Svarīgs juridisks paziņojums

|

52006SC0281

Ieteikums Padomes atzinums saskaņā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas Nr. 1466/97 9. panta 3. punktu par Polijas atjaunināto konverģences programmu 2005.-2008. gadam  /* SEC/2006/0281 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 1.3.2006SEC(2006) 281 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas Nr. 1466/97 9. panta 3. punktu par Polijas atjaunināto konverģences programmu 2005. – 2008. gadam(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSVispārēja informācijaStabilitātes un izaugsmes pakta, kas stājās spēkā 1998. gada 1. jūlijā, mērķis ir sakārtotas valsts finanses kā līdzeklis, lai nostiprinātu nosacījumus stabilām cenām un stiprai, stabilai izaugsmei, kas veicina nodarbinātības kāpumu. Pirmo reizi paktā grozījumus izdarīja 2005. gadā. Reformā, atzīstot pakta lietderību disciplīnētas fiskālās politikas nostiprināšanā, tika meklētas iespējas stiprināt tā efektivitāti un ekonomisko pamatojumu, kā arī ilgtermiņā nodrošināt valsts finanšu ilgtspējību.Padomes Regula (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1], kas ir pakta sastāvdaļa, paredz, ka dalībvalstīm ir jāiesniedz Padomei un Komisijai stabilitātes vai konverģences programmas un to ikgadējie atjauninājumi (dalībvalstis, kuras jau ir pieņēmušas vienoto valūtu, iesniedz (atjauninātas) stabilitātes programmas, bet dalībvalstis, kas to vēl nav pieņēmušas, iesniedz (atjauninātas) konverģences programmas). Pirmā Polijas konverģences programma tika iesniegta 2004. gada maijā. Saskaņā ar regulu Padome 2004. gada 5. jūlijā sniedza atzinumu par to, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju. Saskaņā ar šo pašu procedūru atjauninātās stabilitātes un konverģences programmas novērtē Komisija un pārbauda augstāk minētā komiteja, pie kam arī Padome var tās pārbaudīt.Šajās programmās dalībvalstīm jānorāda vidējā termiņa mērķis attiecībā uz budžeta stāvokli un jānosaka politikas pasākumi tā sasniegšanai un saglabāšanai, ieskaitot atbilstošus ekonomikas pieņēmumus. Saskaņā ar pakta reformu vidējā termiņa mērķi konkrētām dalībvalstīm ir dažādi, ņemot vērā Eiropas Savienības ekonomisko un budžetāro neviendabīgumu, tostarp attiecībā uz fiskālo risku, kas apdraud ilgtspējību. Citas reformas sastāvdaļas ir šādas: cikla laikā simetriskāka pieeja fiskālajai politikai jāpanāk ar uzlabotu budžeta disciplīnu ekonomikas uzplaukuma laikā, kamēr „galvenās strukturālās reformas”, kam ir redzama ietekme uz ilgtspējību ilgā laika posmā, būtu jāveic, ja vērojama pagaidu novirze no vidējā termiņa mērķa vai tā korekcijām.Ievērojot Komisijas dienestu 2005. gada rudens prognozi, rīcības kodeksu[2], kopīgi saskaņoto metodiku potenciālā produkcijas apjoma un cikliski koriģēto bilanču aplēsei, un vispārējās ekonomikas politikas pamatnostādnes, kas ir iekļautas integrētajās pamatnostādnēs 2005. – 2008. gada periodam, Komisija ir izskatījusi nesen iesniegto Polijas konverģences programmas atjauninājumu un, balstoties uz turpmāk sniegto novērtējumu, ir pieņēmusi ieteikumu Padomes atzinumam par to.Novērtējums1.  Polija iesniedza savu konverģences programmu 2006. gada 19. janvārī, vairāk nekā pusotru mēnesi pēc rīcības kodeksā minētās dienas. Kavēšanās izskaidrojama ar valdības maiņu pēc parlamenta vēlēšanām 2005. gada novembrī un finanšu ministra maiņu 2006. gada janvāra sākumā. Programma attiecas uz laikposmu no 2005. līdz 2008. gadam. Valdība ir pieņēmusi šo dokumentu 2006. gada 18. janvārī. Tajā iekļauts 2006. gada valsts budžets ar valdības veiktajiem grozījumiem 2005. gada decembrī. Programma kopumā atbilst stabilitātes un konverģences programmu struktūras paraugam un prasībām par sniedzamo informāciju, kas noteiktas jaunajā rīcības kodeksā[3].2.  Padome 2004. gada 5. jūlijā nolēma, ka Polijai ir pārmērīgs budžeta deficīts. According to the Council recommendation under Article 104(7) of the same date, the excessive deficit has to be corrected by 2007. Savā 2005. gada 17. februāra atzinumā par iepriekšējo atjaunināto konverģences programmu laikposmam no 2004. līdz 2007. gadam Padome aicināja Poliju „(i) stiprināt fiskālo pielāgojumu, sākot no 2005. gada, un samazināt budžeta deficītu 2007. gadā; (ii) nodrošināt strukturālo pasākumu, kas ietverti Hausnera planā, pilnīgu ieviešanu un arī turpmāk censties ieviest alternatīvus pasākumus, ja īstenojas ieviešanas riski.”3.  Polijas reālā IKP pieaugums bija vidēji 4,5% no 1994. gada līdz 2004. gadam – gandrīz 2 procentu punktus virs ES25 vidējā rādītāja 2,4% apmērā. Pēc ekonomikas paplašināšanās perioda, reālā IKP pieaugums samazinājās līdz 1,0% 2001. gadā, parādot iekšējos un ārējos cikliskos faktorus. Kopš tā laika pieaugums ir paātrinājies līdz 5,3% 2004. gadā. Ienākumi uz vienu iedzīvotāju pirktspējas standartos sasniedza 46.5% no ES25 vidējā rādītāja 2004. gadā. Pēdējos desmit gadus SPCI inflācija saglabājas augsta - vidēji 7,0% līmenī, tā ievērojami samazinājās 2005. gadā līdz aptuveni 2 %. Polijas lielākā problēma joprojām ir situācija darba tirgū. Ekonomikas pārstrukturēšanas rezultātā bezdarba līmenis palielinājās no 13,2% 1994. gadā līdz 18,8% 2004. gadā, bet kopējā nodarbinātība tajā pašā laika posmā samazinājās par 7 procentu punktiem. Strukturālas problēmas darba tirgū, jo īpaši zema strādnieku ģeogrāfiskā mobilitāte un neatbilstošas profesionālās iemaņas, joprojām ir nopietns šķērslis ekonomikas izaugsmei. Pēdējos desmit gadus vispārējā valsts bilance Polijā ir bijsi negatīva. Līdz 2003. gadam tā svārstījās no -1,4% līdz -4,8%[4] no IKP, pēc tam tā uzlabojās sasniedzot -3,8% no IKP 2004. gadā.4.  Pēc reālā IKP pieauguma 2005. gadā par 3,3%, sagaidāms, ka programmas makroekonomiskie rādītāji pamazām nostiprināsies 4,3% līmenī 2006. gadā līdz 5,0% 2008. gadā, kas visumā atbilst Komisijas dienestu 2005. gada prognozei 2005. – 2007. gadam. Programmas pieauguma pieņēmums 2008. gadam pārsniedz Komisijas dienestu potenciālā apjoma pieauguma aplēsi. Tādējādi programmas pamatā liktās pieauguma prognozes var uzskatīt par ticamām, pēdējā gadā pat labvēlīgām.5.  Pēdējos gados Polija īstenojusi veiksmīgu deflācijas politiku ar tikai diviem īsiem inflācijas pieauguma periodiem (2000. un 2004. gadā). Saskaņotais patēriņa cenu indekss (SPCI) samazinājās no 15% 1997. gadā līdz aptuveni 2% 2005. gadā. Pēdējos gados maiņas kurss ir ievērojami svārstījies līdz ar plašu novērtējuma tendenci, kas vērojama no 2004. gada marta ar pārtraukumu 2005. gadā. Pieaugums atjaunojās 2005. gada maijā un, neskatoties uz pieaugušo nestabilitāti, turpinājās visu atlikušo gadu. Pakāpeniska starpības samazināšanās attiecībā pret eirozonu no ilgtermiņa valsts obligāciju ienākumiem, kas vērojama kopš 2004. gada augusta, tika pārtraukta dēļ neskaidrības saistībā ar 2005. gada vēlēšanām un jaunās valdības ekonomisko programmu. Polijas monetārās politikas mērķis joprojām ir tieša inflācijas samazināšana līdz ar brīvu zlota apgrozījumu. Kopš 2004. gada inflācijas regulēšana ir definēta kā nepārtraukta ikgadēja 2,5% PCI inflācija Polija ir paredzējusi turpināt pašreizējo monetārās politikas sistēmu līdz iespējamam iestāšanās brīdim VKM II, kam datums vēl nav noteikts.6.  Kas attiecas uz budžeta izpildi 2005. gadā, valsts budžeta deficīts 2006. gada janvārī tiek lēsts 2,9% apmērā no IKP (pretēji Komisijas dienestu 2005. gada rudens prognozēm 3,6% apmērā un deficīta mērķi 3,9% apmērā no IKP, kas nosprausts iepriekšējā konverģences programmas atjauninājumā). Taču salīdzinājums ar iepriekšējām konverģences programmām nav vienkāršs, jo dati tiek ievērojami pārskatīti metodoloģijas maiņas dēļ. Iznākumu, kas ir labāks nekā plānots, galvenokārt nosaka centrālās valdības budžeta, un jo īpaši valsts budžeta rezultāti, kurā konstatēti (uz skaidras naudas pamata) nodokļu ieņēmumi, kas pārsniedz budžetā plānotos, kā arī izdevumu sadaļas neizpilde, samazinot deficītu par aptuveni 0,7 procentu punktiem salīdzinot ar 2005. gada budžeta plānu.7.  