title: Padomes Ieteikums (2019. gada 9. jūlijs) par Īrijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Īrijas 2019. gada stabilitātes programmu

text:
               5.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/35

      PADOMES IETEIKUMS
      (2019. gada 9. jūlijs)
      par Īrijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Īrijas 2019. gada stabilitātes programmu
      (2019/C 301/07)
      EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
      ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
      ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
      ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
      ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
      ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
      ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
      tā kā:

                  (1)

                  Komisija 2018. gada 21. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2019. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Komisija 2018. gada 21. novembrī uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Īrija bija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu “Padomes ieteikums par eurozonas ekonomikas politiku”, kuru Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Ieteikumu par eurozonas ekonomikas politiku (3) (“eurozonai adresētais 2019. gada ieteikums”), kurā izklāstīti pieci ieteikumi eurozonai (“ieteikumi eurozonai”), Padome pieņēma 2019. gada 9. aprīlī.

                  (2)

                  Ņemot vērā to, ka Īrija ir dalībvalsts, kuras valūta ir euro, un ka ekonomiskajā un monetārajā savienībā ekonomikas ir savstarpēji cieši saistītas, Īrijai būtu jānodrošina, ka tiek pilnībā un laikus īstenots 2019. gada eurozonai adresētais ieteikums, kā atspoguļots turpmāk sniegtajā 1. un 3. ieteikumā. Konkrēti, ja ekonomikas politiku, kas saistīta ar ieguldījumiem, koncentrēs uz konkrētajām jomām un ieviesīs nodokļu pasākumus, tas palīdzēs īstenot otro ieteikumu eurozonai attiecībā uz ieguldījumu atbalstīšanu, publisko finanšu uzlabošanu un agresīvas nodokļu plānošanas apkarošanu.

                  (3)

                  2019. gada ziņojums par Īriju tika publicēts 2019. gada 27. februārī. Tajā bija izvērtēts, kā Īrija īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2018. gada 13. jūlijā (4), turpmākie pasākumi, kas veikti pēc tai adresētajiem ieteikumiem, kuri pieņemti iepriekšējos gados, un Īrijas virzība uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā bija ietverts arī padziļināts pārskats, kurš veikts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu un kura rezultāti arī tika publicēti 2019. gada 27. februārī. No Komisijas veiktās analīzes secināms, ka Īrijā pastāv makroekonomikas nelīdzsvarotība. Konkrētāk, lielais privātā sektora un valsts parāda apjoms un neto ārējās saistības padara Īriju neaizsargātu pret nelabvēlīgiem satricinājumiem, taču plūsmas mainīgie lielumi ir turpinājuši uzlaboties. Privātā sektora parāda līmenis joprojām ir augsts, bet ekonomikas izaugsme turpina palīdzēt to samazināt. Starptautisko uzņēmumu darbība turpina ietekmēt uzņēmumu parādu. Mājsaimniecību parāds, šķiet, kopumā atbilst pamatrādītājiem, kaut arī tas ir liels salīdzinājumā ar izmantojamo ienākumu. Tiek prognozēts, ka valsts parāds turpinās samazināties, savukārt budžeta deficīts kļūst līdzsvarotāks. Mājokļu cenas vairākus gadus ir strauji augušas, taču pēdējā laikā šis pieaugums ir palēninājies. Mājokļu cenas lielā mērā ietekmē piedāvājuma ierobežojumi, un nav skaidru pierādījumu, ka tie būtu pārāk augstu novērtēti. Lai gan ienākumus nenesošo aizdevumu apjoms joprojām ir augsts, tas ir samazinājies vēl vairāk, pat ja ilgtermiņa maksājumu kavējumi sarūk lēnāk.

                  (4)

                  Īrija savu 2019. gada valsts reformu programmu iesniedza 2019. gada 17. aprīlī un 2019 gada stabilitātes programmu – 2019. gada 29. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

                  (5)

                  Attiecīgie valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus (“ESI fondi”) 2014.–2020. gada periodam. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013 (5) 23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas ir vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par minētā noteikuma izmantošanu Komisija ir sniegusi norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri ESI fondu efektivitāti saista ar pareizu ekonomikas pārvaldību.

                  (6)

                  Uz Īriju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa un noteikums par parādu. Valdība savā 2019. gada stabilitātes programmā paredz nominālās bilances uzlabojumu līdz 0,2 % no iekšzemes kopprodukta (IKP) 2019. gadā un pēc tam turpmāku pakāpenisku uzlabošanos līdz 1,3 % no IKP 2023. gadā. Pamatojoties uz pārrēķināto strukturālo bilanci (6), plānots, ka līdz 2020. gadam tiks sasniegts vidēja termiņa budžeta mērķis, kas ir noteikts kā strukturālais deficīts 0,5 % apmērā no IKP. Saskaņā ar stabilitātes programmu sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2019. gadā samazināsies līdz 61,1 % un turpinās samazināsies līdz 51,6 % 2023. gadā. Minēto budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams. Tajā pašā laikā pasākumi, kas nepieciešami, lai atbalstītu plānotos deficīta mērķus, sākot no 2020. gada, nav pietiekami konkretizēti.

                  (7)

                  Padome 2018. gada 13. jūlijā ieteica Īrijai sasniegt vidēja termiņa budžeta mērķi 2019. gadā. Tas saskan ar valdības neto primāro izdevumu maksimālo nominālo pieauguma tempu (7) 7,0 % apmērā 2019. gadā, kas atbilst pieļautajam strukturālās bilances pasliktinājumam 0,3 % apmērā no IKP. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, sagaidāms, ka Īrija 2019. gadā veiks ieteiktās fiskālās korekcijas.

                  (8)

                  Īrijai 2020. gadā būtu jāsasniedz tās vidēja termiņa budžeta mērķis. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, tas atbilst valdības neto primāro izdevumu maksimālajam nominālajam pieauguma tempam 3,7 % apmērā (8), kas atbilst strukturālajai korekcijai 0,7 % apmērā no IKP gadā. Tiek prognozēts, ka Īrija sasniegs vidēja termiņa budžeta mērķi. Prognozēts, ka vispārējās valdības parāds turpinās stabili samazināties, kļūstot mazāks par apjomu, ko paredz noteikums par parādu. Kopumā Padome uzskata, ka ir paredzams, ka Īrija 2019. un 2020. gadā atbildīs Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem. Ņemot vērā atšķirību starp IKP mērījumiem un iekšzemes ražojumu apjomu Īrijā un saistīto ietekmi uz parāda attiecību pret IKP, Īrijas pašreizējos cikliskos apstākļus un paaugstinātos ārējos riskus, būtu svarīgi izmantot visus neparedzētos ieņēmumus, lai vēl vairāk samazinātu vispārējās valdības parāda attiecību.

                  (9)

                  Publisko finanšu stāvoklis ir vēl vairāk uzlabojies, pateicoties stabilai ražošanas apjoma izaugsmei, tomēr joprojām pastāv ieņēmumu svārstīguma risks un ir iespējams ieņēmumus padarīt noturīgākus pret ekonomikas svārstībām un nelabvēlīgiem satricinājumiem. Ierobežojot nodokļu izdevumu tvērumu un skaitu un paplašinot nodokļu bāzi, uzlabotos ieņēmumu stabilitāte, ņemot vērā ekonomikas svārstīgumu. Kaut arī Īrija tūrisma darbībām ir palielinājusi pievienotās vērtības nodokļa likmi, daži nesenie pasākumi nodokļu jomā ir bijuši vērsti uz samazinājumiem un atvieglojumiem. Turklāt Īrijai ir vēl liels potenciāls, lai uzlabotu to, kā nodokļu sistēma var palīdzēt īstenot mērķus vides jomā. Šādi centieni varētu ietvert fosilā kurināmā subsīdiju samazināšanu un spēcīgāku cenu signālu ieguldītājiem, apņemoties nākamajā desmitgadē īstenot oglekļa dioksīda nodokļa palielinājumu.

                  (10)

                  Lai atbilstoši 2019. gadā eurozonai adresētajam ieteikumam nodokļu sistēmas padarītu efektīvākas un taisnīgākas, ir būtiski apkarot agresīvu nodokļu plānošanu. Nodokļu maksātāju agresīvo nodokļu plānošanas stratēģiju blakusietekme uz citām dalībvalstīm nozīmē, ka papildus Savienības tiesiskajam regulējumam ir nepieciešama koordinēta politiskā rīcība valsts līmenī. Īrija ir veikusi pasākumus, kas vērsti pret agresīvu nodokļu plānošanu, taču autoratlīdzību un dividenžu maksājumu lielais īpatsvars IKP liek domāt, ka sabiedrības, kas agresīvi plāno nodokļus, izmanto Īrijas nodokļu noteikumus. Nodokļu ieturēšanas ierobežota piemērošana izejošajiem (proti, no Savienības rezidentiem – trešo valstu rezidentiem) autoratlīdzības un dividenžu maksājumiem, ko veic Īrijā bāzēti uzņēmumi, var radīt situāciju, kurā par šiem maksājumiem vispār netiek maksāti nodokļi, ja tiem nepiemēro nodokļus arī saņēmējā jurisdikcijā.

                  (11)

                  Joprojām pastāv ilgtermiņa fiskālās ilgtspējas riski, kas saistīti ar iedzīvotāju novecošanas izmaksām. Tiek prognozēts, ka izdevumi veselības aprūpes jomā pieaugs no 4,1 % no IKP 2016. gadā līdz 5,1 % 2070. gadā, sasniedzot maksimumu 5,2 % apmērā 2063. gadā. Lai gan Īrijā ir veselības aprūpes sistēmas aspekti, kas darbojas labi vai ir uzlabojušies, sistēma ir neefektīva, ar grūtībām apmierina pieprasījumu un nenodrošina koordinētu un integrētu aprūpi. Lai mazinātu arvien pieaugošo pieprasījuma spiedienu, Īrijas valdība apstiprināja Sláintecare īstenošanas stratēģiju un izveidoja Sláintecare programmas īstenošanas biroju, lai nākamo 10 gadu laikā visaptveroši reformētu un modernizētu Īrijas veselības un sociālās aprūpes pakalpojumus. Plānotā reforma ir ticams redzējums, kā padarīt veselības aprūpes sistēmu visiem pieejamu un ilgtspējīgu, lai apmierinātu novecojošas sabiedrības prasības un novirzītu aprūpi uz kopienas līmeni, lielāku uzmanību pievēršot profilaksei. Tam varētu būt pozitīva ietekme tādējādi, ka mazāk tiktu izmantota akūtā aprūpe, un tas padarītu veselības aprūpi izmaksu ziņā efektīvāku. Tomēr īstenošanu apdraud veselības aprūpes sistēmas grūtības saistībā ar divkāršas veselības apdrošināšanas tirgu, un efektīvu sava budžeta pārvaldību, sniegumu un darbaspēku īstermiņā. Būtu jāierobežo arī īstermiņa izmaksas, lai izpildītu Sláintecare redzējumu ilgtermiņā.

