               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 7.10.2020
            COM(2020) 637 final
            Ieteikums
            PADOMES LĒMUMS
            pilnvarot Komisiju Eiropas Savienības vārdā sākt sarunas par to, lai noslēgtu Zvejniecības nolīgumu ar Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti un Norvēģijas Karalisti

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               •Priekšlikuma pamatojums un mērķi

               Pēc Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes (turpmāk “Apvienotā Karaliste”) izstāšanās no Eiropas Savienības vairākus Ziemeļjūras zivju krājumus vairs nevarēs uzskatīt par krājumiem, kas ir kopīgi tikai divām pusēm – Eiropas Savienībai un Norvēģijas Karalistei. Šie krājumi ir sastopami Savienības ūdeņos un ūdeņos, kas ir Apvienotās Karalistes un Norvēģijas Karalistes suverenitātē un jurisdikcijā.

               Saskaņā ar ANO Jūras tiesību konvencijas
                  1
                63. panta 1. punktu un ņemot vērā Eiropas Savienības, Apvienotās Karalistes un Norvēģijas Karalistes vispārējās attiecības, ir svarīgi sadarboties ar mērķi nodrošināt atbildīgu zvejniecību pastāvēšanu, lai tādējādi garantētu dzīvo jūras resursu ilgtermiņa saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu.

               Tālab Eiropas Savienība tiecas noslēgt zvejniecības nolīgumu ar Apvienoto Karalisti un Norvēģijas Karalisti.

               Tāpēc ar Apvienoto Karalisti un Norvēģijas Karalisti būtu jāsāk sarunas par to, lai noslēgtu zvejniecības nolīgumu starp Eiropas Savienību, Apvienoto Karalisti un Norvēģijas Karalisti.

               •Saskanība ar spēkā esošajiem noteikumiem konkrētajā rīcībpolitikas jomā

               Saskaņā ar mērķiem, kas noteikti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1380/2013
                  2
                par kopējo zivsaimniecības politiku (KZP), nolīgumā būtu jānosaka kopīgo zivju krājumu pārvaldības satvars, kā arī nosacījumi par piekļuvi ūdeņiem un resursiem. Tam būtu jānodrošina tādu atbildīgu zvejniecību pastāvēšana, kas garantē jūras bioloģisko resursu ilgtermiņa saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar attiecīgajiem starptautisko tiesību principiem.

               Noteikumos par zvejniecību būtu jāparedz sadarbība to pasākumu izstrādē, kas vajadzīgi resursu ilgtspējīgai izmantošanai un saglabāšanai, arī izmetumu novēršanai. Šādiem pasākumiem vajadzētu būt nediskriminējošiem un izstrādātiem, vadoties pēc zinātnes atziņās balstītas pieejas, kas salāgota ar mērķi panākt maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu no attiecīgajiem krājumiem. Nolīgumā būtu jāietver noteikumi par sadarbību kontrolē un izpildes panākšanā, datu vākšanā un zinātnisko ieteikumu izstrādē.

               •Saskanība ar citām Savienības rīcībpolitikām

               Sarunas tiks risinātas, visā procesā apspriežoties ar visiem ieinteresētajiem Komisijas dienestiem.

               2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

               •Juridiskais pamats

               Šā lēmuma juridiskais pamats ir Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) piektās daļas par Savienības ārējo darbību V sadaļas par starptautiskiem nolīgumiem 218. pants, kurā noteikta procedūra, kādā notiek sarunu risināšana un nolīgumu slēgšana starp ES un trešām valstīm.

               •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)

               Neattiecas, jautājums ir ekskluzīvā kompetencē.

               •Proporcionalitāte

               Lēmums ir samērīgs ar izvirzīto mērķi.

               •Juridiskā instrumenta izvēle

               Instruments ir paredzēts LESD 218. panta 3. punktā un 218. panta 4. punktā.

               3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANOS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               •Ex post izvērtējumi / spēkā esošo tiesību aktu atbilstības pārbaudes

               Neattiecas.

               •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

               Neattiecas.

               •Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana

               Neattiecas.

               •Ietekmes novērtējums

               Neattiecas.

               •Normatīvā atbilstība un vienkāršošana

               Pēc Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes (turpmāk “Apvienotā Karaliste”) izstāšanās no Eiropas Savienības vairākus Ziemeļjūras zivju krājumus vairs nevarēs uzskatīt par krājumiem, kas ir kopīgi tikai divām pusēm – Eiropas Savienībai un Norvēģijas Karalistei. Šie krājumi ir sastopami Savienības ūdeņos un ūdeņos, kas ir Apvienotās Karalistes un Norvēģijas Karalistes suverenitātē un jurisdikcijā.

               Saskaņā ar ANO Jūras tiesību konvencijas
                  3
                63. panta 1. punktu Eiropas Savienībai, Apvienotajai Karalistei un Norvēģijas Karalistei būtu jāvienojas par pasākumiem, kas vajadzīgi, lai koordinētu un nodrošinātu attiecīgo krājumu saglabāšanu un attīstību Ziemeļjūrā.

               Tālab Eiropas Savienība tiecas noslēgt zvejniecības nolīgumu (“nolīgums”) ar Apvienoto Karalisti un Norvēģijas Karalisti.

               •Pamattiesības

               Neattiecas.

               4.IETEKME UZ BUDŽETU

               Neattiecas.

               5.CITI ELEMENTI

               •Īstenošanas plāni un uzraudzīšanas, izvērtēšanas un ziņošanas kārtība

               Neattiecas.

               •Skaidrojošie dokumenti (direktīvām)

               Neattiecas.

               •Detalizēts konkrētu priekšlikuma noteikumu skaidrojums

               Komisija iesaka:

               – Padomei pilnvarot Komisiju sākt un risināt sarunas par to, lai noslēgtu zvejniecības nolīgumu ar Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti un Norvēģijas Karalisti,

               – norīkot Komisiju par šo sarunu risinātāju no ES puses,

               – Komisijai sarunas risināt, apspriežoties ar īpašo komiteju, kas izveidota saskaņā ar Līgumu par Eiropas Savienības darbību,

               – Padomei apstiprināt šim ieteikumam pievienotās sarunu norādes.