Atjauninātajās konverģences programmās pakāpeniski tiek samazināts kopējais valsts budžeta deficīts, lai sasniegtu atbilstību konverģences kritērijiem līdz tiesību aktos noteiktajam termiņam, t.i., līdz 2009. gada beigām. Deficīta mērķis 2009. gadam nav novērtēts. Deficīta mērķis 2007. gadam ir nemainīgi 2,2% no IKP, iekļaujot atklātos pensiju fondus valsts sektorā. Izslēdzot atklātos pensiju fondus no valsts sektora, deficīta mērķis tika paaugstināts salīdzinot ar iepriekšējo atjaunināto programmu no 3,9% no IKP līdz 4.1% no IKP, jo pensiju reformas izmaksu aplēses pieauga no 1,7% līdz 1,9% no IKP. Paredzams, ka primārā bilance (atklātie pensiju fondi valsts sektorā) uzlabosies no -0,3% no IKP 2005. gadā līdz 0,6% 2008. gadā. Šādas lēnas pielāgošanas pamatā ir labvēlīga ieņēmumu attīstība 2006. gadā un daži izdevumu samazinājumi 2007. un 2008.gadā. Salīdzinot ar iepriekšējo atjaunināto programmu, pašreizējā programma nosaka optimistiskāku deficīta mērķi 2006. gadam, bet pēc tam pielāgošanas centieni ir zemāki un izdevumu reformas tiek atliktas līdz 2007. un 2008. gadam.8.  Pamatojoties uz Komisijas dienestu aprēķiniem uz programmas bāzes atbilstoši kopīgi saskaņotai metodikai, strukturālā bilance uzlabosies nenozīmīgi vidēji par aptuveni 0,25% no IKP, kas vienmērīgi sadalīts visā programmas laikā. Atjauninātajā programmā noteikts vidēja termiņa mērķis attiecībā uz budžeta stāvokli, kā paredzēts Stabilitātes un izaugsmes paktā aptuveni -1% no IKP, ko tā paredz sasniegt pēc 2010. gada, vēl pēc programmas beigām.9.  Tā kā programmas vidējā termiņa mērķis ir stingrāks nekā minimālais kritērijs (deficīts tiek prognozēts aptuveni -1½ % no IKP apmērā), tā sasniegšanai vajadzētu paredzēt drošības rezervi, lai netiktu pieļauts pārmērīgs deficīts. Programmas vidējā termiņa mērķis atspoguļo parāda attiecību un vidējo potenciālā produkcijas apjoma pieaugumu ilgtermiņā.10.  Risku līdzsvars budžeta prognozēm ir negatīvs. No vienas puses budžeta mērķu, kas nosprausti iepriekšējās programmās, sasniegšana labāk nekā prognozēts liek piesardzīgāk prognozēt budžeta izpildi. No otras puses, pieņēmumi par nodokļu elastīgumu ir samērā optimistiski, īpaši 2006. gadam. Turklāt pieauguma prognozes pēdējam programmas gadam (t.i., 2008. gadam) šķiet labvēlīgas. Pašreizējos politiskajos apstākļos ogļračiem ir piešķirtas īpašas pensiju tiesības, liekot citām sociālajam grupām arī pieprasīt īpašu attieksmi, tādejādi apdraudot pensiju reformu. Līdzās budžeta prognozēm pastāv arī politiskā riska avots. Jau iepriekš bija grūti īstenot lielu daļu no t.s. Hausnera plāna, kas paredz valsts finanšu pārstrukturēšanu, jo valdībai trūka parlamenta atbalsta. Pašreizējā politiskā situācija (mazākuma valdība) nav labvēlīga, lai ieviestu pasākumus, kuru mērķis ir valsts budžeta deficīta samazināšana un ilgtermiņa valsts finanšu noturība. Nominālā valsts budžeta atsauces vērtība PLN 30 miljardu apmērā, kas ieviesta konverģences programmā, šķiet nav pietiekama, lai novērstu augstā budžeta deficīta cēloņus Polijā, proti, pārāk strauju valsts izdevumu pieaugumu.11.  Programma nav vērsta uz deficīta samazināšanu, kā tas noteikts Padomes ieteikumā saskaņā ar 104. panta 7. punktu. Pat ņemot vērā nominālvērtību, fiskālais stāvoklis atjauninātajā programmā šķiet neatbilstošs pārmērīga budžeta deficīta korekcijai Padomes noteiktajā termiņā. Secinājumus ir izdarīts, ņemot vērā risku līdzsvaru. Deficīta mērķi 2005. un 2006. gadam ir zemāki nekā iepriekšējā atjauninātajā programmā, un tie atbilst Padomes 2004. gada 5. jūlija ieteikumos noteiktajiem mērķiem pateicoties labāk izpildītajam 2005. gada budžetam un pārnesumiem uz 2006. gadu. Mērķu salīdzinājums, tomēr, ir sarežģīts dēļ izmaiņām valsts atskaites metodikā un datu pārskatīšanas. Kritiskajam 2007. gadam programma paredz deficīta samazināšanu līdz 2,2% no IKP. Taču izslēdzot otrā pīlāra fondēto pensiju shēmu ārpus valsts sektora saskaņā ar Statistikas biroja 2004. gada 2. marta lēmumu planotais budžeta deficīts 2007. gadā ir 4.1% apmērā no IKP. Tādējādi būtu nepieciešami būtiski papildu pielāgojumu pasākumi, lai noteiktajā termiņā labotu pārmērīgu budžeta deficītu.12.  Sagaidāms, ka laika posmā no 2005. līdz 2008. gadam valsts parāds palielināsies par 3¼ IKP procentu punktu un sasniegs 45½% no IKP 2008. gadā, kas ir ievērojami mazāk par 60 % no IKP atsauces vērtības. Paredzams, ka ievērojami krājumu plūsmas pielāgojumi kompensēs primāro pārpalikumu un labvēlīgu „sniega bumbas” efektu (t.i., netiešu procentu likmju negatīvā ietekme tiks kompensēta, turpinoties augsta nominālā IKP pieaugumam).13.  Attiecībā uz valsts finanšu ilgtspējību Polija šķiet pakļauta nelielam riskam to budžetā plānoto izdevumu dēļ, kas saistīti ar iedzīvotāju novecošanu. Pašreiz parāda līmenis ir zemāks par 60% atsauces vērtību un tam tādam jāsaglabājas saskaņā ar pieņēmumu par ietaupījumiem, ko iegūs pilnā mērā īstenojot 1999. gada pensiju reformu. Taču valdības nesen pieņemtie pasākumi, kas izslēdz dažas nodarbināto grupas no reformētās pensiju shēmas, var vājināt reformas ilgtermiņa rezultātus, jo īpaši, ja pensiju shēmās tiks iekļauti citi izņēmumi. Iespējamo saistību īstenošana, kā arī pašreizējais augstais strukturālais deficīts var palielināt parāda/IKP attiecību ātrāk nekā plānots vidējā termiņā. Plānotās valsts finanšu konsolidācijas stingra īstenošana vidējā termiņā samazinātu riskus ilgtermiņa ilgtspējībai.14.  Plānotie pasākumi valsts finanšu jomā kopumā atbilst vispārējām ekonomikas politikas vadlīnijām, kas iekļautas integrētajās pamatnostādnēs laika posmam no 2005. līdz 2008. gadam. Tomēr plānotais pielāgojums nav pietiekams, lai nekavējoties labotu pārmērīgu budžeta deficītu.15.  Polijas nacionālajā reformu programmā, kas iesniegta 2006. gada 5. janvārī atjaunotās Lisabonas stratēģijas kontekstā par izaugsmi un darbavietām, noteiktas šādas problēmas ar būtisku ietekmi uz valsts finansēm: budžeta konsolidācija, ņemot vērā augstu deficītu, slikti attīstītā transporta un vides aizsardzības infrastruktūras uzlabošana, publiskā sektora pētījumu un attīstības un jauninājumu attīstīšana, nodarbinatības rādītāju palielināšana, piemērojot noturīgāku pieeju un samazinot izmaksas, kas saistītas ar tādu personu nodabinātību, kuru darba samaksa ir zema. Nacionālajā reformu programmā aprakstīto darbību ietekme uz budžetu nav atspoguļota konverģences programmas budžeta prognozēs. Valsts finanšu jomā veikto pasākumu vidū, ko paredz Valsts reformu programma, konverģences programma min deficīta piesaisti un daudzgadīgu budžeta plānojumu.Ņemot vērā minēto novērtējumu, Komisija atzīmē, ka konverģences programma neparedz pārmērīga budžeta deficīta korekciju 2007. gadā, kā ieteikusi Padome 2004. gada 5. jūlija ieteikumā. Attiecīgi, Komisija paredz ieteikt turpmākus soļus pārmērīga budžeta deficīta procedūrai kā noteikts Stabilitātes un izaugsmes paktā. Pa to laiku Polijai:-  jāstiprina pielāgojums, konkrēti, 2006. gadā, piešķirot ieņēmumus, kas pārsniedz budžetā plānotos, vai mazākus nekā plānotos izdevumus deficīta samazināšanai;-  jāuzlabo reformētās pensiju sistēmas ilgtermiņa ilgtspējība;-  stiprināt valsts finanšu iestāžu sistēmu, ieviešot vidējā termiņa izdevumu noteikumus.IeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas Nr. 1466/97 9. panta 3. punktu par Polijas atjaunināto konverģences programmu 2005. – 2008. gadamEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[5], un jo īpaši tās 9. panta 3. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu;apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.16.  Padome [2006. gada 14. martā] pārbaudīja Polijas atjaunināto konverģences programmu, kas aptver laika posmu no 2005. gada līdz 2008. gadam.17.  Polijas reālā IKP pieaugums bija vidēji 4,5% no 1994. gada līdz 2004. gadam – gandrīz divus procentu punktus virs ES25 vidējā rādītāja 2,4% apmērā. Pēc ekonomikas paplašināšanās perioda, reālā IKP pieaugums palēninājās līdz 1,0% 2001. gadā, parādot iekšējos un ārējos cikliskos faktorus. Kopš tā laika pieaugums ir paātrinājies līdz 5,3% 2004. gadā. Ienākumi uz vienu iedzīvotāju pirktspējas standartos sasniedza 46.5% no ES25 vidējā rādītāja 2004. gadā. Pēdējos desmit gadus SPCI inflācija saglabājās augsta - vidēji 7,0% līmenī, tā ievērojami samazinājās 2005. gadā līdz aptuveni 2%. Darba tirgus situācija Polijā joprojām ir liela problēma, jo bezdarba rādītājs 2004. gadā bija 18,8%, kā arī mazākais nodarbinātības rādītājs ES (51,7% 2004. gadā.). Pēdējos desmit gadus vispārējā valsts bilance Polijā vienmēr ir bijusi negatīva. Līdz 2003. gadam tā svārstījās no -1,4% līdz -4,8%[6] no IKP, pēc tam tā uzlabojās sasniedzot -3,8% no IKP 2004. gadā.18.  Padome 2004. gada 5. jūlijā nolēma, ka Polijai ir pārmērīgs budžeta deficīts. Atbilstoši Padomes ieteikumam tajā pašā datumā saskaņā ar 104. panta 7. punktu pārmērīgais budžeta deficīts jākoriģē līdz 2007. gadam. Savā 2005. gada 17. februāra atzinumā par iepriekšējo atjaunināto konverģences programmu laikposmam no 2004. līdz 2007. gadam Padome aicināja Poliju „(i) stiprināt fiskālo pielāgojumu, sākot no 2005. gada, un samazināt budžeta deficītu 2007. gadā; (ii) nodrošināt strukturālo pasākumu, kas ietverti Hausnera planā, pilnīgu ieviešanu un arī turpmāk censties ieviest alternatīvus pasākumus, ja īstenojas ieviešanas riski.”19.  Kas attiecas uz budžeta izpildi 2005. gadā, Komisijas dienestu 2005. gada rudens prognozē valsts budžeta deficīts 2005. gadam tiek lēsts 3,6% apmērā no IKP attiecībā pret iepriekšējā konverģences programmas atjauninājumā noteikto mērķi 3,9% apmērā no IKP. Salīdzinājums ar iepriekšējām konverģences programmām nav vienkāršs, jo dati tiek ievērojami pārskatīti metodoloģijas maiņas dēļ. Iznākumu, kas ir labāks nekā plānots, galvenokārt nosaka centrālās valdības budžeta, un jo īpaši valsts budžeta rezultāti, kurā konstatēti (uz skaidras naudas pamata) nodokļu ieņēmumi, kas pārsniedz budžetā plānotos, kā arī izdevumu sadaļas neizpilde, samazinot deficītu par aptuveni 0,7 procentu punktiem salīdzinot ar 2005. gada budžeta plānu.20.  Programma kopumā atbilst stabilitātes un konverģences programmu struktūras paraugam un prasībām par sniedzamo informāciju, kas noteiktas jaunajā rīcības kodeksā[7]. Polija iesniedza savu atjaunināto konverģences programmu 2006. gada 19. janvārī, 7 nedēļas pēc rīcības kodeksā minētā termiņa - 1. decembra. Kavēšanās izskaidrojama ar jaunās valdības veidošanu pēc parlamenta vēlēšanām 2005. gada novembrī un finanšu ministra maiņu 2006. gada janvāra sākumā.21.  Saskaņā ar programmas makroekonomisko scenāriju reālais IKP pieaugs no 3,3% 2005. gadā līdz 4,3% 2006. gadā un sasniegs 5,0% 2008. gadā. Programmas pamatā liktās pieauguma prognozes var uzskatīt par ticamām, pēdējā gadā pat labvēlīgām. Programmas prognozes saistībā ar inflāciju arī šķiet ticamas, kaut gan 2006. gada prognozes nav augstas.22.  Atjauninātajās konverģences programmās pakāpeniski tiek samazināts kopējais valsts budžeta deficīts, lai sasniegtu atbilstību konverģences kritērijiem līdz tiesību aktos noteiktajam termiņam, t.i., līdz 2009. gada beigām. Mērķis 2009. gadam nav novērtēts. Deficīta mērķis 2007. gadam ir nemainīgi 2,2% no IKP, iekļaujot otrā pīlāra fondēto pensiju shēmas valsts sektorā. Ja pensiju shēmas izslēdz no valsts sektora, deficīta mērķis paaugstinās salīdzinot ar iepriekšējo atjaunināto programmu no 3,9% no IKP līdz 4.1% no IKP, jo pensiju reformas izmaksu aplēses sasniedz 1,9% no IKP. Paredzams, ka primārā bilance (otrā pīlāra fondēto pensiju shēmas valsts sektorā) uzlabosies no -0,3% no IKP 2005. gadā līdz 0,6% 2008. gadā. Šādas lēnas pielāgošanas pamatā, pirmkārt, ir labvēlīga ieņēmumu attīstība 2006. gadā un daži izdevumu samazinājumi 2007. un 2008.gadā. Salīdzinot ar iepriekšējo atjaunināto programmu, pašreizējā atjauninātā programma nosaka optimistiskāku deficīta mērķi 2006. gadam, pateicoties pārcēlumam un lielākiem ieņēmumiem 2005. gadā, bet pēc tam pielāgošanas centieni ir zemāki un izdevumu reformas tiek atliktas līdz 2007. un 2008. gadam.23.  Paredzams, ka programmas perioda laikā strukturālā bilance (t.i. cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus), ko Komisijas dienesti aprēķina pēc programmā sniegtās informācijas saskaņā ar vispārīgi pieņemtu metodoloģiju un pamatojoties uz programmas datiem, uzlabosies vidēji par aptuveni 0,25 % no IKP gadā. Programma nosaka vidēja termiņa mērķi budžeta stāvokļa strukturālajam deficītam -1,0% no IKP apmērā, ko tā neplāno sasniegt programmas darbības laikā. Tā kā programmas vidējā termiņa mērķis ir stingrāks nekā minimālais kritērijs (deficīts tiek prognozēts aptuveni -1½ % no IKP apmērā), tā sasniegšanai vajadzētu paredzēt drošības rezervi, lai netiktu pieļauts pārmērīgs deficīts. Programmas vidējā termiņa mērķis atspoguļo parāda attiecību un vidējo potenciālā produkcijas apjoma pieaugumu ilgtermiņā.24.  Budžeta izpilde varētu būt sliktāka nekā paredzēts programmā. Lai gan budžeta mērķu, kas nosprausti iepriekšējās programmās, sasniegšana labāk nekā prognozēts liek piesardzīgāk prognozēt budžeta izpildi, vairāki faktori atsver plānoto pielāgošanu. Pieņēmumi par nodokļu elastīgumu ir samērā optimistiski, īpaši 2006. gadam. Turklāt pieauguma prognozes pēdējam programmas gadam (2008. gadam) šķiet labvēlīgas. Pašreizējos politiskajos apstākļos ogļračiem ir piešķirtas īpašas pensiju tiesības, liekot citām sociālajam grupām arī pieprasīt īpašas shēmas, apdraudot 1999. gada ieviesto pensiju reformu. Lielāks politiskais risks balstīts uz budžeta prognozēm, ņemot vērā situāciju pēc 2005. gada rudens vēlēšanām. Nominālā četru gadu valsts budžeta atsauces vērtība PLN 30 miljardu apmērā, kas ieviesta konverģences programmā, šķiet nav pietiekama, lai novērstu augstā budžeta deficīta cēloņus Polijā, proti, pārāk straujš valsts izdevumu pieaugums. Tādēļ būtu lietderīgi pieņemt dažus alternatīvus vai papildu fiskālos noteikumus, kas kontrolētu valsts izdevumus.25.  Programma nav vērsta uz deficīta samazināšanu, kā tas noteikts Padomes ieteikumā saskaņā ar 104. panta 7. punktu. Pat ņemot vērā nominālvērtību fiskālais stāvoklis atjauninātajā programmā šķiet neatbilstošs pārmērīga budžeta deficīta korekcijai Padomes noteiktajā termiņā. Secinājumus ir izdarīts, ņemot vērā risku līdzsvaru. Deficīta mērķi 2005. un 2006. gadam ir zemāki nekā iepriekšējā atjauninātajā programmā, un tie atbilst Padomes 2004. gada 5. jūlija ieteikumos noteiktajiem nominālajiem mērķiem, pateicoties labāk izpildītajam 2005. gada budžetam un pārnesumiem uz 2006. gadu. Mērķu salīdzinājums, tomēr, ir sarežģīts dēļ izmaiņām valsts atskaites metodikā un datu pārskatīšanas. Kritiskajam 2007. gadam programma paredz deficīta samazināšanu līdz 2,2% no IKP. Taču izslēdzot otrā pīlāra fondēto pensiju shēmu ārpus valsts sektora saskaņā ar Statistikas biroja 2004. gada 2. marta lēmumu plānotais budžeta deficīts 2007. gadā ir 4.1% apmērā no IKP. Tādējādi būtu nepieciešami būtiski papildu pielāgojumu pasākumi, lai noteiktajā termiņā labotu pārmērīgo budžeta deficītu.26.  