                  (12)

                  Neraugoties uz iepriekšējiem valdības centieniem ierobežot valsts pensiju izdevumus, ir sagaidāms, ka pensiju sistēmas kopējais deficīts ilgtermiņā ievērojami palielināsies, jo pensiju izdevumi pieaugs no 5 % no IKP 2016. gadā līdz 6,6 % 2070. gadā, sasniedzot maksimumu 7,5 % apmērā 2053. gadā. Pilnīga un savlaicīga iesniegtā pensiju reformas ceļveža īstenošana ir ļoti būtiska, lai padarītu Īrijas pensiju sistēmu fiskāli stabilāku.

                  (13)

                  Lai uzlabotu Īrijas produktivitāti un ilgtermiņa iekļaujošu izaugsmi, ļoti nozīmīgi ir palielināt ieguldījumus prasmju apguvē, izglītībā un apmācībā, kā arī sociālajā iekļautībā. Pieaugošā spriedze darba tirgū un jauno prasmju trūkums un prasmju neatbilstības atsevišķās nozarēs mudina pielikt pūles, lai aizsniegtu neaktīvās potenciālo darba ņēmēju grupas un veiktu ieguldījumus nepietiekami izmantotajā cilvēkkapitālā. Ir iespējams veicināt prasmju pilnveidi un labāk pieskaņot izglītības programmas un profesionālo apmācību darba tirgus vajadzībām. Darbaspēka, kuriem ir digitālās pamatprasmes, mazais procentuālais īpatsvars liek veikt papildu ieguldījumus apmācībā darbavietā un pieaugušo darba ņēmēju prasmju pilnveidi. Ieguldījumi kvalitatīvas un cenu ziņā pieejamas bērnu aprūpes pieejamībā un valsts bērnu aprūpes sistēmas izvēršanā palīdzēs palielināt sieviešu visai zemo nodarbinātības līmeni. Personu ar invaliditāti līdzdalības līmenis darba tirgū ir viens no zemākajiem Eiropā. To cilvēku skaits, kuri dzīvo mājsaimniecībās ar zemu darba intensitāti, joprojām ir viens no augstākajiem Savienībā, un tas liecina, ka ir iespējamas integrētākas un mērķtiecīgākas aktivizēšanas stratēģijas šīs iedzīvotāju grupas atbalstam.

                  (14)

                  Gadi, kuros pēc ekonomikas lejupslīdes ir bijis zems ieguldījumu līmenis, ir apgrūtinājuši cenas ziņā pieejamu un sociālu mājokļu pieejamību un piemērotas infrastruktūras pieejamību tādās jomās kā tīrs transports un enerģija, ūdensapgādes pakalpojumi un īpaši ātrdarbīga platjosla, kas savukārt rada šķēršļus ieguldījumiem uzņēmējdarbībā. Turklāt autotransporta radītās siltumnīcefekta gāzu emisijas piecu gadu laikā ir stipri palielinājušās. Pilnveidota infrastruktūra apvienojumā ar telpisko plānošanu varētu būt nozīmīgs veicinošs faktors tam, lai uzlabotu mājokļu piedāvājumu, palielinātu privātos ieguldījumus, veicinātu ražīguma pieaugumu un nodrošinātu līdzsvarotu reģionālās ekonomikas attīstību. Nākotnes vajadzībām piemērota savienojamība un pietiekamas digitālās prasmes joprojām ir ļoti būtiskas, lai vietēji uzņēmumi varētu efektīvi izmantot digitālās tehnoloģijas un lai attīstītu vietējo informācijas un sakaru tehnoloģiju nozari. Joprojām pastāv būtiskas problēmas saistībā ar piekļuvi īpaši ātrdarbīgai platjoslai, jo īpaši lauku apvidos. Lielāki infrastruktūras ieguldījumi tīras enerģijas, tīra un sabiedriskā transporta un ūdensapgādes pakalpojumu jomā, kā arī aktīvāki centieni dekarbonizācijas, energoefektivitātes, atjaunojamo energoresursu enerģijas un aprites ekonomikas jomā palīdzētu Īrijai pāriet uz mazoglekļa un vides ziņā noturīgu ekonomiku.

                  (15)

                  Lai gan valsts attīstības plāna uzsākšana galu galā varētu radīt papildu pamata infrastruktūru, būvniecības nozares vājā jauda varētu kļūt par šķērsli tās savlaicīgai īstenošanai. Turklāt, dažādojot jūras transporta un enerģētikas savienojumus ar kontinentālo Eiropu, būtu iespējams palielināt ekonomikas noturību pret ārējiem satricinājumiem. Īrija līdz šim nav spējusi nošķirt ekonomikas izaugsmi no siltumnīcefekta gāzu un gaisa piesārņotāju emisijām. Siltumnīcefekta gāzu emisijas ir nepārtraukti palielinājušās, jo īpaši transporta, lauksaimniecības, enerģētikas un apbūvētās vides jomā. Negūstot progresu šajā jomā, Īrijai būs grūtāk izpildīt savas saistības Savienībā, un vienlaikus palielināsies turpmākās rīcības izmaksas.

                  (16)

                  Pastāvīgs piedāvājuma trūkums līdz ar pieaugošo pieprasījumu turpina palielināt nekustamā īpašuma cenu pieaugumu. Lai gan 2017. gadā cenas nešķita pārvērtētas, pieejamība cenu ziņā sāk viest bažas. Mājokļu piedāvājuma trūkums ietekmē arī sociālos mājokļus, jo ieguldījumi un jaunbūves pēdējo desmit gadu laikā ir bijuši nepietiekami. Lai gan ir aplēsts, ka pieprasījums pēc sociālajiem mājokļiem ir aptuveni 72 000 vienību, 2019. gadā ir plānots nodrošināt tikai 10 000 vienību. 17 000 mājsaimniecībām palīdzību paredzēts sniegt, izmantojot Īrijas Mājokļu atbalsta maksājumu vai īres maksājumu shēmu, taču pastāv risks, ka tas palielinās īres maksas pieaugumu privātajā īres tirgū, kur piedāvājums jau ir ierobežots. Liels skaits sociālo mājokļu ir nepietiekami apdzīvoti, jo īpaši Dublinas apgabalā, daļēji novecojušas mantošanas prakses dēļ. Neatbilstīgā sociālo māju veidu kombinācija, kā arī ļoti ierobežotais cenu ziņā pieejamu un īres izmaksu ziņā pieejamu mājokļu daudzums, ir faktori, kas vēl vairāk pasliktina situāciju. Tas ir būtisks iemesls, kādēļ pastāvīgi pieaug to cilvēku un ģimeņu skaits, kuri dzīvo ārkārtas izmitināšanas vietās, bezpajumtnieku skaitam 2019. gada februārī sasniedzot jaunus nebijušus apmērus.

                  (17)

                  Lai atbalstītu stabilāku un noturīgāku produktivitātes pieaugumu valstī, ļoti būtiski ir sekmēt vietējo uzņēmumu inovācijas virzītu ražīguma pieaugumu. Uzņēmumu pētniecības un izstrādes izdevumi turpina pieaugt, taču tie joprojām ir zemāki par Savienības vidējo rādītāju un ir izteikti koncentrēti ārvalstnieku īpašumā esošos uzņēmumos. Pastāv iespēja virzīt inovācijas politiku uz to, lai labāk atbalstītu Īrijas mazos un vidējos uzņēmumus (MVU). Netiešais atbalsts (t. i., nodokļu kredīti) joprojām ir galvenais publiskā atbalsta instruments pētniecībai un izstrādei Īrijā (80 % no kopējā publiskā atbalsta). Ciešākas saiknes starp starptautiskiem un vietējiem uzņēmumiem varētu palīdzēt uzlabot inovācijas izplatību visā ekonomikā. Turklāt ciešāka sadarbība starp uzņēmumiem un publiskiem pētniecības centriem vairotu arī inovāciju potenciālu.

                  (18)

                  Lai gan publiskās pētniecības un izstrādes zemais līmenis joprojām rada bažas (1,05 % no IKP salīdzinājumā ar Savienības vidējo rādītāju – 2 %), nesen pieņemtā Īrijas 2019. gada nākotnes nodarbinātības programma (Future Jobs Ireland 2019) paredz daudzsološu sistēmu inovāciju un tehnoloģisko pārmaiņu stimulēšanai un MVU produktivitātes uzlabošanai. Tomēr tās pilnīga īstenošana būs atkarīga no publisko izdevumu ievērojama pieauguma pētniecības un inovāciju jomā, kā arī no nesen pieņemtās programmas iedzīvināšanas konkrētos politikas pasākumos. Pašreizējā vērienīgajā pasākumu sarakstā joprojām trūkst svarīgu datu un konkrētu īstenošanas datumu. Piemēram, attiecībā uz darbībām, kas jāveic 2019. gadā, nav apzināti nekādi pasākumi, lai palielinātu ilgtermiņa kapitāla ieguldījumu pieejamību ar mērķi atbalstīt vietējos uzņēmumus to uzņēmējdarbības paplašināšanā; politikas pasākumu kombinācija ar mērķi stimulēt MVU ieguldīt jaunās tehnoloģijās apvieno nodokļu kredītus un ar nodokļiem nesaistītus stimulus, lai mudinātu MVU ieguldīt inovācijā, taču šo pasākumu relatīvais mērogs joprojām nav zināms. Programmā Future Jobs Ireland 2019 nav ietvertas konkrētas darbības un sasniedzamie rezultāti nolūkā novērst atšķirību starp Īriju un citām dalībvalstīm saistībā ar nākotnes prasībām atbilstīgu platjoslas tīklu izvēršanu atbilstoši Savienības Gigabitu sabiedrības mērķiem 2025. gadam. Gaidāms, ka Valsts platjoslas plāns palīdzēs novērst šo atšķirību.

                  (19)

                  Īrijā pastāv ievērojamas reģionālās atšķirības, un pēdējo desmit gadu laikā tās ir palielinājušās. Salīdzinājumā ar citām dalībvalstīm Īrijā ir visai lielas reģionu ekonomiskās atšķirības IKP izteiksmē uz vienu iedzīvotāju. Laikposmā no 2000. līdz 2016. gadam IKP uz vienu iedzīvotāju dienvidu un austrumu reģionā pieauga par 74 %, kas ir par 63 procentpunktiem vairāk nekā pierobežas, centrālajā un rietumu reģionā, un šis pieaugums kļuva straujāks pēc 2012. gada. 2016. gadā IKP uz vienu iedzīvotāju dienvidu un austrumu reģionā bija 2,6 reizes lielāks nekā pierobežas, centrālajā un rietumu reģionā. Dublinas apgabals, kurā dzīvo 40 % Īrijas iedzīvotāju, laikposmā no 2000. līdz 2016. gadam veicināja IKP pieaugumu par 62 procentpunktiem.

