title: Padomes Ieteikums ( 2011. gada 12. jūlijs ) par Portugāles 2011. gada valsts reformu programmu

text:
               22.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 216/1

         PADOMES IETEIKUMS
   (2011. gada 12. jūlijs)
   par Portugāles 2011. gada valsts reformu programmu
   2011/C 216/01
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam uzsākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kurai par pamatu ņemta ciešāka ekonomikas politikas koordinācija un kura pievērsīs uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā pieņēma Ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), bet 2010. gada 21. oktobrī – Lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (1), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Komisija 2011. gada 12. janvārī pieņēma pirmo Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot jaunu ekonomiskās pārvaldības ciklu ES un pirmo Eiropas ex-ante un integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas balstās uz stratēģiju “Eiropa 2020”.

               (4)

               Eiropadome 2011. gada 25. martā apstiprināja fiskālās konsolidācijas un strukturālu reformu prioritātes (saskaņā ar Padomes 2011. gada 15. februāra un 7. marta secinājumiem un atbilstīgi Komisijas Gada izaugsmes pētījumam). Tā uzsvēra, ka prioritāte jāpiešķir stabilam budžetam un fiskālās stabilitātes atjaunošanai, bezdarba samazināšanai, izmantojot darbaspēka tirgus reformas, un jauniem centieniem, lai stiprinātu izaugsmi. Tā aicināja dalībvalstis šīs prioritātes izvērst konkrētos pasākumos, ko paredzēts iekļaut to stabilitātes vai konverģences programmās un valsts reformu programmās.

               (5)

               Eiropadome 2011. gada 25. martā aicināja dalībvalstis, kuras piedalās paktā “Euro plus”, savlaicīgi nākt klajā ar savām saistībām, lai tās varētu ietvert minēto valstu stabilitātes vai konverģences programmās un valsts reformu programmās.

               (6)

               Portugāles valdība 2011. gada 23. martā iesniedza stabilitātes programmu 2011.–2014. gadam valsts parlamentā, kurš to noraidīja. Portugāles valdība 2011. gada 19. aprīlī iesniedza valsts reformu programmu. Ierosinātie makroekonomikas un fiskālie scenāriji un politikas ieteikumi 2011. gada 17. maijā tika pārņemti Saprašanās memorandā.

               (7)

               Padome 2011. gada 17. maijā pieņēma Īstemošanas lēmumu 2011/344/ES, lai Portugālei darītu pieejamu vidējā termiņa finanšu palīdzību trim gadiem no 2011. līdz 2014. gadam saskaņā ar Padomes Regulu (ES) Nr. 407/2010 (2010. gada 11. maijs), ar ko izveido Eiropas finanšu stabilizācijas mehānismu (2). Lēmumam pievienotajā Saprašanās memorandā, kas tika parakstīts tajā pašā dienā, un tā turpmākajos pielikumos ir izklāstīti ekonomikas politikas nosacījumi, uz kuru pamata tiek izmaksāta finanšu palīdzība.

               (8)

               Portugāles IKP 2010. gadā pieauga par 1,3 %. Vienlaikus ar spēcīgo eksporta pieaugumu šīs pozitīvās izaugsmes pamatā bija arī ārkārtēji faktori, kas stimulēja privāto patēriņu. Cenu un izmaksu attīstība nepārprotami bija nepietiekama, lai pietiekami ātri stimulētu konkurētspēju, kompensējot tās tekošā konta deficītu, kas 2010. gadā bija augsts – 10 % no IKP. Vispārējās ekonomikas vājuma un straujā bezdarba pieauguma (2010. gada beigās – 11,2 %) dēļ radās liels valsts deficīts, kas 2009. gadā pārsniedza 10 % no IKP un 2010. gadā – 9 %, kas ir palielinājums salīdzinājumā ar 3,5 % 2008. gadā. Nelabvēlīgās attīstības tendences valsts finanšu jomā saistībā ar ekonomikas izaugsmes vājajām perspektīvām nesen noveda pie uzticības samazināšanās un pieaugoša spiediena valsts obligāciju tirgos, radot bažas par tās valsts finanšu ilgtspēju. Pēc kredītreitingu aģentūru vairākkārt veiktā kredītreitingu samazinājuma Portugāles valsts obligācijām tā vairs nespēja sevi refinansēt ar tādām likmēm, kuras būtu ilgtermiņā savienojamas ar fiskālo ilgtspēju. Vienlaikus banku nozare, kas ir ļoti atkarīga no ārējā finansējuma, jo īpaši euro zonā, arvien vairāk zaudēja tirgus finansējumu.

               (9)

               Portugāle apņēmās īstenot ekonomikas un finanšu korekciju programmu nolūkā atjaunot uzticību tās valsts parādam un banku nozarei, kā arī lai atbalstītu izaugsmi un nodarbinātību. Programma paredz visaptverošu rīcību trīs virzienos: i) ticama un līdzsvarota fiskālās konsolidācijas stratēģija, ko atbalsta strukturāli fiskālie pasākumi un labāka fiskālā kontrole; ii) dziļas un laicīgas strukturālās reformas, tostarp darbaspēka un preču tirgū; un iii) pasākumi, lai aizsargātu finanšu nozari pret nekoordinētu aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšanu, izmantojot tirgus mehānismus ar papildnodrošinājumiem.

               (10)

               Komisija ir izvērtējusi valsts reformu programmu. Tā ir ņēmusi vērā ne tikai šīs programmas lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidei Portugālē, bet arī tās atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina ES vispārējā ekonomiskā pārvaldība, kas panākams, turpmākajos valstu lēmumos sniedzot ES līmeņa norādes. Šajā sakarā Komisija uzsver, ka steidzami jāīsteno plānotie pasākumi, lai izpildītu Īstenošanas lēmumu 2011/344/ES,

         AR ŠO IESAKA Portugālei:
   īstenot pasākumus, kā paredzēts Īstenošanas lēmumā 2011/344/ES un sīkāk norādīts 2011. gada 17. maija Saprašanās memorandā un tā turpmākajos papildinājumos.

      Briselē, 2011. gada 12. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  Saglabātas 2011. gadam ar Padomes Lēmumu 2011/308/ES (2011. gada 19. maijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (OV L 138, 26.5.2011., 56. lpp.).

      (2)  OV L 118, 12.5.2010., 1. lpp.


title: Padomes Ieteikums ( 2013. gada 21. marts ) attiecībā uz Komisijas atbrīvošanu no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (devītais EAF) darbību īstenošanu 2011. finanšu gadā

text:
               26.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 88/2

         PADOMES IETEIKUMS
   (2013. gada 21. marts)
   attiecībā uz Komisijas atbrīvošanu no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (devītais EAF) darbību īstenošanu 2011. finanšu gadā
   2013/C 88/02
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Partnerattiecību nolīgumu starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu grupas locekļiem, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses, kas parakstīts Kotonu 2000. gada 23. jūnijā (1) un grozīts ar Luksemburgā 2005. gada 25. jūnijā parakstīto nolīgumu (2),
   ņemot vērā Padomē sanākušo dalībvalstu valdību pārstāvju Iekšējo nolīgumu par Kopienas atbalsta finansēšanu un administrēšanu saskaņā ar Finanšu protokolu pie Partnerattiecību nolīguma starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstīm un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, kas parakstīts Kotonū (Beninā) 2000. gada 23. jūnijā, un finansiālas palīdzības piešķiršanu aizjūras zemēm un teritorijām, kam piemēro EK Līguma ceturto daļu (3) (“Iekšējais nolīgums”), ar ko izveido, cita starpā, devīto Eiropas Attīstības fondu (devītais EAF), un jo īpaši tā 32. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Finanšu regulu (2003. gada 27. marts), ko piemēro devītajam Eiropas Attīstības fondam (4), un jo īpaši tās 96. līdz 103. pantu,
   izskatījusi ieņēmumu un izdevumu pārskatu un bilanci saistībā ar devītā EAF darbībām laikposmā līdz 2011. gada 31. decembrim un Revīzijas palātas Gada pārskatu par darbībām, ko finansē no astotā, devītā un desmitā Eiropas Attīstības fonda (EAF) (5), attiecībā uz 2011. finanšu gadu kopā ar minētajā gada pārskatā iekļautajām Komisijas atbildēm,
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar Iekšējā nolīguma 32. panta 3. punktu Eiropas Parlaments pēc Padomes ieteikuma atbrīvo Komisiju no atbildības par devītā EAF finanšu pārvaldību.

               (2)

               Devītā EAF darbības 2011. finanšu gadā Komisija ir kopumā īstenojusi apmierinoši,

         AR ŠO IESAKA Eiropas Parlamentam atbrīvot Komisiju no atbildības par devītā EAF darbību īstenošanu 2011. finanšu gadā.

      Briselē, 2013. gada 21. martā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. HOGAN

      (1)  OV L 317, 15.12.2000., 3. lpp.

      (2)  OV L 287, 28.10.2005., 4. lpp.

      (3)  OV L 317, 15.12.2000., 355. lpp.

      (4)  OV L 83, 1.4.2003., 1. lpp.

      (5)  OV C 344, 12.11.2012., 243. lpp.


title: Komisijas Ieteikums ( 2009. gada 26. marts) par datu aizsardzības pamatnostādnēm Iekšējā tirgus informācijas sistēmai ( IMI) (izziņots ar dokumenta numuru C(2009) 2041) (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               18.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 100/12

      KOMISIJAS IETEIKUMS

   (2009. gada 26. marts)
   par datu aizsardzības pamatnostādnēm Iekšējā tirgus informācijas sistēmai (IMI)
   (izziņots ar dokumenta numuru C(2009) 2041)
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2009/329/EK)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 211. panta otro ievilkumu,
   apspriedusies ar Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāju,
   tā kā:

               (1)

               Ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Lēmumu 2004/387/EK par Viseiropas elektroniskās pārvaldības pakalpojumu savietojamības nodrošināšanu valsts pārvaldes iestādēm, uzņēmumiem un pilsoņiem (IDABC) (1) un jo īpaši tā 4. pantu paredz īstenot vispārējas intereses projektus, lai nodrošinātu lietderīgu, efektīvu un drošu informācijas apmaiņu starp valstu administrācijām visos atbilstīgajos līmeņos, kā arī starp šādām administrācijām un Kopienas iestādēm vai, vajadzības gadījumā, citām iestādēm.

               (2)

               2006. gada 17. martā dalībvalstu pārstāvji Iekšējā tirgus padomdevējā komitejā (2) apstiprināja vispārējo īstenošanas plānu attiecībā uz Iekšējā tirgus informācijas sistēmu, turpmāk – “IMI”, un tā izstrādi, kura mērķis ir uzlabot saziņu starp dalībvalstu administrācijām.

               (3)

               Pēc minētās apstiprināšanas Komisija nolēma par Iekšējā tirgus informācijas sistēmas finansēšanu un izveidošanu kā vispārējas intereses projektu un to ietvēra 2006. gada 14. augusta Lēmumā C(2006) 3606, 2007. gada 25. jūlija Lēmumā C(2007) 3514 un 2008. gada 14. maija Lēmumā C(2008) 1881.

               (4)

                  IMI mērķis ir sniegt atbalstu attiecīgajiem Kopienas tiesību aktiem, ar kuriem paredz apmainīties ar informāciju starp dalībvalstu administrācijām, tostarp Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīvai 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu (3) un Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīvai 2006/123/EK par pakalpojumiem iekšējā tirgū (4).

               (5)

               Informācijas apmaiņa elektroniskā veidā starp dalībvalstīm un starp dalībvalstīm un Komisiju jāveic saskaņā ar tiem noteikumiem par personas datu aizsardzību, kuri ietverti Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvā 95/46/EK par personu datu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (5) un Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. decembra Regulā (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti (6).

               (6)

               Tiesības uz datu aizsardzību ir iekļautas Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, jo īpaši tās 8. pantā. Ar tādām informācijas sistēmām kā IMI jānodrošina, ka dažādie pienākumi un saistības, kuras pilda Komisija un dalībvalstis attiecībā uz noteikumiem par datu aizsardzību, ir skaidri un ka datu subjektu rīcībā ir vienkārši un viegli pieejami mehānismi, lai tie varētu izmantot savas tiesības.

               (7)

               Komisijas 2007. gada 12. decembra Lēmumā 2008/49/EK par Iekšējā tirgus informācijas sistēmas (IMI) īstenošanu attiecībā uz personas datu aizsardzību (7) noteiktas IMI iesaistīto pušu un IMI lietotāju funkcijas, tiesības un pienākumi. Šajā Komisijas lēmumā ņemts vērā saskaņā ar 29. pantu izveidotās darba grupas atzinums (8).

               (8)

               Pēc minētā lēmuma pieņemšanas Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājs (EDPS) pieņēma atzinumu (9), kurā aicināja pieņemt juridisku instrumentu, vēlams, Padomes un Parlamenta regulu, ņemot vērā to, ka IMI darbības joma pakāpeniski paplašināsies, pievienojoties iekšējā tirgus likumdošanas papildu jomām, tādējādi sistēma kļūs sarežģītāka, aizvien palielināsies iesaistīto iestāžu skaits un datu apmaiņas apjoms. Vairākās sanāksmēs un vēstuļu apmaiņas veidā starp EDPS un Komisijas dienestiem (10) vienojās ievērot pakāpenisku pieeju, tādējādi sākumā pieņemtu datu aizsardzības pamatnostādnes, kuras jāizstrādā ciešā sadarbībā ar EDPS.

               (9)

               Minētās pamatnostādnes papildina Lēmumu 2008/49/EK, un tajās ņemti vērā ieteikumi, kurus sniegusi gan darba grupa, kas izveidota saskaņā ar 29. pantu, gan EDPS,

         AR ŠO DALĪBVALSTĪM IESAKA:

               1.

               Veikt pasākumus, lai nodrošinātu, ka IMI iesaistītās puses un lietotāji īsteno pielikumā noteiktās pamatnostādnes.

               2.

               Rosināt IMI valstu koordinatorus sazināties ar valsts datu aizsardzības iestādēm, lai saņemtu norādes un palīdzību par labāko veidu, kā īstenot minētās pamatnostādnes saskaņā ar valsts tiesību aktiem.

               3.