Laika posmā no 2005. līdz 2008. gadam sagaidāms, ka valsts parāds palielināsies par 3¼ IKP procentu punktu un sasniegs 45½% no IKP 2008. gadā, kas ir ievērojami zemāk par 60 % no IKP atsauces vērtības. Paredzams, ka ievērojams krājumu plūsmas pielāgojums kompensēs primāros pārpalikumus un labvēlīgu „sniega bumbas” efektu (t.i., netiešu procentu likmju negatīvā ietekme tiks kompensēta, turpinoties augsta nominālā IKP pieaugumam).27.  Plānotie pasākumi valsts finanšu jomā kopumā atbilst vispārējām ekonomikas politikas vadlīnijām, kas iekļautas integrētajās pamatnostādnēs laika posmam no 2005. līdz 2008. gadam. Tomēr piedāvātie pasākumi nav pietiekami, lai nekavējoties labotu pārmērīgu budžeta deficītu.28.  Polijas nacionālajā reformu programmā, kas iesniegta 2006. gada 5. janvārī atjaunotās Lisabonas stratēģijas kontekstā par izaugsmi un darbavietām, noteiktas šādas problēmas ar būtisku ietekmi uz valsts finansēm: budžeta konsolidācija, ņemot vērā augstu deficītu, slikti attīstītās infrastruktūras uzlabošana, izmaksu samazināšana nodarbinātībā, lai mazinātu Polijā bezdarbu. Taču Nacionālajā reformu programmā aprakstīto darbību ietekme uz budžetu nav atspoguļota konverģences programmas budžeta prognozēs. Valsts finanšu jomā veikto pasākumu vidū, kas ieviesti Valsts reformu programmā, konverģences programma min deficīta … un daudzgadīgu budžeta plānojumu.29.  Attiecībā uz valsts finanšu ilgtspējību Polija šķiet pakļauta nelielam riskam to budžetā plānoto izdevumu dēļ, kas saistīti ar iedzīvotāju novecošanu. Pašreiz parāda līmenis ir zemāks par 60% atsauces vērtību un tam tādam jāsaglabājas saskaņā ar pieņēmumu par ietaupījumiem, ko iegūs pilnā mērā īstenojot 1999. gada pensiju reformu. Taču valdības nesen pieņemtie pasākumi, kas izslēdz dažas nodarbināto grupas no reformētās pensiju shēmas, var vājināt reformas ilgtermiņa rezultātus, jo īpaši, ja pensiju shēmās tiks iekļauti citi izņēmumi. Iespējamo saistību īstenošana, kā arī pašreizējais augstais strukturālais deficīts var palielināt parāda/IKP attiecību ātrāk nekā plānots vidējā termiņā. Plānotās valsts finanšu konsolidācijas stingra īstenošana vidējā termiņā samazinātu riskus ilgtermiņa ilgtspējībai[8].Ņemot vērā minēto novērtējumu, Padome atzīmē, ka konverģences programma neparedz pārmērīga budžeta deficīta korekciju 2007. gadā, kā ieteikusi Padome 2004. gada 5. jūlija ieteikumā. Komisija paredz ieteikt turpmākus soļus pārmērīga budžeta deficīta procedūrai, kā noteikts Stabilitātes un izaugsmes paktā. Pa to laiku Polijai:-  jāstiprina pielāgojums, konkrēti, 2006. gadā, piešķirot ieņēmumus, kas pārsniedz budžetā plānotos, vai mazākus nekā plānotos izdevumus deficīta samazināšanai;-  jāuzlabo reformētās pensiju sistēmas ilgtermiņa ilgtspējība;-  jāstipria valsts finanšu iestāžu sistēmu, ieviešot vidējā termiņa izdevumu noteikumus.Galveno makroekonomisko un budžeta prognožu salīdzinājums 12004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |Reālais IKP (% izmaiņas) | KP 2006. gada janvāris | 5.3 | 3.3 | 4.3 | 4.6 | 5.0 |KOM 2005. g. nov. | 5.3 | 3.4 | 4.3 | 4.5 | n.p. |KP 2004. gada decembris | 5.7 | 5.0 | 4.8 | 5.6 | n.p. |SPCI inflācija (%) | KP 2006. gada janvāris | 3.6 | 2.2 | 1.5 | 2.2 | 2.5 |KOM 2005. g. nov. | 3.6 | 2.2 | 2.3 | 2.5 | n.p. |KP 2004. gada decembris | 3.5 | 3 | 2.7 | 2.5 | n.p. |Starpība starp potenciālo un faktisko kopproduktu (% of potential GDP) | KP 2006. gada janvāris2 | 0.4 | 0.1 | 0.3 | 0.3 | 0.6 |KOM 2005. g. nov.5 | 0.4 | 0.2 | 0.4 | 0.6 | n.p. |KP 2004. gada decembris2 | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. |Valsts bilance (% no IKP) | KP 2006. gada janvāris | -3.8 | -2.9 | -2.6 | -2.2 | -1.9 |KOM 2005. g. nov. | -3.9 | -3.6 | -3.6 | -3.4 | n.p. |KP 2004. gada decembris | -5.4 | -3.9 | -3.2 | -2.2 | n.p. |Primārā bilance (% no IKP) | KP 2006. gada janvāris | -1.2 | -0.3 | -0.2 | 0.3 | 0.6 |KOM 2005. g. nov. | -1.2 | -1.0 | -1.1 | -1.0 | n.p. |KP 2004. gada decembris | -2.6 | -1.3 | -0.5 | 0.4 | n.p. |Cikliski koriģētā bilance un strukturālā bilance (% no IKP)3 | KP 2006. gada janvāris | -4.1 | -2.9 | -2.7 | -2.3 | -2.1 |KOM 2005. g. nov.4 | -4.1 | -3.7 | -3.7 | -3.6 | n.p. |KP 2004. gada decembris | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. |Valsts kopējais parāds (% no IKP) | KP 2006. gada janvāris | 41.9 | 42.5 | 45.0 | 45.3 | 45.4 |KOM 2005. g. nov. | 43.6 | 46.3 | 47.0 | 47.3 | n.p. |KP 2004. gada decembris | 45.9 | 47.6 | 48.0 | 47.3 | n.p. |Piezīmes: 1 Budžeta prognozēs nav ņemta vērā Eiropas Kopienu Statistikas biroja 2004. gada 2. marta lēmuma par fondēto pensiju shēmu klasificēšanu ietekme; šis lēmums ir īstenojams līdz 2007. gada pavasarim. Ņemot vērā šo ietekmi, vispārējā valsts bilance saskaņā ar atjaunināto programmu būtu -5,6% no IKP 2004. gadā, -4,7% 2005. gadā, -4,6% 2006. gadā, -4,1% 2007. gadā un -3,7% 2008. gadā, savukārt valsts kopējais parāds būtu 45,9% no IKP 2004. gadā, 47,9% 2005. gadā, 51,2% 2006. gadā, 52,1% 2007. gadā un 52,6% 2008. gadā. 2 Komisijas dienestu aprēķini, kuru pamatā ir programmā atrodamā informācija. 3 Tā kā programmā noteiktie vienreizēji un citi pagaidu pasākumi ir nenozīmīgi, cikliski koriģētā bilance un strukturālā bilance ir identiskas (0.04% no IKP 2005. gadā, deficīta samazināšana). 4 Komisijas dienestu prognozē nav vienreizēju un citu pagaidu pasākumu. 5 Pamatojoties uz attiecīgi 3,3%, 3,6%, 4,2% un 4,5% aplēsto potenciālo pieaugumu 2004. – 2007. gada periodā. Avots: Konverģences programma (KP); Komisijas dienestu 2005. gada rudens ekonomiskās prognozes (KOM); Komisijas dienestu aprēķini. | [1] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regula grozīta ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Visi šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami šajā tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] „Specifikācijas par Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanu un pamatnostādnēm par stabilitātes un konverģences programmu formu un saturu”, ko atbalstījusi Ekonomikas un finanšu padome 2005. gada 11. oktobrī.[3] Programmā sniegti visi jaunajā rīcības kodeksā paredzētie obligātie un lielākā daļa fakultatīvo datu. Nav sniegti nodarbinātības dati atbilstoši nostrādātajām stundām un darba ražīgums atbilstoši IKP no nostrādāto stundu skaita. Trūkst arī datu par vispārējiem valsts izdevumiem pa funkcijām 2008. gadam. Trūkst arī norādes par atšķirību starp skaidru naudu un uzkrājumiem, finanšu aktīvu netto uzkrājumiem. Trūkst arī datu par kopējiem ieņēmumiem un izdevumiem 7. tabulā (ilgtermiņa ilgtspējība).[4] Pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras definīcija, visi pensiju fondi, kas iekļauti vispārējā valsts bilancē, pārskatīti dati.[5] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regula grozīta ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras definīcija, visi pensiju fondi, kas iekļauti vispārējā valsts bilancē, pārskatīti dati.[7] Programmā sniegti visi jaunajā rīcības kodeksā paredzētie obligātie un lielākā daļa fakultatīvo datu. Nav sniegti nodarbinātības dati atbilstoši nostrādātajām stundām un darba ražīgums atbilstoši IKP no nostrādāto stundu skaita. Trūkst arī datu par vispārējiem valsts izdevumiem pa funkcijām 2008. gadam. Trūkst arī norādes par atšķirību starp skaidru naudu un uzkrājumiem, finanšu aktīvu netto uzkrājumiem. 7. tabulā nav uzradīti arī kopējie ieņēmumi un izdevumi (ilgtermiņa ilgtspējība).[8] Papildu informācija par ilgtermiņa ilgtspēju pieejama Komisijas dienestu veiktajā programmas tehniskajā novērtējumā(http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm).