               Ieteikums

               PADOMES LĒMUMS

               pilnvarot Komisiju Eiropas Savienības vārdā sākt sarunas par to, lai noslēgtu Zvejniecības nolīgumu ar Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti un Norvēģijas Karalisti

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 218. panta 3. un 4. punktu,

               ņemot vērā Komisijas ieteikumu,

               tā kā:

               (1)Pēc Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes (turpmāk “Apvienotā Karaliste”) izstāšanās no Eiropas Savienības vairākus Ziemeļjūras zivju krājumus vairs nevarēs uzskatīt par krājumiem, kas ir kopīgi tikai divām pusēm – Eiropas Savienībai un Norvēģijas Karalistei. Šie krājumi ir sastopami Savienības ūdeņos un ūdeņos, kas ir Apvienotās Karalistes un Norvēģijas Karalistes suverenitātē un jurisdikcijā.

               (2)Saskaņā ar ANO Jūras tiesību konvencijas
                  4
                63. panta 1. punktu un ņemot vērā Eiropas Savienības, Apvienotās Karalistes un Norvēģijas Karalistes vispārējās attiecības, ir svarīgi sadarboties ar mērķi nodrošināt atbildīgu zvejniecību pastāvēšanu, lai tādējādi garantētu dzīvo jūras resursu ilgtermiņa saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu.

               (3)Tālab Eiropas Savienība tiecas noslēgt zvejniecības nolīgumu ar Apvienoto Karalisti un Norvēģijas Karalisti.

               (4)Tāpēc ar Apvienoto Karalisti un Norvēģijas Karalisti būtu jāsāk sarunas, lai noslēgtu zvejniecības nolīgumu starp Eiropas Savienību, Apvienoto Karalisti un Norvēģijas Karalisti,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Komisija ar šo tiek pilnvarota sākt sarunas ar Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti un Norvēģijas Karalisti par to, lai noslēgtu zvejniecības nolīgumu.

               2. pants

               Šīs sarunas risina, apspriežoties ar Padomes Ārējās zivsaimniecības politikas jautājumu darba grupu un pamatojoties uz Padomes sarunu norādēm, kas izklāstītas šā lēmuma pielikumā.

               3. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        Apvienoto Nāciju Organizācijas Jūras tiesību konvencija (OV L 179, 23.6.1998., 3. lpp.).

                     (2)

                        OV L 354, 28.12.2013., 22. lpp.

                     (3)

                        Apvienoto Nāciju Organizācijas Jūras tiesību konvencija (OV L 179, 23.6.1998., 3. lpp.).

                     (4)

                        Apvienoto Nāciju Organizācijas Jūras tiesību konvencija (OV L 179, 23.6.1998., 3. lpp.).

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 7.10.2020
            COM(2020) 637 final
            PIELIKUMS
            dokumentam
            IeteikumsPADOMES LĒMUMAM
            pilnvarot Komisiju Eiropas Savienības vārdā sākt sarunas par to, lai noslēgtu Zvejniecības nolīgumu ar Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti un Norvēģijas Karalisti

               PIELIKUMS

               Sarunu norādes par zvejniecības nolīgumu ar Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti un Norvēģijas Karalisti

               I.ZVEJNIECĪBAS NOLĪGUMA VISPĀRĪGAIS KONTEKSTS UN MĒRĶIS

               Pēc Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes (turpmāk “Apvienotā Karaliste”) izstāšanās no Eiropas Savienības vairākus Ziemeļjūras zivju krājumus vairs nevarēs uzskatīt par krājumiem, kas ir kopīgi tikai divām pusēm – Eiropas Savienībai un Norvēģijas Karalistei. Šie krājumi ir sastopami Savienības ūdeņos un ūdeņos, kas ir Apvienotās Karalistes un Norvēģijas Karalistes suverenitātē un jurisdikcijā.

               Saskaņā ar ANO Jūras tiesību konvencijas
                  1
                63. panta 1. punktu Eiropas Savienībai, Apvienotajai Karalistei un Norvēģijas Karalistei būtu jāvienojas par pasākumiem, kas vajadzīgi, lai koordinētu un nodrošinātu attiecīgo krājumu saglabāšanu un attīstību Ziemeļjūrā.

               Tālab Eiropas Savienība tiecas noslēgt zvejniecības nolīgumu (“nolīgums”) ar Apvienoto Karalisti un Norvēģijas Karalisti.

               II.ZVEJNIECĪBAS NOLĪGUMA SATURS

               1.Nolīgumā būtu jānosaka kopīgo zivju krājumu pārvaldības satvars, kā arī nosacījumi par piekļuvi ūdeņiem un resursiem. Tam būtu jānodrošina tādu atbildīgu zvejniecību pastāvēšana, kas garantē jūras bioloģisko resursu ilgtermiņa saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar attiecīgajiem starptautisko tiesību principiem.

               2.Noteikumos par zvejniecību būtu jāparedz sadarbība to pasākumu izstrādē, kas vajadzīgi resursu ilgtspējīgai izmantošanai un saglabāšanai, arī izmetumu novēršanai. Šādiem pasākumiem vajadzētu būt nediskriminējošiem un izstrādātiem, vadoties pēc zinātnes atziņās balstītas pieejas, kas salāgota ar mērķi panākt maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu no attiecīgajiem krājumiem. Nolīgumā būtu jāietver noteikumi par sadarbību kontrolē un izpildes panākšanā, datu vākšanā un zinātnisko ieteikumu izstrādē.

               3.Nolīgumā būtu jānosaka kārtība, kā uzturēt Savienības zvejas darbības un nepieļaut nolīguma Pušu zvejas darbību ekonomisko dislokāciju.

               4.Pamatojoties uz Savienības flotes tradicionālo darbību, kas paredzēta Nolīgumā par zvejniecību starp Eiropas Savienību un Norvēģijas Karalisti
                  2
               , nolīguma normās būtu jāsaglabā pašreizējie savstarpējās piekļuves nosacījumi un kvotu daļas, un tālab būtu:

               1.jāsaglabā pastāvīga Savienības, Apvienotās Karalistes un Norvēģijas kuģu savstarpējā piekļuve Savienības, Apvienotās Karalistes un Norvēģijas Karalistes ūdeņiem;

               2.jāsaglabā stabilas kvotu daļas, kuras var pielāgot tikai ar tieši skarto Pušu piekrišanu,

               3.jāiekļauj kārtība, kādā veicama kvotu nodošana un apmaiņa un, pamatojoties uz ilgtermiņa pārvaldības stratēģijām, nosakāmas gada vai vairākgadu kopējās pieļaujamās nozvejas vai zvejas piepūles ierobežojumi;

               4.jāizveido zvejas atļauju saņemšanas kārtība un noteikumi, kas nodrošina vienlīdzīgu attieksmi un atbilstību, ieskaitot kopīgas kontroles un inspekcijas darbības;

               5.jāizveido piemērots institucionālais satvars, kādā organizējama sadarbība kopīgu zivju krājumu saglabāšanas un pārvaldības jomā.