               Sniegt atsauksmes Eiropas Komisijai par pielikumā ietverto pamatnostādņu īstenošanu ne vēlāk kā deviņus mēnešus pēc šā ieteikuma pieņemšanas, izmantojot IMI valsts koordinatoru atbalstu. Eiropas Komisija minētās atsauksmes ņems vērā ziņojumā, ko tā izstrādās ne vēlāk kā gadu pēc šā ieteikuma pieņemšanas un kurā tā novērtēs datu aizsardzības situāciju IMI sistēmā, kā arī visu turpmāko pasākumu saturu un termiņu, tostarp juridiska instrumenta iespējamu pieņemšanu.

      Briselē, 2009. gada 26. martā.

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Charlie McCREEVY

      (1)  OV L 144, 30.4.2004., 62. lpp.

      (2)  Izveidota ar Komisijas Lēmumu 93/72/EEK (OV L 26, 3.2.1993., 18. lpp.).

      (3)  OV L 255, 30.9.2005., 22. lpp.

      (4)  OV L 376, 27.12.2006., 36. lpp.

      (5)  OV L 281, 23.11.1995., 31. lpp.

      (6)  OV L 8, 12.1.2001., 1. lpp.

      (7)  OV L 13, 16.1.2008., 18. lpp.

      (8)  Atzinums 01911/07/EN, WP 140.

      (9)  Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāja atzinums par Komisijas 2007. gada 12. decembra Lēmumu 2008/49/EK par Iekšējā tirgus informācijas sistēmas (IMI) īstenošanu attiecībā uz personas datu aizsardzību (OV C 270, 25.10.2008., 1. lpp.).

      (10)  http://www.edps.europa.eu/EDPSWEB/edps/site/mySite/pid/87

      PIELIKUMS

         PAMATNOSTĀDNES DATU AIZSARDZĪBAS NOTEIKUMU IEVĒROŠANAI IMI

      1.   IMI - ADMINISTRATĪVĀS SADARBĪBAS INSTRUMENTS

         IMI ir tīmekļa lietojumprogramma, ko izstrādājusi Eiropas Komisija sadarbībā ar dalībvalstīm. Tās galvenais mērķis ir palīdzēt dalībvalstīm praksē īstenot ES tiesību aktus, kuros paredzēts sniegt abpusēju palīdzību un veikt administratīvu sadarbību. IMI nav datu bāze informācijas glabāšanai ilgtermiņā, bet gan centralizēts mehānisms, lai EEZ dalībvalstu valsts administrācijām sniegtu iespēju apmainīties ar informāciju, glabājot datus tikai noteiktu laikposmu.

         IMI pieteikšanās lappuse

      Patlaban IMI atbalsta informācijas apmaiņu saskaņā ar Profesionālo kvalifikāciju direktīvu, un no 2009. gada beigām tā arī atbalstīs informācijas apmaiņu saskaņā ar Pakalpojumu direktīvu. Turpmāk, iespējams, tā atbalstīs informācijas apmaiņu arī iekšējā tirgus likumdošanas papildu jomās. Likumdošanas jomu atjaunināts saraksts būs pieejams Lēmuma 2008/49/EK pielikumā jebkurā laikā. Šajā pielikumā laiku pa laikam izdarīs izmaiņas. IMI nedrīkst izmantot informācijas apmaiņai tādās likumdošanas jomās, kuras nav īpaši norādītas šajā pielikumā.

         Ekrānuzņēmums, kurā var meklēt par profesionālo kvalifikāciju pārbaudi atbildīgās kompetentās iestādes

      Lai iekšējais tirgus darbotos pareizi, ir būtiski nodrošināt sadarbību starp valstu administrācijām. Ja administratīvās sadarbības jomā nav ieviesti praktiski pasākumi, Eiropas iedzīvotāji nevar pilnvērtīgi izmantot iekšējā tirgus pamattiesības, proti, veikt uzņēmējdarbību citā dalībvalstī vai sniegt pakalpojumus pārrobežu mērogā.

         Daži piemēri

      Berlīnē dzīvojoša vācu ārste apprecas ar francūzi un nolemj sākt jaunu dzīvi Parīzē. Vācu ārste Francijā vēlas strādāt savā profesijā un tādēļ iesniedz sertifikātus un diplomus Francijas Ārstu apvienībā. Darbiniekam, kas izskata šādus dokumentus, rodas šaubas par viena diploma autentiskumu, un tādēļ tiek izmantota IMI sistēma, lai pārbaudītu datus Berlīnes attiecīgajā kompetentajā iestādē.
      Franču rūpnieciskais tīrīšanas uzņēmums, kas darbojas Francijā, sniedz tīrīšanas pakalpojumus arī aiz savas valsts robežas, proti, Katalonijā (Spānijā). Spāņu nevalstiska organizācija iesniedz sūdzību Katalonijas reģiona vides dienestā, apgalvojot, ka franču uzņēmuma darbinieki nav atbilstīgi kvalificēti, lai rīkotos ar konkrētām tīrīšanas vielām. Katalonijas kompetentā iestāde izmanto IMI, lai uzzinātu, vai minētais tīrīšanas uzņēmums Francijā darbojas legāli.
      Administratīvā sadarbība ES nav vienkāršs uzdevums. Jāsaskaras ar tādiem šķēršļiem kā valodu barjera (ES ir 23 oficiālās valodas), administratīvo procedūru trūkums pārrobežu sadarbībai, dažādas administratīvās struktūras un kultūras, kā arī nav skaidri noteikti sadarbības partneri citās dalībvalstīs.
      Lai arī dalībvalstu pienākums ir nodrošināt, ka iekšējā tirgus tiesību akti to teritorijā darbotos efektīvi, Komisija uzskata, ka dalībvalstīm vajadzīgi instrumenti, lai tās strādātu kopā. IMI ir izveidota, ņemot vērā minēto vajadzību: identificēt atbilstīgo kompetento iestādi citā dalībvalstī (meklēšanas funkcija), pārvaldīt informācijas apmaiņu, izmantojot vienkāršas un vienotas procedūras, kā arī novērst valodas barjeras, izmantojot iepriekš definētus un iepriekš pārtulkotus jautājumu kopumus.

         Ekrānuzņēmumi, kuros atveidoti jautājumi to divu kompetento iestāžu valodās, kuras iesaistītas informācijas apmaiņā

      2.   MINĒTO PAMATNOSTĀDŅU DARBĪBAS JOMA UN MĒRĶIS

         IMI lietotāji ir eksperti attiecīgajā kompetences jomā, kas attiecas, piemēram, uz noteikumiem par profesiju vai spēkā esošajiem noteikumiem par pakalpojumu sniegšanu. Tomēr viņi nav datu aizsardzības eksperti un tādēļ, iespējams, ne vienmēr ir pietiekami informēti par datu aizsardzības prasībām, kas noteiktas valsts tiesību aktos par datu aizsardzību.
      Tādēļ ir ieteicams IMI lietotājiem sniegt pamatnostādnes, kurās IMI darbība ir izskaidrota no datu aizsardzības perspektīvas, kā arī norādīti sistēmā integrētie aizsargpasākumi un iespējamie ar tās lietošanu saistītie riski (1).
      Šīs pamatnostādnes nav paredzētas kā visaptverošs ar datu aizsardzību saistīto visu jautājumu pārskats attiecībā uz IMI, bet gan lietotājam draudzīgs paskaidrojums, atbilstības nodrošināšanas sistēma, kura ir saprotama visiem IMI lietotājiem. Vajadzības gadījumā IMI lietotāji var vienmēr iegūt turpmākas norādes un palīdzību no datu aizsardzības iestādēm attiecīgajā dalībvalstī. Šādu iestāžu saraksts ar kontaktinformāciju un tīmekļa vietnēm atrodams vietnē:
      http://ec.europa.eu/justice_home/fsj/privacy/nationalcomm/index_en.htm
      3.   DATU AIZSARDZĪBAI DRAUDZĪGA VIDE

         IMI ir izstrādāta, ievērojot tiesību aktos par datu aizsardzību noteiktās prasības, un tai ir datu aizsardzībai draudzīga koncepcija.

         IMI lietotāji var būt droši, ka IMI ir uzticama lietojumprogrammatūra no datu aizsardzības viedokļa, ko viegli apliecina daži vienkārši piemēri.

                  a)

                     IMI lieto tikai kompetentās iestādes Eiropas Ekonomiskās Zonas teritorijā (ES dalībvalstīs un Norvēģijā, Īslandē, kā arī Lihtenšteinā), un personas dati netiek pārsūtīti ārpus EEZ.

                  b)

                  Eiropas Komisijai un IMI koordinatoriem (2) nav pieejas profesionāļu vai pakalpojumu sniedzēju personas datiem, ar kuriem apmainās sistēmā.

                  c)

                  Pakalpojumu sniedzēja personas datiem var piekļūt tikai informācijas pieprasījumā iesaistītās kompetentās iestādes (3). Turklāt aizsardzība ir nodrošināta tiktāl, ka pieprasījuma saņēmējam nav pieejas pakalpojumu sniedzēja personīgajai informācijai, kamēr saņēmējs to nav oficiāli akceptējis.

                     Pieprasījuma piemērs, pirms saņēmējs to ir akceptējis

                  d)

                  Visus personas datus, kas attiecas uz pieprasījumiem, automātiski dzēš no sistēmas sešus mēnešus pēc pieprasījuma slēgšanas vai agrāk, ja to pieprasa iesaistītās kompetentās iestādes (sīkākai informācijai sk. 12. nodaļu par datu saglabāšanas periodu).

            4.   KAS IR KAS IMI? KOPĪGU DATU APSTRĀDES TIESĪBU PIEŠĶIRŠANA

         IMI ir kopīgu apstrādes operāciju un kopīgu pārbaudes tiesību nepārprotams piemērs. Piemēram, lai arī ar personas datiem apmainās tikai dalībvalstu kompetentās iestādes, šādu datu glabāšana uz serveriem ir Eiropas Komisijas pienākums. Lai gan Eiropas Komisija nedrīkst apskatīt personu datus, tieši sistēmas operators ir tas, kas fiziski veic datu izdzēšanu un labojumus.
      Konkrētāk, un tā kā Komisijai un dalībvalstīm ir piešķirti dažādi pienākumi:

                  a)

                  katra kompetentā iestāde un katrs IMI koordinators veic datu apstrādi saistībā ar savām datu apstrādes darbībām;

                  b)

                  Komisija nav sistēmas lietotāja, bet gan tās operatore, kura, pirmkārt, ir atbildīga par sistēmas uzturēšanu un drošību (4);

                  c)

                     IMI iesaistītās puses ir atbildīgas saistībā ar paziņojumu sniegšanu, piekļuves tiesībām, iebildumiem un labojumiem.

            Kopīgo datu apstrādes tiesību piešķiršanas gadījumos, kā tas ir IMI, šķiet, ka no atbilstības viedokļa visefektīvākais ir iestrādāt datu aizsardzību sistēmā pašā sākumā (sk. iedaļu “Darba turpināšana” 13. nodaļā: “Sadarbība ar datu aizsardzības iestādēm un EDPS”) un noteikt atbilstības nodrošināšanas sistēmu, kā paredzēts šajās pamatnostādnēs. Atbilstības nodrošināšana saskaņā ar sistēmu ir visu IMI iesaistīto pušu un lietotāju pienākums.
      5.   IMI IESAISTĪTĀS PUSES UN LIETOTĀJI

         IMI koordinatori pārbauda visas iesaistītās puses, kuras lieto IMI. Iesaistītās puses un lietotāji, kā arī to funkcijas, tiesības un pienākumi sīkāk ir aprakstīti Lēmuma 2008/49/EK 6.–12. pantā. Tādēļ šajās pamatnostādnēs tas nav jāatkārto.
      Ir svarīgi apzināties, ka IMI ir ļoti elastīga sistēma, kurā dalībvalstis var noteikt pienākumus un funkcijas kompetentajām iestādēm un koordinatoriem daudzos dažādos veidos, lai pielāgotos īpašai pārvaldes struktūrai un lai administratīvā sadarbība ietvertu likumdošanas jomas.
      Ir arī svarīgi ņemt vērā to, ka IMI lietotāji dalībvalstīs ir atbildīgi par daudzām citām datu apstrādes darbībām. Prasības par datu aizsardzības ievērošanu IMI nedrīkst būt nepamatoti sarežģītas vai nedrīkst radīt pārmērīgu administratīvo slogu. Tām arī nav jābūt sistēmai, kas piemērota visiem.
      Vairumā gadījumu kompetentajām iestādēm vienkārši jāveic datu apstrādes darbības IMI sistēmā saskaņā ar tādiem pašiem noteikumiem un labu praksi, kāda tiem parasti jāievēro kā datu apstrādātājiem saskaņā ar pašu īpašajām vajadzībām un attiecīgajā dalībvalstī spēkā esošajiem tiesību aktiem datu aizsardzības jomā.
      Tiem jāizmanto arī priekšrocības, ko IMI sistēmā sniedz datu aizsardzībai draudzīga vide. Piemēram, kompetentās iestādes tiek aicinātas pieprasīt, lai informācijas apmaiņā sniegtos personas datus dzēstu no IMI, pirms ir beidzies sešu mēnešu datu glabāšanas laikposms, ja tām vairs nav vajadzīgs uzturēt informācijas apmaiņu IMI.
      6.   JURIDISKAIS PAMATOJUMS PERSONAS DATU APMAIŅAI IMI SISTĒMĀ
      Komisija ir pieņēmusi Lēmumu 2008/49/EK, kurā noteiktas IMI iesaistīto pušu un lietotāju funkcijas, tiesības un pienākumi attiecībā uz IMI īstenošanu personas datu aizsardzības jomā.
      Ne visa informācija, ar kuru apmainās IMI sistēmā, ir personas dati. Piemēram, informācijas apmaiņā sniegtie dati var attiekties uz juridiskām personām (5) vai jautājums un atbilde var neattiekties uz nevienu no attiecīgajām personām (piem., vispārīgs jautājums par to, vai attiecīgajā dalībvalstī konkrētu profesiju reglamentē tiesību akti).
      Tomēr daudzos gadījumos informācijas apmaiņa attiecas tieši uz fiziskām personām, un tādēļ jābūt juridiskam pamatojumam, lai apstrādātu personas datus. IMI bieži vien izmanto datu subjekta interesēs. Tomēr arī tad, ja informācijas apmaiņu ne vienmēr veic datu subjekta interesēs, ar to var apmainīties, kompetentajām iestādēm izmantojot IMI, ja šādai datu apmaiņai ir īpašs juridiskais pamats.
      Direktīvas 95/46/EK 7. pantā sniegts juridiskais pamats personas datu apstrādei. Minētajā direktīvā vissvarīgākais datu apmaiņai IMI ir 7. panta c) punkts un 7. panta e) punkts.
      I)   Juridisku saistību izpilde (7. panta c) punkts)
      Saskaņā ar vispārējo principu ES dalībvalstu pienākums ir sadarboties gan savstarpēji, gan ar Kopienas iestādēm. Administratīvās sadarbības pienākums ir precīzi un konkrēti formulēts Direktīvā 2005/36/EK (Direktīva par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu) un Direktīvā 2006/123/EK (Pakalpojumu direktīva).
      Profesionālo kvalifikāciju direktīvas 56. panta 1. un 2. punktā paredzēti šādi noteikumi:

         “1.   Uzņēmējas dalībvalsts un izcelsmes dalībvalsts kompetentās iestādes strādā ciešā sadarbībā un sniedz savstarpēju palīdzību, lai sekmētu šīs direktīvas piemērošanu. Tās nodrošina konfidencialitāti attiecībā uz informāciju, ar ko tās apmainās.
         2.   Uzņēmējas dalībvalsts un izcelsmes dalībvalsts kompetentās iestādes apmainās ar informāciju attiecībā uz īstenotajiem disciplinārajiem pasākumiem vai krimināltiesiskām sankcijām, vai jebkādiem citiem nopietniem, specifiskiem apstākļiem, kam varētu būt ietekme uz darbības veikšanu saskaņā ar šo direktīvu, šajā apmaiņā ievērojot personas datu aizsardzības noteikumus, kas paredzēti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 95/46/EK (1995. gada 24. oktobris) par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti un Eiropas Parlamenta (…) un Padomes Direktīvā 2002/58/EK (2002. gada 12. jūlijs) par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (Direktīva par privāto dzīvi un elektronisko komunikāciju) (OV L 201, 31.7.2002., 37. lpp.).”

      Pakalpojumu direktīvas 28. panta 1. un 6. punktā paredzēti šādi noteikumi:

         “1.   Dalībvalstis sniedz viena otrai savstarpēju palīdzību un veic pasākumus, lai efektīvi sadarbotos un nodrošinātu pakalpojumu sniedzēju un to sniegto pakalpojumu uzraudzību (…)
         6.   Dalībvalstis sniedz citu dalībvalstu vai Komisijas lūgto informāciju elektroniskā veidā un iespējami īsā laikā.”

      Pakalpojumu direktīvas 34. panta 1. punktā paredzēti šādi noteikumi:

         “1.   Komisija, sadarbojoties ar dalībvalstīm, izveido elektronisku sistēmu informācijas apmaiņai starp dalībvalstīm, ņemot vērā pašreizējās informācijas sistēmas.”

      II)   Apstrāde vajadzīga sabiedrības interesēs realizējama uzdevuma izpildei vai personas datu apstrādātājam piešķirto oficiālo pilnvaru izpildei (7. panta e) punkts).

         IMI iesaistītās puses un lietotāji veic uzdevumus sabiedrības interesēs vai veicot tiem piešķirtās oficiālās pilnvaras. Visus reģistrācijas pieteikumus IMI sistēmā pārbauda IMI koordinators pēc tam, kad ir pārliecinājies, ka attiecīgā kompetentā iestāde faktiski veic uzdevumus sabiedrības interesēs (piemēram, ārsti vai veterinārās iestādes nodrošina, ka to dalībnieki ievēro ētiskos vai sanitāros noteikumus) vai izpilda tiem piešķirtās oficiālās pilnvaras (piemēram, Izglītības ministrijas nodrošina, ka vidusskolas skolotājiem ir pareiza kvalifikācija).
      Pamatojoties uz iepriekšminēto, IMI sistēmu var izmantot, lai apmainītos ar personas datiem tādos nolūkos, kuri izklāstīti Profesionālo kvalifikāciju direktīvas un Pakalpojumu direktīvas noteikumos. IMI sistēmā nedrīkst apmainīties ar informāciju saistībā ar iekšējā tirgus likumdošanu citās jomās. Ja IMI darbības jomu kādā posmā paplašina, tajā ietverot likumdošanas papildus jomas, Lēmuma 2008/49/EK pielikumā pievieno atbilstīgu atsauci uz attiecīgajiem Kopienas tiesību aktiem.
      7.   PIEMĒROJAMIE TIESĪBU AKTI UN ATBILSTĪGA UZRAUDZĪBA
      Piemērojamie tiesību akti datu aizsardzības jomā ir atkarīgi no tā, kas ir IMI iesaistītās puses vai lietotāji. Piemēram, uz Eiropas Komisiju attiecas Datu aizsardzības regula (EK) Nr. 45/2001. Uz valsts mēroga lietotāju (piem., kompetento iestādi) attiecas valsts tiesību akti par datu aizsardzību, kuriem jāatbilst Direktīvas 95/46/EK (Datu aizsardzības direktīva) noteikumiem.
      Eiropas Savienībai ir stabila datu aizsardzības juridiskā sistēma, ko nodrošina ar minēto direktīvu un ar Regulu (EK) Nr. 45/2001 (6). Ar Datu aizsardzības direktīvu dalībvalstīm paredzēta zināma elastība. Tādēļ IMI valsts koordinatoriem iesaka par šīm pamatnostādnēm apspriesties ar datu aizsardzības iestādēm, piemēram, par informācijas saturu, kas jāsniedz fiziskām personām (par šo jautājumu sk. 9. nodaļu), vai par pienākumu paziņot par konkrētām datu apstrādes darbībām datu aizsardzības iestādēm.
      Direktīva 95/46/EK ir Iekšējā tirgus direktīva, kurai ir divkāršs mērķis. Valsts tiesību aktu saskaņošana datu aizsardzības jomā ir paredzēta, lai nodrošinātu augstu datu aizsardzības līmeni un lai aizsargātu fizisko personu pamattiesības, un tādējādi veicinātu brīvu personas datu plūsmu starp dalībvalstīm. Tādēļ valstu īpatnībām nevajadzētu praktiski vai būtiski ietekmēt IMI sistēmas lietošanu un informācijas apmaiņu, kas paredzēta citos Kopienas tiesību aktos.
      Viena no ES datu aizsardzības juridiskās sistēmas būtiskākajām iezīmēm ir tās uzraudzība, ko veic publiskas neatkarīgas datu aizsardzības iestādes. Tādējādi iedzīvotāji var iesniegt sūdzības šādās iestādēs, lai nekavējoties un nevēršoties tiesā atrisinātu problēmas, kas saistītas ar datu aizsardzību. Personas datu apstrādi valsts mērogā uzrauga valsts datu aizsardzības iestādes, un personas datu apstrādi, ko veic Eiropas iestādes, uzrauga Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītājs (EDPS). Tādēļ Eiropas Komisijas darbības uzrauga EDPS, un citu IMI lietotāju darbības uzrauga iesaistītās valsts datu aizsardzības iestādes. Lai iegūtu precīzāku informāciju par to, kā rīkoties ar sūdzībām vai datu subjektu pieprasījumiem, sk. 10. nodaļu par piekļuves tiesībām un tiesībām labot datus, kā arī 13. nodaļu par sadarbību ar datu aizsardzības iestādēm un EDPS.
      8.   DATU AIZSARDZĪBAS PRINCIPI, KO PIEMĒRO INFORMĀCIJAS APMAIŅAi
      Personas datu apstrādi saskaņā ar EK tiesību aktiem var veikt tikai noteiktos apstākļos (sk. 6. nodaļu: “Juridiskais pamatojums personas datu apmaiņai IMI sistēmā”) un saskaņā ar dažiem principiem, ko Datu aizsardzības direktīvā sauc par “principiem, kas attiecas uz datu kvalitāti” (sk. minētās direktīvas 6. pantu).
      Datu apstrādātājiem jāapkopo personas dati tikai likumīgos un īpašos nolūkos, un šādu informāciju tie nedrīkst apstrādāt nolūkos, kas nav saderīgi ar mērķiem, kuri noteikti datu apkopošanas laikā. Klasisks piemērs tam, ka informāciju apkopo neatbilstīgiem mērķiem, būtu gadījumā, ja kompetentā iestāde privātuzņēmumiem mārketinga nolūkos pārdod adreses datus, ko tā apkopojusi, lai izskatītu migrējošu profesionāļu lietu saskaņā ar Pakalpojumu direktīvu.
      Turklāt personas datu apstrādei apkopošanas nolūkos jābūt samērīgai (piemērotai, atbilstīgai un nav jābūt pārmērīgai), un datu apstrādātājam jāveic saprātīgi pasākumi, lai nodrošinātu, ka dati tiek nepārtraukti atjaunināti, un tiek dzēsti vai padarīti anonīmi, tiklīdz vairs nav vajadzīga datu subjekta identifikācija. Datu kvalitātes principi ir informācijas labas pārvaldības principi, jo laba informācijas sistēma nav tāda, kurā tiek uzglabāti datu gigabaiti bez īpaša iemesla un kura drīzumā noveco, un vairs nav uzticama. Labā elektroniskajā informācijas sistēmā jāapkopo tikai tādi dati, kas ir vajadzīgi iepriekš noteiktiem mērķiem, un šādi dati regulāri jāatjaunina, lai tiem varētu pilnībā uzticēties.
      Piemērojot šos datu kvalitātes principus IMI sistēmas darbībā, jāņem vērā šādi ieteikumi.

                  (1)

                     IMI lietošana jāparedz tikai piemērojamajos tiesību aktos izklāstītajiem mērķiem (piemēram, ja radušās pamatotas šaubas vai visu citu iemeslu dēļ, kuri izklāstīti piemērojamajos tiesību aktos). Tādēļ, lai arī sagaidāms, ka IMI kļūs par ierastu informācijas apmaiņas veidu starp kompetentajām iestādēm, ir nepārprotami skaidrs, ka IMI nav jālieto regulāri, lai veiktu migrējošu profesionāļu vai pakalpojumu sniedzēju iepriekšējas darbības pārbaudes.

                  (2)

                  Kompetentā iestāde, kura pieprasījusi informāciju, sniedz tikai tādus personas datus, kas ir vajadzīgi, lai kompetentā iestāde, kura sniedz atbildi, varētu nepārprotami identificēt attiecīgo personu vai atbildēt uz jautājumiem. Piemēram, ja migrējošo profesionāli var identificēt pēc vārda un reģistrācijas numura profesiju reģistrā, nav vajadzības norādīt arī tā personas identifikācijas numuru.

                  (3)

                     IMI sistēmas lietotājiem rūpīgi jāizvēlas jautājumi un nav jāprasa vairāk par vajadzīgo informācijas minimumu. Tas jādara ne tikai tādēļ, lai ievērotu datu kvalitātes principus, bet arī lai samazinātu administratīvo slogu. Pārredzamības nolūkos IMI tīmekļa vietnē ir publicēti iepriekš formulēti jautājumu kopumi (7).

                     Kas ir konfidenciāla informācija
                      (8)
                     ?

                  Tie ir tādi dati, kas atklāj rasi vai etnisko izcelsmi, politiskos uzskatus, reliģisko vai filozofisko pārliecību, dalību arodbiedrībās, kā arī uz veselību, seksuālo dzīvi, pārkāpumiem, sodāmību vai drošības pasākumiem attiecināmi dati. Dažas valstis par konfidenciālu var uzskatīt ar administratīvajām sankcijām vai spriedumiem saistītu informāciju.

                  (4)

                  Kompetentajām iestādēm jābūt īpaši piesardzīgām, ja informācijas apmaiņa attiecas uz konfidenciālu informāciju. Konfidenciālas informācijas apmaiņa ir iespējama vienīgi ļoti ierobežotos apstākļos. Vissvarīgākās prasības konfidenciālas informācijas apstrādei IMI ir šādas:

                              a)

                              Konfidenciālas informācijas apstrāde ir vajadzīga juridisku prasību pamatojumam, realizācijai vai aizstāvībai (sk. Datu aizsardzības direktīvas 8. panta 2. punkta e) apakšpunktu un attiecīgos valsts tiesību aktu noteikumus).
                              To var piemērot tādai informācijas apmaiņai IMI, kurā migrējošais profesionālis vai pakalpojumu sniedzējs pieprasa tiesības darboties savā profesijā vai veikt uzņēmējdarbību citā dalībvalstī. Visos gadījumos kompetentajām iestādēm rūpīgi jāizvērtē, vai konfidenciālas informācijas lietošana faktiski ir vajadzīga, lai piešķirtu pieprasītās tiesības.
                              Attiecībā uz konkrētu konfidenciālu informāciju, ar ko apmainās IMI sistēmā, dalībvalstis pieņēma īpašus noteikumus Profesionālo kvalifikāciju direktīvā un Pakalpojumu direktīvā.

                                          1)

                                          Profesionālo kvalifikāciju direktīvas 56. panta 2 punktā noteikts, ka “Uzņēmējas dalībvalsts un izcelsmes dalībvalsts kompetentās iestādes apmainās ar informāciju attiecībā uz īstenotajiem disciplinārajiem pasākumiem vai krimināltiesiskām sankcijām, vai jebkādiem citiem nopietniem, specifiskiem apstākļiem, kam varētu būt ietekme uz darbības veikšanu saskaņā ar šo direktīvu, šajā apmaiņā ievērojot personas datu aizsardzības noteikumus.”

                                          2)

                                          Pakalpojumu direktīvas 33. pantā paredzēti īpaši noteikumi par informācijas apmaiņu attiecībā uz migrējošā pakalpojumu sniedzēja labo reputāciju: “Dalībvalstis pēc citas dalībvalsts kompetentās iestādes lūguma saskaņā ar šo valstu tiesību aktiem sniedz informāciju par tādiem disciplināriem vai administratīviem pasākumiem vai kriminālām sankcijām un lēmumiem attiecībā uz maksātnespēju vai bankrotu.”