Avis juridique important

|

52004SC0832

Rekomendācija Padomes rekomendācija Čehijas Republikai ar mērķi izbeigt situāciju, kad pastāv valdības pārmērīgais deficīts  /* SEC/2004/0832 galīgā redakcija */

Rekomendācija PADOMES REKOMENDĀCIJA ČEHIJAS REPUBLIKAI Ar mērķi izbeigt situāciju, kad pastāv valdības pārmērīgais deficīts(iesniegusi Komisija)SKAIDROJOŠAIS MEMORANDS2004. gada 7. aprīlī Komisija publicēja tās 2004. pavasara prognozes [1]. Pēc sīm prognozēm, kuras ir balstītas uz datiem, kurus iesniegusi Čehijas Republika 2004. gada martā, kopējais valdības deficīts Čehijas Republikā ir pieaudzis no 6.4% no IKP 2002. gadā līdz 12.9% no IKP 2003. gadā (5.9% no IKP izslēdzot lielāko vienreizējo operāciju, kas attiecas uz piedēvētajām valsts garantijām), tādā veidā pārsniedzot 3%no IKP, kas ir Līgumā norādītā vērtība.[1]  Komisijas 2004. gada Pavasara prognozes ir pieejamas sekojosajā web lapā: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/ publications/european_economy/2004/ee204en.pdfPamatojoties uz siem prima facie pierādījumiem, Komisija uzsāka izvērstu deficīta procedūru Čehijas Republikā 2004. gada 12. maijā, pievienojot pārskatu, kas paredzēts Līguma [2] pantā 104(3)., 2004. gada 13. maijā, Komisija saņēma Čehijas Republikas konverģences programmu, kas apstiprināja deficīta ciparu 12.9% no IKP 2003. gadā.[2]  Pilns sī pārskata teksts ir pieejams sekojosajā web lapā: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/ about/activities/sgp/procedures_en.htm.Lūgumu pēc izvērstas deficīta procedūras (IDP) regulē Līguma pants 104. un Padomes Regula (EK) Nr 1467/97 "par izvēstas deficīta programmas īstenosanas paātrināsanu un noskaidrosanu", kas ir daļa no Stabilitātes un Izaugsmes Pakta [3]. Kaut gan Dalībvalstīm ar īpasu statusu, kas ir gadījums ar dalībvalstīm, kuras iestājās ES 2004. gada 1. maijā, ir jāizvairās no pārmērīga deficīta, tomēr sankcijas, kā tas noteikts pantā 104(9) un (11), tām nevar tikt piemērotas.[3]  OV L 209, 2.8.1997.Komisijas pārskatā, pēc Līguma panta 104(3) , tika secināts, ka pārmērīgs deficīts 2003. gadā pārsniedzot 3% no IKP, kas ir Līgumā norādītā vērtība, nav kā rezultāts retam notikumam, kas atrodas ārpus Čehijas Republikas varas iestāzu kontroles, ne arī kā rezultāts smagai ekonomiskai lejupslīdei tādā nozīmē, kā to nosaka Stabilitātes un Izaugsmes Pakts, jo reālais IKP pieaugums sasniedza 2.9% 2003. gadā. Attiecībā uz attīstību 2004. gadā, pārskatā tika secināts, ka kopējais valdības deficīts ir 5.9% no IKP 2004. gadā, kas ir virs 5.3%, kurus paredzēja Čehijas Republikas varas iestādes konverģences programmā.Balstoties uz Komisijas 2004. Pavasara prognozēm, komisijas pārskatā arī tika secināts, ka parāda un IKP proporcija, kas ir sasniegusi 37.6% no IKP 2003. gadā, paliks zem 60%, kas ir Līgumā noteiktā vērtība 2004. gadā. Jo īpasi, Komisijas 2004. Pavasara prognozes paredz, ka parāda proporcija sasniegs 40.6% no IKP 2004. gadā, kas ir virs 38.4% no IKP, kuru paredzēja Čehijas varas iestādes konverģences programmā.Līguma pants 104(4). nosaka, ka "komitejai, kuru nosaka pants 114. (t.i. Ekonomikas un Finansu komiteja), ir jānoformulē viedoklis par Komisijas Pārskatu." Komiteja publicēja savu viedokli 2004. gada 24. maijā, parakstoties zem novērtējumiem, kurus izteica Komisija savā pārskatā. Jo īpasi, Komiteja nobeidza, ka budzeta situācija Čehijas Republikā norādīja uz pārmērīga deficīta pastāvēsanu, kas atbilst pirmajam no diviem kritērijiem, kas paredzēti pantā 104(2) par sādu deficītu identificēsanu. Apskatot pārējos atbilstosos faktorus, jo īpasi vidēja termiņa budzeta stāvokļa un sabiedrisko investīciju proporciju, novērtējums netika nomainīts, kas balstīts uz siem kritērijiem. Komiteja arī uzskatīja par iespējamu, ka kopējais valdības deficīts turpinās pārsniegt 2004. gada Līgumā noteikto vērtību un, ka kopējais valdības bruto parāds saglabāsies zem Līgumā noteiktās 60% no IKP vērtības, bet tālāk palielināsies līdz 40.6% no IKP 2004. gadā.Komisija izmeklēja saistītos faktorus, kuri ir ņemti vērā tās pārskatā, un, ņemot vērā Komitejas viedokli, izsaka veidokli, ka Čehijas Republikā pastāv pārmērīgs deficīts. Viedoklis, kuru pieņēma Komisija 2004. gada 24. jūnijā, tiek ar so adresēts Padomei, pēc Līguma panta 104(5). Komisija iesaka, ka Padomei būtu jāizlemj attiecīgi, saskaņā ar pantu 104(6). Papildus, Komisija iesniegs Padomei rekomendācijas, kuras tiks adresētas Čehijas Republikai kā Padomes rekomendācijas ar mērķi izbeigt so situāciju, kad pastāv pārmērīgs deficīts, saskaņā ar Līguma pantu 104(7), nepiemērojot pantu 104(9), kas attiecas uz Dalībvalstīm ar īpasu statusu.Rekomendācijas PADOMES REKOMENDĀCIJA ČEHIJAS REPUBLIKAI Ar mērķi izbeigt situāciju, kad pastāv valdības pārmērīgais deficītsEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,Ņemot vērā Eiropas kopienas dibināsanas Līgumu un jo īpasi pantu 104(7),Ņemot vērā Komisijas ieteikumu;Tā kā:(1) saskaņā ar Līguma pantu 104, Dalībvalstīm ir jāizvairās no pārmērīga valdības deficīta;(2) Stabilitātes uz Izaugsmes pakts ir balstīts uz mērķi veidot stabilas valdības finanses kā līdzekli, lai stiprinātu apstākļus cenu stabilitātei un stingrai pastāvīgai izaugsmei, kas veicina nodarbinātību;(3) Padome ir nolēmusi 2004. gada [5. jūlijā], saskaņā ar pantu 104(6), ka Čehijas Republikā pastāv pārmērīgs deficīts;(4) Nolemjot par pārmērīga deficīta pastāvēsanu Čehijas Republikā, Padome, saskaņā ar Līguma pantu 104(7) un Padomes Regulas pantu 3. (EK) Nr 1467/97, Padomei ir tajā pasā laikā jādod rekomendācijas Dalībvalstij ar mērķi izbeigt tādu situāciju dotajā laika periodā;(5) Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr 1467/97 pantu 3(4)., sai rekomendācijai būtu jāprecizē, ka Dalībvalstij nepieciesams uzsākt efektīvu darbību, kas ilgst ilgākais 4 mēnesus un pārmērīga deficīta izlabosana ir jāpabeidz gada laikā pēc tā identifikācijas, ja vien nepastāv kādi īpasi apstākļi. Šādi speciāli apstākļi pastāv Čehijas Republikas gadījumā, proti, tāpēc, ka kopējais valdības deficīts dēļ iestāsanās ES bija ievērojami virs noteiktās vērtības un dēļ veiktajām strukturālajām pārmaiņām ekonomikā;(6) Īpasu apstākļu pastāvēsana dot tiesības Padomei atļaut veikt labojumus pārmērīgajā deficīta situācijā vidēja termiņa ietvaros. Ir piemēroti uzskatīt, ka konverģences programma, kuru Čehijas Republika iesniedza 2004. gada maijā, un tās sekojosie precizējumi, un Padomes viedoklis, nodrosina ar sakārtosanas gaitu pārmērīga deficīta labosanai. Konverģences programma 2004. gada maijā plāno samazināt kopējo valdības deficītu līdz 3.3% 2007. gadā un tālāk min, ka piedāvātā gaita, lai samazinātu deficītu, nozīmē, ka pārmērīgā deficīta samazināsana būs pabeigta līdz 2008. gadam, ar sekojosiem starpposmu mērķiem deficītam: 5.3% no IKP 2004. gadā, 4.7% no IKP 2005. gadā, un 3.8% no IKP 2006. gadā . Sakārtosanas gaita ir balstīta uz makro-ekonomisko scenāriju, kas, saskaņā ar Padomes Viedokli 2004. gada [5. jūlijā] par konverģences programmu, ir piesardzīgs;(7) Padome uzskata, ka budzeta konsolidēsanas pasākumiem būtu jānodrosina ilgstosi uzlabojumi kopējā valdības saldo, kamēr tā virzās uz publisko finansu kvalitātes celsanu un ekonomikas izaugsmes potenciāla pastiprināsanu.LĪDZ AR TO TIEK REKOMENDĒTS:- Čehijas varas iestādēm izbeigt esoso pārmērīgo deficīta situāciju cik drīz vien iespējams;- Čehijas varas iestādēm uzsākt darbību vidēja termiņa ietvaros ar mērķi samazināt deficītu līdz 3% no IKP līdz 2008. gadam, saskaņā ar deficīta samazināsanas ceļu, kas precizēts Padomes atzinumā [2004. gada 5. jūlijā] par konverģences programmu, kas iesniegts 2004. gada maijā;- Čehijas varas iestādēm enerģiski īstenot pasākumus, kuri paredzēti 2004. gada maija konverģences programmā, jo īpasi samazināt algu apjomu centrālajai valdībai un samazināt izdevumus individuālajās ministrijās.- Čehijas varas iestādēm uzsākt efektīvu darbību ar 2004. gada 5. novembri attiecībā uz pasākumiem, kas paredzēti, lai sasniegtu 2005. gada deficīta mērķi.Papildus, Padome uzaicina Čehijas varas iestādes:- iedalīt augstākus nekā paredzēti budzetā ienākumus, lai samazinātu deficītu;- ieviest fiskālos mērķus pamatojoties uz vidēja termiņa izdevumu griestiem un izveidot efektīvus noteikumus, lai samazinātu reģionu un municipalitāsu parāda palielināsanās risku;- uzsākt pensijas un veselības aprūpes sistēmu reformu, lai uzlabotu ilgtermiņā publisko finansu ilgtspēju;- samazināt negatīvo Čehijas Konsolidācijas Aģentūras operāciju ietekmi uz budzetuŠīs rekomendācijas ir adresētas Čehijas Republikai.Sastādīts Briselē, [2004. gada 5. jūlijā].Padomes vārdā --priekssēdētājs[...]


title: Padomes Ieteikums ( 2014. gada 8. jūlijs ) par Horvātijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Horvātijas 2014. gada konverģences programmu

text:
               29.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/50

         PADOMES IETEIKUMS
   (2014. gada 8. jūlijs)
   par Horvātijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Horvātijas 2014. gada konverģences programmu
   2014/C 247/10
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), un 2010. gada 21. oktobrī tā pieņēma lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (3), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Dalībalstu vai to valdību vadītāji 2012. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu par Izaugsmes un nodarbinātības paktu, kas ir saskaņots pamats rīcībai valstu, ES un eurozonas līmenī, izmantojot visas iespējamās sviras, instrumentus un politikas jomas. Viņi pieņēma lēmumu par dalībvalstu līmenī veicamo rīcību, jo īpaši paužot pilnīgu apņemšanos sasniegt stratēģijas “Eiropa 2020” mērķus un īstenot konkrētai valstij adresētos ieteikumus.

               (4)

               Horvātija 2013. gada Eiropas pusgadā piedalījās brīvprātīgi un neoficiāli, iesniedzot ekonomikas programmu; konkrēti Horvātijai adresēti ieteikumi netika sagatavoti. Padome 2013. gada 21. jūnijā pieņēma secinājumus, atzinīgi vērtējot Horvātijas ekonomikas programmu, uzsverot, ka no Horvātijas tiek sagaidīta virzība uz Stabilitātes un izaugsmes pakta prasību izpildi un ticama konsolidācijas procesa uzsākšana, vienlaikus saglabājot izaugsmi veicinošus izdevumus un nodrošinot iespējas ienākošo ES fondu līdzfinansējumam.

               (5)

               Komisija 2013. gada 13. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, iezīmējot 2014. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. 2013. gada 13. novembrī Komisija, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Horvātija tika noteikta kā viena no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (6)

               Eiropadome 2013. gada 20. decembrī apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes sekmēšanai. Tā uzsvēra vajadzību īstenot diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju, atjaunot normālus aizdevumu nosacījumus ekonomikai, sekmēt izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu, novērst krīzes sociālās sekas un modernizēt valsts pārvaldi.

               (7)

               Komisija 2014. gada 5. martā atbilstīgi Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantam publicēja padziļinātā pārskata rezultātus attiecībā uz Horvātiju. Komisijas izvērtējumā secināts, ka Horvātija saskaras ar pārmērīgu makroekonomisko nelīdzsvarotību, kurai nepieciešama īpaša uzraudzība un izšķiroša politikas rīcība. Jo īpaši politikas rīcība ir nepieciešama attiecībā uz neaizsargātību, ko uz lēnas izaugsmes un vāju pielāgošanās spēju fona rada ievērojamas ārējās saistības, eksporta rezultātu pasliktināšanās, uzņēmumi ar lielu aizņemto līdzekļu īpatsvaru un strauji pieaugošs vispārējās valdības parāds.