                  (20)

                  Regulatīvie šķēršļi uzņēmējdarbībai (jo īpaši atsevišķi tiesību akti, kas attiecas uz komerciālo īpašumu un juridiskajiem pakalpojumiem) negatīvi ietekmē uzņēmumu ienākšanu tirgū un iziešanu no tā un tādējādi arī Īrijas vietējo uzņēmumu produktivitāti. Problēmas rada šķēršļi iekļūšanai mazumtirdzniecības tirgos. Īrija ir starp tām piecām valstīm, kurās ir visvairāk procesuālo prasību attiecībā uz mazumtirdzniecības punktu izveidi. Mazumtirgotāji saskaras ar procesuāliem šķēršļiem, kas kavē jaunu veikalu atvēršanu un palielina to izmaksas un kas var negatīvi ietekmēt tirgus struktūru un dinamiku.

                  (21)

                  Jaunais Juridisko pakalpojumu regulējuma akts vēl ir jāīsteno, jo noteikumu ieviešana joprojām ievērojami kavējas, kaut arī notiek apspriešanās saistībā ar sagatavošanos. Joprojām nav konkrētu iespēju, kā nodrošināt tiešu profesionālu piekļuvi advokātiem strīdīgos jautājumos, kā arī kā juridiskām personām kļūt par partneriem visu veidu juridiskajā praksē. Tomēr ir jāizvairās no pārāk sarežģītiem daudznozaru prakses darbības un pārvaldības noteikumiem. Beztermiņa reformu vērienīga īstenošana ir ļoti prioritārs jautājums. Ar programmas Future Jobs Ireland 2019 iedaļu Ambition 2.3 ir paredzēts risināt problēmas saistībā ar juridisko pakalpojumu izmaksām, bet vienīgais mērķuzdevums 2019. gadā ir provizorisks, un tā grafiks ir neskaidrs. Kavēšanās šīs reformas īstenošanā palielina juridisko pakalpojumu augstās izmaksas Īrijā, kaitējot uzņēmumiem, jo īpaši MVU, un privātpersonām. Tā kā juridiskie pakalpojumi ir būtisks ieguldījums citos uzņēmējdarbības pakalpojumos, ierobežojumi šajā nozarē veicina augsto izmaksu līmeni citiem pakalpojumiem (piemēram, apdrošināšanai).

                  (22)

                  Ienākumus nenesošo aizdevumu īpatsvars turpināja kristies un līdz 2018. gada ceturtajam ceturksnim samazinājās par 4,4 procentpunktiem līdz 5,5 % gadā. Bankas ir uz pareizā ceļa, lai sasniegtu savus samazināšanas mērķus, ko atbalsta portfeļa pārdošana, pārstrukturēšanas centieni un augošās nekustamā īpašuma cenas. Ilgtermiņa hipotekāro kredītu maksājumu kavējumi (kavējumi par vairāk nekā diviem gadiem) joprojām ir salīdzinoši lieli, un to dēļ ienākumus nenesošo aizdevumu attiecība saglabājas virs eurozonas vidējā rādītāja. Ir ierosinātas vairākas iniciatīvas un likumprojekti, piemēram, “bez piekrišanas nav pārdošanas” (“no consent, no sale”) likumprojekts, lai risinātu ienākumus nenesošu aizdevumu noregulējuma sociālo un ekonomisko ietekmi, tostarp attiecībā uz neaizsargātām mājsaimniecībām. Kredītu reģistrs 2018. gadā sāka pilnībā funkcionēt patēriņa aizdevumu jomā, un tam būs izšķiroša nozīme, novērtējot, vai aizņēmēji spēj apkalpot savus parādus. Maksātnespējas procedūras un tiesas un ārpustiesas risinājumu izmantošana maksājumu kavējumu noregulēšanai joprojām ir ierobežota. Turpmāka ilgtermiņa hipotekāro maksājumu kavējumu samazināšana, vienlaikus turpinot darbu ar iniciatīvām, kas vērstas uz neaizsargātām mājsaimniecībām, neradot nevajadzīgus šķēršļus ienākumus nenesošu aizdevumu noregulējumam, joprojām ir risināms uzdevums, un tā prasa pastāvīgu uzraudzību.

                  (23)

                  Savienības līdzekļu plānošana laikposmam no 2021. gada līdz 2027. gadam varētu palīdzēt novērst dažus no ieteikumos konstatētajiem trūkumiem, jo īpaši jomās, uz kurām attiecas 2019. gada ziņojuma par valsti D pielikums. Tas ļautu Īrijai pēc iespējas labāk izmantot minētos līdzekļus norādītajās nozarēs, ņemot vērā reģionālās atšķirības.

                  (24)

                  Komisija 2019. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Īrijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un to publicējusi 2019. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2019. gada stabilitātes programmu, 2019. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti Īrijai iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Komisija ir ņēmusi vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Īrijā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

                  (25)

                  Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi 2019. gada stabilitātes programmu“ un tās atzinumā (9) ir norādīts, ka sagaidāms, ka Īrija Stabilitātes un izaugsmes paktu būs ievērojusi.

                  (26)

                  Padome ir izskatījusi 2019. gada valsts reformu programmu un 2019. gada stabilitātes programmu, ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu. Padomes ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1. un 3. ieteikumā. Minētie ieteikumi arī sekmē eurozonai adresētā 2019. gada ieteikuma, jo īpaši otrā ieteikuma eurozonai, īstenošanu. Turpmāk 1. ieteikumā minētā fiskālā politika cita starpā sekmē ar lielo valdības parādu saistītās nelīdzsvarotības novēršanu,

            AR ŠO IESAKA Īrijai 2019. un 2020. gadā rīkoties šādi.

         1.

            Sasniegt vidēja termiņa budžeta mērķi 2020. gadā. Izmantot neparedzētos ieņēmumus, lai straujāk samazinātu vispārējās valdības parāda attiecību pret IKP. Ierobežot nodokļu izdevumu tvērumu un skaitu un paplašināt nodokļu bāzi. Turpināt darbu ar nodokļu sistēmas iezīmēm, kas var veicināt agresīvu nodokļu plānošanu, konkrētu uzmanību pievēršot izejošajiem maksājumiem. Pievērsties paredzamajam ar sabiedrības novecošanu saistīto izdevumu pieaugumam, padarot veselības aprūpes sistēmu izmaksu ziņā efektīvāku un pilnībā īstenojot pensiju reformu plānus.

         2.

            Sniegt personalizētu, aktīvu integrācijas atbalstu un veicināt prasmju pilnveidi, jo īpaši neaizsargātām grupām un cilvēkiem, kas dzīvo mājsaimniecībās ar zemu darba intensitāti. Palielināt piekļuvi cenas ziņā pieejamai un kvalitatīvai bērnu aprūpei.

         3.

            Ar ieguldījumiem saistītu ekonomikas politiku koncentrēt uz zemu oglekļa emisiju un enerģētikas pārkārtošanu, siltumnīcefekta gāzu emisiju samazinājumu, ilgtspējīgu transportu, ūdensapgādi, digitālo infrastruktūru un cenas ziņā pieejamiem un sociāliem mājokļiem, ņemot vērā reģionālās atšķirības. Īstenot pasākumus, tostarp tos, kas iekļauti nākotnes nodarbinātības stratēģijā, lai dažādotu ekonomiku un uzlabotu Īrijas uzņēmumu – jo īpaši MVU – produktivitāti, izmantojot tiešākus finansēšanas instrumentus pētniecības un inovācijas veicināšanai un samazinot regulatīvos šķēršļus uzņēmējdarbībai.

         Briselē, 2019. gada 9. jūlijā

               Padomes vārdā –

               priekšsēdētājs

            M. LINTILÄ

         (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

         (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

         (3)  OV C 136, 12.4.2019., 1. lpp.

         (4)  OV C 320, 10.9.2018., 27. lpp.

         (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

         (6)  Cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un pagaidu pasākumus, kuru Komisija pārrēķina, izmantojot vispārpieņemtu metodoloģiju.

         (7)  Valdības neto primāros izdevumus veido kopējie valdības izdevumi, izņemot procentu izdevumus, izdevumus saistībā ar Savienības programmām, kas ir pilnībā izlīdzināti ar ienākumiem no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas saistībā ar bezdarbnieku pabalstu izdevumiem. Valsts finansētā bruto pamatkapitāla veidošanas līmenis ir izlīdzināts četru gadu laikposmā. Ir ņemti vērā tiesību aktos paredzētie diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu jomā ir atskaitīti. Izdevumu kritērijs Īrijai atspoguļo korekciju attiecībā uz 10 gadu atsauces likmes vidēja termiņa izaugsmes potenciāla traucējumu, kuru radīja ārkārtīgi liels reālā IKP pieaugums 2015. gadā. Ņemot vērā Īrijas iestāžu pieeju 2017. gada budžeta aprēķinos, Komisija izmantoja vidējos 2014. un 2016. gada potenciālās izaugsmes rādītājus.

         (8)  Tāpat kā 2019. gadā izdevumu kritērijs atspoguļo korekciju attiecībā uz 10 gadu atsauces likmes vidēja termiņa izaugsmes potenciāla traucējumu, kuru radīja ārkārtīgi liels reālā IKP pieaugums 2015. gadā.

         (9)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


title: Padomes Ieteikums (2019. gada 9. jūlijs) par Grieķijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Grieķijas 2019. gada stabilitātes programmu

text:
               5.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/42

      PADOMES IETEIKUMS
      (2019. gada 9. jūlijs)
      par Grieķijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Grieķijas 2019. gada stabilitātes programmu
      (2019/C 301/08)
      EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
      ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
      ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
      ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
      ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
      ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
      ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
      tā kā:

                  (1)

                  Komisija 2018. gada 21. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2019. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Komisija 2018. gada 21. novembrī uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Grieķija bija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu “Padomes ieteikums par eurozonas ekonomikas politiku”, kuru Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Ieteikumu par eurozonas ekonomikas politiku (3) (“eurozonai adresētais 2019. gada ieteikums”), kurā izklāstīti pieci ieteikumi eurozonai (“ieteikumi eurozonai”), Padome pieņēma 2019. gada 9. aprīlī.