                              b)

                              Datu subjekts sniedz skaidri izteiktu piekrišanu. Ja administratīvā sadarbība ir datu subjekta interesēs, nav jābūt sarežģīti iegūt datu subjekta nepārprotamu piekrišanu personas datu apstrādei.

                  (5)

                  Jāievēro īpaša piesardzība attiecībā un informāciju par sodāmības reģistru, kuras precizitāte un atjauninātais statuss ir ļoti svarīgs. Tādēļ papildus tam, ka jāievēro citi principi, kas noteikti šajā ieteikumā (9) minētajā Datu aizsardzības direktīvā un regulā, šādas kategorijas informācija jāpieprasa tikai gadījumā, ja to paredz attiecīgie Kopienas tiesību akti, un īpašā gadījumā jāpieņem lēmums, kas ir tieši saistīts ar attiecīgo pieprasījumu. Citiem vārdiem sakot, datu apstrādei ir jābūt tieši saistītai ar profesionālās darbības izpildi vai pakalpojuma sniegšanu, un tā vajadzīga, lai pārbaudītu atbilstību attiecīgās direktīvas noteikumiem. IMI sistēmas lietotājiem vienmēr jāņem vērā, ka daudzos gadījumos lēmuma pieņemšanā nav vajadzīga informācija, kas jo īpaši attiecas uz migrējošā profesionāļa vai pakalpojumu sniedzēja sodāmību.
                  Faktiski IMI jautājumu kopumā ir tikai daži jautājumi, kuri attiecas uz sodāmību vai citu konfidenciālu informāciju (10) Izņemot šādus ierobežotos gadījumus, konfidenciālas informācijas apmaiņa jāveic tikai ārkārtas gadījumos, ja lietas konkrēti apstākļi ir tādi, kuros konfidenciālā informācija ir tieši saistīta ar attiecīgās darbības veikšanu un ir absolūti vajadzīga juridisko sūdzību pamatojumam.
                  Kompetentās iestādes nedrīkst lietot IMI sistēmu, lai veiktu regulāras pārbaudes par migrējošo profesionāļu sodāmību, jo tas neatbilstu mērķim, kādam izveidoja IMI. Jebkuriem pieprasījumiem par pārkāpumiem vai disciplinārajiem pasākumiem arī jāattiecas uz attiecīgo profesiju vai pakalpojumu, nevis uz jebkādiem citiem pārkāpumiem vai disciplinārajiem pasākumiem, ko migrējošais profesionālis ir izdarījis izcelsmes valstī. Piemēram, lai noteiktu, vai ārsts ir likumīgi reģistrējies un viņam ir laba reputācija ārstu apvienībā, kompetentajai iestādei, kas pieprasa informāciju, nav jāzina, vai ārsta pieredzē ir reģistrēti ceļu satiksmes noteikumu pārkāpumi, jo šāds pārkāpums neliegtu viņam strādāt ārsta profesijā izcelsmes valstī.

         Datu turpmāka apstrāde un glabāšana ārpus IMI sistēmas

         IMI sistēmas lietošana vienmēr būs saistīta ar informācijas sniegšanu citas apstrādes darbības nolūkā, ko veic attiecīgajā dalībvalstī (piemēram, lai izskatītu pieteikumu par pakalpojumu sniegšanu vai lai piešķirtu atļauju attiecīgās darbības veikšanai). Tādēļ ir normāli, ka kompetentās iestādes turpmāk apstrādās datus, kuri iegūti šādos nolūkos. Ja datus iegūst ar IMI starpniecību un turpmāk tos apstrādā ārpus sistēmas, aizvien jāpiemēro valsts tiesību akti par datu aizsardzību. Tādēļ jāpārliecinās, vai:

                  —

                  šāda turpmāka apstrāde ir saderīga ar IMI sistēmā veiktās datu apkopošanas un apmaiņas mērķiem,

                  —

                  šāda turpmāka datu apstrāde ir vajadzīga un samērīga (piemērota, atbilstīga un nav pārmērīga) ar sākotnējiem apkopošanas mērķiem IMI sistēmā,

                  —

                  ir veikti saprātīgi pasākumi, lai datus regulāri atjauninātu un izdzēstu, tiklīdz tie vairs nav vajadzīgi,

                  —

                  gadījumā, ja IMI datus nodod trešajai pusei, par šādu apstākli ir informēts datu subjekts, lai garantētu godīgu datu apstrādi, izņemot gadījumus, ja tas nav iespējams vai iesaista nesamērīgas pūles, vai ja informācijas atklāšana ir skaidri noteikta tiesību aktos (sk. Datu aizsardzības direktīvas 95/46/EK 11. panta 2 punktu). Ņemot vērā to, ka informācijas atklāšanu, iespējams, nosaka tikai vienas dalībvalsts tiesību akti, un par to nav zināms citur, Komisija iesaka pielikt pūles, lai šādu faktu darītu zināmu, ja minētā informācijas atklāšana ir skaidri paredzēta tiesību aktos.

            9.   INFORMĀCIJAS SNIEGŠANA DATU SUBJEKTIEM
      Viens no jebkuras datu aizsardzības sistēmas pamataspektiem ir tāds, ka datu apstrādātāji sniedz datu subjektiem informāciju par apstrādes darbībām, kuras viņi plāno veikt ar datu subjektu personas datiem.
      Datu aizsardzības direktīvas 10. pantā noteikts, ka vācot informāciju, datu subjektam vismaz sniedz informāciju par datu apstrādātāja identitāti, apstrādes mērķiem, datu saņēmēju vai datu saņēmēju kategorijām, vai atbildes uz jautājumiem ir obligātas un iespējamās sekas atbildes nesniegšanas gadījumā, kā arī par piekļuves tiesībām un tiesībām labot datus.
      Tādēļ, vācot personas datus no fiziskas personas, kompetentajai iestādei ir jāinformē datu subjekts par to, ka datus var ievadīt IMI, lai sazinātos ar citām valsts pārvaldēm pārējās dalībvalstīs gadījumā, ja datu subjekts iesniedz pieprasījumu, un, vajadzības gadījumā, datu subjekts jebkurai kompetentajai iestādei, kas ir iesaistīta pieprasījumā, var pieprasīt piekļūt apmaiņā iesaistītajiem datiem vai tos labot (par šo sīkāka informācija pieejama 10. nodaļā par piekļuves un datu labošanas tiesībām).
      Kā datu subjektiem paziņot šādu informāciju, ir katras kompetentās iestādes ziņā. Tā kā vairākums (ja ne visas) kompetento iestāžu veiks arī citas apstrādes darbības, kas nav informācijas apmaiņa IMI, veids, kā tās informēs fiziskās personas, vajadzības gadījumā būs tāds pats, kā sniedzot līdzīgu informāciju par citām apstrādes darbībām saskaņā ar valsts tiesību aktiem (piemēram, ar norādēm, sarakstē ar datu subjektiem un/vai tīmekļa vietnēs).

         Informācijas sniegšana Datu aizsardzības direktīvā

      Datu aizsardzības direktīvas 10. pantā norādīts saraksts ar obligāto informāciju, kas jāsniedz fiziskām personām, izņemot gadījumus, ja viņām šāda informācija jau ir pieejama:

                  a)

                  datu apstrādātāja vai apstrādātāju identitāte (kompetentā iestāde, kas vāc datus un līdzīgas iestādes citās dalībvalstīs);

                  b)

                  apstrādes mērķis (sadarbība ar citām iestādēm, kuras iesaistītas migrējošā profesionāļa vai pakalpojuma sniedzēja pieprasījumā);

                  c)

                  jebkura sīkāka informācija, ciktāl šī informācija ir vajadzīga, lai garantētu godīgu apstrādi, vai ja šādas turpmākas informācijas apstrāde ir noteikta valsts tiesību aktos:

                              1)

                              saņēmēji vai saņēmēju kategorijas;

                              2)

                              tiesības uz datu piekļuvi un tiesības labot datus, kas attiecas uz datu subjektiem, kā minētās tiesības var izmantot praksē un jebkādi izņēmumi no minētajām tiesībām saskaņā ar valsts tiesību aktiem;

                              3)

                              tiesības uz pārsūdzību (piemēram, pieeja tiesām un tiesības pieprasīt kompensāciju);

                              4)

                              uzglabāšanas un saglabāšanas periods;

                              5)

                              aizsardzības pasākumi;

                              6)

                              saites uz attiecīgiem dokumentiem un tīmekļa vietnēm, tostarp Komisijas IMI tīmekļa vietni.

            Datu aizsardzības direktīvā ir noteikti divi gadījumi, kad datu subjektiem sniedz informāciju: ja datus vāc tieši no viņiem un ja datus iegūst no kāda cita. Tomēr attiecībā uz pēdējo gadījumu direktīvas 11. pantā ir ietverts saprātīgs apsvērums, saskaņā ar kuru šādas informācijas sniegšana nav vajadzīga, ja tas radītu nesamērīgas pūles vai ja reģistrēšanu vai atklāšanu konkrēti nosaka attiecīgie valsts tiesību akti (piemēram, informācijas apmaiņa IMI), lai gan direktīvā noteikts, ka šādos gadījumos “dalībvalstis nodrošina atbilstošas garantijas”.
      Tāpēc kompetentajām iestādēm, iespējams, vajadzēs precizēt noteikumus, kuri attiecas uz informācijas sniegšanu datu subjektiem, pamatojoties uz viņu valsts datu aizsardzības tiesību aktiem, vajadzības gadījumā apspriežoties ar konkrētas valsts IMI koordinatoriem un datu aizsardzības iestādēm. Ieteicams izmantot dažādu līmeņu pieeju, sniedzot pamatinformāciju tās vākšanas brīdī (piemēram, pieteikuma veidlapas kompetentajām iestādēm), vienlaikus norādot, kur, vajadzības gadījumā, datu subjekti var saņemt sīkāku informāciju.
      Viens no efektīviem viediem, kā sniegt informāciju datu subjektiem otrajā daudz sīkākas informācijas līmenī, ir privātuma politikas vai personas datu aizsardzības paziņojumi tīmekļa vietnē.
      Ja kompetentās iestādes jau ir noteikušas minētos personas datu aizsardzības paziņojumus, minētie paziņojumi ir jāatjaunina vai jāpapildina, lai būtu konkrēta atsauce uz personas datu apmaiņu IMI. Ja tas nav paveikts, tad kompetentajām iestādēm jāpieņem lēmums, vai IMI izmantošana un savāktais personas datu apjoms pamato personas datu aizsardzības paziņojumu tiešsaitē.
      Gadījumos, kad IMI lietošana ir ļoti neregulāra, ir pietiekami informēt fiziskas personas par IMI tikai īsumā saistībā ar datu vākšanu un vajadzības gadījumā to darīt arī vēlāk. Šādos gadījumos, kad kompetentā iestāde datu subjektam neparedz personas datu aizsardzības paziņojumu, kompetentajai iestādei skaidri jānorāda, kur datu subjekts var saņemt sīkāku informāciju, piemēram, valsts IMI koordinatora tīmekļa vietnē un Komisijas IMI tīmekļa vietnē.
      Komisijas IMI tīmekļa vietnes (11) datu aizsardzības sadaļā ir Komisijas IMI konfidencialitātes paziņojums. Tajā ir arī papildinformācija datu subjektiem, kā vajadzības gadījumā izmantot savas tiesības un saņemt palīdzību no valsts kompetentajām iestādēm vai datu aizsardzības iestādēm:

         “Ja uzskatāt, ka jūsu personas dati ir IMI un jūs vēlētos tiem piekļūt, tos dzēst vai mainīt, jūs to varat izdarīt, sazinoties ar pārvaldi vai profesionālu iestādi, ar kuru esat sazinājušies iepriekš, vai jebkuru citu IMI lietotāju, kas ir saistīts ar minēto pieprasījumu. Ja neesat apmierināti ar saņemto atbildi, varat sazināties ar citu IMI lietotāju, kas saistīts ar pieprasījumu, iesniegt sūdzību datu aizsardzības iestādei par vienu no IMI lietotājiem, kas saistīts ar pieprasījumu, kas jums sniegs palīdzību bez maksas. Saraksts ar datu aizsardzības iestādēm ir pieejams šādā tīmekļa vietnē:
         http://ec.europa.eu/justice_home/fsj/privacy/nationalcomm/index_en.htm
         Lūdzu, ņemiet vērā to, ka dažos gadījumos valsts tiesību aktos var būt izņēmumi attiecībā uz jūsu piekļuves tiesībām jūsu personas datiem.”

      Ieteicams, ka nozīmīgi dalībnieki IMI, kas apstrādā daudz pieprasījumu, publicē to privātuma politikas nostādnes savā tīmekļa vietnē. Minētajās nostādnēs jānorāda saite uz Komisijas IMI tīmekļa vietnes datu aizsardzības sadaļu. Citas kompetentās iestādes, kuras apstrādā maz pieprasījumu, var norādīt saiti uz Komisijas IMI tīmekļa vietni.
      Valsts IMI koordinatoriem jāpalīdz kompetentajām iestādēm. Piemēram, palīdzēt izstrādāt privātuma politikas nostādnes, kuras valsts kompetentās iestādes var izmantot kā paraugu. Alternatīvi, valsts koordinators izstrādā un publicē internetā paziņojumu par personas datu aizsardzību valstī, un katra kompetentā iestāde var vienkārši norādīt saiti uz šo paziņojumu jautājumos, kas saistīti ar datu subjektiem (piemēram, pieteikumu veidlapās vai jebkuros citos dokumentos, ko sniedz datu subjektiem).

         EIROPAS KOMISIJAS KONFIDENCIALITĀTES PAZIŅOJUMS

         Iekšējā tirgus informācijas sistēma – IMI

      1.   IMI mērķis un dalībnieki

         IMI mērķis ir atvieglot administratīvo sadarbību un savstarpējo palīdzību dalībvalstu vidū, lai nodrošinātu iekšējā tirgus pareizu darbību un personu un pakalpojumu brīvu apriti. IMI paredzēta, kā rīks informācijas (tostarp konkrētiem personas datiem) apmaiņai starp EEZ dalībvalstu administrācijām.
      Minētais konfidencialitātes paziņojums attiecas uz IMI daļu, par kuru ir atbildīga Komisija, t.i., par pirmo lietotāju – valsts IMI koordinatoru – personas datu vākšanu, reģistrēšanu, glabāšanu un dzēšanu, kā arī par citu IMI lietotāju un fizisko personu, kas saistītas ar informācijas apmaiņu, datu glabāšanu un dzēšanu, bet ne datu vākšanu, labošanu vai pieprasīšanu. Tādējādi Komisija nav atbildīga par tām datu apstrādes darbībām, kur ir dalībvalstu kompetencē.
      2.   Kādi ir spēkā esošie tiesību akti?