               (8)

               Horvātija 2014. gada 24. aprīlī iesniedza savu 2014. gada valsts reformu programmu un savu 2014. gada konverģences programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (9)

               Konverģences programmā 2014. gadam izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir līdz 2016. gadam novērst pārmērīgo budžeta deficītu, vienlaikus atgriežoties uz ilgtspējīgas ekonomikas izaugsmes ceļa. Paredzams, ka šis mērķis tiks sasniegts, nepārtraukti samazinot deficītu no 4,9 % no IKP 2013. gadā līdz mazāk par 3 % no IKP 2016. gadā, kas ir termiņš pārmērīga budžeta deficīta novēršanai. Konverģences programmā prognozēts, ka valsts parāds vislielākais būs 2014. gadā, sasniedzot 72 % no IKP, nedaudz samazināsies nākamajā gadā un pēc tam izlīdzināsies. Makroekonomikas scenārijs, uz kuru pamatojas konverģences programmā sniegtās budžeta prognozes, visā programmas darbības laikā ir optimistisks. Saskaņā ar konverģences programmas scenāriju 2014. gadā varētu būt vērojama IKP stagnācija, , bet 2015. gadā tiek prognozēta neliela izaugsme 1,2 % apmērā; salīdzinājumam – Komisijas dienestu 2014. gada pavasara prognozē attiecīgi tiek minēts samazinājums 0,6 % apmērā un palielinājums 0,7 % apmērā. Konverģences programmas budžeta prognozes rādītāji atšķiras no Eiropas nacionālo un reģionālo kontu sistēmas (ESA) standartiem, kā rezultātā rodas neatbilstība iepriekšējiem datiem un makroekonomikas scenārijam un nav iespējams pienācīgs salīdzinājums ar Komisijas dienestu 2014. gada pavasara prognozi. Turklāt konverģences programmā nav pietiekami detalizēti izklāstīti 2015. un 2016. gada konsolidācijas pasākumi, jo īpaši attiecībā uz izdevumiem. Saskaņā ar Komisijas dienestu 2014. gada pavasara prognozi faktiskā bilance 2014. un 2015. gadā sasniegs attiecīgi 3,8 % un 3,1 % no IKP. Izdarot nepieciešamās korekcijas, lai šīs prognozes būtu salīdzināmas ar mērķiem, kuri noteikti pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras ietvaros (t. i., neņemot vērā otrā pīlāra pensiju aktīvu nodošanas ietekmi), Komisija prognozētu deficītu 4,6 % no IKP 2014. gadā un 3,8 % no IKP 2015. gadā.
               Tā kā konverģences programma ir pirmais ziņojums par iestāžu veiktajiem pasākumiem kopš pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras sākšanas 2014. gada 28. janvārī, Komisija Horvātijas veiktās darbības izvērtēja 2014. gada 2. jūnijā publicētā paziņojumā. Konkrēti, pamatmērķi paredzēts sasniegt 2014. gadā, lai gan sagaidāms, ka 2015. gadā deficīts nedaudz pārsniegs mērķa rādītāju. Uzlabojums valdības strukturālajā bilancē nedaudz atpaliek no tā, kas jāsasniedz 2014. un 2015. gadā. Visbeidzot, lai arī izmaiņas koriģētajā strukturālajā bilancē ir mazākas nekā ieteiktie centieni, paredzams, ka centieni, kas tiek mērīti diskrecionāro pasākumu izteiksmē, tiks īstenoti gan 2014., gan 2015. gadā. Lai samazinātu negatīvo ietekmi uz izaugsmi un nostiprinātu konsolidācijas ilgtspējību, lielāka uzmanība tiek pievērsta pasākumu kvalitātei un pārejai uz pasākumiem, kuri balstīti uz izdevumiem. Pamatojoties uz Padomes veikto konverģences programmas izvērtējumu un Komisijas prognozi, ievērojot Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka, lai arī līdz 2014. gada 30. aprīlim Horvātija veica efektīvus pasākumus ar mērķi novērst pārmērīgu budžeta deficītu atbilstoši ieteikumam, tomēr nepieciešami papildu centieni, lai izpildītu ieteikumu pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras ietvaros, proti, līdz 2016. gadam novērst pārmērīgu budžeta deficītu un nodrošināt korekciju ticamību.

               (10)

               Budžeta konsolidācijas pasākumiem vajadzētu būt vērstiem uz publisko finanšu kvalitātes uzlabošanu ar mērķi panākt efektivitāti, jo īpaši algu, sociālā nodrošinājuma un subsīdiju izmaksu jomā, un nodrošināt pietiekamu fiskālo telpu, lai piešķirtu prioritāti izaugsmi veicinošiem izdevumiem, tostarp Savienības finansētos projektos. Pēdējos gados Horvātija ir īstenojusi būtiskas fiskālā regulējuma reformas. Tomēr joprojām ir nepilnības budžeta plānošanā, izdevumu efektīvā kontrolē un budžeta ierobežojumu konsekventā piemērošanā, kas negatīvi ietekmē fiskālās politikas veidošanu. Lai arī fiskālo noteikumu sistēma nesen ir grozīta, to būtu jāturpina uzlabot. Jo īpaši fiskālā regulējuma efektivitāti apdraud tas, ka trūkst preventīvu mehānismu, regulējums slikti atbilst parādu noteikumam un strukturāli līdzsvarota budžeta noteikums ir neskaidri formulēts. Lai arī fiskālās politikas komisijas izveide tiek vērtēta atzinīgi, tiek uzskatīts, ka nepieciešami papildu pasākumi, lai stiprinātu tās lomu budžeta plānošanā un uzraudzībā un jo īpaši tās neatkarību no visām budžeta lēmējinstitūcijām.

               (11)

               Horvātijas uzdevums ir panākt fiskālo konsolidāciju, nekaitējot konkurētspējai un ekonomikas atlabšanas iespējām. Ņemot to vērā, publisko finanšu ieņēmumu daļu ierobežo šaura to nodokļu bāzes definīcija, kuri nodrošina stabilu nodokļu apjomu un kuru negatīvā ietekme uz izaugsmi ir maza. Šajā kontekstā valsts reformu programmā ir pieteikts nodoms 2016. gadā ieviest periodisku īpašuma nodokli, taču tā darbības principi, tostarp nodokļu bāze, vēl ir jāprecizē. Horvātija ir arī apņēmības pilna veikt pasākumus, lai uzlabotu nodokļu saistību izpildi, samazinot ēnu ekonomiku. Šajā jomā ir veikti pasākumi. Fiskālo kases aparātu pakāpeniska ieviešana ir palielinājusi nodokļu ieņēmumus pastiprinātas darījumu uzraudzības rezultātā. Sagaidāms, ka nodokļu administrācijas reorganizācijas rezultātā tiks uzlabota nodokļu iekasēšanas efektivitāte un lietderība, vienlaikus samazinot nodokļu saistību izpildes slogu, kas gulstas uz nodokļu maksātājiem. Tomēr, ņemot vērā fiskālās konsolidācijas vajadzības un ņemot vērā arī datus, kuri norāda uz ievērojamām neiekasētu nodokļu summām, šķiet, ka pastāv iespējas vēl vairāk uzlabot nodokļu iekasēšanas efektivitāti, un ir nepieciešami pastāvīgi centieni, lai turpinātu uzlabot nodokļu saistību izpildi, sniedzot nodokļu maksātājiem vairāk e-pakalpojumu.

               (12)

               Horvātija ir veikusi pasākumus, lai uzlabotu pensiju ilgtspēju un atbilstību: kopš 2010. gada novembra likumā noteiktais pensionēšanās vecums, priekšlaicīgas pensionēšanās vecums un kvalifikācijas periods sievietēm ir pakāpeniski paaugstināts, un to pilnīgu saskaņošanu plānots pabeigt līdz 2030. gadam. Ar grozījumiem Pensiju apdrošināšanas likumā, kas pieņemti 2013. gada decembrī, likumā noteiktais pensionēšanās vecums tiek paaugstināts no 65 gadiem uz 67 gadiem un priekšlaicīgas pensionēšanās vecums no 60 gadiem uz 62 gadiem. Tomēr šī paaugstināšana tiks īstenota tikai no 2031. gada, kas nav pietiekami ambiciozs mērķis, ņemot vērā demogrāfiskās situācijas attīstības tendences. Neraugoties uz pēdējos gados īstenotajām reformām, joprojām pastāv dažādas priekšlaicīgas pensionēšanās iespējas. Ņemot vērā izņēmumu apmēru, sodi par priekšlaicīgu pensionēšanos un atlīdzība par vēlīnu pensionēšanos ir mazs stimuls strādāt tik ilgi, kamēr tiek sasniegts likumā noteiktais pensionēšanās vecums; tādējādi tiek negatīvi ietekmēta darbaspēka pieejamība un pensiju sistēmas ilgtspējība. 2013. gadā tika pieņemts Vienotās darbnespējas noteikšanas struktūras likums, lai palīdzētu samazināt invaliditātes dēļ pensionējušos personu skaitu un, standartizējot invaliditātes noteikšanas procedūras, ierobežotu krāpšanos. Apvienojot ar intensīvākām inspekcijām, tas ir risinājums konkrētai vajadzībai, bet tā ietekme uz izdevumiem būs atkarīga no tā, kā šie pasākumi tiks īstenoti un kādā mērā tiks izpildīti lēmumi. Saskaņā ar īpašām shēmām piešķirtas pensijas, kuru apmērs pārsniedza noteiktu robežvērtību, tika samazinātas par 10 % (taču tas ir pagaidu pasākums), un to indeksācija ir piesaistīta IKP rādītājam. Neraugoties uz nesenajiem mēģinājumiem iegrožot izdevumus un palielināt pārredzamību, tempi un apmērs, kādā notiek saskaņā ar īpašām shēmām piešķirto pensiju konverģence ar vispārējiem noteikumiem, ir lēni, un kopumā progress joprojām ir ierobežots.

               (13)

               Veselības aprūpes nozarē ir panākti visai labi veselības rādītāji, un pakalpojumi ir pieejami (lai arī vērojamas reģionālas atšķirības), taču sistēma būtiski palielina slogu, kas gulstas uz publiskajām finansēm. Slimnīcu tīklā iestādes konstatēja trūkumus, kas jānovērš. 2014. gada martā iesniegtajā stacionārās aprūpes reorganizācijas ģenerālplānā ir paredzēti pasākumi, kas uzlabotu izmaksu lietderību, piemēram, slimnīcu tīkla racionalizācija, stacionārās aprūpes vidējā ilguma samazināšana, slimnīcu gultasvietu skaita efektīvāks sadalījums, tostarp ilglaicīgai aprūpei, un turpmākas izmaiņas slimnīcu finansēšanā. Lai šo plānu īstenotu, būtu jānodrošina spēcīga uzraudzības un īstenošanas spēja gan slimnīcu, gan centrālās valdības līmenī. Ilglaicīgai aprūpei ir raksturīgs tas, ka pakalpojumi ir izkliedēti starp veselības un sociālās aprūpes sistēmām, tai ir zemi tvēruma rādītāji un formāla aprūpe, augstas šo pakalpojumu sniegšanas izmaksas un garas rindas.