               6.Nolīgums būtu jānoslēdz laikus, lai uz tā pamata varētu noteikt zvejas iespējas pirmajam gadam pēc izstāšanās līgumā noteiktā pārejas perioda beigām.

                     (1)

                        Apvienoto Nāciju Organizācijas Jūras tiesību konvencija (OV L 179, 23.6.1998., 3. lpp.).

                     (2)

                        OV L 226, 29.8.1980., 47. lpp.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 20.10.2020
            COM(2020) 658 final
            Ieteikums
            PADOMES LĒMUMS,
            ar ko groza Padomes 1998. gada 23. novembra Lēmumu par valūtas kursa jautājumiem attiecībā uz CFA franku un Komoru Salu franku (98/683/EK)

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               •Priekšlikuma pamatojums un mērķi

                  Francija un Rietumāfrikas Ekonomiskās un monetārās savienības (UEMOA) valstis 2019. gadā sāka apspriesties par to sadarbības reformēšanu valūtas kursa jautājumos. Pašlaik to sadarbības pamatā ir 1973. gada 4. decembra sadarbības nolīgums un ar to saistītais garantijas nolīgums, kas parakstīts 1973. gadā un grozīts 2005. un 2014. gadā. Šīs reformas mērķis ir palīdzēt modernizēt UEMOA un veicināt tās pakāpenisku paplašināšanu, piesaistot citas Rietumāfrikas valstu ekonomikas kopienas (CEDEAO) valstis.

                  Francijas un UEMOA valstu apspriedes par to pašreizējo sadarbību ir novedušas pie kopīga priekšlikuma par UEMOA darbības reformu. Reforma ir balstīta uz četrām asīm. Pirmkārt, CFA franka nosaukuma maiņa uz “ECO” kaut kad 2020. gadā. Otrais mērķis ir atcelt pienākumu UEMOA valstīm centralizēt ārvalstu rezerves Francijas Valsts kases kontā. Treškārt, reforma paredz Francijas izstāšanos no UEMOA iestāžu lēmējinstitūcijām. Ceturtkārt, paralēli tiek izveidots dialogs starp attiecīgajām iestādēm un ieviesti riska uzraudzības mehānismi.

                  Lai īstenotu šo reformu, Francija 2019. gada 22. decembrī ar saviem UEMOA partneriem parakstīja jaunu sadarbības nolīgumu, kas aizstās spēkā esošo 1973. gada 4. decembra nolīgumu, kad tas stāsies spēkā. Šim jaunajam nolīgumam tiks pievienots garantijas nolīgums, kurš tiks noslēgts ar Rietumāfrikas valstu centrālo banku (BCEAO). Jāatzīmē, ka reforma neskar būtiskās iezīmes, kas piemīt pašreizējai sadarbībai valūtas kursa jautājumos starp Franciju un UEMOA valstīm. Tas jo īpaši attiecas uz konvertējamības saglabāšanu starp euro un CFA franku ar fiksētu paritāti, ko sedz Francijas neierobežota un beznosacījumu budžeta garantija.

                  Spēkā esošo un turpmāko sadarbības nolīgumu starp Franciju un UEMOA valstīm nevar aplūkot izolēti no Savienības tiesību aktiem. Kopš euro ieviešanas Savienībai ir ekskluzīva kompetence monetārās politikas un valūtas kursa jautājumos attiecībā uz dalībvalstīm, kuru valūta ir euro. Francija ir dalībvalsts, kuras valūta ir euro kopš 1999. gada 1. janvāra. Saskaņā ar LESD 2. pantu, ja Līgumos Savienībai ir piešķirta ekskluzīva kompetence kādā konkrētā jomā, tad tikai Savienība drīkst veikt likumdošanas funkciju un pieņemt juridiski saistošus aktus. Dalībvalstis pašas to var darīt tikai tad, ja Savienība tās ir pilnvarojusi Saskaņā ar 109. panta 3. punktu Eiropas Kopienas dibināšanas līgumā Padome ar 1998. gada 23. novembra Lēmumu (98/683/EK) atļāva Francijai pēc Francijas franka aizstāšanas ar euro turpināt pašreizējos nolīgumus ar UEMOA, CEMAC un Komoru Salām par valūtas kursa jautājumiem. Lai gan Francijai tika atļauts turpināt spēkā esošos nolīgumus, tā nebija pilnvarota aizstāt šos nolīgumus ar jauniem nolīgumiem. Tas tā ir pat tad, ja galvenais mērķis un tiesiskais režīms, kas reglamentē sadarbību valūtas kursa jomā starp Franciju un tās UEMOA, CEMAC un Komoru Salu partneriem, būtu līdzīgs, t. i., nodrošinātu konvertējamību starp šo tiesību subjektu valūtām un euro, ko sedz Francijas valsts budžeta garantija.

                  Lai garantētu saderību ar ekskluzīvo kompetenci saskaņā ar Savienības tiesību aktiem un nodrošinātu juridisko noteiktību, ir jāgroza Padomes 1998. gada 23. novembra lēmums. Tas ļaus Francijai noslēgt jaunu sadarbības nolīgumu, kas aizstās spēkā esošo 1973. gada 4. decembra nolīgumu. Tas arī nodrošinās, ka Francijas Republika var noslēgt jaunus nolīgumus ar citiem Āfrikas partneriem, aizstājot spēkā esošos nolīgumus. Turklāt būtu jāatjaunina vairāki citi minētā Padomes lēmuma noteikumi, kas reglamentē informēšanas un apstiprināšanas režīmu, lai, aizstājot spēkā esošos nolīgumus, tas tiktu piemērots visiem jaunajiem nolīgumiem ar UEMOA vai jebkuriem citiem partneriem.

               •Atbilstība pārējiem Savienības politikas virzieniem

                  Šie nolīgumi nevarētu būtiski ietekmēt eurozonas vienotās monetārās un valūtas kursa politikas īstenošanu. CFA franka un Komoru Salu franka konvertējamības garantijas pamatā ir Francijas Republikas budžeta saistības. Lai gan tādējādi Francijai rodas fiskālais risks gadījumā, ja UEMOA izmantotu šo garantiju, tiek uzskatīts, ka tas nevarētu būtiski ietekmēt Francijas fiskālo stāvokli.