      Visas apstrādes darbības, kas ir Eiropas Komisijas kompetencē, ir atrunātas Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 18. decembra Regulā (EK) Nr. 45/2001 par fizisku personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi Kopienas iestādēs un struktūrās un par šādu datu brīvu apriti.
      Saistībā ar personas datu aizsardzību piemēro arī Komisijas 2007. gada 12. decembra Lēmumu 2008/49/EK par Iekšējā tirgus sistēmas (IMI) īstenošanu.
      3.   Kurus datus IMI apstrādā Komisija?

      Komisija vāc vajadzīgo kontaktinformāciju par pirmajiem lietotājiem, – valsts IMI koordinatoriem –, proti, uzvārdu, darba tālruni, faksa numuru un e-pasta adresi. Minētie dati, kā arī to lietotāju dati, kuri ir pilnvarotie IMI koordinatori un darbojas kompetentās iestādes, tiek glabāti Komisijas serverī.
      Tehnisku iemeslu dēļ Komisijas serverī glabājas arī to personu dati, kuras ir iesaistītas informācijas apmaiņā.
      4.   Kāds ir datu apstrādes mērķis IMI?

      Lai IMI izveidotu un tā darbotos, valsts IMI koordinatoru kontaktinformācijai ir svarīga nozīme. Komisijai ir jābūt pieejai šādai informācijai, lai varētu efektīvi sadarboties ar dalībvalstīm IMI pārvaldības jautājumos.
      To cilvēku personas datus, par kuriem valstu iestādes apmainās ar informāciju, uzglabā noteiktu laiku. Šai ziņā IMI notiekošā datu apstrāde tiecas uzlabot un atvieglot sadarbību starp dalībvalstu kompetentajām iestādēm. Jāatceras, ka šī procesa pamatā ir Kopienas tiesību akti, kas nodrošina iekšējā tirgus pareizu darbību gadījumos, kad nepieciešama papildu informācija no citas dalībvalsts attiecībā uz pagaidu pārrobežu pakalpojumu sniegšanu vai pakalpojuma sniedzēja atrašanos citā dalībvalstī.
      5.   Kas var piekļūt šiem datiem?

      Saskaņā ar ierobežojumiem, kas noteikti 12. panta 7. punktā Lēmumā 2008/49/EK, Komisijas vietējie datu administratori var piekļūt valsts IMI koordinatoru vietējo datu administratoru personas datiem. Komisijas darbinieki nekādā ziņā nevar piekļūt tā cilvēka personas datiem, par kuru notiek informācijas apmaiņa.
      6.   Cik ilgi uzglabās jūsu datus?

      Kompetento iestāžu lietotāju un koordinatoru personas datus glabās tik ilgi, kamēr vien viņi būs IMI lietotāji.
      Visus personas datus, ar kuriem apmainās kompetentās iestādes un kurus apstrādā IMI, Komisija dzēsīs automātiski 6 mēnešus pēc tam, kad informācijas apmaiņa būs oficiāli slēgta. Statistisku iemeslu dēļ informācijas apmaiņa joprojām glabāsies IMI, taču personas dati būs anonimizēti. Īpašā informācijas apmaiņā iesaistītā kompetentā iestāde jebkurā brīdī pēc pieprasījuma slēgšanas var dot Komisijai rīkojumu dzēst konkrētus personas datus. Komisija izpildīs šādu pieprasījumu 10 darbdienās, ja tam piekritīs otra kompetentā iestāde.
      7.   Kādi drošības pasākumi darbojas pret neatļautu piekļuvi?

         IMI aizsargā dažādas tehniski izveidotas barjeras. Parastā paroļu sistēma, ko papildina ciparu kods (kā daudzās internetbanku sistēmās), nodrošina dažādus piekļuves līmeņus datu bāzei. Personas datiem IMI sistēmā var piekļūt tikai ierobežota grupa, kā aprakstīts iepriekš 5. punktā “Kas var piekļūt šiem datiem?” Sistēmu aizsargā arī īpašs, drošs interneta protokols (https).
      8.   Piekļuve jūsu personas datiem

      Jūsu kā valsts IMI koordinatora personas datiem var piekļūt, izmantojot 10. punktā norādīto kontaktadresi.
      9.   Papildu informācija

      Papildus šim konfidencialitātes paziņojumam spēkā ir arī “Svarīgs juridisks paziņojums” (http://europa.eu/geninfo/legal_notices_en.htm:
      Ja uzskatāt, ka jūsu personas dati ir IMI un jūs vēlētos tiem piekļūt, tos dzēst vai mainīt, jūs to varat izdarīt, sazinoties ar pārvaldi vai profesionālu iestādi, ar kuru esat sazinājušies iepriekš, vai jebkuru citu IMI lietotāju, kas ir saistīts ar minēto pieprasījumu. Ja neesat apmierināti ar saņemto atbildi, varat sazināties ar citu IMI lietotāju, kas saistīts ar pieprasījumu, iesniegt sūdzību datu aizsardzības iestādei par vienu no IMI lietotājiem, kas saistīts ar pieprasījumu, kas jums sniegs palīdzību bez maksas. Saraksts ar datu aizsardzības iestādēm ir pieejams šādā tīmekļa vietnē:
      http://ec.europa.eu/justice_home/fsj/privacy/nationalcomm/index_en.htm
      Lūdzu, ņemiet vērā to, ka dažos gadījumos valsts tiesību aktos var būt izņēmumi attiecībā uz jūsu piekļuves tiesībām jūsu personas datiem.
      10.   Kontakti

         IMI sistēmu pārvalda Eiropas Komisijas Iekšējā tirgus un pakalpojumu ģenerāldirektorāta E.3. nodaļa. Atbildīgā persona (datu kontrolieris) ir nodaļas vadītājs Nikolass Līpmans (Nicholas Leapman). IMI kontaktadrese ir šāda:

                     European Commission

                     Internal Market and Services Directorate General

                     B-1049 Brussels

                  markt-imi-dataprotection@ec.europa.eu

            Ja vēlaties iesniegt sūdzību pret datu apstrādes darbību, kas notikusi Komisijas pārziņā, varat sazināties ar Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāju:

                     European Data Protection Supervisor (EDPS)

                     Rue Wiertz 60 (MO 63)

                     B-1047 Brussels

                  Tel. +32 2 283 19 00

                  Fax: +32 2 283 19 50

                  edps@edps.europa.eu

            10.   PIEKĻUVES TIESĪBAS UN TIESĪBAS LABOT DATUS
      Pārskatāmība ir svarīgākais sadarbībā ar datu subjektu. Tā tiek panākta, pirmkārt, sniedzot viņam informāciju, kas apskatīta iepriekšējos punktos, un, otrkārt, garantējot viņam tiesības piekļūt saviem datiem un vajadzības gadījumā piešķirot tiesības minētos datus dzēst, labot vai bloķēt, ja tie nav pareizi vai ir nelikumīgi apstrādāti.
      Tā kā IMI sistēma ir sarežģīta, jo tajā ir daudz dalībnieku un lietotāju, kas iesaistīti vienotās apstrādes un kontroles darbībās, attiecībā uz datu subjektu ir vajadzīga tieša pieeja. Datu subjekti nepārzina vienoto apstrādes darbību tehnisko pusi vai IMI darbību, un viņiem tas nav jāzina.
      Tāpēc ir jāievieš skaidra un vienkārša pieeja: vispārējam noteikumam jābūt tādam, ka datu subjekts var izmantot savas piekļuves tiesības, datu tiesības labot datus un tiesības dzēst datus, vēršoties jebkurā kompetentajā iestādē, kas saistīta ar pieprasījumu. Izņēmumi ir jāpamato un par tiem jāvienojas datu subjektam un visām pārējām iesaistītajām pusēm. Neviena kompetentā iestāde nedrīkst atteikt piekļūt datiem, tos labot vai dzēst tāpēc, ka tā nav ievadījusi datus sistēmā vai ka datu subjektam jāsazinās ar citu kompetento iestādi. Kompetentā iestāde, saņemot pieprasījumu, to izskatīs un izpildīs vai atteiks saskaņā ar pieprasījuma pamatotību un noteikumiem savas valsts datu aizsardzības tiesību aktos. Vajadzības gadījumā pirms pieņemt lēmumu kompetentā iestāde var sazināties ar citu kompetento iestādi. Ja kompetentās iestādes nevar vienoties, tiek iesaistītas attiecīgās datu aizsardzības iestādes, lai vienošanās tiktu panākta laikus un efektīvā veidā.
      Ja datu subjekts nav apmierināts ar pieņemto lēmumu, viņš var vērsties pie citas kompetentās iestādes, kas iesaistīta informācijas apmaiņā, vai pēc saviem ieskatiem sazināties ar valsts datu aizsardzības iestādi, kas saistīta ar vienu no minētajām kompetentajām iestādēm. Piemēram, tās valsts iestāde, kurā viņš atrodas, viņa valsts datu aizsardzības iestāde, vai tās valsts iestāde, kurā viņš strādā. Vajadzības gadījumā datu aizsardzības iestādēm jāsadarbojas, lai apstrādātu sūdzību (skatīt Datu aizsardzības direktīvas 28. pantu).
      Ir jāpievērš uzmanība tam, ka datu subjektiem vienmēr ir tiesības jebkurā brīdī uzsākt tiesvedību un vajadzības gadījumā saņemt kompensāciju (skatīt Datu aizsardzības direktīvas 22. un 23. pantu un atbilstošus noteikumus valsts tiesību aktos).
      Datu aizsardzības direktīvas 12. panta c) punktā noteikts, ka datu apstrādātājam jāziņo trešām personām, kurām dati atklāti, par jebkuru veikto izlabošanu, dzēšanu vai piekļuves noslēgšanu, ja vien tas neizrādās neiespējami vai nav saistīts ar nesamērīgām pūlēm. Tas attiecas arī uz informāciju, ko turpina apstrādāt ārpus IMI.
      Saskaņā ar 29. pantu izveidotās darba grupas un Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāja (EDPS) ieteikumiem Komisija pašlaik strādā pie viena aspekta IMI sistēmā (paralēli procedūrai, kas jau darbojas saistībā ar pirmstermiņa datu dzēšanu pēc kompetento iestāžu pieprasījuma, skatīt 12. nodaļu), kas ļaus tiešsaistē labot datus un automātiski par to paziņot saistītajām kompetentajām iestādēm. Tas paredz dažus tehniskus sarežģījumus, tāpēc ir ierosināts, kamēr šāda funkcija nav ieviesta, ja ir vajadzība labot personas datus, kompetentā iestāde nosūta šādu pieprasījumu tieši IMI datu apstrādātājam Eiropas Komisijā (skatīt iepriekšējo sadaļu “Eiropas Komisijas konfidencialitātes paziņojums”).
      Datu aizsardzības direktīva un valsts tiesību akti, ar ko tā tiek ieviesta, datu subjektiem arī paredz tiesības iebilst pret tādu datu apstrādi, kas saistīti ar viņiem, un pārtraukt šādu apstrādi, ja iebildums ir pamatots. Ja ar jums sazinās datu subjekts, kas iebilst pret tādu datu apstrādi, kas uz viņu attiecas, lūdzam sazināties ar jūsu valsts datu aizsardzības iestādi, lai saņemtu vairāk informācijas par to, kā minētās tiesības iebilst piemērojamas jūsu dalībvalstī.
      11.   Datu drošība
      Vairāki organizatoriskie un tehniskie pasākumi, līdzvērtīgi tiem, ko izmanto dažās internetbanku sistēmās, tiek izmantoti, lai nodrošinātu IMI drošību. Saziņu IMI internetā aizsargā arī īpašs, drošs interneta protokols (https). Tehniskiem pasākumiem, lai aizsargātu IMI, jābūt savietojamiem visā Eiropas Savienībā. Sistēmas tehniskā aizsardzība tiks izstrādāta arī turpmāk, ņemot vērā īstenošanas veidu un izmaksas (skatīt Direktīvas 95/46/EK 17. pantu un Regulas (EK) Nr. 45/2001 22. pantu).
      Lai saņemtu sīkāku informāciju par noteikumiem saistībā ar informācijas sistēmu drošību, ko izmanto Eiropas Komisija, apmeklējiet IMI tīmekļa vietnes datu aizsardzības sadaļu, kurā pieejams Komisijas Lēmums C(2006) 3602:
      http://ec.europa.eu/internal_market/IMI-net/data_protection_en.html
      12.   SAGLABĀŠANAS PERIODS
      Noteikumi attiecībā uz saglabāšanas periodu ir noteikti Lēmuma 2008/49/EK 4. un 5. pantā.
      Parasti visi informācijas apmaiņā iekļautie personas dati automātiski tiks dzēsti sešus mēnešus pēc tam, kad informācijas apmaiņa ir oficiāli pabeigta. Pašlaik Komisija ievieš dažas izmaiņas sistēmā, lai pieprasījumi tiktu oficiāli pabeigti pēc iespējas drīz.
      Iespējama arī situācija, kad kompetentā iestāde pieprasa dzēst personas datus pirms sešu mēnešu termiņa beigām. Nodrošinot to, ka cita kompetentā iestāde piekrīt, Komisija, saņemot šādu pieprasījumu, to izpilda desmit darbadienu laikā.
      Kompetentajām iestādēm jāņem vērā tas, ka pieprasījumus par personas datu dzēšanu var izdarīt tiešsaistē, piekļūstot attiecīgajam pabeigtajam pieprasījumam un klikšķinot uz pogas “pieprasījums dzēst personas datus”.