                  (2)

                  Ņemot vērā to, ka Grieķija ir dalībvalsts, kuras valūta ir euro, un ka ekonomiskajā un monetārajā savienībā ekonomikas ir savstarpēji cieši saistītas, Grieķijai būtu jānodrošina, ka tiek pilnībā un laikus īstenots eurozonai adresētais 2019. gada ieteikums, kurš atspoguļots turpmāk sniegtajā 1. un 2. ieteikumā. Konkrētāk, eurozonai adresēto ieteikumu palīdzēs īstenot reformas, kas atbilst pēcprogrammas saistībām, un ar ieguldījumiem saistītās ekonomikas politikas koncentrēšana uz konkrētām jomām.

                  (3)

                  2019. gada ziņojums par Grieķiju tika publicēts 2019. gada 27. februārī. Tajā tika izvērtēta Grieķijas virzība uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā bija ietverts arī padziļināts pārskats, kurš veikts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu un kura rezultāti arī tika publicēti 2019. gada 27. februārī. No Komisijas veiktās analīzes secināms, ka Grieķijā pastāv pārmērīga makroekonomikas nelīdzsvarotība. Konstatētā nelīdzsvarotība galvenokārt bija saistīta ar lielo valsts parādu, negatīvo neto starptautisko ieguldījumu pozīciju, augstiem ienākumus nenesošiem kredītiem banku bilancēs un joprojām augsto bezdarba līmeni. Pēdējos gados gan tika sāktas dziļas institucionālās un strukturālās reformas, lai modernizētu ekonomiku un valsts sektoru, taču to ietekme pilnībā būs jūtama tikai pēc daudziem konsekventas īstenošanas gadiem.

                  (4)

                  Grieķija savu 2019. gada valsts reformu programmu iesniedza 2019. gada 26. aprīlī un 2019. gada stabilitātes programmu – 2019. gada 30. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

                  (5)

                  Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013 (4) 23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas ir vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par minētā noteikuma izmantošanu Komisija ir sniegusi norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri Eiropas strukturālo un investīciju fondu efektivitāti saista ar pareizu ekonomikas pārvaldību (5).

                  (6)

                  Grieķija šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā, un tai piemēro pārejas noteikumu par parādu. Tai arī būtu jāsaglabā stabils fiskālais stāvoklis, kas nodrošina atbilstību primārā pārpalikuma mērķim, kurš ar Padomes Īstenošanas lēmumu (ES) 2017/1226 (6) attiecībā uz 2018. gadu un vidējā termiņā ir noteikts 3,5 % apmērā no iekšzemes kopprodukta (IKP). Padome 2018. gada pavasarī Grieķijai nesniedza nevienu konkrētai valstij adresētu ieteikumu saistībā ar Eiropas pusgadu, tāpēc ka, ievērojot Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 472/2013 (7) 12. pantu, Grieķijai tolaik nepiemēroja Eiropas pusgada uzraudzību un izvērtēšanu, jo uz šo valsti attiecās makroekonomikas korekciju programma. Pēcprogrammas periodā Grieķijai ir paredzēta pastiprināta uzraudzība un vienlaikus Grieķijas reintegrācija Eiropas pusgada ekonomikas un sociālās politikas koordinēšanas sistēmā, kā arī paredzēts maksimāli izmantot sinerģiju starp pastiprinātu uzraudzību un Eiropas pusgada procesiem.

                  (7)

                  Valdība savā 2019. gada stabilitātes programmā 2019.–2022. gadā plāno nominālo pārpalikumu no 1,1 % līdz 1,7 % no IKP. Valdība ir noteikusi vidēja termiņa budžeta mērķi – budžeta pārpalikumu 0,25 % apmērā no IKP strukturālā izteiksmē, sākot ar 2020. gadu. Pamatojoties uz pārrēķināto strukturālo bilanci (8), tiek plānots, ka šis vidēja termiņa budžeta mērķis tiks pārsniegts visā programmas periodā, un sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP pakāpeniski samazināsies, 2022. gadā sasniedzot 153,3 %. Makroekonomikas scenārijs, uz kuru balstās minētās budžeta prognozes un kuru ir apstiprinājusi neatkarīga struktūra, ir labvēlīgs. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, sagaidāms, ka strukturālajā bilancē tiks reģistrēts pārpalikums 1,9 % apmērā no IKP 2019. gadā un 0,8 % apmērā no IKP 2020. gadā – tādējādi tiktu pārsniegts vidēja termiņa budžeta mērķis. Tiek prognozēts, ka vispārējās valdības parāds turpinās samazināties un ka 2019. gadā tiks ievērots pārejas noteikums par parādu un 2020. gadā – noteikums par parādu. Kopumā, pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi un līdz ar to neņemot vērā jaunos pasākumus, kas pieņemti pēc tās robeždatuma, tika prognozēts, ka Grieķija 2019. un 2020. gadā izpildīs Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Uz tā paša pamata arī tika uzskatīts, ka Grieķija sasniegs primārā pārpalikuma mērķrādītāju, kas atbilst 3,5 % no IKP un tiek pārraudzīts pastiprinātas uzraudzības sistēmā.

                  (8)

                  Stabilitātes programmā un Komisijas 2019. gada pavasara prognozē nav iekļauti jaunie pastāvīgie pasākumi, kas tika paziņoti un pieņemti neilgi pēc to iesniegšanas datuma un robeždatuma. Komisija lēš, ka šo pasākumu fiskālā ietekme 2019. gadā un turpmākajos gados pārsniegs 1,0 % no IKP. Tiek arī secināts, ka jauno pasākumu pieņemšana rada risku saskaņotā primārā pārpalikuma mērķa sasniegšanai, ko pārrauga pastiprinātas uzraudzības sistēmā un kas noteikts ar Īstenošanas lēmumu (ES) 2017/1226. Turklāt paredzams, ka jaunie pasākumi samazinās strukturālo bilanci, radot bažas par vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanu 2020. gadā. Tomēr 2019. gada rudenī notiks atkārtota novērtēšana, kurā pārskatīs arī atskaites kritēriju, ko 2020. gadā piemēros neto izdevumu pieauguma tempam. Lai gan tiek prognozēts, ka vispārējās valdības parāds turpinās sarukt, daži riski varētu apdraudēt parāda samazināšanas kritērija izpildi. Tas būs vēlreiz jāizvērtē rudenī, ņemot vērā jaunpieņemtos pasākumus.

                  (9)

                  Pēc tam, kad sekmīgi noslēdzās Eiropas Stabilizācijas mehānisma finansiālās palīdzības programma, Grieķijai sāka piemērot pēcprogrammas uzraudzības sistēmu, kas ir integrēta Eiropas pusgadā, un pastiprinātu uzraudzību saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 472/2013. Aktivizējot pastiprinātu Grieķijas uzraudzību saskaņā ar Komisijas Īstenošanas lēmumiem (ES) 2018/1192 (9) un (ES) 2019/338 (10), tiek atzīts, ka vidējā termiņā Grieķijai arī turpmāk būs jāpieņem pasākumi, lai novērstu makroekonomikas nelīdzsvarotības cēloņus vai varbūtējos cēloņus, vienlaikus īstenojot strukturālas reformas, kas atbalstītu stabilu un ilgtspējīgu ekonomikas izaugsmi. Grieķija 2018. gada 22. jūnijā Eurogrupā apņēmās turpināt visas galvenās saskaņā ar programmu pieņemtās reformas, līdz tās būs pilnībā pabeigtas. Grieķija ir arī apņēmusies īstenot konkrētas darbības saistībā ar fiskālo un fiskāli strukturālo politiku, sociālo labklājību, finanšu stabilitāti, darba un produktu tirgu, privatizāciju un valsts pārvaldi. Par Grieķiju reizi ceturksnī tiek sagatavots ziņojums, kā tai veicies ar saistību izpildi pastiprinātas uzraudzības režīmā, turklāt uz labvēlīga ziņojuma pamata valstij var reizi sešos mēnešos piemērot parāda samazināšanas pasākumus, kuru vērtība ir 0,7 % no IKP gadā. Eurogrupa 2019. gada aprīlī vienojās, ka tiks īstenota no politikas atkarīgu parāda pasākumu pirmā daļa 970 miljonu EUR apmērā. Trešais pastiprinātās uzraudzības ziņojums, kurā novērtēts Grieķijas progress attiecībā uz saistību izpildi, tika publicēts 2019. gada 5. jūnijā.

                  (10)

                  Reformas, kas uzlabo uzņēmējdarbības vidi un iestāžu darba kvalitāti, jo īpaši tiesu sistēmas efektivitāti, veicinātu Grieķijas ekonomikas noturību un uzlabotu maksājumu disciplīnu, turklāt tām vajadzētu būtiski ietekmēt ieguldījumu lēmumus un piesaistīt uzņēmumus. Neraugoties uz nesenajiem uzlabojumiem, Grieķijas tiesu sistēma joprojām saskaras ar problēmām un liecina par neefektivitāti, jo līdz lēmuma pieņemšanai bieži vien paiet pārāk ilgs laiks un iekavētās lietas nelabvēlīgi ietekmē tiesu produktivitāti. Tāpēc ārkārtīgi svarīgi būtu turpināt mērķtiecīgus pasākumus šajā jomā, kā arī veicināt finanšu sistēmas netraucētu darbību un palīdzēt atraisīt ieguldījumu potenciālu.

                  (11)

                  Vairākus gadus Grieķijā bija vērojama ieguldījumu nepietiekamība, kuras dēļ ir radies būtisks ieguldījumu iztrūkums. Lai nodrošinātu ilgtermiņa izaugsmi un mazinātu reģionālās atšķirības, būtiski ir palielināt izaugsmi veicinošus ieguldījumus. Reformām finanšu sektorā, kas sekmē kredītu piedāvājuma ekspansiju, būs būtiska loma ieguldījumu atbalstīšanā. 2019. gada ziņojumā par valsti ir noteiktas prioritārās jomas, kurās vajadzīgi publiskā un privātā sektora ieguldījumi.

                  (12)

                  Lielāki ieguldījumi izglītībā un apmācībā ir būtiski, lai uzlabotu Grieķijas ražīgumu un sociāli iekļaujošu ilgtermiņa izaugsmi un novērstu šķēršļus izaugsmei inovatīvās nozarēs. Grieķijas izglītības sistēma saskaras ar vairākām problēmām, kas saistītas ar nepietiekamiem resursiem, zemu autonomijas līmeni, nepietiekamiem pamatprasmju (tostarp digitālajā jomā) rezultātiem un prasmju neatbilstību, kas pastāv joprojām. Visos līmeņos kopumā trūkst pārskatatbildības un pārraudzības, kas ir nepieciešamas izglītības sistēmas kvalitātes uzlabošanai. Lai radītu priekšnoteikumus ilgtspējīgai izaugsmei, svarīgi ir veicināt kvalitatīvu un iekļaujošu izglītību un apmācību, veidot ciešākas saiknes starp izglītību un darba tirgus vajadzībām, uzlabot profesionālās izglītības un apmācības pievilcību un palielināt iesaistīšanos mūžizglītībā.