               (14)

               Nodarbinātības un aktivitātes rādītāji ir vieni no zemākajiem Savienībā, un īpaši zemi tie ir jauniešu un vecāka gadagājuma cilvēku vidū. Šos darba tirgus rādītājus ietekmē cikliskas norises, un daļēji tie ir saistīti arī ar iestāžu un politikas uzstādījumiem. Horvātija ir sākusi darba tirgus reformas, lai palielinātu darba tirgus elastību. Reformas pirmā kārta tika pabeigta 2013. gadā, un galvenā uzmanība tajā tika veltīta regulējumam uz noteiktu laiku noslēgtu darba līgumu jomā. 2014. gada janvārī valdība pieņēma otru tiesību akta priekšlikumu, kurā paredzēts samazināt izmaksas par atlaišanu, saīsinot un vienkāršojot procedūras un palielinot darba laika elastību. Turklāt tiktu ieviesti elastīgāki nodarbinātības veidi, piemēram, nepilnas slodzes darba līgumi. Šīs pārmaiņas situāciju Horvātijā kopumā padarītu līdzvērtīgu situācijai pārējās dalībvalstīs, ciktāl tas attiecas uz darbinieku aizsardzības indeksu. Lai arī sagaidāms, ka šīm reformām būs pozitīva ietekme uz nodarbinātību kopumā, tās ietver paaugstinātu darba tirgus segmentācijas risku, tostarp tādu darba līgumu attīstību, kas tiek slēgti uz noteiktu laiku. Pagaidām nav paredzētas nekādas izmaiņas algu noteikšanas institūcijās – neraugoties uz Horvātijas īpašo situāciju, kam raksturīgas salīdzinoši augstas vidējās algas un ļoti zems nodarbinātības līmenis. Neraugoties uz aizvien pieaugošo bezdarbu, izdevumi aktīvas darba tirgus politikas pasākumiem, lai uzlabotu piekļuvi darba tirgum un dotu iespēju ilgāk palikt darba tirgū, un to tvērums joprojām nesasniedz vidējo rādītāju, jo īpaši jauniešu, ilglaicīgo bezdarbnieku un gados vecāku darba ņēmēju vidū. Horvātijas valsts nodarbinātības dienesta administratīvā spēja ir pakļauta lielam spiedienam, tostarp reģionālā līmenī. Nepastāv vispārēja sistēma darba tirgus attīstības tendenču un darba tirgus vajadzību (tostarp nepieciešamo prasmju prognozēšanas) uzraudzībai un izvērtēšanai, tāpat netiek veikta aktīvas darba tirgus politikas pasākumu izvērtēšana. Ir ļoti liels nedeklarēta darba īpatsvars.

               (15)

               Situācija darba tirgū jo īpaši rada bažas jauniešiem, jo jauniešu bezdarba līmenis ir krasi palielinājies un 2013. gadā sasniedza gandrīz 50 %, un vienlaikus turpina palielināties to jauniešu skaits, kuri nav ne nodarbināti, ne iesaistīti izglītībā vai apmācībā. Svarīgi uzdevumi ir veikt pasākumus nereģistrētu jauniešu iesaistīšanai un mudināt privāto sektoru piedāvāt vairāk māceklības iespēju saskaņā ar mērķiem, kas noteikti garantijai jauniešiem. Tāpat Horvātija saskaras ar nopietnām izglītības problēmām, kuras attiecas uz izglītības saistību ar darba tirgu un izglītības kvalitāti visos izglītības sektoros. Joprojām pietiekamā apjomā netiek nodrošināta mācīšanās darbavietā un profesionālā orientācija vidējā un terciārajā izglītībā, savukārt darba devēju iesaistīšanās profesionālajā izglītībā un apmācībā un vidējā un augstākajā izglītībā ir zema. To personu, kuras mācību iestādes ir absolvējušas nesen, nodarbinātības līmenis ir būtiski zemāks par Savienības rādītāju. Novecojusī profesionālās izglītības un apmācības sistēma tiek reformēta, izstrādājot jaunas skolu mācību programmas. Vēl nav pabeigta Horvātijas kvalifikāciju sistēmas un izglītības, zinātnes un tehnoloģiju stratēģijas īstenošana, bet tai vajadzētu uzlabot izglītības rezultātus un saskaņot tos ar darba tirgus vajadzībām.

               (16)

               Augsti bezdarba rādītāji un zemi līdzdalības darba tirgū rādītāji ir izraisījuši sociālās situācijas pasliktināšanos Horvātijā. Nabadzības un sociālās atstumtības riskam pakļauto personu īpatsvars pēdējos gados ir palielinājies un būtiski pārsniedz ES vidējo rādītāju. Sociālo pabalstu sistēmas struktūra ļauj pabalstu saņēmējiem no dažādiem avotiem saņemt naudas pārskaitījumus, kas pārklājas. Atsākot strādāt, pabalstu saņēmēji zaudē dažus no šiem sociālā pabalsta maksājumiem, tādējādi viņiem zūd motivācija atgriezties darba tirgū. Pastāv iespēja sociālās aizsardzības sistēmu padarīt efektīvāku un pārredzamāku: pašlaik ienākumu atbalsta shēmu un pabalstu piešķiršana ir izkaisīta starp dažādām iestādēm un valdības līmeņiem, tādējādi kritēriji tiek piemēroti nekonsekventi un notiek dublēšanās. 2013. gada Sociālās labklājības likums ieviesa stingrākas pārbaudes ienākumu noteikšanai un vispārējos minimālajos ienākumos apvienoja četrus no vairāk nekā 70 pabalstiem valsts līmenī, tostarp dažus pabalstus, kas paredzēti konkrētām mērķgrupām. Līdz 2016. gadam pakāpeniski tiks ieviests viens valsts mēroga kontaktpunkts, ar kura starpniecību tiks pārvaldīti visi valsts līmeņa pabalsti naudā. Tomēr regulāra uzraudzība un izvērtēšana būs sarežģīta, jo nav integrētas ienākumu atbalsta shēmas un programmas vietējā un reģionālā līmenī, kā arī dažādi pabalsti naudā bez ienākumu noteikšanas, kuri paredzēti konkrētām iedzīvotāju grupām. Neraugoties uz vairākām likumdošanas reformām, kas veiktas kopš 2011. gada, sociālo pabalstu sistēmas struktūra joprojām nedarbojās tik efektīvi, lai sasniegtu cilvēkus, kam tie visvairāk vajadzīgi.

               (17)

               Pašlaik Horvātijā spēkā esošais darījumdarības regulējums rada lielu slogu uzņēmumiem un izpaužas arī kā juridiskās noteiktības trūkums, nepārredzams lēmumu pieņemšanas process, jo īpaši vietējā līmenī, kā arī kā daudzas parafiskālas maksas. Turklāt liela valsts pārvaldes pienākumu fragmentācija reģionālā un vietējā līmenī un sarežģīts kompetenču dalījums starp ministrijām un aģentūrām centrālā līmenī apgrūtina ar darījumdarbību saistītu lēmumu pieņemšanu un paildzina administratīvās procedūras. Centrālās valdības līmenī ir ieviesta strukturēta pieeja ar mērķi identificēt šķēršļus darījumdarbībai, tomēr netiek piemērotas saskanīga metodoloģija administratīvā sloga noteikšanai, un tas samazina jau veikto pasākumu efektivitāti. Izveidotais darījumdarbības kontaktpunkts aptver tikai ierobežotas funkcijas. Nepieciešams racionalizēt valsts subsīdijas un garantijas un uzlabot to kontroli; pirmais solis šajā jomā būtu centralizēts atbalsta saņēmēju uzņēmumu un iedzīvotāju reģistrs. Horvātija ir sākusi valsts pārvaldes reformas, lai stiprinātu tās administratīvo spēju un uzlabotu iedzīvotājiem un uzņēmumiem sniedzamo publisko pakalpojumu orientāciju uz klientu. Tomēr valsts pārvaldības kvalitāte joprojām ir zema, koordinācija dažādos valdības līmeņos ir vāja, un politikas veidošana un analīze maz tiek balstīta uz faktiem vai ir pārāk formāla. Solis pareizajā virzienā ir valsts pārvaldes reformas stratēģijas pieņemšana, un to vajadzētu rūpīgi īstenot visos valdības līmeņos. Pirmspievienošanās fondu apguvē gūtā pieredze norāda uz nepilnībām stratēģiskajā plānošanā un iestāžu spējās un uz trūkumiem projektu izstrādē un to izpildes kontrolē.

               (18)

               Valsts īpašumā vai kontrolē esošus uzņēmumus negatīvi ietekmē vājā pārvaldība, bet jaunā stratēģija publisko aktīvu un uzņēmumu pārvaldībai tiek īstenota ar kavēšanos. Pašlaik nav nekādas konkurētspējīgas atlases procedūras attiecībā uz uzraudzības padomju locekļiem un vadību, un informācija par viņu iecelšanu netiek publicēta. Lai arī ir veikti pasākumi pretkorupcijas regulējuma uzlabošanai, visos valdības līmeņos ir nepieciešami papildu centieni korupcijas novēršanai. Daži no galvenajiem elementiem, kuru šobrīd trūkst pretkorupcijas regulējumā, ir šādi: efektīvi pārbaudes mehānismi attiecībā uz amatpersonu interešu konfliktu un mantiskā stāvokļa pārskatiem, kā arī konkrēti aizsardzības pasākumi valsts īpašumā vai kontrolē esošiem uzņēmumiem. Pārbaudes pilnvaras, kas ir piešķirtas Interešu konfliktu risināšanas komisijai, ir atkarīgas no citu iestāžu kompetences un to proaktivitātes. Neraugoties uz panākumiem, kas gūti publiskā iepirkuma procedūru pārredzamības palielināšanai, riska novērtēšanas rīki netiek izmantoti regulāri, un neaizsargātajām jomām, šķiet, netiek piešķirta pietiekama prioritāte. Nepieciešams pastiprināt publiskā iepirkuma noteikumu efektīvas īstenošanas pārraudzību, ņemot vērā arī nākamajos gados piešķiramos ES līdzekļus.

               (19)

               Pirmsbankrota procedūra, ko plaši izmantoja 2013. gadā, ar zināmiem panākumiem risināja parādu piedziņas problēmas, ar kurām uzņēmumi saskārās saistībā ar sarežģītajām, dārgajām un ilgajām bankrota procedūrām. Tomēr vēl ir iespējas būtiski pastiprināt šo instrumentu, novēršot daudzas tādas nepilnības, kā, piemēram, nepietiekami skaidrā valsts loma procesā, komerctiesu lomas nostiprināšana prasījumu un pamatotu pārstrukturēšanas plānu apstiprināšanā, procedūras piemērošanas jomas paplašināšana, ļaujot veikt efektīvu pārstrukturēšanu vēl pirms parādnieka maksātnespējas, novērst nepilnības tiesību aktu īstenošanā. Neraugoties uz vairākām reformām tiesu sistēmas efektivitātes uzlabošanai, tiesvedība, jo īpaši pirmajā instancē, strīdīgās civillietās, komerclietās un administratīvajās lietās ir nepamatoti ilga. 2013. gadā palielinājās neiztiesāto lietu skaits, un šobrīd tas ir ļoti augsts, jo īpaši civillietās un komerclietās. Lai risinātu šīs problēmas, nepieciešami pastāvīgi centieni radīt un piemērot pareizos stimulus tiesvedības pabeigšanai savlaicīgi un veicināt strīdu alternatīvu izšķiršanu, jo īpaši maza apmēra prasību gadījumos, jo minētās problēmas traucē darījumdarbībai un samazina Horvātijas pievilcību ārvalstu tiešajiem ieguldījumiem.