         Ekrānuzņēmums, kad kompetentā iestāde pieprasa dzēst personas datus pirms termiņa

         Ekrānuzņēmums, kad sazinās ar kompetento iestādi par personas datu pirmstermiņa dzēšanu

      Komisija arī ieviesīs dažus uzlabojumus sistēmā, piemēram, automātiskos atgādinātājus, lai akceptētu atbildes vai oficiāli pabeigtu pieprasījumus gadījumos, kad ir sniegta apmierinoša atbilde.
      Ir svarīgi atcerēties to, ka valsts datu aizsardzības noteikumi attiecas uz jebkuru personas datu glabāšanu, ko veic kompetentās iestādes ārpus IMI.
      13.   SADARBĪBA AR VALSTS DATU AIZSARDZĪBAS IESTĀDĒM UN EIROPAS DATU AIZSARDZĪBAS UZRAUDZĪTĀJU (EDPS)
      Sadarbības tīkls ar valsts datu aizsardzības iestādēm un EDPS ir viena no stabilākajām garantijām, lai šī datu aizsardzības sistēma labi darbotos. Kompetentās iestādes var paļauties uz šo sadarbību un lūgt padomu jebkurā situācijā, kad tām jārisina sarežģīts jautājums, kas nav minēts šajās pamatnostādnēs. Šajā ziņā valsts IMI koordinatoriem ir svarīga loma. IMI tīmekļa vietnes datu aizsardzības sadaļā ir pieejams saraksts ar datu aizsardzības iestāžu kontaktinformāciju.
      Kompetentajām iestādēm jāņem vērā arī tas, ka pirms piedalīties IMI tām, iespējams, vajadzēs par to paziņot attiecīgajām valsts datu aizsardzības iestādēm. Dažās dalībvalstīs, iespējams, būs jāsaņem atļauja iepriekš. Vajadzības gadījumā IMI koordinatoriem jāveicina aktīva sadarbība saziņā ar datu aizsardzības iestādēm.

         Pašreizējie darbi

      Turpmāk minētie datu aizsardzības uzlabojumi tiks iekļauti nākamajā IMI versijā 2009. gadā.

                  a)

                  Ja informācijas apmaiņa ir saistīta ar konfidenciālu informāciju (piemēram, dati par veselību, sodāmību vai disciplinārpārkāpumiem), būs atgādinājums, ka informācijas apmaiņā iesaistītie dati ir konfidenciāli, un lietas apstrādātājam šāda informācija jāpieprasa tikai tad, ja tā patiešām ir vajadzīga un tieši saistīta ar profesionālās darbības vai konkrētā pakalpojuma izpildi.

                  b)

                  Tiešsaistē tiks izveidota procedūra, lai dzēstu labotos datus vai bloķētu datus, kas ir nelikumīgi apstrādāti vai neprecīzi.

                  c)

                  Lai pieprasījumi tiktu izskatīti savlaicīgi, būs automātiskie atgādinātāji un steidzami saraksti, lai sniegtu atbildi.

                  d)

                  Atbilstoši pasākumi, lai apstrādātu jaunas informācijas plūsmas saskaņā ar pakalpojumu direktīvu – tas ir, brīdinājuma mehānisms un atkāpes, izskatot katru gadījumu atsevišķi. Kopumā minētie pasākumi tiks ieviesti ar tādu pašu pieeju kā vispārējā informācijas sistēmas apmaiņa, piemēram, atgādinājumi par informācijas plūsmu konfidenciālo būtību, atgādinājumi aizvērt brīdinājumus, tiklīdz tas ir iespējams, un iespējamie veidi kā informēt fiziskas personas par informācijas apmaiņu un viņu tiesībām piekļūt datiem un vajadzības gadījumā to bloķēt, dzēst vai labot. Iespējams, ka būs vajadzīgas papildu datu aizsardzības garantijas. Tiks organizētas apspriešanās ar EDPS.

            14.   PĀRSKATĪŠANAS KLAUZULA

         IMI ir jauna informācijas sistēma, un to vēl aizvien izstrādā. Komisija nepārtraukti vāc informāciju no koordinatoriem un kompetentajām iestādēm, lai uzlabotu sistēmu, un tāpēc, visticamāk, izmaiņas tiks ieviestas nākamajos mēnešos. Dažas izmaiņas var, bet citas nevar ietekmēt datu aizsardzību.
      Tāpēc minētās pamatnostādnes nav galīgas, un tās būs jāatjaunina, pamatojoties uz IMI darbību ikdienā. Ne vēlāk kā gadu pēc šā ieteikuma pieņemšanas Komisija sagatavos ziņojumu, kurā izvērtēs situāciju, tostarp iespēju pieņemt citu tiesību aktu.

         (1)  Dalībvalstīm jāapsver iespēja ietvert informāciju par datu aizsardzību to mācību darbībās par IMI.

         (2)  Sk. Lēmuma 2008/49/EK 12. pantu.

         (3)  Kompetentās iestādes var būt saistītas ar citām iestādēm uzraudzības nolūkā (piem., reģionālā iestāde ir saistīta ar federālo iestādi). Šādas “saistītās iestādes” tādējādi var uzzināt pieprasījumu skaitu un to raksturu, bet tām nav pieejas pakalpojumu sniedzēju vai migrējošo profesionāļu personas datiem.

         (4)  Saskaņā ar Lēmuma 2008/49/EK 10. panta 3. punktu Komisija var piedalīties informācijas apmaiņā tikai atsevišķos gadījumos, kad attiecīgajā Kopienas tiesību aktā noteikts, ka jāapmainās ar informāciju starp dalībvalstīm un Komisiju. Šādos gadījumos Komisijai ir līdzīgas saistības kā gadījumā, ja tā būtu kompetentā iestāde. Piemēram, tai jānodrošina atbilstīgs paziņojums datu subjektiem, kā arī piekļuve to datiem pēc datu subjektu pieprasījuma.

         (5)  Dažās dalībvalstīs, piemēram, Itālijā, Luksemburgā, Austrijā un Dānijā datu aizsardzības likumdošanas jomā zināmā mērā ietvertas arī juridiskas personas.

         (6)  Direktīva 95/46/EK attiecas uz dalībvalstīm, savukārt Regula (EK) Nr. 45/2001 attiecas uz Eiropas iestādēm.

         (7)  http://ec.europa.eu/internal_market/IMI-net/docs/questions_and_data_fields_en.pdf

         (8)  Juridisko definīciju sk. Direktīvas 95/46/EK 8. pantā un Regulas (EK) Nr. 45/2001 10. pantā.

         (9)  T. i., datu subjektiem jāsniedz atbilstīga informācija, datu apstrādei jābūt samērīgai, un dati nav turpmāk jāapstrādā tādiem mērķiem, kuri nav saderīgi ar datu apkopošanas mērķi.

         (10)  IMI tīmekļa vietnē pieejams īpašs minēto jautājumu saraksts:
      http://ec.europa.eu/internal_market IMI-net/docs/questions_and_data_fields_en.pdf/

         (11)  IMI tīmekļa vietnes datu aizsardzības sadaļā ir visi konkrēti ar IMI saistītie dokumenti, kā arī saite uz sarakstu ar visiem tiesību aktiem par datu aizsardzību ES līmenī:
      http://ec.europa.eu/internal_market/imi-net/data_protection_en.html


title: 2014/53/ES: Komisijas Ieteikums ( 2014. gada 29. janvāris ) saistībā ar sekām, kas izriet no balsstiesību atņemšanas tiem Savienības pilsoņiem, kuri izmanto savas tiesības brīvi pārvietoties

text:
               1.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 32/34

      KOMISIJAS IETEIKUMS

   (2014. gada 29. janvāris)
   saistībā ar sekām, kas izriet no balsstiesību atņemšanas tiem Savienības pilsoņiem, kuri izmanto savas tiesības brīvi pārvietoties
   (2014/53/ES)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 292. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Ar Lisabonas līgumu tiek paplašināta Eiropas Savienības pilsoņu kā politikas dalībnieku loma, izveidojot ciešu saikni starp pilsoņiem, viņu politisko tiesību īstenošanu un Savienības demokrātisko dzīvi. Līguma par Eiropas Savienību (LES) 10. panta 1. un 3. punktā ir noteikts, ka Savienības darbības pamatā ir pārstāvības demokrātija un katram Savienības pilsonim ir tiesības piedalīties Savienības demokrātiskajā dzīvē. LES 10. panta 2. punktā, kas ir minēto principu izpausme, ir noteikts, ka pilsoņi Savienības līmenī ir tieši pārstāvēti Eiropas Parlamentā un ka valstu vai valdību vadītāji un valdības, kas pārstāv dalībvalstis Eiropadomē un Padomē, savukārt par savu darbību saskaņā ar demokrātijas principiem atbild vai nu savu valstu parlamentiem, vai saviem pilsoņiem.

               (2)

               Saskaņā ar LESD 20. pantu Savienības pilsonība papildina valsts pilsonību.

               (3)

               Ar LESD 21. pantu un ES Pamattiesību hartas 45. pantu ES pilsoņiem ir piešķirtas pamattiesības brīvi pārvietoties un uzturēties Eiropas Savienībā.

               (4)

               Šā ieteikuma mērķis ir uzlabot to ES pilsoņu, kas izmanto tiesības brīvi pārvietoties Savienībā, tiesības piedalīties Savienības un dalībvalstu demokrātiskajā dzīvē.

               (5)

               Kā uzsvērts 2010. gada ziņojumā par ES pilsonību (1), viena no problēmām, ar kuru saskaras Savienības pilsoņi no dažām dalībvalstīm kā politisko procesu dalībnieki, ir fakts, ka tie zaudē tiesības balsot (viņu balsstiesības tiek atņemtas) valsts vēlēšanās pilsonības dalībvalstī pēc tam, kad viņi ir dzīvojuši citā dalībvalstī noteiktu laikposmu.

               (6)

               Pašlaik nevienā dalībvalstī nepastāv vispārēja politika piešķirt balsstiesības valsts vēlēšanās citu dalībvalstu Savienības pilsoņiem, kuri dzīvo tās teritorijā. Tādējādi Savienības pilsoņiem, kuru balsstiesības ir atņemtas viņu pilsonības valstī, parasti nav tiesību balsot valsts vēlēšanās nevienā ES dalībvalstī.

               (7)

               Var uzskatīt, ka pašreizējā situācija ir pretrunā Savienības pilsonības pamatprincipam, proti, ka tā papildina valsts pilsonību un ir izveidota, lai piešķirtu Savienības pilsoņiem papildu tiesības, jo šajā gadījumā persona, izmantojot savas tiesības brīvi pārvietoties, var zaudēt tiesības piedalīties politiskajos procesos.

               (8)

               Turklāt, kaut arī Savienības pilsoņi, kuru balsstiesības ir šādi atņemtas, saglabā tiesības ievēlēt Eiropas Parlamenta deputātus, viņiem nav tiesību piedalīties valsts procesos, kuru rezultātā tiek izveidotas valstu valdības, kuru locekļi savukārt veido Padomi – Savienības otru likumdevējiestādi.

               (9)

               Savienības pilsoņi uzskata, ka šāda balsstiesību zaudēšana valsts vēlēšanās pilsonības valstī, kuras pamatā ir apstāklis, ka viņi izmanto savas tiesības pārcelties uz citu ES dalībvalsti, veido robu viņu politiskajās tiesībās.

               (10)

               2013. gada ziņojumā “ES pilsoņi – jūsu tiesības, jūsu nākotne” (2) Komisija uzsvēra, ka pilnīga Savienības pilsoņu piedalīšanās Savienības demokrātiskajos procesos visos līmeņos ir Savienības pilsonības pašā pamatā. Komisija paziņoja, ka tā ierosinās konstruktīvus risinājumus, lai ļautu ES pilsoņiem, kas dzīvo citā dalībvalstī, pilnībā piedalīties ES demokrātiskajā dzīvē, saglabājot tiesības balsot valsts vēlēšanās savā izcelsmes valstī.

               (11)

               Tiesības balsot ir pilsoniskās pamattiesības. Kā atzinusi Eiropas Cilvēktiesību tiesa, balsstiesības nav privilēģija. Jebkāda vispārēja, automātiska un nediferencēta atkāpe no vispārēju vēlēšanu principa rada risku, ka tiks mazināta šādi ievēlēta likumdevēja un tā pieņemto likumu demokrātiskā leģitimitāte (3). Tādējādi demokrātiskā valstī būtu jāpastāv pieņēmumam par labu iekļaušanai. Minētā tiesa ir arī secinājusi, ka pastāv skaidri redzama tendence ļaut balsot pilsoņiem, kas nedzīvo attiecīgajā valstī, kaut arī pašlaik Eiropas mērogā vēl nav kopējas pieejas.

               (12)

               Pašlaik dažās dalībvalstīs piemērojamie noteikumi var radīt situāciju, kurā Savienības pilsoņi, kas dzīvo citā dalībvalstī, varētu zaudēt balsstiesības, tikai pamatojoties uz faktu, ka šie pilsoņi ir dzīvojuši ārvalstīs noteiktu laikposmu. Tie balstās uz pieņēmumu, ka dzīvošana ārvalstīs noteiktu laiku nozīmē, ka persona zaudē saikni ar politiskajiem procesiem pilsonības valstī. Tomēr ne katrā gadījumā šāds pieņēmums ir pareizs. Tādēļ būtu lietderīgi sniegt pilsoņiem, kuri ir pakļauti balsstiesību atņemšanas riskam, iespēju apliecināt savu turpmāko ieinteresētību pilsonības dalībvalsts politiskajā dzīvē.

               (13)

               Savienības pilsoņi, kas dzīvo citā dalībvalstī, var saglabāt visu mūžu ilgstošas un ciešas saiknes ar viņu izcelsmes valsti, un viņus arī turpmāk var tieši skart attiecīgajā valstī ievēlētā likumdevēja pieņemtie tiesību akti. Plašā pārrobežu piekļuve televīzijas pārraidēm, kā arī interneta un citu tīmekļa un mobilo sakaru tehnoloģiju pieejamība padara sekošanu sabiedriskajām un politiskajām norisēm pilsonības dalībvalstī un līdzdalību tajās vienkāršāku nekā jebkad agrāk.

               (14)

               Balsstiesību atņemšanas politikas pamatojums būtu jāpārvērtē, ņemot vērā sociāli-ekonomisko un tehnoloģisko realitāti, pašreizējās tendences virzībā uz iekļaujošu politisko līdzdalību, pašreizējo Eiropas integrācijas stāvokli un tiesību piedalīties Savienības demokrātiskajā dzīvē un tiesību brīvi pārvietoties ārkārtīgo svarīgumu.