                  (13)

                  Neraugoties uz nesenajiem uzlabojumiem, Grieķijā ir ļoti augsts ilgtermiņa bezdarbnieku īpatsvars (2018. gadā 70 % no bezdarbnieku skaita), turklāt bažas raisa arī augsts jauniešu bezdarbs un zema sieviešu līdzdalība darba tirgū. Būtu jārīkojas, lai uzlabotu nodarbinātības izredzes, veicinātu līdzdalību darba tirgū un sekmētu apstākļus darbvietu radīšanai. Efektīvs sociālais dialogs un atbildīga sociālā partnerība Grieķijā var veidot vidi, kas ir labvēlīga ilgtspējīgu reformu īstenošanai un līdzdalībai šajā procesā, tādējādi nodrošinot labāku darba tirgus darbību.

                  (14)

                  Kaut arī ir uzsāktas reformas, Grieķijai ir raksturīga izteikta ienākumu nevienlīdzība, un sociālo pārvedumu ietekme uz nabadzības riska samazināšanu šajā valstī ir viszemākā Savienībā (2017. gadā 15,83 % salīdzinājumā ar Savienības vidējo rādītāju 33,98 %). Ieguldījumiem vajadzētu būt vērstiem uz to, lai uzlabotu piekļuvi iekļaujošiem, cenas ziņā pieejamiem un kvalitatīviem sociālajiem pakalpojumiem, kā arī uz dienas aprūpes centru izveidi. Sociālo iekļautību Grieķijā uzlabotu atbalsts vistrūcīgākajām personām un sociālās integrācijas veicināšana attiecībā uz nabadzības riska apdraudētiem bērniem, personām ar invaliditāti, migrantiem un bēgļiem, vienlaikus pievēršot uzmanību ģeogrāfiskajām atšķirībām.

                  (15)

                  Grieķija 2017. gadā sāka vērienīgu primārās veselības aprūpes sistēmas reformu, kurai ir ļoti liela nozīme, lai nodrošinātu piekļuvi veselības aprūpei, un kurai ir vajadzīgi pastāvīgi ieguldījumi ar vietējo veselības aprūpes centru (“TOMY”) starpniecību.

                  (16)

                  Grieķijas transporta sistēma saskaras ar būtiskām problēmām. Sistēmu lielākoties veido ceļu tīkls, tā lielā mērā ir atkarīga no naftas, un visi galvenie savienojumi ir grupēti ap Atēnu–Saloniku maršrutu. Transporta izmaksas joprojām ir augstas, bet pakalpojumu kvalitāte, intelektisko transporta sistēmu izplatība un drošības standarti vēl ir zemi. Ir vajadzīgi jauni ieguldījumi, lai vairotu multimodālo pārvadājumu izplatību un veicinātu reģionu integrāciju un pilsētattīstību.

                  (17)

                  Cieto atkritumu un municipālo un rūpniecisko notekūdeņu apstrāde ir galvenā joma, kurai nepieciešami papildu ieguldījumi, lai valsts vides aizsardzības standarti neatpaliktu no pārējām Savienības dalībvalstīm. Cieto atkritumu apsaimniekošana ir būtiska strukturāla problēma, jo Grieķija joprojām lielā mērā paļaujas uz atkritumu apglabāšanu poligonos un mehāniski bioloģisko apstrādi, nevis izmanto modernākas metodes. Turklāt reciklēto sadzīves atkritumu īpatsvars atbilst tikai aptuveni trešdaļai no Savienības vidējā rādītāja. Ieguldījumi ir vajadzīgi arī tam, lai uzlabotu ūdens attīrīšanu, novērstu gruntsūdeņu sasāļošanos un plūdus, kā arī atjaunotu upju dabisko plūdumu.

                  (18)

                  Nepietiekami attīstītā infrastruktūra palielina enerģijas izmaksas uzņēmumiem un mājsaimniecībām un kavē atjaunojamo energoresursu plašāku izmantošanu. Šajā saistībā Grieķijai ir īpašs izaicinājums: salu savienojamība ar elektrotīklu un savienojumi ar kaimiņvalstīm. Tirgus izaugsmi varētu sekmēt komerciālās gāzes infrastruktūras izvēršana. Gan gāzes, gan elektroenerģijas tirgu reformai būtu jācenšas izmantot šīs jaunās infrastruktūras iespējas.

                  (19)

                  Ekonomikas un sabiedrības digitālajā pārveidē joprojām ir sarežģījumi, piekļuve ātrdarbīgiem platjoslas tīkliem ir neliela, un digitālās prasmes – krietni zem Savienības vidējā līmeņa. Grieķijai jāinvestē it īpaši informācijas un komunikāciju tehnoloģijā, arī tālab, lai kompensētu ieguldījumu kritumu krīzes laikā. Nepietiekami ātrdarbīgs platjoslas pieslēgums rada lielus sarežģījumus dinamiskiem, uz eksportu orientētiem uzņēmumiem. Ieguldījumi inovācijā un cilvēku prasmēs nav pietiekami, lai veicinātu ražīguma pieaugumu, un digitālo prasmju trūkums iedzīvotājiem kopumā traucē atrast darbu un kavē inovatīvu uzņēmumu attīstību.

                  (20)

                  Ir vajadzīgas atjaunotas pārdomātas specializācijas stratēģijas valsts un reģionālā līmenī, kā arī papildu pasākumi, lai novērstu visaktuālākās nepilnības pētniecības un inovācijas sistēmā, – tādējādi tiktu stimulēti uz tirgu vērstie ieguldījumi pētniecībā un izstrādē, kas joprojām ir zemi un negatīvi ietekmē Grieķijas izaugsmes potenciālu. Zinātniskās izcilības attīstību kavē publiskā sektora pētniecības un izstrādes zemā intensitāte, uz rezultātiem balstītas finansēšanas sistēmas trūkums un vāja saikne starp zinātni un uzņēmējdarbību. Lielāki ieguldījumi ir vajadzīgi arī tam, lai stimulētu tehnoloģiju attīstību, kas pašlaik ir vāja (tas atspoguļojas pavisam nelielā patentu skaitā salīdzinājumā ar citām dalībvalstīm), un pilnībā izmantotu jaunuzņēmumu un augošo uzņēmumu potenciālu.

                  (21)

                  Ir nepieciešami ieguldījumi situācijas uzlabošanai pilsētu nelabvēlīgajos rajonos, salās un kalnu apvidos, lai stātos pretim valsts fiziskā kapitāla un cilvēkkapitāla zudumam un kvalitātes kritumam ekonomikas krīzes laikā, turklāt tas ir transversāls jautājums. Īpaša īstermiņa līdz vidēja termiņa prioritāte ir nelabvēlīgo un/vai deindustrializēto teritoriju ilgtspējīga atjaunošana Atēnu-Pirejas un Saloniku konurbācijās un dažos galvenajos perifērijas centros. Starp ilgtermiņa prioritātēm ir ilgtspējīgas ražošanas attīstība, mobilitātes un drošības sistēmu modernizācija, energoefektivitāte un atjaunojamie energoresursi, vides aizsardzība un lielāka izturētspēja pret dabas radītiem riskiem un sociālekonomiskām krīzēm. Nepieciešama arī rīcība, kas orientēta uz sociālo iekļaušanu, migrantu integrāciju, prasmju apgūšanu bezdarba samazināšanas nolūkā un kultūras pasākumiem, kas palielinātu trūcīgo apgabalu pievilcību. Risinot šīs problēmas ar integrētu pilsētvides atjaunošanas stratēģiju palīdzību, rastos maksimālas izredzes sasniegt vislabākos rezultātus ekonomikas, sociālajā un vides jomā.

                  (22)

                  Savienības līdzekļu plānošana laikposmam no 2021. gada līdz 2027. gadam varētu palīdzēt novērst dažus no ieteikumos konstatētajiem trūkumiem, jo īpaši jomās, uz kurām attiecas 2019. gada ziņojuma par valsti D pielikums. Tas ļautu Grieķijai pēc iespējas labāk izmantot minētos līdzekļus konkrētajās nozarēs, ņemot vērā reģionālās atšķirības. Svarīgs priekšnoteikums šā ieguldījuma veiksmīgai īstenošanai ir tas, ka tiek uzlabotas administratīvās spējas pārvaldīt minētos līdzekļus.

                  (23)

                  Komisija 2019. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Grieķijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2019. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2019. gada stabilitātes programmu un 2019. gada valsts reformu programmu. Komisija ir ņēmusi vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Grieķijā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

                  (24)

                  Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi 2019. gada stabilitātes programmu, un saskaņā ar tās atzinumu (11) ir sagaidāms, ka Grieķija Stabilitātes un izaugsmes paktu būs ievērojusi.

                  (25)

                  Padome ir izskatījusi 2019. gada valsts reformu programmu un 2019. gada stabilitātes programmu, ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo novērtējumu. Padomes ieteikumi, kas sagatavoti saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1. un 2. ieteikumā. Minētie ieteikumi arī sekmē pirmo četru eurozonai adresēto ieteikumu īstenošanu,

            AR ŠO IESAKA Grieķijai 2019. un 2020. gadā rīkoties šādi:

         1.

            Panākt ilgtspējīgu ekonomikas atlabšanu un novērst pārmērīgo makroekonomikas nelīdzsvarotību, turpinot un pabeidzot reformas saskaņā ar pēcprogrammas saistībām, kuru uzņemšanās notika Eurogrupā 2018. gada 22. jūnijā.

         2.

            Ar ieguldījumiem saistīto ekonomikas politiku koncentrēt uz ilgtspējīgu transportu un loģistiku, vides aizsardzību, energoefektivitāti, atjaunojamo energoresursu un starpsavienojumu projektiem, digitālajām tehnoloģijām, pētniecību un izstrādi, izglītību, prasmēm, nodarbināmību, veselību un pilsētu teritoriju atjaunošanu, ņemot vērā reģionālās atšķirības un sociālās iekļaušanas vajadzības.

         Briselē, 2019. gada 9. jūlijā

               Padomes vārdā –

               priekšsēdētājs

            M. LINTILÄ

         (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

         (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

         (3)  OV C 136, 12.4.2019., 1. lpp.

         (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

         (5)  COM(2014) 494 final.

         (6)  Padomes Īstenošanas lēmums (ES) 2017/1226 (2017. gada 30. jūnijs), ar kuru groza Īstenošanas lēmumu (ES) 2016/544, ar ko apstiprina Grieķijas makroekonomikas korekciju programmu (2015/1411) (OV L 174, 7.7.2017., 22. lpp.).