               2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

               •Juridiskais pamats

                  Šā ieteikuma pieņemšanas juridiskais pamats ir LESD 219. panta 3. punkts (bijušais Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 109. panta 3. punkts). Pēdējo no minētajiem izmantoja, lai pieņemtu Padomes Lēmumu (1998. gada 23. novembris) par valūtas kursa jautājumiem attiecībā uz CFA franku un Komoru Salu franku (98/683/EK). LESD 219. panta 3. punktā ir paredzēts, ka par sarunu noteikumiem un nolīgumu noslēgšanu par ārvalstu valūtas kursa jautājumiem ar vienu vai vairākām trešām valstīm lemj Padome pēc Komisijas ieteikuma un pēc apspriešanās ar ECB.

               •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)

                  Subsidiaritātes princips nav piemērojams, jo šis ir monetārs un ārvalstu valūtas jautājums, kas ir Savienības ekskluzīvā kompetencē.

               •Proporcionalitāte

               Ierosinātā ieteikuma Padomes lēmumam mērķis ir pilnvarot Franciju noslēgt jaunu sadarbības nolīgumu, ar ko aizstāj spēkā esošo 1973. gada 4. decembra nolīgumu ar UEMOA. Tas arī nodrošinās, ka Francijas Republika var noslēgt jaunus nolīgumus ar citiem Āfrikas partneriem, aizstājot spēkā esošos nolīgumus. Turklāt tiek atjaunināti vairāki citi minētā Padomes lēmuma noteikumi, kas reglamentē informēšanas un apstiprināšanas režīmu, lai, aizstājot spēkā esošos nolīgumus, tas tiktu piemērots visiem jaunajiem nolīgumiem ar UEMOA vai jebkuriem citiem partneriem. Šajā nolūkā ieteikumā ir paredzēti mērķorientēti grozījumi, kas nodrošina Francijai šādas pilnvaras un kas nepārsniedz to, kas ir vajadzīgs, lai sasniegtu iepriekš minēto mērķi.

               •Juridiskā instrumenta izvēle

                  Gadījumos, kad ir jāapspriež nolīgumi par monetārā vai ārvalstu valūtas režīma jautājumiem, LESD 219. panta 3. punktā ir paredzēts izmantot Komisijas ieteikumu Padomei lemt par piemērotiem sarunu noteikumiem un šādu nolīgumu noslēgšanu.

               •Detalizēts konkrētu priekšlikuma noteikumu skaidrojums

                  Komisijas ieteikumā Padomei ir divi panti.

                  Pirmajā pantā paredzēti grozījumi Padomes 1998. gada 23. novembra lēmuma virsrakstā un 3., 4. un 5. pantā.

                  Minētā lēmuma virsraksta un 3. panta grozījumi atspoguļo nākotnē iespējamo CFA franka un Komoru Salu franka pārdēvēšanu. Tādējādi atsauces uz CFA franku tiek aizstātas ar attiecīgo monetāro savienību vispārējo terminu “valūta”. Tas pats attiecas uz Komoru Salu franku ar vispārēju norādi uz Komoru Salu valūtu.

                  Minētā lēmuma 4. un 5. panta grozījumi ļauj Francijai aizstāt tās spēkā esošos nolīgumus ar UEMOA, CEMAC un Komoru Salām ar jauniem nolīgumiem par valūtas kursa jautājumiem un paredz, ka visiem jauniem nolīgumiem piemēros tādus pašus noteikumus par kompetento Savienības struktūru iesaistīšanos kā esošie noteikumi, lai nodrošinātu Padomes 1998. gadā noteiktā piemērojamā informēšanas un apstiprināšanas režīma turpmāku piemērošanu.

                  Otrais pants nodrošina, ka Francijai adresētais lēmums būs piemērojams no dienas, kad Padomes lēmums ir paziņots Francijas Republikai.

               Ieteikums

               PADOMES LĒMUMS,

               ar ko groza Padomes 1998. gada 23. novembra Lēmumu par valūtas kursa jautājumiem attiecībā uz CFA franku un Komoru Salu franku (98/683/EK)

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 219. panta 3. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               ņemot vērā Eiropas Centrālās bankas atzinumu(
                  1
               ),

               tā kā:

               (1)Savienībai ir ekskluzīva kompetence monetāros un valūtas kursa jautājumos dalībvalstīs, kuru valūta ir euro. Ja Savienībai Līgumos ir piešķirta ekskluzīva kompetence kādā konkrētā jomā, tad tikai Savienība drīkst veikt likumdošanas funkciju un pieņemt juridiski saistošus aktus; dalībvalstis pašas to var darīt tikai tad, ja Savienība tās ir pilnvarojusi.

               (2)Saskaņā ar Līguma 219. panta 3. punktu Padomei ir jālemj par piemērotiem sarunu noteikumiem un nolīgumu noslēgšanu par monetāriem vai ārvalstu valūtas režīma jautājumiem.

               (3)Pirms euro ieviešanas Francija ar UEMOA (Union économique et monétaire ouest-africaine), CEMAC (Communauté économique et monétaire de l’Afrique Centrale) un Komoru Salām bija noslēgusi vairākus nolīgumus, kuru mērķis bija garantēt CFA un Komoru Salu franku konvertējamību Francijas frankos ar fiksētu paritāti(
                  2
               ). Pēc Francijas franka aizstāšanas ar euro 1999. gada 1. janvārī Padome atļāva Francijai turpināt šos spēkā esošos nolīgumus (“pašreizējie nolīgumi”) par valūtas kursa jautājumiem ar UEMOA, CEMAC un Komoru Salām saskaņā ar regulējumu, kas noteikts Padomes 1998. gada 23. novembra Lēmumā (98/683/EK) (“Padomes lēmums”)(
                  3
               ).

               (4)Saskaņā ar Lēmuma 98/683/EK 4. un 5. pantu Francija drīkst risināt sarunas par spēkā esošo nolīgumu grozījumiem un veikt tajos grozījumus, kas vai nu saglabā, vai maina spēkā esošo nolīgumu būtību vai darbības jomu.

               (5)Francija un UEMOA valstis pašlaik aizstāj spēkā esošo 1973. gada 4. decembra nolīgumu ar jaunu sadarbības nolīgumu par valūtas kursa jautājumiem. Minētais nolīgums tika parakstīts 2019. gada 21. decembrī. Tam ir pievienots jauns garantijas nolīgums, kurš tiks noslēgts ar UEMOA valstu Centrālo banku. Francijas valdība 2020. gada 22. maijā iesniedza Nacionālajai asamblejai likumprojektu par jaunā sadarbības nolīguma ratifikāciju.