               (15)

               Iekļaujošāka un samērīgāka pieeja būtu nodrošināt tiem pilsoņiem, kas izmanto savas tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties Savienībā, iespēju saglabāt balsstiesības, ja viņi apliecina turpmāku interesi par pilsonības dalībvalsts politisko dzīvi.

               (16)

               Personu aktīvu rīcību, piemēram, pieteikuma iesniegšanu, lai saglabātu reģistrāciju vēlētāju reģistrā, vajadzētu uzskatīt par piemērotu kritēriju šajos nolūkos un par vienkāršāko un vismazāk apgrūtinošo veidu, kā apliecināt šādas intereses pastāvēšanu, neskarot minēto dalībvalstu iespēju pieprasīt saviem pilsoņiem atbilstošos intervālos atjaunoti iesniegt šādus pieteikumus, kas apliecina šādas intereses turpmāku pastāvēšanu.

               (17)

               Lai samazinātu slogu pilsoņiem ārzemēs, pieteikumus par reģistrācijas saglabāšanu vēlētāju reģistrā būtu jāvar iesniegt elektroniskā veidā.

               (18)

               Būtu svarīgi pilsoņiem, kuri pārceļas uz citu dalībvalsti vai dzīvo citā dalībvalstī, laikus nodrošināt atbilstošu informāciju par nosacījumiem, kas viņiem jāievēro, lai saglabātu savas balsstiesības, un par attiecīgo praktisko kārtību,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.

               1.

               Gadījumā, ja dalībvalstis ierobežo savu pilsoņu tiesības balsot valsts vēlēšanās, balstoties tikai uz dzīvesvietas kritēriju, dalībvalstīm būtu jāļauj saviem pilsoņiem, kas izmanto tiesības brīvi pārvietoties un uzturēties Savienībā, apliecināt turpmāku interesi par pilsonības dalībvalsts politisko dzīvi, tai skaitā, iesniedzot pieteikumu reģistrācijas saglabāšanai vēlētāju reģistrā, un, šādi rīkojoties, saglabāt balsstiesības.

               2.

               Ja dalībvalstis ļauj saviem pilsoņiem, kas dzīvo citā dalībvalstī, saglabāt tiesības balsot valsts vēlēšanās, iesniedzot pieteikumu reģistrācijas saglabāšanai vēlētāju reģistrā, tam nevajadzētu skart iespēju šīm dalībvalstīm ieviest samērīgus papildu noteikumus, piemēram, paredzēt atkārtotu pieteikumu iesniegšanu atbilstošos intervālos.

               3.

               Dalībvalstīm, kuras ļauj saviem pilsoņiem, kas dzīvo citā dalībvalstī, saglabāt tiesības balsot valsts vēlēšanās, ja viņi iesniedz pieteikumu vai atkārtotu pieteikumu saglabāt reģistrāciju valsts vēlētāju reģistrā, būtu jānodrošina iespēja visus attiecīgos pieteikumus iesniegt elektroniski.

               4.

               Dalībvalstīm, kas paredz, ka to pilsoņi, kuri dzīvo citā dalībvalstī, zaudē balsstiesības valsts vēlēšanās, vajadzētu viņus piemērotā veidā un laikus informēt par nosacījumiem un praktisko kārtību, kas jāievēro, lai saglabātu tiesības balsot valsts vēlēšanās.
               Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm.

      Briselē, 2014. gada 29. janvārī

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētāja vietniece

         Viviane REDING

      (1)  COM(2010) 603.

      (2)  COM(2013) 269.

      (3)  Eiropas Cilvēktiesību tiesas 2013. gada 7. maija spriedums lietā Shindler.


title: Ieteikums Nr. H1 ( 2013. gada 19. jūnijs ) par spriedumu Gottardo lietā, no kā izriet, ka gadījumos, kad dalībvalsts noslēdz divpusēju sociālā nodrošinājuma līgumu ar trešo valsti, šai dalībvalstij ir pienākums nodrošināt darba ņēmējiem, kuri ir citas dalībvalsts pilsoņi, tādas pat priekšrocības, kādas iegūst dalībvalsts pilsoņi atbilstīgi šim līgumam  Dokuments attiecas uz EEZ un uz EK un Šveices nolīgumu

text:
               27.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 279/13

         IETEIKUMS Nr. H1
   (2013. gada 19. jūnijs)
   par spriedumu Gottardo lietā, no kā izriet, ka gadījumos, kad dalībvalsts noslēdz divpusēju sociālā nodrošinājuma līgumu ar trešo valsti, šai dalībvalstij ir pienākums nodrošināt darba ņēmējiem, kuri ir citas dalībvalsts pilsoņi, tādas pat priekšrocības, kādas iegūst dalībvalsts pilsoņi atbilstīgi šim līgumam
   (Dokuments attiecas uz EEZ un uz EK un Šveices nolīgumu)
   2013/C 279/07
   ADMINISTRATĪVĀ KOMISIJA SOCIĀLĀS NODROŠINĀŠANAS SISTĒMU KOORDINĀCIJAI,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (1) 72. panta a) punktu, kurā paredzēts, ka Administratīvā komisija nodarbojas ar visiem administratīviem vai interpretācijas jautājumiem, kas izriet no Regulas (EK) Nr. 883/2004 un Regulas (EK) Nr. 987/2009 (2) normām,
   ņemot vērā Regulas (EK) Nr. 883/2004 72. panta c) punktu, kurā paredzēts, ka Administratīvā komisija stiprina un attīsta sadarbību starp dalībvalstīm un to iestādēm sociālā nodrošinājuma jautājumos,
   rīkojoties saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 883/2004 71. panta 2. punktā izklāstītajiem nosacījumiem,
   tā kā:

               (1)

               Princips, kas aizliedz diskrimināciju pēc valstspiederības, ir veids, kā aizsargāt personu pārvietošanās brīvību, kā paredzēts LESD 21. panta 1. punktā un 45. panta 1. punktā. Tas nozīmē, ka jālikvidē diskriminācija starp dalībvalstu pilsoņiem.

               (2)

               Spriedumā Gottardo
                   (3) lietā Eiropas Kopienu Tiesa, pamatojoties uz šo principu, kas izklāstīts Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 45. pantā, lēma attiecībā uz Eiropas Savienībā dzīvojošu personu, kura bija strādājusi Francijā, Itālijā un Šveicē. Šai personai nebija pietiekamu tiesību, lai saņemtu pensiju Itālijā, tāpēc minētā persona pieprasīja, lai Šveicē un Itālijā uzkrātie apdrošināšanas periodi tiktu saskaitīti kopā, kā paredzēts divpusējā līgumā starp Itāliju un Šveici attiecībā uz šo valstu valstspiederīgajiem.

               (3)

               Šajā lietā Tiesa nolēma, ka gadījumos, kad dalībvalsts noslēdz starptautisku divpusēju sociālā nodrošinājuma līgumu ar trešo valsti, kurā paredzēts, ka šajā trešā valstī uzkrāti apdrošināšanas laikposmi ir jāņem vērā, lai iegūtu tiesības uz vecuma pabalstiem, vienlīdzīgas attieksmes pamatprincips uzliek šai dalībvalstij pienākumu nodrošināt citas dalībvalsts pilsoņiem tādas pat priekšrocības, kādas iegūst tās pašas pilsoņi atbilstīgi šim līgumam, ja vien nav objektīva pamatojuma to atteikt (4).

               (4)

               Saistībā ar minēto no tiesas nolēmuma izriet, ka tas, kā tiesa interpretējusi terminu “tiesību akti” Regulas (EK) Nr. 883/2004 1. panta 1. punktā, nevar ietekmēt katras dalībvalsts pienākumu ievērot vienlīdzīgas attieksmes principu, kas noteikts LESD 45. panta 2. punktā.

               (5)

               Tiesa uzskatīja, ka starp dalībvalsti un trešo valsti noslēgta starptautiska divpusēja līguma līdzsvara un savstarpējības izjaukšana nevar būt objektīvs pamatojums, lai dalībvalsts, kas ir puse šajā līgumā, atteiktos attiecināt uz citu dalībvalstu pilsoņiem priekšrocības, kuras ar šo līgumu iegūst tās pašas pilsoņi.

               (6)

               Tiesa noraidīja arī iebildumus par to, ka iespējams finansiālā sloga pieaugums un administratīvie sarežģījumi, sadarbojoties ar attiecīgās trešās valsts kompetentajām iestādēm, var būt par pamatu tam, ka dalībvalsts, kas ir divpusējā līguma puse, neievēro savus Līgumā paredzētos pienākumus.

               (7)

               Ir būtiski, lai no šā sprieduma tiktu izdarīti visi pienācīgie secinājumi, kas ir izšķirīgi Eiropas Savienības pilsoņiem, kuri izmantojuši savas tiesības brīvi pārvietoties uz citu dalībvalsti.

               (8)

               Tādēļ skaidri jānorāda, ka divpusēji līgumi starp dalībvalsti un trešo valsti par sociālo nodrošinājumu jāinterpretē tā, ka priekšrocības, kas ir tās dalībvalsts pilsoņiem, kura ir līguma puse, principā būtu jāpiešķir arī otras dalībvalsts pilsoņiem, kuri, objektīvi vērtējot, ir tādā pašā situācijā.

               (9)

               Neatkarīgi no tā, ka spriedumu Gottardo lietā vienoti piemēro atsevišķos gadījumos, spēkā esošie divpusējie līgumi principā būtu jāpārskata. Attiecībā uz iepriekš noslēgtiem līgumiem LESD 351. pantā teikts, ka “attiecīgā dalībvalsts vai attiecīgās dalībvalstis veic visus vajadzīgos pasākumus, lai novērstu konstatēto nesaderību”, savukārt Līguma par Eiropas Savienību 4. panta 3. punktā ir noteikts, ka “dalībvalstis veic visus vajadzīgos vispārējos un īpašos pasākumus, lai nodrošinātu to pienākumu izpildi, kas izriet no Līgumiem vai no Savienības iestāžu aktiem”.

               (10)

               Attiecībā uz jauniem divpusējiem līgumiem par sociālo nodrošinājumu starp dalībvalsti un trešo valsti ir būtiski atcerēties, ka tajos jāiekļauj īpaša atsauce uz principu, kas aizliedz diskrimināciju pēc valstspiederības, saistībā ar citu dalībvalstu valstspiederīgajiem, kas izmantojuši savas tiesības brīvi pārvietoties dalībvalstī, kura ir attiecīgā līguma puse.

               (11)

                  Gottardo lietā pieņemtā sprieduma piemērošana atsevišķos gadījumos lielā mērā ir atkarīga no trešo valstu sadarbības, jo īpaši tāpēc, ka tām jāapliecina apdrošināšanas periodi, ko tajās uzkrājusi attiecīgā persona.

               (12)

               Administratīvajai komisijai jārisina šis jautājums, jo spriedums Gottardo lietā attiecas uz vienlīdzīgas attieksmes principa piemērošanu sociālā nodrošinājuma jomā,

         AR ŠO IESAKA kompetentajiem dienestiem un iestādēm:

               1.

               Saskaņā ar nediskriminācijas principu starp valsts pilsoņiem un citu dalībvalstu pilsoņiem, kas izmantojuši savas tiesības brīvi pārvietoties saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 21. panta 1. punktu un 45. panta 1. punktu, noteikumi, kas izriet no sociālā nodrošinājuma līguma ar trešo valsti, principā jāpiemēro arī citu dalībvalstu pilsoņiem, kas ir tādā pašā situācijā kā attiecīgās dalībvalsts pilsoņi.

               2.

               Jaunos divpusējos līgumos par sociālo nodrošinājumu, kas tiek noslēgti starp dalībvalsti un trešo valsti, principā ir jāiekļauj īpaša atsauce uz principu, kas aizliedz diskrimināciju pēc valstspiederības attiecībā pret citu dalībvalstu valstspiederīgajiem, kas izmantojuši savas tiesības brīvi pārvietoties uz dalībvalsti, kura ir attiecīgā līguma puse, vai no šādas dalībvalsts.

               3.

               Dalībvalstīm par šā ieteikuma ietekmi būtu jāinformē iestādes valstīs, ar kurām tās noslēgušas līgumus par sociālo nodrošinājumu un kuru noteikumi attiecas tikai uz to pašu valstspiederīgajiem. Dalībvalstis, kuras noslēgušas divpusējus līgumus ar vienām un tām pašām trešām valstīm, var rīkoties kopīgi, aicinot uz šādu sadarbību. Lai nodrošinātu atbilstību ES tiesību aktiem, šai sadarbībai ir acīmredzami izšķiroša nozīme.

               4.

               Ieteikumu P1 atceļ no šā ieteikuma spēkā stāšanās dienas.

               5.

               Šo ieteikumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. To piemēro no otrā mēneša pirmās dienas pēc tā publicēšanas.

            Administratīvās komisijas priekšsēdētāja

         Anne McMANUS

      (1)  OV L 166, 30.4.2004., 1. lpp.

      (2)  OV L 284, 30.10.2009., 1. lpp.

      (3)  2002. gada 15. janvāra spriedums lietā C-55/00, Elide Gottardo v Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), [2002] ECR I-00413 et seq.

      (4)  2002. gada 15. janvāra spriedums lietā C-55/00, Elide Gottardo v Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), [2002] ECR I-00413, 34. pants.


title: Padomes Ieteikums (2015. gada 14. jūlijs) par Čehijas Republikas 2015. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Čehijas Republikas 2015. gada konverģences programmu

text:
               18.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/32

         PADOMES IETEIKUMS
   (2015. gada 14. jūlijs)
   par Čehijas Republikas 2015. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Čehijas Republikas 2015. gada konverģences programmu
   (2015/C 272/09)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Eiropas Komisijas priekšlikumam aizsākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju “Eiropa 2020”, kam pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija. Šajā stratēģijā lielākoties tiek pievērsta uzmanība galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2015. gada 14. jūlijā, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma Ieteikumu par dalībvalstu un Savienības ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm, un 2010. gada 21. oktobrī tā pieņēma lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (2). Tie kopā veido “integrētās pamatnostādnes”, kuras dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Padome 2014. gada 8. jūlijā pieņēma Ieteikumu (3) par Čehijas Republikas 2014. gada valsts reformu programmu un sniedza atzinumu par Čehijas Republikas atjaunināto konverģences programmu 2014. gadam.