         (7)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 472/2013 (2013. gada 21. maijs) par to eurozonas dalībvalstu ekonomiskās un budžeta uzraudzības pastiprināšanu, kurās ir vai kurām draud nopietnas finanšu stabilitātes grūtības (OV L 140, 27.5.2013., 1. lpp.).

         (8)  Cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un pagaidu pasākumus, kuru Komisija pārrēķina, izmantojot vispārpieņemtu metodoloģiju.

         (9)  Komisijas Īstenošanas lēmums (ES) 2018/1192 (2018. gada 11. jūlijs) par pastiprinātas uzraudzības aktivizēšanu Grieķijā (OV L 211, 22.8.2018., 1. lpp.).

         (10)  Komisijas Īstenošanas lēmums (ES) 2019/338 (2019. gada 20. februāris) par pastiprinātas uzraudzības pagarināšanu Grieķijā (OV L 60, 28.2.2019., 17. lpp.).

         (11)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


title: Padomes Ieteikums (2019. gada 9. jūlijs) par Spānijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Spānija 2019. gada stabilitātes programmu

text:
               5.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/48

      PADOMES IETEIKUMS
      (2019. gada 9. jūlijs)
      par Spānijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Spānija 2019. gada stabilitātes programmu
      (2019/C 301/09)
      EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
      ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
      ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
      ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
      ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
      ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
      ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
      tā kā:

                  (1)

                  Komisija 2018. gada 21. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2019. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Komisija 2018. gada 21. novembrī uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Spānija bija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu “Padomes ieteikums par eurozonas ekonomikas politiku”, kuru Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Ieteikumu par eurozonas ekonomikas politiku (3) (“2019. gada eurozonai adresētais ieteikums”), kurā izklāstīti pieci ieteikumi eurozonai (“ieteikumi eurozonai”), Padome pieņēma 2019. gada 9. aprīlī.

                  (2)

                  Ņemot vērā to, ka Spānija ir dalībvalsts, kuras valūta ir euro, un ka ekonomiskajā un monetārajā savienībā ekonomikas ir savstarpēji cieši saistītas, Spānijai būtu jānodrošina, ka tiek pilnībā un laikus īstenots 2019. gada eurozonai adresētais ieteikums, kurš atspoguļots turpmāk sniegtajā 1.–4. ieteikumā. Konkrēti, ražīguma uzlabošanas pasākumi palīdzēs īstenot pirmo ieteikumu eurozonai attiecībā uz ražīguma uzlabojumiem eurozonas ekonomikas līdzsvarošanai, neplānoto ieņēmumu izmantošana valsts parāda samazināšanai un ar ieguldījumiem saistītās ekonomikas politikas pievēršana konkrētām jomām palīdzēs īstenot otro ieteikumu eurozonai attiecībā uz rezervju atjaunošanu un atbalstu ieguldījumiem, un prasmju un nodarbināmības uzlabošanas pasākumi palīdzēs īstenot trešo ieteikumu eurozonai attiecībā uz darba tirgus darbību.

                  (3)

                  2019. gada ziņojums par Spāniju tika publicēts 2019. gada 27. februārī. Tajā tika izvērtēts, kā Spānijas īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2018. gada 13. jūlijā (4), turpmākie pasākumi, kas veikti pēc tai adresētajiem ieteikumiem, kuri pieņemti iepriekšējos gados, un Spānijas virzība uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā bija ietverts arī padziļināts pārskats, kurš veikts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu un kura rezultāti arī tika publicēti 2019. gada 27. februārī. No Komisijas veiktās analīzes secināms, ka Spānijā pastāv makroekonomikas nelīdzsvarotība. Joprojām pastāv neaizsargātība ar pārrobežu ietekmi – liels iekšējais un ārējais parāds gan valsts, gan privātajā sektorā un augsts bezdarbs, ko papildina vājais ražīguma pieaugums. Privātā sektora parāds turpina samazināties, taču joprojām ir izteikta nepieciešamība samazināt aizņemto līdzekļu īpatsvaru. Neraugoties uz to, ka turpinās stabils iekšzemes kopprodukta (IKP) pieaugums, vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP joprojām ir augsta. Bezdarba līmenis ir turpinājis strauji samazināties, taču joprojām ir ļoti augsts, un darba tirgū pastāv izteikta segmentācija starp terminētiem un beztermiņa darba līgumiem, un tā kavē straujāku darba ražīguma pieaugumu. No 2012. līdz 2015. gadam reformas bija radījušas spēcīgu impulsu, un politiskās situācijas attīstība pēdējā gada laikā palīdzēja vēl vienu gadu nodrošināt nelielu progresu iepriekšējo gadu valstij adresēto ieteikumu īstenošanā. Pašlaik labvēlīgais ekonomikas stāvoklis paver iespējas veikt atlikušās reformas, kas nepieciešamas, lai Spānijas ekonomika kļūtu noturīgāka un lai pieaugtu tās ražīgums.

                  (4)

                  Spānija savu 2019. gada valsts reformu programmu un 2019. gada stabilitātes programmu iesniedza 2019. gada 30. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

                  (5)

                  2019. gada stabilitātes programmā ziņots par darbībām, kas veiktas, lai īstenotu Spānijas Stabilitātes likumā noteiktos preventīvos un korektīvos instrumentus. Tomēr tajā nav plānots panākt šo instrumentu automātisku piemērošanu un pārskatīt Stabilitātes likuma izdevumu noteikumu, lai nostiprinātu tā ieguldījumu fiskālajā konsolidācijā, jo īpaši ekonomikas augšupejas laikā. Publiskā iepirkuma jomā ļoti svarīgi ir plašā mērogā īstenot 2017. gadā pieņemto Likumu par publiskā sektora līgumiem, lai uzlabotu publisko izdevumu efektivitāti, kā arī palīdzētu novērst neatbilstības. Īpaši svarīgi ir tas, lai jaunā pārvaldes struktūra, jo īpaši Neatkarīgais regulējuma un uzraudzības birojs, varētu faktiski pildīt tam uzticētos uzdevumus un lai drīzumā tiktu pieņemta visaptveroša valsts publiskā iepirkuma stratēģija, aktīvi iesaistot līgumslēdzējas iestādes un subjektus valsts, reģionu un vietējā līmenī. Visbeidzot, 2019. gadā ir paredzēts vairākkārt pārskatīt izdevumus, un pārskatīšanā pieņemto ieteikumu īstenošanai būtu jāpalīdz vairot publisko izdevumu efektivitāti.

                  (6)

                  Attiecīgie šai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus (“ESI fondi”) 2014.–2020. gada periodam. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013 (5) 23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas ir vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par minētā noteikuma izmantošanu Komisija ir sniegusi norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri ESI fondu efektivitāti saista ar pareizu ekonomikas pārvaldību.

                  (7)

                  Pēc savlaicīgas un noturīgas pārmērīgā deficīta novēršanas un pēc Padomes Lēmuma (ES) 2019/1001 (6), ar kuru atceļ pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru, Spānija ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā, un tai piemēro pārejas noteikumu par parādu. Tas paredz, ka vispārējās valdības bilance palielināsies no –2,5 % no IKP 2018. gadā līdz –2,0 % no IKP 2019. gadā un sasniegs līdzsvarotu budžetu 2022. gadā. Pamatojoties uz pārrēķināto strukturālo bilanci (7), vidēja termiņa budžeta mērķi – līdzsvarotu budžeta stāvokli strukturālā izteiksmē – 2019. gada stabilitātes programmas darbības laikā netiek plānots sasniegt. Saskaņā ar stabilitātes programmu sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP samazināsies no 97,1 % 2018. gadā līdz 95,8 % 2019. gadā, taču 2022. gadā kritīsies līdz 88,7 %. Minēto budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams. Riski, kas apdraud 2019. gada stabilitātes programmā noteikto fiskālo mērķu sasniegšanu, lielākoties attiecas uz ieņēmumu daļu, jo ir liela neskaidrība par ienesīgumu vai to, vai vairāki ieņēmumu pasākumi tiks pieņemti.

                  (8)

                  Padome 2018. gada 13. jūlijā ieteica Spānijai nodrošināt, ka valdības neto primāro izdevumu (8) nominālā pieauguma temps nepārsniedz 0,6 % pieaugumu 2019. gadā, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,65 % apmērā no IKP. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, pastāv risks 2019. gadā būtiski novirzīties no vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai ieteiktajām korekcijām.

                  (9)

                  Ņemot vērā Spānijas vispārējās valdības parāda attiecību pret IKP, kas pārsniedz Līgumā noteikto atsauces vērtību 60 % no IKP, un prognozēto pozitīvo izlaides starpību 2,0 % no IKP, nominālajiem valdības neto primārajiem izdevumiem 2020. gadā nevajadzētu palielināties, kas atbilst strukturālajai korekcijai 1,0 % apmērā no IKP, kura izriet no kopīgi pieņemtās korekcijas matricas prasībām saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu. Tajā pašā laikā ir pazīmes, kas liecina, ka ekonomikas neizmantotā jauda tiek novērtēta par zemu, ņemot vērā to, ka atbilstoši prognozēm inflācija 2019. un 2020. gadā nesasniegs 2 % un darba tirgū vēl būs palikusi neizmantota darbaspēka rezerve (augsts bezdarba līmenis un ļoti liels nebrīvprātīgas nepilnas slodzes darba, pagaidu līgumu un nodarbinātu personu nabadzības īpatsvars). Turklāt arī ticamības rīka rezultāti liecina par lielu nenoteiktību attiecībā uz izlaides starpības aplēsēm, kas balstās uz kopīgo metodiku. Pamatojoties uz iepriekš minēto, šķiet atbilstoša gada strukturālā korekcija 0,65 % apmērā no IKP, kas atbilst valdības neto primāro izdevumu maksimālajam pieauguma tempam 0,9 % apmērā. Saskaņā ar Komisijas 2019. gada pavasara prognozi nemainīgas politikas apstākļos pastāv risks 2020. gadā būtiski novirzīties no prasītās fiskālās korekcijas. Turklāt netiek prognozēts, ka Spānija 2019. un 2020. gadā izpildīs pārejas noteikumu par parādu. Kopumā Padome uzskata, ka, sākot ar 2019. gadu, būtu jāveic nepieciešamie pasākumi, lai ievērotu Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Būtu svarīgi jebkādus neplānotus ieņēmumus izmantot tam, lai vēl vairāk samazinātu vispārējās valdības parāda attiecību.