               (6)Francijas, UEMOA, CEMAC un Komoru Salu spēkā esošo nolīgumu par valūtas kursa jautājumiem aizstāšana, ko Francija un UEMOA pašlaik cenšas panākt, neietilpst Lēmuma 98/683/EK 4. un 5. panta darbības jomā. Tas tā ir pat tad, ja šādu jaunu sadarbības nolīgumu būtība un darbības joma paliek nemainīgas, proti, nodrošināt konvertējamību starp euro un UEMOA, CEMAC un Komoru Salu valūtām ar fiksētu paritāti, ko sedz Francijas budžeta saistības.

               (7)Franciju vajadzētu pilnvarot aizstāt spēkā esošos nolīgumus ar UEMOA, CEMAC un Komoru salām. Saskaņā ar Padomes Lēmumu 98/683/EK būtu jāturpina piemērot dažādās esošās procedūras atkarībā no tā, vai aizstāšana ietekmē vai neietekmē šo nolīgumu būtību vai darbības jomu. Abos gadījumos pirms nolīgumu aizstāšanas ar turpmākiem nolīgumiem būs jāiesaista kompetentās Savienības struktūras saskaņā ar esošo attiecīgi informācijas apmaiņas un apstiprināšanas režīmu.

               (8)Tādēļ Lēmums 98/683/EK būtu attiecīgi jāgroza,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Lēmumu 98/683/EK groza šādi:

               (1)virsrakstu aizstāj ar “Padomes Lēmums (1998. gada 23. novembris) par valūtas kursa jautājumiem attiecībā uz UEMOA, CEMAC un Komoru Salu valūtām (98/683/EK)”;

               (2)lēmuma 3., 4. un 5. pantu aizstāj ar šādiem:

               “3. pants

               Francijas kompetentās iestādes regulāri informē Komisiju, Eiropas Centrālo banku un Ekonomikas un finanšu komiteju par nolīgumu īstenošanu. Francijas iestādes informē Ekonomikas un finanšu komiteju pirms paritātes maiņas starp euro un UEMOA, CEMAC vai Komoru Salu valūtām.

               4. pants

                Francija drīkst risināt sarunas par pašreizējo nolīgumu grozījumiem un veikt tajos grozījumus vai aizstāt šos nolīgumus, ja netiek mainīta nolīgumu būtība vai darbības joma. Tā par šādām izmaiņām iepriekš informē Komisiju, Eiropas Centrālo banku un Ekonomikas un finanšu komiteju.

               5. pants

               Visus plānus mainīt šo nolīgumu būtību vai darbības jomu, tos grozot vai aizstājot, Francija dara zināmus Komisijai, Eiropas Centrālajai bankai un Ekonomikas un finanšu komitejai. Šādi plāni ir jāapstiprina Padomei, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu un pēc apspriešanās ar Eiropas Centrālo banku.”

               2. pants

               Šis lēmums ir adresēts Francijas Republikai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        [...], OV C XX/XX, D.M.G.

                     (2)

                        Convention de coopération monétaire du 23 novembre 1972 entre les États membres de la Banque des États de l'Afrique centrale (BEAC) et la République française, ar grozījumiem; Convention de compted'opérations du 13 mars 1973 entre le ministre de l'Économie et des Finances de la République Française et le Président du Conseil de l'administration de la Banque des États de l'Afrique Centrale, ar grozījumiem;Accord de coopération du 4 décembre 1973 entre la République française et les Républiques membres de l'union monétaire ouest-africaine, ar grozījumiem; Convention de compte d'opérations du 4 décembre 1973 entre le ministre de l'Économie et des Finances de la République Française et le Président du conseil des ministres de l'Union monétaire ouest-africaine, ar grozījumiem; Accord de coopération monétaire du 23 novembre 1979 entre la République française et la République fédérale islamique des Comores, ar grozījumiem; Convention de compte d'opérations du 23 novembre 1979 entre le ministre de l'Économie et des Finances de la République Française et le ministre des Finances, de l'Économie et du Plan de la République fédérale des Comores, ar grozījumiem.

                     (3)

                        OV L 320, 28.11.1998., 58.–59. lpp.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 9.12.2020
            COM(2020) 787 final
            Ieteikums
            PADOMES LĒMUMS,
            ar ko pilnvaro sākt sarunas par jaunu zvejniecības nolīgumu starp Eiropas Savienību un Norvēģijas Karalisti

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               •Priekšlikuma pamatojums un mērķi

               Komisija ierosina sākt sarunas ar Norvēģiju par jaunu zvejniecības nolīgumu, kurš regulētu kopīgo zivju krājumu pārvaldību un piekļuvi ūdeņiem un resursiem.

               Sakarā ar Apvienotās Karalistes izstāšanos no Eiropas Savienības Norvēģija ir norādījusi, ka tā vēlas aizstāt pašreizējo Nolīgumu par zvejniecību starp Norvēģijas Karalisti un Eiropas Ekonomikas kopienu (“1980. gada nolīgums”). Jūlijā Norvēģija Komisijai ļāva noprast, ka 2020. gada 15. septembrī tā varētu izdarīt paziņojumu, kas deviņus mēnešus iepriekš jāsniedz, lai sāktu nolīguma izbeigšanas procesu, un tādējādi nolīgums beigtos 2021. gada 15. jūnijā. Nolīguma izbeigšana, to neaizstājot, atņemtu juridisko pamatu savstarpējai piekļuvei ūdeņiem un tādējādi negatīvi ietekmētu ES flotes. Tomēr deviņi mēneši ir ļoti īss laiks, kurā Savienībai nāktos noteikt savu nostāju sarunās un noslēgt jaunu nolīgumu, un šis apstāklis tikai vairo nenoteiktību.

                  1980. gada nolīgums ir galvenais divpusējais nolīgums, kas reglamentē Savienības un Norvēģijas attiecības zvejniecības jomā. Tas aptver visus kopīgi pārvaldītos krājumus Ziemeļjūrā, Skagerakā un Kategatā un nodrošina juridisko pamatu ikgadējām apspriedēm, kurās nosaka zvejas iespējas un lemj par citiem kopīgas pārvaldības aspektiem, piemēram, par kontroli. Tas ir cieši saistīts arī ar vairākiem citiem nolīgumiem, proti, ar Portu nolīgumu (noslēgts EEZ līguma parakstīšanas laikā), ar Kaimiņattiecību nolīgumu starp Zviedriju un Norvēģiju un ar Skageraka un Kategata nolīgumu.