               (20)

               Horvātijas Valsts bankas pieņemtā konservatīvā pieeja makroprudenciālajam regulējumam, jo īpaši attiecībā uz kapitāla līmeņiem, nozīmēja, ka bankas ir izveidojušas tādu izturētspējas pakāpi, kas, ņemot vērā problēmas, ar kurām tās tagad saskaras vājās ekonomikas dēļ, pierādījusi savu lietderību. Tomēr, tā kā ekonomika jau sesto gadu atrodas recesijā un palielinās ienākumus nenesošo aizdevumu apjoms, pastāv riski banku aktīvu kvalitātei. Tiek atzinīgi vērtēts tas, ka uz četru lielāko Horvātijas banku, kuras pieder ārvalstniekiem, dažiem portfeļiem arī attieksies eurozonas jaunā vienotā uzraudzības mehānisma aktīvu kvalitātes pārskatīšana un spriedzes tests. Tomēr tas neattiecas uz dažiem portfeļiem, kas no Horvātijas viedokļa ir svarīgi pēc būtības, jo portfeļus izraugās, pamatojoties uz to nozīmīgumu banku grupas līmenī. Turklāt tas neattiecas arī uz vidējām un mazām bankām, kurām var būt zemāki kapitāla līmeņi un ne tik laba aktīvu kvalitāte un kuras ir potenciāli svarīgas finanšu stabilitātei. Papildus vienotajam uzraudzības mehānismam veicot papildu uzraudzības diagnostisku pārbaudi, kas paredzēta tieši Horvātijas finanšu sistēmai (un kas attiektos uz būtiskiem Horvātijas banku meitasuzņēmumu portfeļiem, uz kuram neattiecas vienotais uzraudzības mehānisms, kā arī uz nozīmīgākajām vidējām un mazām bankām), tiktu uzlabota vispārējā izpratne par banku aizdevumu klasifikāciju un to uzkrājumu nedrošiem parādiem pietiekamība.

               (21)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir vispusīgi izanalizējusi Horvātijas ekonomikas politiku. Tā ir izvērtējusi valsts reformu programmu un konverģences programmu. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Horvātijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka jānostiprina Savienības vispārējā ekonomiskā pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1.–8. ieteikumā.

               (22)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi konverģences programmu, un tās atzinums (4) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (23)

               Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un konverģences programmu. Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1.–8. ieteikumā.

         IESAKA Horvātijai laikposmā no 2014. līdz 2015. gadam rīkoties šādi.

               1.

               Pilnībā īstenot budžeta pasākumus, kas pieņemti attiecībā uz 2014. gadu. Pastiprināt budžeta stratēģiju, vēl vairāk precizējot pasākumus, kas izziņoti 2015. un 2016. gadam, un apsvērt papildu pastāvīgus, uz izaugsmi vērstus pasākumus, lai līdz 2016. gadam ilgtspējīgā veidā novērstu pārmērīgo budžeta deficītu. Vienlaikus nodrošināt, ka tiek veikta strukturāla korekcija, kā noteikts Padomes ieteikumā saskaņā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru. Saskaņot programmas prognozes ar ESA standartiem un Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Veikt pasākumus, lai pastiprinātu izdevumu kontroli. Līdz 2015. gada martam veikt rūpīgu izdevumu pārskatu. Pastiprināt budžeta plānošanas procesu, jo īpaši uzlabojot makroekonomikas rādītāju un budžeta prognožu precizitāti, stiprināt gada un vidēja termiņa izdevumu maksimālo robežvērtību obligātumu un uzlabot fiskālo noteikumu sistēmu. Līdz 2014. gada oktobrim pieņemt tiesību aktus par jaunizveidoto fiskālās politikas komisiju, nostiprināt tās neatkarību no visām budžeta lēmējinstitūcijām, paplašināt tās pilnvaras, jo īpaši attiecībā uz visu fiskālo noteikumu uzraudzību un prognožu ex ante un ex post izvērtējumiem, un nodrošināt tai atbilstošus resursus. Pamatojoties uz valsts reformu programmā izklāstītajiem plāniem, iesniegt konkrētu stratēģiju reformai attiecībā uz lielāku nodokļu uzlikšanu īpašumam. Uzsākt procesu, kas paredz ziņošanu par nodokļu izdevumiem un šo izdevumu pārskatīšanu. Uzlabot nodokļu saistību izpildi, jo īpaši turpinot paaugstināt nodokļu administrēšanas efektivitāti; šim nolūkam līdz 2014. gada beigām iesniegt rīcības plānu.

               2.

               Samazināt priekšlaicīgas pensionēšanās iespējas. Līdz 2015. gada martam pieņemt tiesību aktus, lai paātrinātu likumā noteiktā pensionēšanās vecuma sievietēm un vīriešiem saskaņošanu un pietuvinātu likumā noteiktā pensionēšanās vecuma paaugstināšanu līdz 67 gadiem. Nodrošināt stingrāku izvērtēšanu un kontroli invaliditātes pensiju gadījumā un paātrināt saskaņā ar īpašām shēmām piešķirtu pensiju integrāciju vispārējā pensiju sistēmā. Nostiprināt veselības aizsardzības nozares, tostarp slimnīcu, izmaksu lietderību.

               3.

               Pēc apspriešanās ar sociālajiem partneriem īstenot darba tiesību reformas otro kārtu, jo īpaši attiecībā uz atlaišanas nosacījumiem un darba laiku un ar mērķi līdz 2015. gadam novērst darba tirgus turpmāku segmentāciju, tostarp attiecībā uz jauniešiem. Pārskatīt algu noteikšanas sistēmu ar mērķi labāk saskaņot produktivitātes izmaiņas un algas nosacījumus. Līdz 2014. gada beigām iesniegt šīs pārskatīšanas secinājumus. Stiprināt aktīvas darba tirgus politikas efektivitāti un tvērumu, pastiprinot valsts nodarbinātības dienestu administratīvo spēju, tostarp reģionālā līmenī, un plašāk aptverot jauniešus, ilglaicīgus bezdarbniekus un gados vecākus darba ņēmējus. Par prioritāti noteikt pasākumus nereģistrētu jauniešu iesaistīšanai un mudināt privāto sektoru piedāvāt vairāk māceklības iespēju saskaņā ar mērķiem, kas noteikti garantijai jauniešiem. Līdz 2014. gadam noteikt pamatprincipus plāniem risināt nedeklarēta darba jautājumu. Īstenot pasākumus, lai uzlabotu izglītības saistību ar darba tirgu un izglītības rezultātu kvalitāti, modernizējot kvalifikācijas sistēmas, ieviešot kvalitātes nodrošināšanas mehānismus un uzlabojot pāreju no skolas uz darba dzīvi, jo īpaši pastiprinot profesionālo izglītību un mācīšanos darbavietā.

               4.

               Līdz 2014. gada beigām pārskatīt nodokļu un pabalstu sistēmas un iesniegt rīcības plānu, lai uzlabotu neaktīvu personu un bezdarbnieku atgriešanu aktīvā darba dzīvē. Stiprināt sociālās aizsardzības sistēmas efektivitāti un pārredzamību, turpinot pabalstu konsolidāciju, vienādojot atbilstības kritērijus un apkopojot vienā kontakpunktā datus no visiem iesaistītajiem līmeņiem un valsts iestādēm. Uzlabot sociālās palīdzības pabalstu efektivitāti un atbilstību, padarot to piešķiršanu mērķtiecīgāku.

               5.

               Veikt turpmākus pasākumus darījumdarbības vides uzlabošanai. Jo īpaši, līdz 2015. gada martam noteikt mērķi ievērojami samazināt administratīvās prasības, tostarp parafiskālās maksas. Risināt jautājumu par ministriju un aģentūru pienākumu lielo fragmentāciju un to pārklāšanos, racionalizējot administratīvās procedūras un padarot skaidrāku lēmumu pieņemšanas un pārskatatbildības sistēmu dažādos valdības līmeņos un centrālās valdības līmenī. Uzlabot administratīvās spējas un stratēģisko plānošanu struktūrās, kurām uzticēts pārvaldīt Eiropas strukturālos un investīciju fondus, un nodrošināt, lai to darbinieku skaits būtu atbilstošs un stabils.

               6.

               Līdz 2014. gada oktobrim iesniegt sīki izstrādātu 2015. gada plānu publiskā īpašuma pārvaldībai. Nodrošināt, ka valsts kontrolēti uzņēmumi tiek pārvaldīti pārredzamā un atbildīgā veidā, jo īpaši pastiprināt kompetences prasības, ko izvirza valsts ieceltiem vadības un uzraudzības padomju locekļiem, un izveidot iecelto amatpersonu publisko reģistru. Pastiprināt darbu korupcijas novēršanas jomā valsts pārvaldē un uzņēmumos, kuri atrodas valsts īpašumā vai kontrolē, tostarp palielinot pārbaudes pilnvaras, kas piešķirtas Interešu konfliktu risināšanas komisijai. Stiprināt publiskā iepirkuma pārredzamību un efektivitāti centrālā un vietējā līmenī, un spējas pārraudzīt īstenošanu un atklāt pārkāpumus.

               7.

               Līdz 2014. gada beigām pastiprināt komerctiesu lomu, lai pārraudzītu, cik pārredzami un likumīgi notiek uzņēmumiem paredzētās pirmsbankrota procedūras piemērošana. Pārskatīt obligāto maksātnespējas/nelikviditātes testu, lai iegūtu piekļuvi pirmsbankrota strīdu izšķiršanas procedūrai, un racionalizēt maksātnespējas/likvidācijas procesu, lai samazinātu tā ilgumu. Uzlabot tiesu sistēmas kvalitāti un efektivitāti, jo īpaši paredzot stimulus, lai savlaicīgi pabeigtu tiesvedību strīdīgās civillietās un komerclietās, un administratīvās lietās un lai jo īpaši mazām prasībām izmantotu strīdu alternatīvu izšķiršanu.

               8.

               Pabeigt Eiropas Centrālās bankas 2014. gada aktīvu kvalitātes pārskatīšanu un stresa testu, veikt visaptverošu portfeļa pārbaudi, kas izveidota īpaši Horvātijas finanšu nozarei, uzmanību pievēršot svarīgiem portfeļiem, uz kuriem neattiecas Eiropas Centrālās bankas pasākums, un ietverot vidējas un mazas bankas.

      Briselē, 2014. gada 8. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. C. PADOAN

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (3)  Paliek spēkā 2014. gadā ar Padomes Lēmumu 2014/322/ES (2014. gada 6. maijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm 2014. gadam (OV L 165, 4.6.2014., 49. lpp.).

      (4)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.