                  (10)

                  Nodarbinātības izaugsme Spānijā joprojām ir stabila. Bezdarbs turpina samazināties, bet tas joprojām krietni pārsniedz Savienības vidējo rādītāju, jo īpaši attiecībā uz jauniešiem un personām ar zemu kvalifikāciju. Nodarbinātībā un karjeras ilgumā vēl aizvien plaši izpaužas dzimumu nevienlīdzība. Tas ir neizmantots potenciāls, jo īpaši, ņemot vērā strauji novecojošo sabiedrību.

                  (11)

                  Lai gan terminēto līgumu īpatsvars pamazām sarūk, tie joprojām ir plaši izplatīti, arī tajās nozarēs, kurās sezonāla vai cikliska aktivitāte nav pārāk izteikta, – šādu līgumu īpatsvars ir viens no augstākajiem Eiropā, un tas var kavēt Spānijas izaugsmes potenciālu un sociālo kohēziju. Visbiežāk tos slēdz ar jauniešiem, personām ar zemu kvalifikāciju un trešo valstu valstspiederīgajiem – šim personu lokam nereti ir mazākas tiesības uz sociālajiem pabalstiem un augstāks nabadzības risks. Terminētie līgumi bieži vien ir pavisam īsi un ne darba ņēmējus, ne darba devējus īpaši nemotivē veikt ieguldījumus mācībās, bet tas savukārt kavē ražīguma pieaugumu. Pāreja no terminēta darba līguma uz pastāvīgu joprojām ir sarežģīta, un darbaspēka mobilitātei ceļā stājas šķēršļi, samazinot darba meklētāju iespējas un kavējot efektīvu darbaspēka sadali pa visu valsti.

                  (12)

                  Spānija ir pastiprinājusi atbalstu ilgtermiņa bezdarbniekiem, kuri 2018. gadā veidoja 6,4 % no ekonomiski aktīvajiem iedzīvotājiem. Jaunākās iniciatīvas tiecas uzlabot jauniešu nodarbināmību, izmantojot konsultācijas un profesionālo orientāciju, bet valsts nodarbinātības dienesti joprojām spēj apstrādāt tikai nelielu daļu no brīvajām darbvietām, un ir jādara vairāk, lai tos labāk izmantotu darba un prakses vietu meklēšanā. Proti, dažos reģionos ir vāja sadarbība ar darba devējiem, un tādu profilēšanas instrumentu izstrāde, kas darba devēju vajadzībām ļautu piemeklēt visatbilstošākos darba meklētājus, ir tikai sākuma stadijā. Valsts nodarbinātības dienestu un sociālo pakalpojumu partnerības attīstās, tomēr dažos reģionos sadarbība vēl ir ierobežota. Lielāki ieguldījumi mūsdienīgos valsts nodarbinātības dienestos kopā ar atbalstu darbaspēka mobilitātei varētu uzlabot darba ņēmēju nodarbināmību un pielāgošanās spējas un atvieglos darba tirgus pāreju, tādējādi Spānijā uzlabojot ražīgumu un iekļaujošu ilgtermiņa izaugsmi.

                  (13)

                  Rezultātus sāk dot centieni nostiprināt darba inspekcijas, lai cīnītos pret terminētu līgumu ļaunprātīgu izmantošanu, un nodarbinātības neto izaugsmē palielinās beztermiņa līgumu īpatsvars. Tomēr darba devēji turpina plaši izmantot īstermiņa līgumus. Līdzšinējie fakti liecina, ka daudzie darbvietu radīšanas stimuli ir devuši ierobežotus rezultātus kvalitatīvas nodarbinātības veicināšanā. Spānija uzsāka jaunu izvērtēšanu, lai vienkāršotu sistēmu, bet rezultāti vēl nav pieejami. Publiskajā sektorā visos pārvaldes līmeņos ir jāpaātrina darbā pieņemšanas konkursi, lai līdz darbā pieņemšanas konkursu beigām 2020. gadā samazinātu terminēto līgumu īpatsvaru līdz mērķrādītājam, kas ir 8 %. Trīspusēju sarunu sākšana gan ir vērtējama kā labs solis ceļā uz sociālo partneru lielāku iesaistīšanos politikas izstrādē, taču apspriešanās varētu būt dziļāka un savlaicīgāka.

                  (14)

                  Lai gan nabadzības un sociālās atstumtības apdraudēto iedzīvotāju īpatsvars, kā arī ienākumu nevienlīdzība samazinās, šie rādītāji joprojām pārsniedz Savienības vidējo vērtību. Pagaidu vai mazkvalificētiem darba ņēmējiem vai ārpus ES dzimušām personām ir augsts nodarbinātu personu nabadzības līmenis. Kaut gan bērnu nabadzības līmenis samazinās, tas joprojām ir ļoti augsts. Sociālo pārvedumu, kas nav pensijas, spēja samazināt nabadzību joprojām ir viena no zemākajām Savienībā, īpaši attiecībā uz bērniem. Spānijā mājsaimniecībām ar bērniem paredzētie sociālie izdevumi, izsakot tos kā daļu no IKP, ir vieni no zemākajiem Savienībā, un tie nav pietiekami mērķorientēti, kaut arī nesen tika nedaudz palielināts no ienākumiem atkarīgais bērna pabalsts. Neraugoties uz pozitīvu tendenci, joprojām nav ietverti visi cilvēki, kuri lielā vai vidējā mērā ir atkarīgi no sociālajiem maksājumiem. Valsts palīdzība bezdarbniekiem joprojām ir sadrumstalota, pastāv vairākas shēmas, kas ir vērstas uz dažādām darba meklētāju grupām. Nesen veiktie pasākumi, lai uzlabotu gados vecāku ilgtermiņa bezdarbnieku (vecumā no 52 gadiem) aptvērumu un aizsardzību, šai konkrētajai grupai var arī vājināt stimulus strādāt. Tikmēr reģionālajām minimālo ienākumu shēmām atkarībā no reģiona ir visai atšķirīgi piekļuves nosacījumi, aptvērums un piemērotība, un to ierobežotā pārvedamība starp reģioniem mazina stimulus darbaspēka mobilitātei. Rezultātā daudzi trūcīgie nesaņem atbalstu. Universālās sociālās kartes sistēmas ieviešana padarīs sociālo pabalstu sistēmu pārredzamāku un tādējādi ļaus tos ievirzīt mērķtiecīgāk. Lai gan, ekonomikai atveseļojoties, nabadzība turpina samazināties, situācija prasa ieguldījumus sociālās iekļaušanas politikā un sociālajā infrastruktūrā (piemēram, sociālajos mājokļos), lai izaugsme būtu iekļaujoša. Turklāt Spānija saskaras ar specifiskām teritoriālās kohēzijas problēmām, piemēram, akūtu depopulāciju un sabiedrības novecošanu noteiktos lauku apvidos. Darbības, kas veicina uzņēmējdarbību, digitalizāciju un sociālo ekonomiku, integrētu teritoriālās attīstības stratēģiju ietvaros var palīdzēt risināt minētās problēmas.

                  (15)

                  Krīzes laikā Spānijas pensiju sistēma palīdzēja saglabāt to vecāka gadagājuma cilvēku dzīves līmeni, kuri saskārās ar zemāku nabadzības risku. Prognozes 2018. gada ziņojumā par novecošanu un ziņojumā par pensiju pietiekamību norāda, ka 2011. un 2013. gada reformas ir palīdzējušas ilgtermiņā nodrošināt pensiju ilgtspējību un relatīvo pietiekamību. Tomēr, turpinot pensiju indeksēšanu atbilstoši inflācijai (kā nolemts 2018. un 2019. gadā) un atliekot ilgtspējības faktoru, būs nepieciešami kompensējoši pasākumi, lai nodrošinātu pensiju sistēmas ilgtspējību vidējā termiņā un ilgtermiņā. Turklāt būtu jārīkojas, lai risinātu galveno problēmu, kas saistīta ar pensionāru ienākumu pietiekamību nākotnē, viņu profesionālās karjeras ilgumu un pilnīgumu, ņemot vērā augsto bezdarba līmeni, un arī plaši izplatīto terminēto darba līgumu izmantošanu un nepilnas slodzes darbu.

                  (16)

                  Spānijas sniegumu inovācijas jomā un ražīguma pieaugumu kavē zemi ieguldījumi pētniecībā un izstrādē un prasmju neatbilstība. Pētniecības un izstrādes izdevumi uzņēmējdarbības sektorā Spānijā ir uz pusi mazāki nekā vidēji Savienībā, jo īpaši lielajos uzņēmumos, turklāt pastāv ievērojamas reģionālās atšķirības. Šīs atšķirības pastiprina zemais valsts pētniecības un izstrādes budžeta izpildes līmenis, kam ir tendence vēl samazināties, jo īpaši attiecībā uz aizdevumiem. Vēl viens būtisks šķērslis, kas kavē moderno tehnoloģiju izstrādāšanu un izmantošanu, ir prasmju trūkums un neatbilstība, īpaši mazajos un vidējos uzņēmumos. Nodarbinātība augsto tehnoloģiju nozarēs un zinātnesietilpīgos pakalpojumos daudzos Spānijas reģionos ir krietni zem Savienības vidējā līmeņa. Šobrīd gan tiek izstrādātas reģionālās inovācijas stratēģijas pārdomātai specializācijai un tiek racionalizēta valsts pētniecības un inovācijas politikas pārvaldība, taču politikas izstrāde, īstenošana un izvērtēšana valsts un reģionālajā līmenī joprojām tiek koordinēta vāji. Lai uzlabotu Spānijas sniegumu inovācijas jomā, ir vajadzīgi ievērojami ieguldījumi, kas sekmētu uzņēmējdarbību un jaunuzņēmumu darbību un palīdzētu tiem attīstīties, kā arī veicinātu visu uzņēmumu konkurētspēju un pielāgošanos – tostarp ar digitalizācijas palīdzību –, lai to darbībai būtu augstāka pievienotā vērtība un tie spētu plašāk iesaistīties starptautiskajos tirgos. Tam ir nepieciešams arī lielāks uzsvars uz publiskā un privātā sektora partnerībām, sadarbība starp augstskolām un uzņēmumiem un tehnoloģiju nodošana, jo īpaši mazajiem un vidējiem uzņēmumiem, nostiprināta pētniecības un inovācijas politikas pārvaldība visos pārvaldes līmeņos un pētniecības un izstrādes infrastruktūras un projektu ciešāka pielāgošana reģionālajām un valsts līmeņa inovācijas stratēģijām.