                  Lai gan daļu zvejas iespēju aptvers jauns, atsevišķs nolīgums starp Apvienoto Karalisti, Norvēģiju un Savienību, būs zivju krājumi, kas paliks tikai Savienības un Norvēģijas suverenitātē.

                  Ņemot vērā Norvēģijas vēlmi aizstāt 1980. gada nolīgumu un saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Jūras tiesību konvencijas
                     1
                   63. panta 1. punktu Savienībai un Norvēģijai būtu jāvienojas par pasākumiem, kas vajadzīgi, lai koordinētu un nodrošinātu kopīgi pārvaldīto krājumu saglabāšanu un attīstību Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļā.

                  Lai spēkā esošā nolīguma izbeigšana neradītu juridisku vakuumu, kas būtiski ietekmētu ES flotu darbību, Norvēģija ir piekritusi sākt sarunas par jaunu nolīgumu. Kamēr tās nav noslēgušās, spēkā paliek 1980. gada nolīgums. Norvēģija šai pieejai ir piekritusi ar nosacījumu, ka sarunām jāsākas 2021. gada janvārī. Tās tiks risinātas līdztekus trīspusējām sarunām ar Apvienoto Karalisti.

               Tālab Eiropas Savienība vēlas noslēgt jaunu zvejniecības nolīgumu (“nolīgums”) ar Norvēģijas Karalisti.

               •Saskanība ar pašreizējiem noteikumiem konkrētajā rīcībpolitikas jomā

                  Kopš 1980. gada 16. jūnija Eiropas Savienības un Norvēģijas attiecības zvejniecības jomā regulē Nolīgums par zvejniecību starp Norvēģijas Karalisti un Eiropas Ekonomikas kopienu. 1980. gada nolīgums, kas aptver Ziemeļjūru un Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļu, ir zvejas iespēju apmaiņas un kopīgu pārvaldības pasākumu ziņā vissvarīgākais zvejniecības nolīgums, ko Savienība noslēgusi ar citu valsti. Pēc sākotnējā 10 gadu perioda tagad, ja neviena no pusēm deviņus mēnešus iepriekš nepaziņo par nolīguma izbeigšanu, tas tiek automātiski atjaunots reizi sešos gados. Iepriekšējā automātiskās atjaunošanas reize bija 2015. gadā uz laiku līdz 2021. gada 16. jūnijam.

                  1980. gada nolīgums dod juridisko pamatu, kas vajadzīgs, lai vienotos par kopējām pieļaujamajām nozvejām (KPN) no kopīgi pārvaldītiem krājumiem un par savstarpēju piekļuvi, kas pusēm ļauj zvejot vienai otras ūdeņos. Jaunajā nolīgumā, pamatojoties uz Savienības flotes tradicionālo darbību, būtu jāsaglabā esošie savstarpējās piekļuves nosacījumi un kvotu daļas.

                  Jaunais nolīgums iekļausies plašākajā kopējās zivsaimniecības politikas (KZP) tvērumā. Lai veicinātu jūras bioloģisko resursu ilgtspējīgu izmantošanu, pārvaldību un saglabāšanu saskaņā ar KZP mērķiem un labas pārvaldības principiem, tas veidos pamatu attiecībām zvejniecības jomā apgabalos, kuros krājumus pārvalda kopīgi ar Norvēģiju.

               •Saskanība ar citām Savienības rīcībpolitikas jomām

                  Neattiecas.

               2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

               •Juridiskais pamats

                  Juridiskais pamats ir Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. pants, kurā noteikta procedūra, kā sarunās tiek apspriesti un noslēgti starptautiski nolīgumi.

               •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)

                  Neattiecas, jautājums ir ekskluzīvā kompetencē.

               •Proporcionalitāte

                  Lēmums ir samērīgs ar mērķi.

               •Juridiskā instrumenta izvēle

                  Instruments ir paredzēts LESD 218. panta 3. un 4. punktā.

               3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               •Ex post izvērtējumi / spēkā esošo tiesību aktu atbilstības pārbaudes

                  Neattiecas.

               •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

                  Neattiecas.

               •Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana

                  Neattiecas.

               •Ietekmes novērtējums

                  Neattiecas.

               •Normatīvā atbilstība un vienkāršošana

                  Neattiecas.

               •Pamattiesības

                  Neattiecas.

               4.IETEKME UZ BUDŽETU

                  Neattiecas.

               5.CITI ELEMENTI

               •Īstenošanas plāni un uzraudzīšanas, izvērtēšanas un ziņošanas kārtība

                  Sarunas plānots sākt 2021. gada pirmajā ceturksnī.

               •Skaidrojošie dokumenti (attiecībā uz direktīvām)

                  Neattiecas.

               •Detalizēts konkrētu priekšlikuma noteikumu skaidrojums

                  Komisija iesaka:

                  -
                        Padomei pilnvarot Komisiju sākt un risināt sarunas par jauna zvejniecības nolīguma noslēgšanu ar Norvēģijas Karalisti,

                  -
                        norīkot Komisiju par šo sarunu risinātāju no Savienības puses,

                  -
                        Komisijai sarunas risināt, apspriežoties ar īpašo komiteju, kas izveidota saskaņā ar Līgumu par Eiropas Savienības darbību,

                  -
                        Padomei apstiprināt šim ieteikumam pievienotās sarunu norādes.

               Ieteikums

               PADOMES LĒMUMS,

               ar ko pilnvaro sākt sarunas par jaunu zvejniecības nolīgumu starp Eiropas Savienību un Norvēģijas Karalisti

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 218. panta 3. un 4. punktu,

               ņemot vērā Komisijas ieteikumu,

               tā kā:

               (1)Savienības un Norvēģijas attiecības zvejniecības jomā balstās uz Nolīgumu par zvejniecību starp Norvēģijas Karalisti un Eiropas Ekonomikas kopienu; nolīgums parakstīts 1980. gada 27. februārī un stājies spēkā 1981. gada 16. jūnijā.

               (2)Pēc sākotnējā 10 gadu perioda nolīgums tiek automātiski pagarināts ikreiz uz sešiem gadiem; jaunākā pagarinājuma periods sākās 2015. gadā.

               (3)Nolīgums aptver Ziemeļjūru, Skageraku un Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļu un ļauj noteikt kopējās pieļaujamās nozvejas kopīgajiem krājumiem, nodot zvejas iespējas, īstenot kopīgus tehniskus pasākumus un risināt ar kontroli un izpildes panākšanu saistītos jautājumus.