               (4)

               Komisija 2014. gada 28. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot ekonomikas politikas koordinēšanas 2015. gada Eiropas pusgadu. Tajā pašā dienā Komisija, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (4), pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Čehijas Republika nebija noteikta kā viena no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (5)

               Eiropadome 2014. gada 18. decembrī apstiprināja prioritātes, lai veicinātu investīcijas, pastiprinātu strukturālās reformas un īstenotu atbildīgu, izaugsmi veicinošu fiskālo konsolidāciju.

               (6)

               Komisija 2015. gada 26. februārī publicēja savu 2015. gada ziņojumu par Čehijas Republiku. Tajā tika novērtēts Čehijas Republikas gūtais progress, izpildot konkrētai valstij adresētos ieteikumus, kas pieņemti 2014. gada 8. jūlijā.

               (7)

               Čehijas Republika 2015. gada 30. aprīlī iesniedza savu 2015. gada valsts reformu programmu un 2015. gada konverģences programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (8)

               Uz Čehijas Republiku pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa. Savā 2015. gada konverģences programmā valdība plāno pakāpeniski samazināt nominālo deficītu – 2015. gadā līdz 1,9 % no IKP un 2018. gadā vēl līdz 0,6 % no IKP. Valdība paziņo par savu nodomu 2018. gadā sasniegt vidēja termiņa mērķi, proti, strukturālo deficītu 1 % apmērā no IKP, taču saskaņā ar pārrēķināto strukturālo bilanci (5) ir paredzams, ka tas tiks sasniegts līdz 2016. gadam. Saskaņā ar konverģences programmu tiek prognozēts, ka valdības parāda/IKP attiecība 2015. gadā sasniegs gandrīz 41 % un pēc tam pakāpeniski samazināsies līdz 40,2 % 2018. gadā. Makroekonomiskais scenārijs, kas ir pamatā šīm budžeta prognozēm, ir ticams, un pietiekamā mērā ir precizēti pasākumi, kuru mērķis ir veicināt plānoto deficīta mērķu sasniegšanu, sākot ar 2016. gadu. Tomēr pastāv risks, ka plānotajiem pasākumiem ieņēmumu jomā varētu būt mazāka ietekme, nekā prognozēts. Balstoties uz Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, tiek paredzēts, ka izdevumu kritērijs 2015. gadā tiks izpildīts. 2016. gadā ir paredzama neliela novirze, jo izdevumu neto pieaugums pārsniedz kritēriju par 0,3 % no IKP. Tāpēc 2016. gadā būs vajadzīgi papildu pasākumi.
               Pamatojoties uz savu konverģences programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka ir paredzams, ka Čehijas Republika kopumā ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Ir ieviesti galvenie pašreizējās fiskālās sistēmas elementi. Tomēr budžeta vidēja termiņa plānošanas un skaitliskā fiskālā noteikuma mērogs ir ierobežots, un izpilde ir vāja. Reformu paketes projekts ir vairākas reizes grozīts un aizkavējies, un pašlaik tā pieņemšana ir plānota 2015. gadā. Čehijas Republika joprojām saskaras ar problēmām saistībā ar ilgtermiņa fiskālo ilgtspēju; tā iemesls lielākoties ir prognozējamais pensiju un veselības aprūpes izdevumu pieaugums. Pateicoties labvēlīgākām demogrāfiskām prognozēm, ir nedaudz uzlabojušās pensiju sistēmas izredzes. Ar tiesību aktiem tiek paredzēts pakāpeniski paaugstināt likumā noteikto pensionēšanās vecumu, taču vidējā termiņā paredzētās izmaiņas ir pārāk lēnas. Šobrīd tiek apspriestas izmaiņas pašreizējā pensiju indeksācijas sistēmā, tomēr vēl nav pieņemti nekādi pasākumi. Kaut arī ir veikti daži pasākumi, lai uzlabotu izmaksu efektivitāti un pārvaldību veselības aprūpes nozarē, šajā jomā ir gūti tikai ierobežoti panākumi. Slimnīcu nozares darbības izvērtējumam izmantotie rādītāji liecina, ka medicīniskā aprūpe ne vienmēr tiek nodrošināta izmaksu ziņā efektīvā veidā, savukārt resursu piešķiršanu traucē pašreizējās grūtības, kas saistītas ar sistēmas ieviešanu slimnīcās radušos izmaksu atmaksai. Ir arī pazīmes, ka ģimenes ārsti pienācīgi nepilda savu starpnieka (gate-keeper) lomu. Publisko iepirkumu veselības aprūpes nozarē apgrūtina plaši izplatīti pārkāpumi, kas liecina par nepietiekamām norādēm un uzraudzību.

               (9)

               Galvenie uzdevumi nodokļu jomā ir samazināt nodokļu nemaksāšanu un panākt, ka nodokļu iekasēšana gan nodokļu maksātājiem, gan iestādēm rada mazāk izmaksu un aizņem mazāk laika. Čehijas Republika par prioritātēm ir noteikusi nodokļu saistību izpildi un cīņu pret nodokļu nemaksāšanu un veikusi vairākus pasākumus šajās jomās. 2015. gadā tika ieviesti vairāki pasākumi, kas saistīti gan ar tiešajiem, gan netiešajiem nodokļiem, un ir plānoti turpmāki pasākumi 2016. gadā. Tomēr saistību izpildes izmaksas joprojām ir pārāk lielas. Nodokļu – iedzīvotāju ienākuma nodokļa, sociālā nodrošinājuma un veselības aprūpes iemaksu – bāzes standartizācija palīdzētu vienkāršot nodokļu sistēmu, taču šīs izmaiņas vēl nav veiktas, un pašlaik nav plānu, lai risinātu šo jautājumu. Darbs, lai vienkāršotu nodokļu deklarācijas un biežāk izmantotu iepriekš daļēji aizpildītas veidlapas, netiek veikts sistemātiski. Tā vietā, lai vienkāršotu PVN sistēmu, Čehijas Republika 2014. gadā ieviesa trešo PVN likmi. Ierobežoti panākumi ir gūti, samazinot nodokļu režīma atšķirības starp darba ņēmējiem un pašnodarbinātām personām. Nodokļu ieņēmumi Čehijas Republikā joprojām ir ievērojami atkarīgi no darbaspēkam piemērojamiem nodokļiem, un uz zemu atalgotiem darba ņēmējiem (jo īpaši tiem, kuriem nav bērnu) gulstas samērā augsts darbaspēka nodokļu slogs. Pasākumi, kas stājas spēkā 2015. gadā, konkrētu personu grupu gadījumā nedaudz samazina darbaspēka nodokļus, tomēr kopumā to ietekme būs ierobežota. Īpašuma un vides nodokļi (izņemot degvielas nodokli) vēl aizvien ir zemi, kas norāda uz potenciālu iespēju samazināt darbaspēkam piemērojamos nodokļus.

               (10)

               Reglamentēto profesiju reformas paātrināšanā 2014. gadā tika gūti ierobežoti panākumi, taču 2015. gada aprīlī pieņemtajā valsts pagaidu rīcības plānā ir iekļauti vairāki konkrēti pasākumi un darbības, kuru nolūks ir uzlabot tiesisko regulējumu un atcelt nepamatotās un nesamērīgās prasības.

               (11)

               Pēdējos gados īstenotie centieni korupcijas problēmas novēršanā ir būtiski aizkavējušies. Jaunākais pretkorupcijas rīcības plāns aptvēra vairākas prioritārās jomas. Tajā tika iekļauti tiesību akti par finanšu kontroli, prokuratūru, politisko partiju finansēšanu un ziņotāju aizsardzību, jauna stratēģija par valsts uzņēmumu pārvaldību, kā arī grozījumi likumā par brīvu piekļuvi informācijai. Tomēr šķiet, ka maz tiek darīts, lai pieņemtu šos tiesību aktus. Pieņemot un īstenojot Civildienesta likumu un ar to saistītos pasākumus, Čehijas Republika ir sākusi risināt problēmas, kas attiecas uz valsts pārvaldes efektivitāti un stabilitāti. Publiskos ieguldījumus kavē gan administratīvie un reglamentējošie šķēršļi ieguldījumu plānošanai, gan to procedūru pārredzamības trūkums un ilgums, kuras nepieciešamas būvatļauju un zemas apsaimniekošanas atļauju iegūšanai. Publiskajam iepirkumam pēdējos gados ir bijušas veltītas vairākas iniciatīvas, taču joprojām pastāv bažas par pārredzamību. Konkrēti, publiskā iepirkuma līgumi vēl aizvien netiek publicēti centralizētā reģistrā. Publiskā iepirkuma procedūru efektivitāti kavē tas, ka iepirkuma konkursos iesaistītajām iestādēm netiek sniegti pienācīgi norādījumi un apmācība. Sistēmas uzraudzība joprojām ir vāja.

               (12)

               Vispārējais nodarbinātības līmenis pašlaik ir augsts, taču konkrētas nelabvēlīgā situācijā esošu personu grupas vēl aizvien ir nepietiekami pārstāvētas darba tirgū. Tās ietver vecākus ar maziem bērniem, mazkvalificētus darba ņēmējus, personas ar invaliditāti un romus. Ir veikti daži pasākumi, lai pastiprinātu valsts nodarbinātības dienestu lietderību un efektivitāti. Jauniešu nodarbinātības līmenis pieaug, un valsts nodarbinātības dienesti cenšas vērst savus pakalpojumus jo īpaši uz jauniešiem. Izmaksu ziņā pieņemamu un kvalitatīvu bērnu aprūpes pakalpojumu trūkums un elastīga darbalaika režīmu ierobežotā izmantošana ir par iemeslu tam, ka sievietēm ar bērniem ir grūti iesaistīties darba tirgū. Ir veikti pasākumi, lai palielinātu bērnu aprūpes pieejamību, taču politikas pasākumi, kuru mērķis ir atbalstīt visjaunāko bērnu valsts aprūpi, vēl aizvien ir nepietiekami.

               (13)

               Čehijas Republikas izglītības rezultāti pēdējos gados ir uzlabojušies, tomēr joprojām saglabājas strukturālas problēmas. Līdzdalība terciārajā izglītībā ir strauji pieaugusi, taču ir radušās bažas saistībā ar gados jaunāku terciārās izglītības ieguvēju prasmju samazināšanos. Cerams, ka ar ilgi gaidīto augstākās izglītības reformu, ko plānots pieņemt 2015. gadā, tiks ieviesta izglītības iestāžu akreditācija, stingrāka iekšējās kvalitātes nodrošināšana un plašāka studentu profilēšanas izmantošana, kā arī uzlabotas finansēšanas sistēmas. Obligātās izglītības nozarē ir jāpieņem darbā vairāk skolotāju, taču zemas algas un negatīva attieksme pret profesiju apgrūtina talantīgu kandidātu piesaisti. 2015. gada pirmajā pusē būtu jāpabeidz izstrādāt jaunu karjeras sistēmu, kuras mērķis ir uzlabot gan skolotāju pieņemšanu darbā, gan viņu profesionālo attīstību; sistēmu ir paredzēts ieviest 2016. gada septembrī. Tomēr tās vispārējā ietekme būs lielā mērā atkarīga no pieejamā finansējuma. Vēl aizvien trūkst visaptverošas pieejas, lai novērtētu un atbalstītu skolas un skolēnus, kuru rādītāji ir slikti. Šādas pieejas ieviešana varētu palīdzēt uzlabot efektivitāti un vienlīdzību izglītības nozarē. Neraugoties uz to, ka valdība ir pieņēmusi visaptverošu izglītības stratēģiju, ir gūti vien ierobežoti panākumi, lai padarītu izglītību iekļaujošāku. Ir konstatēts, ka jaunieši, kuru sociāli ekonomiskie apstākļi ir slikti (tostarp romi), nav tik sekmīgi izglītībā un darba tirgū.

               (14)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi visaptverošu Čehijas Republikas ekonomikas politikas analīzi un publicēja to 2015. gada ziņojumā par valsti. Tā ir arī izvērtējusi konverģences programmu un valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Čehijas Republikai adresētajiem ieteikumiem. Komisija ir ņēmusi vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Čehijas Republikā, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā to, ka jānostiprina Savienības vispārējā ekonomiskā pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos ievērojot ES līmeņa norādes. Ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1. līdz 4. ieteikumā.

               (15)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi konverģences programmu, un tās atzinums (6) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā,

         AR ŠO IESAKA Čehijas Republikai 2015. un 2016. gadā rīkoties šādi.

               1.

               Panākt 2016. gadā fiskālo korekciju 0,5 % apmērā no IKP. Vēl vairāk uzlabot izmaksu lietderību un pārvaldību veselības aprūpes nozarē.

               2.

               Apkarot nodokļu nemaksāšanu, vienkāršot nodokļu sistēmu un īstenot pretkorupcijas plānu. Veikt pasākumus, lai palielinātu publiskā iepirkuma pārredzamību un efektivitāti, jo īpaši izveidojot publiskā iepirkuma līgumu centrālu reģistru un uzlabojot norādes un uzraudzību.

               3.

               Samazināt personām ar zemiem ienākumiem uzlikto nodokļu augsto līmeni, pārceļot nodokļus uz citām jomām. Vēl vairāk uzlabot izmaksu ziņā pieņemamas bērnu aprūpes pieejamību.

               4.

               Pieņemt augstākās izglītības reformu. Nodrošināt skolotājiem pienācīgu apmācību, atbalstīt skolas ar sliktiem rādītājiem un veikt pasākumus, lai palielinātu nelabvēlīgā situācijā esošu bērnu, tostarp romu, līdzdalību.

      Briselē, 2015. gada 14. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. GRAMEGNA

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Paliek spēkā ar Padomes Lēmumu 2014/322/ES (2014. gada 6. maijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm 2014. gadam (OV L 165, 4.6.2014., 49. lpp.).

      (3)  Padomes Ieteikums (2014. gada 8. jūlijs) par Čehijas Republikas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Čehijas Republikas konverģences programmu 2014. gadam (OV C 247, 29.7.2014., 12. lpp.).

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.).

      (5)  Strukturālā bilance, ko Komisija pārrēķinājusi uz konverģences programmā iekļautās informācijas pamata, ievērojot kopīgi saskaņotu metodiku.

      (6)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.