                  (17)

                  Lai gan situācija uzlabojas, izglītības priekšlaicīgas pamešanas rādītājs Spānijā joprojām ir ļoti augsts, turklāt pastāv ievērojamas reģionālās atšķirības. Būtu iespējams uzlabot izglītības rezultātus, kas dažādos reģionos ievērojami atšķiras. Abi faktori negatīvi ietekmē ražīguma pieauguma ilgtermiņa potenciālu. Centieni reformēt izglītības sistēmu ir apstājušies. Uzņēmumi ziņo par grūtībām atrast darbiniekus ar prasmēm, kas vajadzīgas inovācijai, jo īpaši informācijas un komunikācijas tehnoloģiju speciālistus. Spānija ir apstiprinājusi pasākumus, lai uzlabotu duālās profesionālās izglītības un apmācības sistēmu, kam varētu būt liela nozīme, nodrošinot inovācijai nepieciešamās prasmes un kvalifikācijas, bet izglītojamie šajā sistēmā reģistrējas visai pieticīgā tempā. Augstāko izglītību ieguvušo personu īpatsvars Spānijā pārsniedz Savienības vidējo, bet augstākās izglītības iestāžu absolventiem ir grūtības atrast piemērotu darbu. Jauno absolventu piekļuvi darba tirgum krietni varētu uzlabot cilvēkkapitāla attīstība visos izglītības un mācību līmeņos, tostarp augstākajā izglītībā un arodmācībās, un plašāka sadarbība starp izglītības un uzņēmējdarbības sektoru, lai mazinātu pašreizējo prasmju neatbilstību. Uzņēmumi tā varētu iegūt prasmes un kvalifikāciju, kas vajadzīga, lai uzlabotu to inovācijas spējas un pilnībā izmantotu digitalizācijas piedāvātās izaugsmes iespējas. Arī darbinieku pārkvalificēšana, apgūstot digitālās prasmes, ļautu Spānijas uzņēmumiem saglabāt konkurētspēju ekonomikā, kas kļūst arvien digitalizētāka. Visas šīs darbības palīdzētu mazināt reģionālās atšķirības.

                  (18)

                  Ierobežotais un sadrumstalotais regulējums Spānijā neļauj uzņēmumiem izmantot apjomradītus ietaupījumus un kavē ražīgumu. Svarīgs instruments, kas risina šos jautājumus, vēl aizvien ir Tirgus vienotības likums. Apņēmīgāk īstenojot minēto likumu un atceļot pakalpojumu ierobežojumus, jo īpaši attiecībā uz noteiktiem profesionāliem pakalpojumiem, kā būvinženieru, arhitektu un juridiskajiem pakalpojumiem, uzlabotos izaugsmes iespējas un konkurence. Tāpat kā citās jomās, kurās reformu izdošanās visvairāk ir atkarīga tieši no reģioniem, ciešāka un noturīga koordinācija starp valsts un reģionālajām iestādēm varētu uzlabot politikas iedarbīgumu šajā jomā.

                  (19)

                  Dzelzceļa kravu pārvadājumu savienojumi ir nepilnīgi, un integrācija ar Savienības elektroenerģijas un gāzes tirgiem ir ierobežota, – tas neļauj Spānijai pilnībā izmantot Savienības vienotā tirgus priekšrocības. Tāpēc Spānijai vēl būs jāiegulda elektroenerģijas starpsavienojumu veidošanā ar pārējo Savienību, lai līdz 2020. gadam sasniegtu mērķi – vismaz 10 % no uzstādītās elektroenerģijas ražošanas jaudas. Ieguldījumi ir vajadzīgi arī tam, lai dzelzceļu varētu vairāk izmantot kravu pārvadājumiem, tostarp izveidotu pārrobežu savienojumus ar Franciju un Portugāli un savienojumus ar ostām un loģistikas centriem.

                  (20)

                  Izteikta ieguldījumu nepietiekamība ir vērojama arī dabas resursu pārvaldības jomā, kurā jānodrošina ilgtspējīgākas attīstības modelis. Samazinot enerģijas patēriņu ēkās un attīstot viedos tīklus un atjaunojamo energoresursu elektroenerģijas uzglabāšanu, varētu uzlabot pieprasījuma pārvaldību. Būs vajadzīgi papildu centieni, lai veicinātu ilgtspējīgu transportu un aprites ekonomiku. Daži Spānijas apvidi ir starp tām Eiropas teritorijām, kas ir visvairāk pakļautas klimata pārmaiņām; pašreizējie ūdens resursi ir noslogoti, un tiem būtu vajadzīgi papildu ieguldījumi infrastruktūrā, lai uzlabotu ūdens apsaimniekošanu, piemēram, nodrošinātu notekūdeņu attīrīšanu, novērstu noplūdes tīklos un ūdensapgādē. Lai gan pēdējos gados ir panākts stabils progress, Spānijai vēl ir jāizpilda dažas prasības, kas noteiktas Savienības ūdens jomas tiesību aktos. No progresa visu šo mērķu sasniegšanā ieguvēja būtu Spānijas vide, ekonomika un sabiedrība.

                  (21)

                  Visās jomās, kurās konstatēta ieguldījumu nepietiekamība, būtu jāņem vērā konkrētās reģionālās atšķirības attiecībā uz ieguldījumu vajadzībām. Raugoties pēc IKP uz vienu iedzīvotāju, teritoriālās atšķirības ir vidējas, taču tās joprojām ir plašākas nekā pirms krīzes, galvenokārt tāpēc, ka darbvietu likvidēšanai reģionos ir asimetriska ietekme. Visplašākās reģionālās atšķirības šobrīd parādās darba un sociālo rezultātu rādītājos, kuri lielākajā daļā Spānijas reģionu atpaliek no Savienības vidējā lieluma. Citi sociālekonomiskie rādītāji liecina par lielām teritoriālajām atšķirībām, piemēram, inovācijas, uzņēmējdarbības un konkurētspējas jomā. Ar ieguldījumiem saistītajā ekonomikas politikā būtu jāņem vērā reģionālās atšķirības attiecībā uz investīciju vajadzībām.

                  (22)

                  Savienības līdzekļu plānošana laikposmam no 2021. gada līdz 2027. gadam varētu palīdzēt novērst dažus no ieteikumos konstatētajiem trūkumiem, jo īpaši jomās, uz kurām attiecas 2019. gada ziņojuma par valsti D pielikums. Tas Spānijai ļautu apzinātajās nozarēs optimāli izmantot šos līdzekļus, ņemot vērā reģionālās atšķirības un īpašo situāciju Kanāriju salās, kas ir viens no tālākajiem reģioniem. Svarīgs priekšnoteikums šā ieguldījuma veiksmīgai īstenošanai ir tas, ka tiek uzlabotas valsts administratīvās spējas pārvaldīt minētos līdzekļus.

                  (23)

                  Komisija 2019. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Spānijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2019. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2019. gada stabilitātes programmu, 2019. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti Spānijai iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Komisija ir ņēmusi vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Spānijā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

                  (24)

                  Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2019. gada stabilitātes programmu, un tās atzinums (9) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

                  (25)

                  Padome ir izskatījusi 2019. gada valsts reformu programmu un 2019. gada stabilitātes programmu, ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu. Padomes ieteikumi, kas sniegti saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu, ir atspoguļoti turpmāk sniegtajā 1.–4. ieteikumā. Minētie ieteikumi arī sekmē 2019. gada eurozonai adresētā ieteikuma, jo īpaši pirmā, otrā un trešā ieteikuma eurozonai, īstenošanu. 1. ieteikumā minētā fiskālā politika cita starpā sekmē ar lielo valdības parādu saistītās nelīdzsvarotības novēršanu,

            AR ŠO IESAKA Spānijai 2019. un 2020. gadā rīkoties šādi.

         1.

            Nodrošināt, ka valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps nepārsniedz 0,9 % pieaugumu 2020. gadā, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,65 % apmērā no IKP. Veikt pasākumus, lai stiprinātu fiskālo sistēmu un publiskā iepirkuma sistēmu visos pārvaldes līmeņos. Saglabāt pensiju sistēmas ilgtspējību. Izmantot neplānotos ieņēmumus, lai straujāk samazinātu vispārējās valdības parāda attiecību.

         2.

            Nodrošināt, lai nodarbinātības un sociālie dienesti spētu sniegt efektīvu atbalstu. Veicināt pāreju uz beztermiņa līgumiem, tostarp vienkāršojot stimulu sistēmu darba devējiem. Uzlabot atbalstu ģimenēm, samazināt sadrumstalotību valsts bezdarbnieku atbalsta shēmā un novērst aptvēruma nepilnības reģionālajās minimālā ienākuma shēmās. Samazināt priekšlaicīgu mācību pārtraukšanu un uzlabot izglītības rezultātus, ņemot vērā reģionālās atšķirības. Palielināt sadarbību starp izglītības un uzņēmējdarbības sektoru, lai spētu labāk nodrošināt darba tirgū vajadzīgās prasmes un kvalifikācijas, jo īpaši informācijas un komunikācijas tehnoloģiju jomā.

         3.

            Ar ieguldījumiem saistīto ekonomikas politiku ievirzīt inovācijas, resursefektivitātes un energoefektivitātes veicināšanai, dzelzceļa kravu pārvadājumu infrastruktūras modernizēšanai un elektroenerģijas starpsavienojumu paplašināšanai ar pārējo Savienību, ņemot vērā atšķirības starp reģioniem. Uzlabot pētniecības un inovācijas atbalsta politikas efektivitāti.

         4.

            Turpināt īstenot likumu par tirgus vienotību, nodrošinot, ka noteikumi, kas reglamentē piekļuvi saimnieciskajai darbībai un tās veikšanu, jo īpaši attiecībā uz pakalpojumiem, visos pārvaldes līmeņos atbilst minētā likuma principiem, un uzlabojot sadarbību starp pārvaldes iestādēm.

         Briselē, 2019. gada 9. jūlijā

               Padomes vārdā –

               priekšsēdētājs

            M. LINTILÄ

         (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

         (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

         (3)  OV C 136, 12.4.2019., 1. lpp.

         (4)  OV C 320, 10.9.2018., 33. lpp.

         (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

         (6)  Padomes Lēmums (ES) 2019/1001 (2019. gada 14. jūnijs), ar ko atceļ Lēmumu 2009/417/EK par pārmērīgu budžeta deficītu Spānijā (OV L 163, 20.6.2019., 59. lpp.).

         (7)  Cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un pagaidu pasākumus, kuru Komisija pārrēķina, izmantojot vispārpieņemtu metodoloģiju.

         (8)  Valdības neto primāros izdevumus veido kopējie valdības izdevumi, izņemot procentu izdevumus, izdevumus saistībā ar Savienības programmām, kas ir pilnībā izlīdzināti ar ienākumiem no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas saistībā ar bezdarbnieku pabalstu izdevumiem. Valsts finansētā bruto pamatkapitāla veidošanas līmenis ir izlīdzināts četru gadu laikposmā. Ir ņemti vērā tiesību aktos paredzētie diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu jomā ir atskaitīti.

         (9)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.