               (4)Ņemdama vērā būtisko ietekmi, ko Apvienotās Karalistes izstāšanās no Savienības varētu atstāt uz krājumu dalīto pārvaldību Atlantijas okeāna ziemeļaustrumu daļā, Norvēģija ir norādījusi, ka vēlas pašreizējo nolīgumu aizstāt. Kad (2020. gada beigās) būs pagājis Apvienotās Karalistes izstāšanās pārejas laiks, krājumiem piemēros divpusējus vai trīspusējus nolīgumus. Uz krājumiem, kas uzturas gan Apvienotās Karalistes, gan Savienības, gan Norvēģijas jurisdikcijā esošos ūdeņos, attieksies atsevišķs trīspusējs nolīgums. Ņemot vērā Norvēģijas vēlmi aizstāt pašreizējo nolīgumu, būs vajadzīgs jauns divpusējs nolīgums par krājumiem, kas ir vienīgi Norvēģijas un Savienības jurisdikcijā.

               (5)Saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Jūras tiesību konvencijas
                  2
                63. panta 1. punktu un ņemot vērā Savienības vispārējās attiecības ar Norvēģiju, ir svarīgi saglabāt sadarbību atbildīgu zvejniecību jomā, lai tādējādi nodrošinātu jūras dzīvo resursu ilgtermiņa saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu.

               (6)Tādēļ ar Norvēģiju būtu jāsāk sarunas, kuru mērķis ir noslēgt jaunu divpusēju zvejniecības nolīgumu,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Komisija tiek pilnvarota Savienības vārdā risināt sarunas par jaunu zvejniecības nolīgumu ar Norvēģijas Karalisti.

               2. pants

               Sarunu norādes izklāstītas pielikumā.

               3. pants

               Sarunas risina, apspriežoties ar Padomes Ārējās zivsaimniecības politikas jautājumu darba grupu.

               4. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē, 9.12.2020

                     Padomes vārdā ––

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        ANO Jūras tiesību konvencija (OV L 179, 23.6.1998., 3. lpp.).

                     (2)

                        ANO Jūras tiesību konvencija (OV L 179, 23.6.1998., 3. lpp.).

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 9.12.2020
            COM(2020) 787 final
            PIELIKUMS
            dokumentam
            Ieteikums
            PADOMES LĒMUMS,ar ko pilnvaro sākt sarunas par jaunu zvejniecības nolīgumu starp Eiropas Savienību un Norvēģijas Karalisti

               PIELIKUMS

               Sarunu norādes par jaunu zvejniecības nolīgumu ar Norvēģijas Karalisti

               1.Sarunu mērķis ir noslēgt jaunu nolīgumu, kurā noteikti vispārējie principi un mērķi Savienības un Norvēģijas attiecībām zvejniecības jomā un izveidots satvars kopīgo zivju krājumu pārvaldībai un savstarpējai piekļuvei ūdeņiem un resursiem.

               2.Nolīgumam būtu jāaptver sadarbība tādu pasākumu izstrādē, kas ir vērsti uz resursu ilgtspējīgu izmantošanu un saglabāšanu, arī uz izmetumu novēršanu.

               Konkrēti Komisijai būtu jācenšas:

               ·panākt, ka šādi pasākumi ir nediskriminējoši un izstrādāti, vadoties pēc zinātnes atziņās balstītas pieejas, kas salāgota ar mērķi panākt maksimālo ilgtspējīgas ieguves apjomu no attiecīgajiem krājumiem;

               ·iekļaut noteikumus par sadarbību kontroles un izpildes panākšanas, datu vākšanas un zinātnisko ieteikumu ziņā;

               ·nodrošināt tādu atbildīgu zvejniecību pastāvēšanu, kas garantē jūras bioloģisko resursu ilgtermiņa saglabāšanu un ilgtspējīgu izmantošanu saskaņā ar relevantajiem starptautisko tiesību principiem;

               ·saglabāt Savienības zvejas iespējas un novērst nolīguma pušu zvejas darbību ekonomisko dislokāciju;

               ·saglabāt esošos savstarpējās piekļuves nosacījumus un stabilas kvotu daļas, kuras var pielāgot tikai ar pušu piekrišanu;

               ·iekļaut kārtību, kādā veicama kvotu nodošana un apmaiņa un, pamatojoties uz ilgtermiņa pārvaldības stratēģijām, nosakāmas gada vai vairākgadu kopējās pieļaujamās nozvejas vai zvejas piepūles ierobežojumi;

               ·iekļaut zvejas atļauju izdošanas kārtību un noteikumus, kas nodrošina vienlīdzīgu attieksmi un atbilstību, t. sk. kopīgas kontroles un inspekcijas darbības.

               3.Ar nolīgumu tiks izveidota pienācīga iestāžu sistēma, kas regulēs sadarbību kopīgo zivju krājumu saglabāšanā un pārvaldībā un ļaus īstenot saskaņotu pieeju kopīgo krājumu pārvaldībai, ņemot vērā citus potenciālus nolīgumus starp ES un attiecīgajām pusēm.

               4.Eiropas Savienības un Norvēģijas Karalistes divpusējās sarunās par savstarpējiem zvejniecību piekļuves nosacījumiem un kvotu daļām būtu jāņem vērā to sarunu iznākums, kuras tiek risinātas par trīspusējo Savienības un Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes un Norvēģijas Karalistes zvejniecības nolīgumu attiecībā uz krājumiem, kas sastopami Savienības ūdeņos, kā arī Apvienotās Karalistes un Norvēģijas Karalistes suverenitātē un jurisdikcijā esošajos ūdeņos.

               5.Nolīgums būtu jānoslēdz laikus, tādējādi nodrošinot, ka līdz 2023. gadam tas aizstāj pašreizējo nolīgumu. Tāpēc tajā būtu jāiekļauj pašreizējā nolīguma atcelšanas klauzula.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 20.3.2020
            COM(2020) 106 final
            Ieteikums
            PADOMES LĒMUMS,
            ar ko groza Padomes 2016. gada 7. jūnija lēmumu, ar kuru Komisiju pilnvaro sākt sarunas par visaptverošu gaisa transporta nolīgumu starp Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm un Dienvidaustrumāzijas valstu asociācijas (ASEAN) dalībvalstīm jautājumos, kas ir Savienības ekskluzīvā kompetencē

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.IETEIKUMA KONTEKSTS

               •Ieteikuma pamatojums un mērķi

                  Eiropas Komisija 2015. gada 7. decembrī ierosināja Aviācijas stratēģiju Eiropai, kurā bija iekļauti vairāki priekšlikumi Padomes lēmumiem, ar ko Komisiju pilnvaro sākt sarunas starp Eiropas Savienību un dažām trešām valstīm par visaptverošiem gaisa transporta nolīgumiem. Viens no šiem priekšlikumiem (COM(2015) 609 final) bija sākt sarunas ar Dienvidaustrumāzijas valstu asociāciju (ASEAN).

