE

         (1)  OV L 287, 29.10.2013., 63. lpp.

         (2)  Eiropas Centrālās bankas Ieteikums ECB/2020/19 (2020. gada 27. marts) par dividenžu sadali COVID-19 pandēmijas laikā un Ieteikuma ECB/2020/1 atcelšanu (OV C 102I, 30.3.2020., 1. lpp.).

         (3)  Eiropas Centrālās bankas Ieteikums ECB/2020/35 (2020. gada 27. jūlijs) par dividenžu sadali COVID-19 pandēmijas laikā un Ieteikuma ECB/2020/19 atcelšanu (OV C 251, 31.7.2020., 1. lpp.).

         (4)  Kredītiestādēm var būt dažādas juridiskās formas, piem., biržā kotētas sabiedrības un sabiedrības, kas nav akciju sabiedrības, piem., savstarpējas apdrošināšanas sabiedrības, kooperatīvi vai krājsabiedrības. Šajā ieteikumā lietotais jēdziens “dividende” attiecas uz jebkāda veida naudas izmaksu saistībā ar pirmā līmeņa pamatkapitālu, kuras rezultātā samazinās pašu kapitāla kvantitāte vai kvalitāte.

         (5)  Ja finanšu iestāde vēlētos aizstāt parastās akcijas, tas atbilstu šim ieteikumam.

         (6)  Eiropas Centrālās bankas Regula (ES) Nr. 468/2014 (2014. gada 16. aprīlis), ar ko izveido Vienotā uzraudzības mehānisma pamatstruktūru Eiropas Centrālās bankas sadarbībai ar nacionālajām kompetentajām un norīkotajām iestādēm (VUM pamatregula) (ECB/2014/17) (OV L 141, 14.5.2014., 1. lpp.).


title: Padomes Ieteikums (ES) 2020/2169 (2020. gada 17. decembris), ar ko groza Ieteikumu (ES) 2020/912 par pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES un iespējamu šāda ierobežojuma atcelšanu

text:
                  21.12.2020

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  L 431/75

         PADOMES IETEIKUMS (ES) 2020/2169
         (2020. gada 17. decembris),
         ar ko groza Ieteikumu (ES) 2020/912 par pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES un iespējamu šāda ierobežojuma atcelšanu
         EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
         ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 77. panta 2. punkta b) un e) apakšpunktu un 292. panta pirmo un otro teikumu,
         tā kā:

                     (1)

                     Padome 2020. gada 30. jūnijā pieņēma Ieteikumu par pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES un iespējamu šāda ierobežojuma atcelšanu (1) (“Padomes ieteikums”). Padome 2020. gada 16. jūlijā pieņēma Ieteikumu (ES) 2020/1052 (2020. gada 16. jūlijs), ar ko groza Padomes Ieteikumu (ES) 2020/912 par pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES un iespējamu šāda ierobežojuma atcelšanu (2). Padome 2020. gada 30. jūlijā pieņēma Ieteikumu (ES) 2020/1144 (2020. gada 30. jūlijs), ar ko groza Padomes Ieteikumu (ES) 2020/912 par pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES un iespējamu šāda ierobežojuma atcelšanu (3). Padome 2020. gada 7. augustā pieņēma Ieteikumu (ES) 2020/1186 (2020. gada 7. augusts), ar ko groza Padomes Ieteikumu (ES) 2020/912 par pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES un iespējamu šāda ierobežojuma atcelšanu (4). Padome 2020. gada 22. oktobrī pieņēma Ieteikumu (ES) 2020/1551 (2020. gada 22. oktobris), ar ko groza Padomes Ieteikumu (ES) 2020/912 par pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES un iespējamu šāda ierobežojuma atcelšanu (5).

                     (2)

                     Padomes ieteikums paredz, ka dalībvalstīm, sākot no 2020. gada 1. jūlija, būtu koordinētā veidā pakāpeniski jāatceļ pagaidu ierobežojums nebūtiskiem ceļojumiem uz ES attiecībā uz Padomes ieteikuma I pielikumā uzskaitīto trešo valstu iedzīvotājiem. Reizi divās nedēļās Padomei I pielikumā minētais trešo valstu saraksts būtu jāpārskata un vajadzības gadījumā jāatjaunina, vispirms veicot vispārēju izvērtējumu, balstoties uz Padomes ieteikumā minēto metodiku, kritērijiem un informāciju, un pēc rūpīgas konsultēšanās ar Komisiju un attiecīgajām ES aģentūrām un dienestiem.

                     (3)

                     Kopš tā laika Padomē ir notikušas diskusijas, rūpīgi konsultējoties ar Komisiju un attiecīgajām ES aģentūrām un dienestiem, par Padomes ieteikuma I pielikumā iekļautā trešo valstu saraksta pārskatīšanu un piemērojot Padomes ieteikumā noteiktos kritērijus un metodiku. Šo diskusiju rezultātā būtu jāgroza I pielikumā iekļautais trešo valstu saraksts. Konkrēti, no saraksta būtu jāsvītro Urugvaja.

                     (4)

                     Robežkontrole ir ne tikai tās dalībvalsts interesēs, pie kuras ārējām robežām to veic, bet arī visu to dalībvalstu interesēs, kuras ir atcēlušas iekšējo robežkontroli. Tādēļ dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka pie ārējām robežām veiktie pasākumi tiek koordinēti, lai nodrošinātu labu Šengenas zonas darbību. Šajā nolūkā dalībvalstīm, sākot no 2020. gada 16. decembra, būtu koordinētā veidā jāturpina atcelt pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES attiecībā uz to trešo valstu iedzīvotājiem, kuras uzskaitītas Padomes ieteikuma I pielikumā, kas grozīts ar šo ieteikumu.

                     (5)

                     Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā Nr. 22 par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, Dānija nepiedalās šī ieteikuma pieņemšanā, un Dānijai šis ieteikums nav saistošs un nav jāpiemēro. Tā kā šis ieteikums pilnveido Šengenas acquis, Dānija saskaņā ar minētā protokola 4. pantu sešos mēnešos pēc tam, kad Padome ir pieņēmusi lēmumu par šo ieteikumu, izlemj, vai tā šo ieteikumu ieviesīs.

                     (6)

                     Šis ieteikums ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuru īstenošanā Īrija nepiedalās saskaņā ar Padomes Lēmumu 2002/192/EK (6); tādēļ Īrija nepiedalās šā ieteikuma pieņemšanā, un Īrijai šis ieteikums nav saistošs un nav jāpiemēro.

                     (7)

                     Attiecībā uz Islandi un Norvēģiju – saskaņā ar Nolīgumu, kas noslēgts starp Eiropas Savienības Padomi un Islandes Republiku un Norvēģijas Karalisti par šo valstu asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā, šis ieteikums ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuri attiecas uz jomu, kas minēta 1. panta A punktā Padomes Lēmumā 1999/437/EK (7).

                     (8)

                     Attiecībā uz Šveici – saskaņā ar Nolīgumu starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā šis ieteikums ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuri attiecas uz jomu, kas minēta Lēmuma 1999/437/EK (8) 1. panta A punktā, to lasot saistībā ar Padomes Lēmuma 2008/146/EK (9) 3. pantu.

                     (9)

                     Attiecībā uz Lihtenšteinu – saskaņā ar Protokolu starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu, Šveices Konfederāciju un Lihtenšteinas Firstisti par Lihtenšteinas Firstistes pievienošanos Nolīgumam starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā, šis ieteikums ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuri attiecas uz jomu, kas minēta Lēmuma 1999/437/EK (10) 1. panta A. punktā, to lasot saistībā ar Lēmuma 2011/350/ES (11) 3. pantu,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
         Padomes Ieteikumu (ES) 2020/912 par pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES un iespējamu šāda ierobežojuma atcelšanu, kas grozīts ar Ieteikumu (ES) 2020/1052, Ieteikumu (ES) 2020/1144 un Ieteikumu (ES) 2020/1186, groza šādi:

                     1)

                     Padomes ieteikuma 1. punkta pirmo daļu aizstāj ar šādu:

                                 “1.

                                 Dalībvalstīm, sākot no 2020. gada 16. decembra, būtu koordinētā veidā pakāpeniski jāatceļ pagaidu ierobežojums nebūtiskiem ceļojumiem uz ES attiecībā uz I pielikumā uzskaitīto trešo valstu iedzīvotājiem.”;

                     2)

                     ieteikuma I pielikumu aizstāj ar šādu:
                     “

                           I PIELIKUMS
                           Trešās valstis un īpašās pārvaldes apgabali, kuru iedzīvotājus nebūtu jāskar pagaidu ierobežojumam pie ārējām robežām nebūtiskiem ceļojumiem uz ES:
                           I.   VALSTIS

                                       1.

                                       AUSTRĀLIJA

                                       2.

                                       JAPĀNA

                                       3.

                                       JAUNZĒLANDE

                                       4.

                                       RUANDA

                                       5.

                                       SINGAPŪRA

                                       6.

                                       DIENVIDKOREJA

                                       7.

                                       TAIZEME

                                       8.

                                       ĶĪNA (*1)

                                 II.   ĶĪNAS TAUTAS REPUBLIKAS ĪPAŠĀS PĀRVALDES APGABALI
                           Honkongas Īpašās Pārvaldes Apgabals  (*1)

                           Makao Īpašās Pārvaldes Apgabals  (*1)

                     ”

            Briselē, 2020. gada 17. decembrī

                  Padomes vārdā –

                  priekšsēdētājs

               M. ROTH

            (1)  OV L 208I, 1.7.2020., 1. lpp.

            (2)  OV L 230, 17.7.2020., 26. lpp.

            (3)  OV L 248, 31.7.2020., 26. lpp.

            (4)  OV L 261, 11.8.2020., 83. lpp.

            (5)  OV L 354, 26.10.2020., 19. lpp.

            (6)  Padomes Lēmums 2002/192/EK (2002. gada 28. februāris) par Īrijas lūgumu piedalīties dažu Šengenas acquis noteikumu īstenošanā (OV L 64, 7.3.2002., 20. lpp.).

            (7)  OV L 176, 10.7.1999., 36. lpp.

            (8)  OV L 53, 27.2.2008., 52. lpp.

            (9)  Padomes Lēmums 2008/146/EK (2008. gada 28. janvāris) par to, lai Eiropas Kopienas vārdā noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā (OV L 53, 27.2.2008., 1. lpp.).

            (10)  OV L 160, 18.6.2011., 21. lpp.

            (11)  Padomes Lēmums 2011/350/ES (2011. gada 7. marts) par to, lai Eiropas Savienības vārdā noslēgtu Protokolu starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu, Šveices Konfederāciju un Lihtenšteinas Firstisti par Lihtenšteinas Firstistes pievienošanos Nolīgumam starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā saistībā ar kontroles atcelšanu pie iekšējām robežām un personu pārvietošanos (OV L 160, 18.6.2011., 19. lpp.).

            (*1)  Ja tiek apstiprināta savstarpība


title: Padomes Ieteikums (ES) 2021/1896 (2021. gada 29. oktobris), ar ko groza Padomes Ieteikumu (ES) 2020/912 par pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES un iespējamu šāda ierobežojuma atcelšanu

text:
                  3.11.2021

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  L 388/1

         PADOMES IETEIKUMS (ES) 2021/1896
         (2021. gada 29. oktobris),
         ar ko groza Padomes Ieteikumu (ES) 2020/912 par pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES un iespējamu šāda ierobežojuma atcelšanu
         EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
         ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 77. panta 2. punkta b) un e) apakšpunktu un 292. panta pirmo un otro teikumu,
         tā kā:

                     (1)

                     Padome 2020. gada 30. jūnijā pieņēma Ieteikumu par pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES un iespējamu šāda ierobežojuma atcelšanu (1) (“Padomes ieteikums”).

                     (2)

                     Kopš tā laika Padome ir pieņēmusi Ieteikumus (ES) 2020/1052 (2), (ES) 2020/1144 (3), (ES) 2020/1186 (4), (ES) 2020/1551 (5), (ES) 2020/2169 (6), (ES) 2021/89 (7), (ES) 2021/132 (8), (ES) 2021/767 (9), (ES) 2021/892 (10), (ES) 2021/992 (11), (ES) 2021/1085 (12), (ES) 2021/1170 (13), (ES) 2021/1346 (14), (ES) 2021/1459 (15), (ES) 2021/1712 (16) un (ES) 2021/1782 (17), ar ko groza Padomes Ieteikumu (ES) 2020/912 par pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES un iespējamu šāda ierobežojuma atcelšanu.

                     (3)

                     Padome 2021. gada 20. maijā pieņēma Ieteikumu (ES) 2021/816, ar ko groza Padomes Ieteikumu (ES) 2020/912 par pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES un iespējamu šāda ierobežojuma atcelšanu (18), lai atjauninātu kritērijus, kas tiek izmantoti nolūkā novērtēt to, vai nebūtiski ceļojumi no trešām valstīm ir droši un būtu jāatļauj.

                     (4)

                     Padomes ieteikums paredz, ka dalībvalstīm, sākot no 2020. gada 1. jūlija, būtu koordinētā veidā pakāpeniski jāatceļ pagaidu ierobežojums nebūtiskiem ceļojumiem uz ES attiecībā uz Padomes ieteikuma I pielikumā uzskaitīto trešo valstu iedzīvotājiem. Reizi divās nedēļās Padomei I pielikumā minētais trešo valstu saraksts būtu jāpārskata un vajadzības gadījumā jāatjaunina, vispirms veicot vispārēju izvērtējumu, balstoties uz Padomes ieteikumā minēto metodiku, kritērijiem un informāciju, un pēc rūpīgas konsultēšanās ar Komisiju un attiecīgajām ES aģentūrām un dienestiem.

                     (5)

                     Kopš tā laika Padomē ir notikušas diskusijas, rūpīgi konsultējoties ar Komisiju un attiecīgajām ES aģentūrām un dienestiem, par Padomes ieteikuma I pielikumā iekļautā trešo valstu saraksta pārskatīšanu un piemērojot kritērijus un metodiku, kas noteikti Padomes Ieteikumā, kurā grozījumi izdarīti ar Ieteikumu (ES) 2021/816. Šo diskusiju rezultātā būtu jāgroza I pielikumā iekļautais trešo valstu saraksts. Konkrēti sarakstam būtu jāpievieno Argentīna, Kolumbija, Namībija un Peru.

                     (6)

                     Robežkontrole ir ne tikai tās dalībvalsts interesēs, pie kuras ārējām robežām to veic, bet arī visu to dalībvalstu interesēs, kuras ir atcēlušas iekšējo robežkontroli. Tādēļ dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka pie ārējām robežām veiktie pasākumi tiek koordinēti, lai nodrošinātu labu Šengenas zonas darbību. Šajā nolūkā dalībvalstīm, sākot ar 2021. gada 29. oktobri, būtu koordinētā veidā jāturpina atcelt pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES attiecībā uz to trešo valstu, īpašās pārvaldes apgabalu un citu administratīvi teritoriālo vienību iedzīvotājiem, kuras uzskaitītas I pielikumā Padomes ieteikumā, kas grozīts ar šo ieteikumu.

                     (7)

                     Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā Nr. 22 par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un LESD, Dānija nepiedalās šā ieteikuma pieņemšanā, un Dānijai šis ieteikums nav saistošs un nav jāpiemēro. Tā kā šis ieteikums pilnveido Šengenas acquis, Dānija saskaņā ar minētā protokola 4. pantu sešos mēnešos pēc tam, kad Padome ir pieņēmusi lēmumu par šo ieteikumu, izlemj, vai tā šo ieteikumu ieviesīs.

                     (8)

                     Šis ieteikums ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuru īstenošanā Īrija nepiedalās saskaņā ar Padomes Lēmumu 2002/192/EK (19); tādēļ Īrija nepiedalās šā ieteikuma pieņemšanā, un Īrijai šis ieteikums nav saistošs un nav jāpiemēro.

                     (9)

                     Attiecībā uz Islandi un Norvēģiju – saskaņā ar Nolīgumu starp Eiropas Savienības Padomi un Islandes Republiku un Norvēģijas Karalisti par šo valstu asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā, šis ieteikums ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuri attiecas uz jomu, kas minēta Padomes Lēmuma 1999/437/EK (20) 1. panta A. punktā.

                     (10)

                     Attiecībā uz Šveici – saskaņā ar Nolīgumu starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā šis ieteikums ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuri attiecas uz jomu, kas minēta Lēmuma 1999/437/EK (21) 1. panta A. punktā, to lasot saistībā ar Padomes Lēmuma 2008/146/EK (22) 3. pantu.

                     (11)

                     Attiecībā uz Lihtenšteinu – saskaņā ar Protokolu starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu, Šveices Konfederāciju un Lihtenšteinas Firstisti par Lihtenšteinas Firstistes pievienošanos Nolīgumam starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā, šis ieteikums ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuri attiecas uz jomu, kas minēta Lēmuma 1999/437/EK (23) 1. panta A. punktā, to lasot saistībā ar Lēmuma 2011/350/ES (24) 3. pantu,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
         Padomes Ieteikumu (ES) 2020/912 par pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES un iespējamu šāda ierobežojuma atcelšanu, kas grozīts ar Ieteikumiem (ES) 2020/1052, (ES) 2020/1144, (ES) 2020/1186, (ES) 2020/1551, (ES) 2020/2169, (ES) 2021/89, (ES) 2021/132, (ES) 2021/767, (ES) 2021/816, (ES) 2021/892, (ES) 2021/992, (ES) 2021/1085, (ES) 2021/1170, (ES) 2021/1346, (ES) 2021/1459, (ES) 2021/1712 un (ES) 2021/1782, groza šādi:

                     1)

                     Padomes ieteikuma 1. punkta pirmo daļu aizstāj ar šādu:

                                 “1.

                                 Dalībvalstīm, sākot ar 2021. gada 29. oktobri, būtu koordinētā veidā pakāpeniski jāatceļ pagaidu ierobežojums nebūtiskiem ceļojumiem uz ES attiecībā uz I pielikumā uzskaitīto trešo valstu iedzīvotājiem.”;

                     2)

                     ieteikuma I pielikumu aizstāj ar šādu:

                           “I PIELIKUMS
                           Trešās valstis, īpašās pārvaldes apgabali un citas administratīvi teritoriālās vienības, kuru iedzīvotājus nebūtu jāskar pagaidu ierobežojumam pie ārējām robežām nebūtiskiem ceļojumiem uz ES:
                           I.   VALSTIS

                                       1.

                                       ARGENTĪNA

                                       2.

                                       AUSTRĀLIJA

                                       3.

                                       BAHREINA

                                       4.

                                       KANĀDA

                                       5.

                                       ČĪLE

                                       6.

                                       KOLUMBIJA

                                       7.

                                       JORDĀNIJA

                                       8.

                                       KUVEITA

                                       9.

                                       NAMĪBIJA

                                       10.

                                       JAUNZĒLANDE

                                       11.

                                       PERU

                                       12.

                                       KATARA

                                       13.

                                       RUANDA

                                       14.

                                       SAŪDA ARĀBIJA

                                       15.

                                       SINGAPŪRA

                                       16.

                                       DIENVIDKOREJA

                                       17.

                                       UKRAINA

                                       18.

                                       APVIENOTIE ARĀBU EMIRĀTI

                                       19.

                                       URUGVAJA

                                       20.

                                       ĶĪNA (*)

                                 II.   ĶĪNAS TAUTAS REPUBLIKAS ĪPAŠĀS PĀRVALDES APGABALI

                                       Honkongas Īpašās Pārvaldes Apgabals

                                       Makao Īpašās Pārvaldes Apgabals

                                 III.   ADMINISTRATĪVI TERITORIĀLĀS VIENĪBAS, KO VISMAZ VIENA DALĪBVALSTS NEATZĪST PAR VALSTĪM

                                       Taivāna

                        (*)  ja tiek apstiprināta savstarpība."

            Briselē, 2021. gada 29. oktobrī

                  Padomes vārdā –

                  priekšsēdētājs

               G. DOVŽAN

            (1)  OV L 208I, 1.7.2020., 1. lpp.

            (2)  OV L 230, 17.7.2020., 26. lpp.

            (3)  OV L 248, 31.7.2020., 26. lpp.

            (4)  OV L 261, 11.8.2020., 83. lpp.

            (5)  OV L 354, 26.10.2020., 19. lpp.

            (6)  OV L 431, 21.12.2020., 75. lpp.

            (7)  OV L 33, 29.1.2021., 1. lpp.

            (8)  OV L 41, 4.2.2021., 1. lpp.

            (9)  OV L 165I, 11.5.2021., 66. lpp.

            (10)  OV L 198, 4.6.2021., 1. lpp.

            (11)  OV L 221, 21.6.2021., 12. lpp.

            (12)  OV L 235, 2.7.2021., 27. lpp.

            (13)  OV L 255, 16.7.2021., 3. lpp.

            (14)  OV L 306, 31.8.2021., 4. lpp.

            (15)  OV L 320, 10.9.2021., 1. lpp.

            (16)  OV L 341, 24.9.2021., 1. lpp.

            (17)  OV L 360, 11.10.2021., 128. lpp.

            (18)  OV L 182, 21.5.2021., 1. lpp.

            (19)  Padomes Lēmums 2002/192/EK (2002. gada 28. februāris) par Īrijas lūgumu piedalīties dažu Šengenas acquis noteikumu īstenošanā (OV L 64, 7.3.2002., 20. lpp.).

            (20)  OV L 176, 10.7.1999., 31. lpp.

            (21)  OV L 53, 27.2.2008., 52. lpp.

            (22)  Padomes Lēmums 2008/146/EK (2008. gada 28. janvāris) par to, lai Eiropas Kopienas vārdā noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā (OV L 53, 27.2.2008., 1. lpp.).

            (23)  OV L 160, 18.6.2011., 21. lpp.

            (24)  Padomes Lēmums 2011/350/ES (2011. gada 7. marts) par to, lai Eiropas Savienības vārdā noslēgtu Protokolu starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu, Šveices Konfederāciju un Lihtenšteinas Firstisti par Lihtenšteinas Firstistes pievienošanos Nolīgumam starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā saistībā ar kontroles atcelšanu pie iekšējām robežām un personu pārvietošanos (OV L 160, 18.6.2011., 19. lpp.).