                  Padome 2016. gada 7. jūnijā nolēma pilnvarot Komisiju sākt sarunas par visaptverošu gaisa transporta nolīgumu starp Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm un ASEAN dalībvalstīm jautājumos, kas ir Savienības ekskluzīvā kompetencē. Attiecīgais Padomes lēmums ir spēkā četrus gadus, t. i., tas zaudēs spēku 2020. gada 7. jūnijā.

                  Saistībā ar minēto Padomes lēmumu Komisija nāca klajā ar paziņojumu, kurā tā pauda uzskatu, ka pilnvarojuma termiņa ierobežojums nav saderīgs ar Līgumiem un jo īpaši ar LESD 218. panta 3. punktu.

                  Komisija 2016. gada 24. jūnijā informēja visu 10 ASEAN dalībvalstu valdības par Padomes pilnvarojumu sākt sarunas ar ASEAN dalībvalstīm un aicināja ASEAN sākt sarunas.

                  Pirmā sarunu kārta notika 2016. gada 27. un 28. novembrī Briselē. Astotā un līdz šim pēdējā sarunu kārta notika 2018. gada 20.–22. novembrī Zalcburgā. Sarunu astotajā kārtā tika panākta vienošanās par vairumu nolīguma projekta daļu, savukārt abas puses vienojās iekšēji apspriesties par dažiem neatrisinātiem jautājumiem.

                  ASEAN puses iekšējā apspriešanās joprojām turpinās.

                  Šā ieteikuma mērķis ir aicināt Padomi grozīt 2016. gada 7. jūnija lēmumu, nemainot Padomes lēmumam pievienotās sarunu norādes.

               •Saskanība ar spēkā esošajiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā

                  Ieteikums grozīt 2016. gada jūnija lēmumu, ar kuru Komisiju pilnvaro sākt sarunas ar ASEAN dalībvalstīm, pilnībā atbilst Savienības ārpolitikas mērķiem, kas izklāstīti visaptverošajā aviācijas stratēģijā, kuru Komisija ierosināja 2015. gada decembrī un kuras mērķis ir stiprināt Eiropas aviācijas nozares konkurētspēju.

               •Atbilstība pārējiem Savienības politikas virzieniem

                  Šis ieteikums pilnībā atbilst Savienības aviācijas politikas mērķiem un veicina arī citu politikas mērķu un ar tiem saistīto rīcībpolitiku īstenošanu, piemēram, tādās jomās kā darba tiesības, vide un klimata pārmaiņu apkarošana, un tā nolūks ir sekmīgāk nodrošināt šo mērķu sasniegšanu abās pusēs.

               2.JURIDISKAIS PAMATS

               •Juridiskais pamats

               LESD 218. panta 3. punkts.

               •Juridiskā instrumenta izvēle

                  Ierosinātais juridiskais instruments: Padomes lēmums saskaņā ar LESD 218. panta 3. punktu.

                  Citi instrumenti nebūtu piemēroti šāda iemesla dēļ.

                  Paredzētā procedūra sarunām starptautiskā transporta jomā ir saskaņā ar LESD 218. panta 3. punktu pieņemts Padomes lēmums, ar kuru Komisiju pilnvaro sākt sarunas.

               Ieteikums

               PADOMES LĒMUMS,

               ar ko groza Padomes 2016. gada 7. jūnija lēmumu, ar kuru Komisiju pilnvaro sākt sarunas par visaptverošu gaisa transporta nolīgumu starp Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm un Dienvidaustrumāzijas valstu asociācijas (ASEAN) dalībvalstīm jautājumos, kas ir Savienības ekskluzīvā kompetencē

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 218. panta 3. punktu,

               ņemot vērā Komisijas ieteikumu,

               tā kā:

               Tūlīt pēc tam, kad tika pieņemts Padomes 2016. gada 7. jūnija lēmums, ar kuru Komisiju pilnvaro sākt sarunas par visaptverošu gaisa transporta nolīgumu starp Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm un Dienvidaustrumāzijas valstu asociācijas (ASEAN) dalībvalstīm jautājumos, kas ir Savienības ekskluzīvā kompetencē, Komisija sazinājās ar visām (ASEAN) dalībvalstīm nolūkā sākt sarunas.

               Kopš 2016. gada novembra ir notikušas astoņas sarunu kārtas.

               Ņemot vērā konkrētos apstākļus, ir maz ticams, ka sarunas varētu sekmīgi pabeigt pirms Padomes 2016. gada 7. jūnija lēmumā piešķirtā pilnvarojuma termiņa beigām, t. i., līdz 2020. gada 7. jūnijam.

               Tādēļ minētais lēmums ir jāgroza, lai ļautu Komisijai Savienības interesēs risināt sarunas tādā veidā, kas veicina to sekmīgu pabeigšanu,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Padomes 2016. gada 7. jūnija lēmumu, ar kuru Komisiju pilnvaro sākt sarunas par visaptverošu gaisa transporta nolīgumu starp Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm un Dienvidaustrumāzijas valstu asociācijas (ASEAN) dalībvalstīm jautājumos, kas ir Savienības ekskluzīvā kompetencē, groza šādi.

               1.Lēmuma nosaukumu aizstāj ar šādu:

               “Padomes 2016. gada 7. jūnija lēmums, ar kuru Komisiju pilnvaro sākt sarunas par visaptverošu gaisa transporta nolīgumu starp Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm un Dienvidaustrumāzijas valstu asociācijas (ASEAN) dalībvalstīm”.

               2.Lēmuma 1. panta tekstu aizstāj ar šādu:

               “Ar šo Komisija tiek pilnvarota Savienības vārdā risināt sarunas par visaptverošu gaisa transporta nolīgumu ar Dienvidaustrumāzijas valstu asociācijas (ASEAN) dalībvalstīm.”

               3.Lēmuma 3.a panta tekstu aizstāj ar šādu:

                  “Šis lēmums ir spēkā neierobežotu laiku.”

               2. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs