Svarīgs juridisks paziņojums

|

52007PC0215

Ieteikums Padomes lēmums par Bulgārijas un Rumānijas pievienošanos 1995. gada 26. jūlija Konvencijai par Eiropas Policijas biroja izveidi, kuras pamatā ir Līguma par Eiropas Savienību K3. Pants (Eiropola konvencija)  /* COM/2007/0215 galīgā redakcija - CNS 2007/0076 */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 25.4.2007COM(2007) 215 galīgā redakcija2007/0076 (CNS)IeteikumsPADOMES LĒMUMSpar Bulgārijas un Rumānijas pievienošanos 1995. gada 26. jūlija Konvencijai par Eiropas Policijas biroja izveidi, kuras pamatā ir Līguma par Eiropas Savienību K3. Pants (Eiropola konvencija)(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSLai Bulgārija un Rumānija pievienotos konvencijām (un protokoliem), ko dalībvalstis ir noslēgušas, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību 34. pantu (iepriekš Līguma par Eiropas Savienību K.3. pants) vai EK 293. pantu, ar 2005. gada Bulgārijas un Rumānijas Pievienošanās aktu[1] ieviesa vienkāršotu sistēmu. Šobrīd vairs nav vajadzības apspriest un noslēgt īpašus pievienošanās protokolus šīm konvencijām (kas būtu jāratificē 27 valstīm), kā tas notika agrāk – minētā akta 3. panta 3. punkts paredz, ka, stājoties spēkā Pievienošanās aktam, Bulgārija un Rumānija pievienojas šīm konvencijām un protokoliem.Pievienošanās akta 3. panta 3. punktā un 3. panta 4. punktā ir paredzēts, ka Padome, lai noteiktu datumu, kurā šīs konvencijas attiecībā uz Bulgāriju un Rumāniju stāsies spēkā, un lai veiktu šo konvenciju pielāgojumus, kas vajadzīgi sakarā ar minēto divu jauno dalībvalstu pievienošanos (jebkurā gadījumā iekļaujot šo konvenciju pieņemšanu bulgāru un rumāņu valodās, lai šīs versijas būtu „vienlīdz autentiskas”), šajā sakarā pieņem lēmumu. Apspriedusies ar Eiropas Parlamentu, Padome rīkojas pēc Komisijas ieteikuma.Pievienošanās akta I pielikumā ir sniegts saraksts, kurā iekļautas septiņas konvencijas un protokoli, kas saistīti ar tieslietu un iekšlietu jomu.Šajā sarakstā ir iekļauta 1995. gada 26. jūlija Konvencija par Eiropas Policijas biroja izveidi, kuras pamatā ir Līguma par Eiropas Savienību K3. Pants (Eiropola konvencija); 1996. gada 24. jūlija Protokols, kas sastādīts, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību K3. pantu, par Konvencijas par Eiropas Policijas biroja izveidi interpretāciju Eiropas Kopienu Tiesā ar prejudiciālu nolēmumu palīdzību; 1997. gada 19. jūnija Protokols par Eiropola, tā iestāžu locekļu, Eiropola direktora vietnieku un darbinieku privilēģijām un imunitātēm, kas izstrādāts, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību K 3. pantu un Eiropola Konvencijas 41. panta 3. punktu; 2000. gada 30. novembra Protokols, kas izstrādāts pamatojoties uz 43. panta 1. punktu Konvencijā par Eiropas Policijas biroja izveidi (Eiropola Konvencija), ar ko groza šīs konvencijas pielikuma 2 pantu; 2002. gada 28. novembra Protokols, ar ko groza Konvenciju par Eiropas Policijas biroja izveidi (Eiropola Konvenciju) un Protokolu par Eiropola, tā struktūru locekļiem, direktoru vietniekiem un Eiropola darbinieku privilēģijām un neaizskaramību; un 2003. gada 27. novembra Protokols, kas izstrādāts, pamatojoties uz 43. panta 1. punktu Konvencijā par Eiropas Policijas biroja izveidi (Eiropola Konvencija), ar kuru groza šo konvenciju.Šā Komisijas ieteikuma Padomes lēmumam nolūks ir veikt vajadzīgos pielāgojumus saistībā ar Bulgārijas un Rumānijas pievienošanos iepriekš minētajai konvencijai un protokoliem atbilstīgi Pievienošanās akta 3. panta 4. punktam.2007/0076 (CNS)IeteikumsPADOMES LĒMUMSpar Bulgārijas un Rumānijas pievienošanos 1995. gada 26. jūlija Konvencijai par Eiropas Policijas biroja izveidi, kuras pamatā ir Līguma par Eiropas Savienību K3. Pants (Eiropola konvencija)EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību,ņemot vērā Bulgārijas un Rumānijas Pievienošanās līgumu,ņemot vērā Bulgārijas un Rumānijas Pievienošanās aktu, (turpmāk „Pievienošanās akts”) un jo īpaši tā 3. panta 4. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu[2],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu[3],tā kā:1.  Konvenciju par Eiropas Policijas biroja izveidi (Eiropola konvenciju) (turpmāk „Eiropola konvencija”) parakstīja Briselē, 1995. gada 26. jūlijā un tā stājās spēkā 1998. gada 1. oktobrī.2.  Eiropola konvenciju papildināja divi protokoli, ko parakstīja 1996. gada 24. jūlijā un 1997. gada 19. jūnijā, kas attiecīgi stājās spēkā 1998. gada 29. decembrī un 1999. gada 1. jūlijā[4].3.  Eiropola Konvencija grozīja ar trīs citiem protokoliem, ko parakstīja 2000. gada 30. novembrī[5], 2002. gada 28. novembrī[6] un 2003. gada 27. novembrī[7] un tiem ir jāstājas spēkā 90 dienas pēc tam, kad pēdējā valsts no tām, kas bija Eiropas Savienības dalībvalsts brīdī, kad Padome pieņēma aktu par šā protokola izstrādi, paziņo, ka ir izpildījusi šo formalitāti.4.  Čehijā, Igaunijā, Kiprā, Latvijā, Lietuvā, Ungārijā, Maltā, Polijā, Slovēnijā un Slovākijā Eiropola konvencija stājās spēkā pēc šo valstu pievienošanās Eiropas Savienībai.5.  Pievienošanās akta 3. panta 3. punktā ir paredzēts, ka Bulgārija un Rumānija pievienojas dalībvalstu noslēgtajām konvencijām un protokoliem, kas norādīti Pievienošanās akta I pielikumā, kurā cita starpā ir iekļauta Eiropola konvencija, kā arī 1996. gada 24. jūlija, 1997. gada 19. jūnija, 2000. gada 30. novembra, 2002. gada 28. novembra un 2003. gada 27. novembra protokols. Attiecībā uz Bulgāriju un Rumāniju tie stājas spēkā Padomes noteiktajā datumā.6.  Saskaņā ar Pievienošanās akta 3. panta 4. punktu Padomei ir jāveic visi šo konvenciju un protokolu pielāgojumi, kas ir vajadzīgi sakarā ar pievienošanos,IR NOLĒMUSI ŠĀDI.1. pantsAttiecībā uz Bulgāriju un Rumāniju Eiropola konvencija kā arī 1996. gada 24. jūlija un 1997. gada 19. jūnija protokols stājas spēkā pirmā mēneša pirmajā dienā, kas seko šā lēmuma pieņemšanas datumam.2. pantsAttiecībā uz Bulgāriju un Rumāniju 2000. gada 30. novembra, 2002. gada 28. novembra, 2003. gada 27. novembra protokols stājas spēkā tajā datumā, kad šie protokoli stājas spēkā.3. pantsEiropola konvencijas, 1996. gada 24. jūlija, 1997. gada 19. jūnija, 2000. gada 30. novembra, 2002. gada 28. novembra, 2003. gada 27. novembra protokolu teksti bulgāru un rumāņu valodās, kas pievienoti šim lēmumam, ir autentiski ar tādiem pašiem nosacījumiem kā pārējie Eiropola konvencijas, 1996. gada 24. jūlija, 1997. gada 19. jūnija, 2000. gada 30. novembra, 2002. gada 28. novembra, 2003. gada 27. novembra protokolu teksti.4. pantsŠis lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī .Briselē,Padomes vārdā —priekšsēdētājsPielikums Eiropola konvencijas, 1996. gada 24. jūlija, 1997. gada 19. jūnija, 2000. gada 30. novembra, 2002. gada 28. novembra, 2003. gada 27. novembra protokolu teksti bulgāru un rumāņu valodā.[1] OV L 157, 2005., 203. lpp.[2] OV C […] […], […] lpp.[3] OV C […] […], […] lpp.[4] 1996. gada 24. jūlija Protokols, kas sastādīts, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību K3. pantu, par Konvencijas par Eiropas Policijas biroja izveidi (Europol) interpretāciju Eiropas Kopienu Tiesā ar prejudiciālu nolēmumu palīdzību (OV C 299, 9.10.1996., 2. lpp.); 1997. gada 19. jūnija Protokols par Eiropola, tā iestāžu locekļu, Eiropola direktora vietnieku un darbinieku privilēģijām un imunitātēm, kas izstrādāts, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību K 3. pantu un Eiropola Konvencijas 41. panta 3. punktu (OV C 221, 19.7.1997., 2. lpp.).[5] OV C 358, 13.12.2000., 2. lpp.[6] OV C 312, 16.12.2002., 2. lpp.[7] OV C 2, 6.1.2004., 3. lpp.


title: Padomes Ieteikums (2015. gada 14. jūlijs) par Itālijas 2015. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Itālijas 2015. gada stabilitātes programmu

text:
               18.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/61

         PADOMES IETEIKUMS
   (2015. gada 14. jūlijs)
   par Itālijas 2015. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Itālijas 2015. gada stabilitātes programmu
   (2015/C 272/16)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija. Stratēģijā uzmanība ir vērsta uz galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2015. gada 14. jūlijā, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma Ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm, un 2010. gada 21. oktobrī tā pieņēma lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (3). Kopā tās veido “integrētās pamatnostādnes”, ko dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Padome 2014. gada 8. jūlijā pieņēma Ieteikumu (4) par Itālijas 2014. gada valsts reformu programmu un sniedza savu atzinumu par Itālijas atjaunināto stabilitātes programmu 2014. gadam. Komisija 2014. gada 28. novembrī saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 473/2013 (5) sniedza atzinumu par Itālijas budžeta plāna projektu 2015. gadam.

               (4)

               Komisija 2014. gada 28. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, iezīmējot 2015. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Komisija tajā pašā dienā, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdinājuma mehānisma ziņojumu, kurā Itālija bija noteikta kā viena no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (5)

               Eiropadome 2014. gada 18. decembrī apstiprināja prioritātes, lai veicinātu investīcijas, pastiprinātu strukturālās reformas un īstenotu atbildīgu, izaugsmi veicinošu fiskālo konsolidāciju.

               (6)

               Komisija 2015. gada 26. februārī publicēja 2015. gada ziņojumu par Itāliju. Tajā novērtēja Itālijas panākto progresu attiecībā uz konkrētai valstij adresētajiem ieteikumiem, kas pieņemti 2014. gada 8. jūlijā. Ziņojumā par valsti ietver arī padziļinātā pārskata rezultātus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu. Komisijas veiktā analīze liek tai secināt, ka Itālija saskaras ar makroekonomisko nelīdzsvarotību, kuras novēršanai būtu nepieciešama izlēmīga politikas rīcība un īpaša uzraudzība. Ir īpaši svarīgi censties novērst nemainīgi zemā darba ražīguma un vājās konkurētspējas galveno cēloni un panākt valsts parāda noturīgu samazināšanos. Ņemot vērā Itālijas ekonomikas mērogu, ir ļoti svarīgi rīkoties, lai samazinātu iespējamo nelabvēlīgo ietekmi uz valsts ekonomiku un visu ekonomisko un monetāro savienību.

               (7)

               Itālija 2015. gada 28. aprīlī iesniedza savu 2015. gada valsts reformu programmu un 2015. gada stabilitātes programmu. Abas programmas izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (8)

               Uz Itāliju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa un pārejas noteikums par parādu laikā no 2013. līdz 2015. gadam. Komisija 2015. gada 27. februārī publicēja ziņojumu saskaņā ar LESD 126. panta 3. punktu, jo nebija paredzams, ka Itālija panāks pietiekošu progresu parāda noteikuma izpildē 2014.–2015. gadā. Analīzē tika secināts, ka būtu jāuzskata, ka parāda kritērijs tajā laikā ir ievērots.

               (9)

               Itālijas Konstitucionālā tiesa 2015. gada 30. aprīlī pēc pavasara ekonomikas prognozes iesniegšanas termiņa nolēma, ka indeksācijas pagaidu nepiemērošana lielajām pensijām laikā no 2012. līdz 2013. gadam ir pretrunā Konstitūcijai. 2015. gada 18. maijā valdība pieņēma dekrētlikumu, lai ņemtu vērā šo nolēmumu, un apstiprināja stabilitātes programmas fiskālos mērķus. Ņemot vērā šo informāciju, var uzskatīt, ka šajā posmā kopumā joprojām paliek spēkā secinājumi, kas minēti saskaņā ar LESD 126. panta 3. punktu sagatavotajā februāra ziņojumā. Šā nolēmuma tiešā ietekme uz budžetu būs atkarīga no tā, vai valdība to īstenos, kas vēl ir jāprecizē. Ņemot vērā šo jauno informāciju, ziņojuma publicēšana saskaņā ar LESD 126. panta 3. punktu varētu tikt uzskatīta par pamatotu vēlākā posmā. Kamēr trūkst šā jaunā elementa un tiek gaidīts turpmāks skaidrojums, var uzskatīt, ka šajā posmā kopumā joprojām paliek spēkā februāra ziņojumā minētie secinājumi.

               (10)

               Itālija savā 2015. gada stabilitātes programmā ir lūgusi atļaut īslaicīgu novirzi par 0,4 % no IKP no nepieciešamās korekcijas vidēja termiņa mērķa sasniegšanai 2016. gadā, lai ņemtu vērā būtiskas strukturālās reformas, kas labvēlīgi ietekmēs publisko finanšu stabilitāti ilgtermiņā. Sīkāk par to, kas ir pamatā šīm reformām, minēts Itālijas 2015. gada valsts reformu programmā. Programmā ierosināto to reformu jomas, kuras ietekmēs publisko finanšu stabilitāti, ir šādas: i) valsts pārvalde un vienkāršošana, ii) preču un pakalpojumu tirgi, iii) darba tirgus, iv) civiltiesības, v) izglītība, vi) nodokļu pārbīde un vii) izdevumu pārskatīšana kā finansēšanas pasākums. Saskaņā ar iestāžu novērtējumu šo reformu ietekme uz reālo IKP līdz 2020. gadam būs 1,8 procentu punkti, un tas varētu būt ticams. Ja reformas īstenos pilnībā un paredzētajā laikā, tās labvēlīgi ietekmēs publisko finanšu stabilitāti. Ar nosacījumu, ka valdība 2015. gadā veiks vajadzīgos pasākumus, lai pienācīgi kompensētu iepriekš minētā Konstitucionālās tiesas nolēmuma pastāvīgo ietekmi, nodrošinot, ka: i) uz Itāliju joprojām attieksies Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa, ii) tiks saglabāta atbilstoša drošības rezerve attiecībā uz Līgumā noteikto atsauces vērtību un iii) vidējā termiņa mērķis tiks sasniegts stabilitātes programmas četru gadu laikā, var uzskatīt, ka Itālijai pašlaik var atļaut prasīto īslaicīgo novirzi 2016. gadā, ja tā pienācīgi īstenos solītās reformas, ko uzraudzīs Eiropas pusgada ietvaros.

               (11)

               2015. gada stabilitātes programmā paredzēts 2015. gadā pakāpeniski samazināt pamata deficītu līdz 2,6 % no IKP, bet 2016. gadā – līdz pat 1,8 % no IKP. Valdība 2015. gada stabilitātes programmā plāno līdz 2017. gadam sasniegt vidējā termiņa mērķi – līdzsvarotu budžeta stāvokli strukturālā izteiksmē. Tomēr pārrēķinātā strukturālā bilance (6) sasniegs vidējā termiņa mērķi 2018. gadā. Vidējā termiņa mērķa sasniegšana līdz 2017. gadam šķiet piemērota, ņemot vērā strukturālo reformu klauzulas piemērošanu un 2015. gada stabilitātes programmā paredzētās saistības.

               (12)

               Tiek prognozēts, ka valsts parāda attiecība pret IKP 2015. gadā pieaugs līdz 132,5 %, bet 2019. gadā pakāpeniski samazināsies līdz 120,0 %. Budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs ir ticams. Valdībai vēl ir jāprecizē papildu izdevumu samazinājumi, kas tai ļaus izvairīties no tiesību aktos paredzētās PVN palielināšanas 2016. gadā.

               (13)

               Itālijai 2015. gadā būtu jāuzlabo strukturālā bilance par 0,25 % no IKP. Pamatojoties uz Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, prognozētās strukturālās korekcijas, lai sasniegtu vidējā termiņa mērķi 0,3 % apmērā no IKP 2015. gadā, atbilst Itālijas saistībām Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvās daļas ietvaros. Itālijai 2016. gadā būtu jāuzlabo strukturālā bilance par vismaz 0,1 % no IKP, ņemot vērā atļauto novirzi, pamatojoties uz strukturālo reformu klauzulu. Tomēr, pieņemot, ka nebūs turpmāku politikas izmaiņu, Komisijas prognoze norāda uz pasliktināšanos (0,2 % no IKP), kas rada risku, ka būs neliela novirze. Tāpēc būs nepieciešami papildu pasākumi. Pamatojoties uz stabilitātes programmas izvērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka ir risks, ka Itālija nevarēs nodrošināt atbilstību Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem.

               (14)

               Neskatoties uz gaidāmo ieguldījumu parāda samazināšanas centienos, kas Itālijai ir galvenais uzdevums, Itālijas iestāžu ierosinātās vērienīgās privatizācijas programmas īstenošana 2014. gadā ir notikusi ar zināmu kavēšanos. Tā rezultātā ieņēmumi no privatizācijas 2014. gadā bija 0,2 % no IKP, nesasniedzot mērķi – 0,7 % no IKP gadā.

               (15)

               Itālija pagājušajā gadā ir veikusi būtiskus pasākumus, lai atvieglotu darbaspēka nodokļu slogu, tomēr šis rādītājs joprojām ir augsts. Nodokļu izdevumu skaits un apjoms (īpaši attiecībā uz samazinātām PVN likmēm) joprojām ir pārāk liels. Īpašuma nodokļu jomā panākts tikai neliels progress kadastrālās reformas īstenošanā, kuras ietvaros ir īpaši nepieciešams pārskatīt novecojušas kadastrālās vērtības. Turklāt joprojām nav pārskatīti vides nodokļi un nav atceltas videi kaitīgas subsīdijas. Itālija ir izveidojusi Vides nodokļu komiteju. Šīs dažādās dimensijas ir ietvertas nodokļu reformu reglamentējošajā likumā, tomēr to īstenošana ir aizkavējusies, jo nav likumdošanas rīkojumu. Neskatoties uz to, ka kaut kas šajā jomā ir darīts, Itālijas nodokļu sistēmas efektivitāti mazina arī nemainīgi zemais nodokļu saistību izpildes līmenis, kas izmaksā dārgi, un krāpšanas nodokļu jomā lielais īpatsvars (saskaņā ar valdības aprēķiniem EUR 91 miljards gadā vai 5,6 % no IKP). Valdība ir ierosinājusi pasākumus nodokļu deklarāciju precizitātes nodrošināšanai, un tagad ir jāpanāk, lai tie pilnībā darbotos.

               (16)

               Ir īstenoti tikai ierobežoti pasākumi ar mērķi ilgtermiņā uzlabot publiskā sektora izdevumu efektivitāti un kvalitāti visos valdības līmeņos. Tiesību aktos noteiktie budžeta ietaupījumi, arī reģionālā un vietējā līmenī, ir mazāki, nekā bija paredzēts 2014. gada valsts reformu programmā. Tas, ka izdevumu pārskatīšana vēl nav iekļauta budžeta procedūrā, apgrūtina šo pasākumu īstenošanas vispārējo efektivitāti ilgtermiņā. Nopietnas nepilnības joprojām ietekmē ES finansējuma pārvaldību, īpaši dienvidu reģionos. Tiek izstrādāts valsts stratēģiskais plāns ostu un loģistikas jomā, taču ir veikti tikai daļēji pasākumi, lai uzlabotu ostu pārvaldību un savienojumus ar to aizzonām.

               (17)

               Itālijas valsts pārvaldei joprojām ir raksturīgs būtisks efektivitātes trūkums, kas rada slogu uzņēmējdarbības videi un mazina valsts spēju efektīvi īstenot reformas. Ir un joprojām tiek veikti pasākumi, lai uzlabotu institucionālo regulējumu un valsts pārvaldes vispārējo kvalitāti. Ir paredzams, ka līdz 2015. gada beigām tiks sākta vērienīga Konstitūcijas reforma, kuras mērķis ir skaidri noteikt pienākumu sadali starp dažādiem valdības līmeņiem. Vēl nav apstiprināta visaptveroša valsts pārvaldes reforma, lai risinātu problēmas, tostarp saistībā ar personāla mainību, mobilitāti un atalgojumu. Lai gan ir veikti vairāki pasākumi ar mērķi veicināt pārredzamību un nodrošināt Itālijas korupcijas apkarošanas iestādes pilnvaras, vēl joprojām nav notikusi noilguma termiņu pārskatīšana, ko arī citas starptautiskās organizācijas uzskata par pamatelementu cīņai pret korupciju Itālijā. Pēdējos gados ir veikti nozīmīgi pasākumi, lai uzlabotu tiesu sistēmas efektivitāti, veicot kompetenču pārdali starp tiesu instancēm un izveidojot specializētas tiesas, un samazinātu izskatāmo lietu daudzumu, veicinot strīdu izšķiršanu ārpustiesas kārtībā. Tiesvedības ilgums joprojām ir nopietna problēma, un ir vēl jāpagaida, līdz sāktajām reformām būs rezultāti.

               (18)

               Kopš 2008. gada beigām Itālijas banku sektorā ir krasi palielinājies ieņēmumus nenesošo aizdevumu īpatsvars, galvenokārt saistībā ar banku riska darījumiem ar uzņēmumiem. Līdz šim samazinātas vērtības aktīvu atsavināšanas temps ir bijis pārāk lēns, un to atsavināšana joprojām ir ierobežota. Daļēji tas ir saistīts ar to, ka Itālijā nav attīstīts problemātisko privāto parādsaistību tirgus. Nesen ir pieņemti tiesību akti, ar kuriem novērsti trūkumi lielāko kooperatīvo banku (banche popolari) korporatīvajā pārvaldībā, un 2015. gada aprīlī tika panākta nodibinājumu un Itālijas iestāžu vienošanās, kuras mērķis bija, cita starpā, samazināt nodibinājumu ietekmi banku pārvaldībā. Mazās kooperatīvās bankas (banche di credito cooperative) patlaban gatavo nesaistošu pārvaldības reformu, kas pēc tam tiks īstenota ar likumu. Ir nepieciešams turpināt Itālijas banku nozares pārstrukturēšanu un konsolidāciju, lai uzlabotu finanšu starpniecības efektivitāti un atbalstītu ekonomikas atveseļošanos.

               (19)

               2014. gada decembrī tika pieņemts plaša spektra darba tirgus reformu reglamentējošs likums, kurā saglabāts iepriekšējo reformu virziens. Tas paredz izmaiņas nodarbinātības aizsardzības tiesību aktos, bezdarbnieku pabalstu sistēmā, aktīvā un pasīvā darba tirgus politikas pārvaldībā un darbībā un līdzsvarā starp ģimenes un darba dzīvi. Šā likuma efektīva īstenošana būs ļoti atkarīga no tā, vai tiks pieņemti nepieciešamie likumdošanas īstenošanas rīkojumi. Tie attiecas uz algu piemaksas shēmu izmantošanu, līgumisko attiecību pārskatīšanu, darba un privātās dzīves līdzsvaru un aktīvas darba tirgus politikas stiprināšanu. Otrā līmeņa pārrunas par līgumiem, ar kuru palīdzību varētu labāk saskaņot algas ar ražīgumu un veicināt inovatīvu risinājumu ieviešanu uzņēmumos, joprojām attiecas tikai uz dažiem uzņēmumiem. 2014. gada janvāra līgums, ar ko novērtē arodbiedrību pārstāvību ražošanas nozarē, varētu veicināt otrā līmeņa pārrunas par līgumiem, taču tas vēl nav spēkā. Sieviešu līdzdalība darba tirgū palielinās, tomēr tās rādītājs vēl joprojām ir viens no viszemākajiem Savienībā. Turklāt jauniešu bezdarba līmenis 2014. gada trešajā ceturksnī ir sasniedzis gandrīz 43 %, un to jauniešu skaits vecumā no 15 līdz 24 gadiem, kuri nav iesaistīti nodarbinātībā, izglītībā vai apmācībā, ir vislielākais visā Savienībā. Daži cēloņi ir meklējami izglītības sistēmā, kurai joprojām ir raksturīgs tas, ka skolu darbības rādītāji ir zemāki par ES vidējo rādītāju un mācību priekšlaicīgas pārtraukšanas rādītājs ir salīdzinoši augsts. Tikai 54,6 % no cilvēkiem vecumā 15-34 gadiem, kuri ieguvuši pirmā un otrā posma terciāro izglītību, trīs iepriekšējo gadu laikā bijuši nodarbināti, salīdzinot ar ES vidējo rādītāju – 78,6 %. Itālijā ir bijis viens no vislielākajiem nabadzības un sociālās atstumtības līmeņa palielinājumiem Savienībā, kas īpaši ietekmē bērnus. Sociālās palīdzības shēmas joprojām ir sadrumstalotas un nespēj efektīvi risināt šo problēmu, un tas rada būtisku izmaksu neefektivitāti.

               (20)

               Vairāki konkurences ierobežojumi joprojām kavē pareizu preču un pakalpojumu tirgu darbību. Parlaments izskata likumu, ar ko novērsīs dažus šķēršļus vairākās nozarēs. Būtiski šķēršļi joprojām pastāv dažās nozarēs, uz kurām attiecas šis likums (juridiskie pakalpojumi un aptiekas), kā arī citās nozarēs, tostarp, vietējo sabiedrisko pakalpojumu, lidostu un ostu, banku pakalpojumu un veselības aprūpes nozarē. Joprojām ir būtiskas nepilnības publiskā iepirkuma jomā, neskatoties uz to, ka tiek plašāk izmantots centralizēts iepirkums. Vietējie sabiedriskie pakalpojumi, kuri skaidri apliecina neefektivitāti, joprojām ir pasargāti no konkurences, un tas nelabvēlīgi ietekmē arī publiskās finanses. Atklāta konkursa procedūra tiek izmantota nelielai daļai līgumu, kuru slēgšanas tiesības piešķir publiskajā iepirkumā, tomēr lielākajā daļā gadījumu tiek izmantota iekšēja līguma slēgšanas tiesību piešķiršana vai līdzīgas procedūras.

               (21)

               Saistībā ar Eiropas pusgadu Komisija ir veikusi Itālijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un to publicējusi 2015. gada ziņojumā par šo valsti. Komisija ir arī izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu, un pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Itālijai adresētajiem ieteikumiem. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Itālijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jāstiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1. līdz 6. ieteikumā.

               (22)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu, un tās atzinums (7) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (23)

               Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti turpmāk izklāstītajā 1. līdz 6. ieteikumā.

               (24)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir arī veikusi analīzi par visas eurozonas ekonomikas politiku. Pamatojoties uz minēto analīzi, Padome ir izdevusi konkrētus ieteikumus dalībvalstīm, kuru valūta ir euro (8). Itālijai kā valstij, kuras valūta ir euro, būtu arī jānodrošina pilnīga un laicīga minēto ieteikumu īstenošana,

         AR ŠO IESAKA Itālijai 2015. un 2016. gadā rīkoties šādi.

               1.

               Panākt fiskālo korekciju vismaz 0,25 % apmērā no IKP, kas vērsta uz vidējā termiņa budžeta mērķi 2015. gadā, un 0,1 % apmērā no IKP 2016. gadā, veicot nepieciešamos strukturālos pasākumus 2015. un 2016. gadā, ņemot vērā atļauto novirzi attiecībā uz galveno strukturālo reformu īstenošanu. Nodrošināt, ka izdevumu pārskatīšana ir daļa no budžeta procedūras. Ātri un pamatīgi īstenot privatizācijas programmu un izmantot neplānoto papildu peļņu, lai panāktu vēl lielāku progresu vispārējās valdības parāda līmeņa attiecīgā samazināšanā. Līdz 2015. gada septembrim īstenot nodokļu reformu reglamentējošo likumu, īpaši pārskatīt nodokļu izdevumus un kadastrālās vērtības, un pasākumus, lai uzlabotu nodokļu saistību izpildi.

               2.

               Pieņemt plānoto valsts stratēģisko plānu ostu un loģistikas jomā, īpaši, lai palīdzētu veicināt intermodālos pārvadājumus, nodrošinot labākus savienojumus. Nodrošināt Teritoriālās kohēzijas aģentūras pilnīgu darbību, lai ievērojami uzlabotu ES finansējuma pārvaldību.

               3.

               Pieņemt un īstenot vēl nepieņemtos tiesību aktus, kuru mērķis ir uzlabot institucionālo regulējumu un modernizēt valsts pārvaldi. Līdz 2015. gada vidum pārskatīt noilguma termiņus. Nodrošināt, lai reformas, kas pieņemtas ar mērķi uzlabot efektivitāti civiltiesību jomā, palīdzētu samazināt tiesvedības ilgumu.

               4.

               Līdz 2015. gada beigām ieviest saistošus pasākumus, lai novērstu atlikušos trūkumus banku korporatīvajā pārvaldībā, īstenot nodibinājumu reformu, par kuru ir panākta vienošanās, un veikt pasākumus, lai paātrinātu ieņēmumus nenesošo aizdevumu visaptverošu samazināšanu.

               5.

               Pieņemt likumdošanas īstenošanas rīkojumus par algu piemaksas shēmu izstrādi un izmantošanu, līgumisko attiecību pārskatīšanu, darba un privātās dzīves līdzsvaru un aktīvas darba tirgus politikas stiprināšanu. Veicināt efektīvu regulējumu otrā līmeņa pārrunām par līgumiem, apspriežoties ar sociālajiem partneriem un saskaņā ar valsts praksi. Jauniešu bezdarba problēmas risināšanas ietvaros pieņemt un īstenot plānoto skolu reformu un paplašināt profesionālas ievirzes augstāko izglītību.

               6.

               Īstenot vienkāršošanas programmu 2015.–2017. gadam, lai mazinātu administratīvo un regulatīvo slogu. Pieņemt konkurenci veicinošus pasākumus visās nozarēs, uz kurām attiecas Konkurences likums, un izlēmīgi rīkoties, lai novērstu atlikušos šķēršļus. Nodrošināt, lai vēlākais līdz 2015. gada beigām tiktu laboti vietējo sabiedrisko pakalpojumu līgumi, kuri neatbilst prasībām par iekšēju līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu.

      Briselē, 2015. gada 14. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. GRAMEGNA

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (3)  Paliek spēkā ar Padomes Lēmumu 2014/322/ES (2014. gada 6. maijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm 2014. gadam (OV L 165, 4.6.2014., 49. lpp.).

      (4)  Padomes Ieteikums (2014. gada 8. jūlijs) par Itālijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Itālijas 2014. gada stabilitātes programmu (OV C 247, 29.7.2014., 57. lpp.).

      (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 473/2013 (2013. gada 21. maijs) par kopīgiem noteikumiem budžeta plānu projektu uzraudzībai un novērtēšanai un pārmērīga budžeta deficīta novēršanai eurozonas dalībvalstīs (OV L 140, 27.5.2013., 11. lpp.).

      (6)  Strukturālā bilance, kuras pārrēķinu veikusi Komisija, pamatojoties uz stabilitātes programmā ietverto informāciju un izmantojot kopīgi saskaņotu metodiku.

      (7)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.

      (8)  OV C 272, 18.8.2015., 98. lpp.


title: Eiropas Centrālās bankas ieteikums ( 2007. gada 29. novembris ) — Eiropas Savienības Padomei par Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta ārējo revidentu (ECB/2007/17)

text:
               15.12.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 304/1

      EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS IETEIKUMS

   (2007. gada 29. novembris)
   Eiropas Savienības Padomei par Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta ārējo revidentu
   (ECB/2007/17)
   (2007/C 304/01)
   EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtus (tālāk tekstā — “ECBS Statūti”) un jo īpaši to 27.1. pantu,
   tā kā:

               1)

               Eiropas Centrālās bankas (ECB) un Eurosistēmas valstu centrālo banku pārskatus revidē neatkarīgi ārējie revidenti, kurus ieteikusi ECB Padome un apstiprinājusi Eiropas Savienības Padome.

               2)

               Padomes 2007. gada 10. jūlija Lēmuma 2007/504/EK saskaņā ar Līguma 122. panta 2. punktu par vienotās valūtas ieviešanu Maltā 2008. gada 1. janvārī (1) 1. pants nosaka, ka Malta ir izpildījusi euro ieviešanai vajadzīgos nosacījumus un ka 2003. gada Pievienošanās akta 4. pantā minētais Maltas izņēmuma statuss tiek atcelts no 2008. gada 1. janvāra.

               3)

               Grozītā Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta likuma, kurš stājas spēkā 2008. gada 1. janvārī, 20. pants nosaka, ka Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta gada finanšu pārskatu revīziju veic saskaņā ar ECBS Statūtu 27. pantu.

               4)

               Bank Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta par saviem neatkarīgajiem ārējiem revidentiem 2008. finanšu gadam ir izvēlējusies PricewaterhouseCoopers un Ernst & Young.

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
   Tiek ieteikts par Bank Ċentrali ta' Malta/Central Bank of Malta ārējiem revidentiem 2008. finanšu gadā iecelt PricewaterhouseCoopers un Ernst & Young.

      Frankfurtē pie Mainas 2007. gada 29. novembrī

            ECB prezidents

         Jean-Claude TRICHET

      (1)  OV L 186, 18.7.2007., 32. lpp.


				|

		52013PC0709

			Ieteikums PADOMES LĒMUMS par savstarpējās palīdzības piešķiršanu Rumānijai /* COM/2013/0709 final - 2013/ () */

			   	PASKAIDROJUMA RAKSTS
1. Ievads
Pēc tam, kad saskaņā ar kopīgo ES un SVF
Rumānijai paredzēto vidēja termiņa finansiālās palīdzības programmu Eiropas
Savienība laikposmā no 2009. gada pavasara līdz 2011. gada pavasarim
izmaksāja 5 miljardus euro un SVF – 12,9 miljardus euro, Eiropas
Savienības Padome 2011. gada 12. maijā pieņēma lēmumu turpināt
piesardzības pasākumu programmu, piešķirot Rumānijai ES vidēja termiņa
finansiālo palīdzību maksimāli 1,4 miljardu euro apmērā[1]. Otrās programmas (arī tā bija
kopīga ES un SVF programma) ietvaros atbilstoši tās piesardzības principa
būtībai nedz Eiropas Savienība, nedz SVF neizmaksāja līdzekļus.
Ņemot vērā atlikušos riskus saistībā ar
Rumānijas maksājumu bilanci, Rumānijas iestādes 2013. gada 4. jūlijā
lūdza trešo ES vidēja termiņa finansiālās palīdzības programmu – arī šoreiz
kopā ar SVF rezerves vienošanos. Prognozējams, ka ES un SVF palīdzība būs
piesardzības pasākums, un nav paredzams, ka tiks veiktas faktiskas izmaksas.
Ekonomikas un finanšu komiteja (EFK) 9. jūlijā reaģēja labvēlīgi uz šo
lūgumu un pilnvaroja Komisiju risināt sarunas par jaunu kopīgu ES un SVF
programmu par piesardzības pasākumiem.
Komisijas dienesti kopā ar SVF dienestu
darbiniekiem no 2013. gada 17. jūlija līdz 31. jūlijam Bukarestē
veica kopīgu sarunu misiju. Dienestu līmenī tika panākta vienošanās par jaunās
programmas noteikumiem un saturu. Ar jauno programmu tiktu turpināts atbalstīt
valdības ekonomikas programmu, kuras mērķis cita starpā ir konsolidēt
makroekonomisko, fiskālo un finanšu stabilitāti, palielināt ekonomikas
izturētspēju un izaugsmes potenciālu, pastiprināt administratīvās spējas,
reformēt nodokļu administrēšanu un uzlabot valsts finanšu pārvaldību un
kontroli. Jaunās programmas darbības laiks būtu 24 mēneši, un tā aptvertu
palīdzību piesardzības pasākumu veidā no Eiropas Savienības maksimāli 2 miljardu
euro apmērā un Starptautiskā Valūtas fonda maksimāli 1,75 miljardu SDR
apmērā (apmēram 2 miljardi euro), ko papildina rezerves vienošanās.
Papildus tam Pasaules Banka turpinās sniegt iepriekš norunāto atbalstu 891 miljona
euro apmērā, no kura vēl jāizmaksā 514 miljoni euro.
2. Makroekonomiskās norises un prognozes
Kopš 2011. gada Rumānija ir sasniegusi
pozitīvu ekonomikas izaugsmi. Jaunākā attīstība liecina, ka 2013. gadā
izaugsme būs apmēram 2 %, t. i., nedaudz lielāka nekā Komisijas
pavasara prognozē paredzētie 1,6 %. Galvenie izaugsmes dzinējspēki ir
teicami eksporta rādītāji (galvenokārt pateicoties autobūves nozarei un
pakalpojumiem) un laba raža. Tomēr šīs pozitīvās tendences apslēpj vāju
iekšzemes pieprasījumu, proti, 2013. gada pirmajā pusē patēriņa līmenis ir
palicis nemainīgs un ieguldījumi ir samazinājušies.
Paredzams, ka nākotnē izaugsme pakāpeniski
palielināsies, jo strukturālās reformas sāks dot rezultātus, ES līdzekļu apgūšana
uzlabosies un eksporta rādītāji, Eiropas ekonomikai atveseļojoties, saglabāsies
augstā līmenī. Pieņemot, ka raža būs vidējā līmenī, ir paredzams, ka 2014. gadā
izaugsme nedaudz pārsniegs 2 %. Paredzams, ka iekšzemes pieprasījums būs
galvenais dzinējspēks izaugsmei, ko sekmēs ieguldījumi un privātais patēriņš,
savukārt neto eksportam saskaņā ar prognozēm būs neliela negatīva ietekme
izaugsmes rādītājā, jo paredzams, ka imports 2014. gadā pieaugs spēcīgāka
iekšzemes pieprasījuma rezultātā.
Inflācijas līmenis, ko mēra ar saskaņoto
patēriņa cenu indeksu (SPCI), Rumānijā 2009.–2011. gadā saglabājās augsts,
proti, aptuveni 6 %, taču 2012. gadā tas samazinājās līdz vidēji 3,4 %.
Tomēr augšupvērstais cenu spiediens atkal pastiprinājās 2012. gada beigās
un 2013. gada pirmajā pusē. Paredzams, ka 2013. gada otrajā pusē
inflācija samazināsies, pateicoties straujam pārtikas cenu kritumam un bāzes
efektu pārmaiņām, un līdz 2013. gada beigām tā būs zemāka par 3,5 %,
tādējādi iekļaujoties centrālās bankas mērķdiapazonā (2,5 % ±1 procentu
punkts). 2014. gadā ir paredzams turpmāks samazinājums.
3. Publiskās
finanses
Pēdējos gados Rumānija ir sekmīgi
konsolidējusi savas publiskās finanses, samazinot budžeta deficītu no 9 % 2009. gadā
līdz nedaudz zem 3 % 2012. gadā. Šis panākums ļāva Padomei 2013. gada
21. jūnijā atcelt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru
Rumānijai. Jauna programma atbalstītu valdības turpmākos fiskālās
konsolidācijas centienus, kuru mērķis ir līdz 2015. gadam sasniegt
Rumānijas vidējā termiņa mērķi (VTM), proti, strukturālo budžeta deficītu 1 %
apmērā no IKP. Iestādes joprojām ir apņēmušās sasniegt iepriekšējās programmas
deficīta mērķi 2013. gadam, t. i., 2,4 % ENS izteiksmē. 2014. gadā
ir plānota turpmāka konsolidācija atbilstoši Stabilitātes un izaugsmes pakta
(SIP) prasībām. Balstoties uz pašreizējiem rādītājiem, Rumānija saskaņā ar savu
atjaunināto konverģences programmu 2013. gadam sasniegs 2 % deficīta
mērķi ENS izteiksmē.
Jūlijā notikušās sarunu misijas gaitā tika
panākta vienošanās par gada vidū veicamiem budžeta labojumiem, ļaujot īstenot
dažus pārnesumus ieņēmumu un izdevumu jomā, vienlaikus saglabājot kopējo
deficīta mērķi 2013. gadam 2,3 % apmērā naudas izteiksmē un 2,4 %
apmērā ENS izteiksmē. Pārskatītajā budžetā ir paredzēti mazāki ieņēmumi un
mazāki iekšzemes kapitālieguldījumi, samazinātas rezerves korekcijām saistībā
ar ES līdzekļiem un samazināti pārskaitījumi uz citām valsts pārvaldes
struktūrvienībām. Attiecībā uz 2014. gada budžetu iestādes izvērtē
iespējas palielināt ieņēmumus – galvenokārt ar bāzes paplašināšanas palīdzību.
Izdevumu jomā svarīgs uzdevums ir sākt ieviest vienoto atalgojuma likumu, par
ko vienošanās tika panākta saskaņā ar pirmo programmu.
Tā kā vajadzīgā fiskālā konsolidācija
lielākoties ir sasniegta, jaunās programmas ietvaros galvenā uzmanība tiks
veltīta fiskālās pārvaldības uzlabošanai. Šīs programmas mērķis būs pastiprināt
fiskālo sistēmu, lai nodrošinātu tās atbilstību fiskālā pakta prasībām, kā arī
panākt vairākus citus fiskālās stratēģijas satura un budžeta izstrādes procesa
pārredzamības uzlabojumus. Šajā nolūkā būs jāuzlabo ikgadējā un vidējā termiņa
kapitāla budžeta izstrāde, jāpabeidz saistību kontroles sistēma (jaunu parādu
nepieļaušanai) un jāuzlabo nodokļu administrēšana, lai panāktu nodokļu efektīvāku
iekasēšanu.
4. Norises finanšu tirgos un banku nozarē
Kopš 2012. gada vasaras situācija finanšu
tirgos ir ievērojami uzlabojusies, jo ir uzlabojies globālā tirgus noskaņojums
un gada beigās stabilizējās valsts iekšējā politiskā situācija. Situācija
kopumā attīstījās tāpat kā līdzīgā situācijā esošās valstīs reģionā, un 2013. gada
pirmajā pusē tā bija relatīvi labvēlīga. Attiecībā uz Rumānijas 5 gadu valsts
parāda vērtspapīriem kredītriska mijmaiņas darījumu starpības samazinājās no gandrīz
500 bāzes punktiem 2012. gada maijā līdz zem 200 bāzes punktiem 2013. gada
janvārī, un tās turas aptuveni 200 bāzes punktu līmenī kopš 2013. gada
jūnija beigām. Pēc nopietniem zaudējumiem 2012. gada maijā akciju tirgus
indekss BET līdz 2012. gada beigām atguvās; kopš tā laika tas ir bijis
svārstīgs, tomēr līdz 2013. gada septembra beigām ir pieaudzis par 10 %.
Neraugoties uz aktīvu vērtību samazināšanās
pieaugošo tendenci (2013. gada jūnijā ieņēmumus nenesošo aizdevumu
attiecība sasniedza 20,3 %), banku nozares kapitalizācijas līmenis
saglabājās apmierinošā līmenī (kapitāla pietiekamības rādītājs jūnijā bija 14,7 %).
Ar ieņēmumus nenesošo aizdevumu pieaugumu saistītie riski tika mazināti ar
piesardzīgu pieeju uzkrājumu veidošanai bezcerīgiem parādiem, tomēr uzkrājumi
turpina ierobežot rentabilitāti (pašu kapitāla atdeve H1 2013. gadā
sasniedza 6 % pēc 3 gadiem, kuros bija zaudējumi). Centrālā banka turpina
turpina cieši uzraudzīt bankas, kuru mātesuzņēmumi atrodas vājākajās eurozonas
valstīs, un tās ir saglabājušas pietiekamas kapitāla rezerves. Kipras krīzes
negatīvā ietekme tika mazināta ar līgumu par Kipras bankas Rumānijas filiāles
vietējās depozītu bāzes pārvedumu uz Marfin banku, kas ir Laiki
grupas meitasuzņēmums, ārzemju banku aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšanu
un mātesuzņēmumu banku finansējuma samazināšanu (-14,6 % kopš 2012. gada
decembra, kaut arī šie procesi ir saskanīgi ar situācijas attīstību reģionā un
kopumā tiek veikti organizēti, tomēr ir nepieciešama uzraudzības iestāžu cieša
uzmanība.
5. Maksājumu
bilance un ārējās finansēšanas prasības
Paredzams, ka Rumānijai paredzētajā programmas
darbības laikā (24 mēneši) saglabāsies pilna pieeja valsts parādzīmju tirgiem,
ja vien neiestāsies nelabvēlīgi ārējie apstākļi. CDS starpības ir
sasniegušas zemāko līmeni kopš 2010. gada. Paredzams, ka tekošā konta
deficīts samazināsies no aptuveni 4 % no IKP 2012. gadā līdz aptuveni
2 % 2013. gadā, galvenokārt pateicoties tirdzniecības deficīta
samazinājumam.
Saskaņā ar bāzes scenāriju tuvāko divu gadu
laikā nevajadzētu iestāties valsts vai ārējā finansējuma trūkumam. Tomēr
Rumānija vēl aizvien ir pakļauta valūtas maiņas svārstīgumam un svārstībām
starptautiskajos kapitāla tirgos. Nelabvēlīga scenārija gadījumā varētu būt
apgrūtināta tekošā konta finansēšana un piekļuve valsts parādzīmju tirgiem.
Šādā gadījumā pirmais aizsardzības pasākums būtu Valsts kases naudas rezerves
(aptuveni 6 mēnešu finansējuma vajadzībām) un mazākā mērā – RVB starptautiskās
rezerves. Ja Rumānija saskarsies ar ilgstošām un smagām finansēšanas grūtībām,
tiks aktivizēta piesardzības pasākumu programma un pieejamie līdzekļi (2
miljardi euro no ES, izmaksājami divās 1 miljarda euro lielās daļās, un
līdz 2 miljardiem euro no SVF rezerves vienošanās) ļaus segt valsts finanšu un
budžeta saistības. Jaunā programma ļaus arī pārliecināt finanšu tirgus, ka
Rumānija ir apņēmusies īstenot vērienīgu ekonomisko reformu plānu.
6. ES atbalsts saskaņā ar maksājumu
bilances palīdzības mehānismu kā daļa no starptautiskā atbalsta
Ņemot vērā joprojām nestabilo situāciju un
riskus attiecībā uz maksājumu bilanci un ar nosacījumu, ka Rumānijas iestādes
ir apņēmušās īstenot fiskālo, finanšu un strukturālo korekciju programmu,
Komisija, apspriežoties ar Ekonomikas un finanšu komiteju (EFK), 2013. gada
3. oktobrī ieteica Padomei pieņemt lēmumu piešķirt Rumānijai turpmāku
savstarpējo palīdzību, kas paredzēta Līguma (LESD) 143. pantā. Rumānijas
valdībai jāīsteno ekonomiskā programma, lai mazinātu atlikušos nestabilitātes
faktorus un mazinātu draudus maksājumu bilances ilgtspējībai, un tai ir
jāizveido nepieciešamā kapacitāte ekonomisko politiku izstrādei un īstenošanai
bez starptautiskās palīdzības.
Turklāt Komisija, pēc apspriešanās EFK, iesaka
Padomei pieņemt lēmumu par ES vidēja termiņa finansiālās palīdzības piešķiršanu
Rumānijai piesardzības pasākumu veidā līdz EUR 2 miljardu apmērā, lai
atbalstītu Rumānijas maksājumu bilances ilgtspējību. Pieprasījumu
aktivizēt Savienības finansiālās palīdzības piesardzības pasākumus un
maksājumus var iesniegt līdz 2015. gada 30. septembrim.
7. Jaunās programmas svarīgākie elementi
Ar jauno finanšu palīdzību piesardzības
pasākumu veidā tiktu turpināts atbalstīt valdības ekonomikas programmu, kuras
mērķis cita starpā ir konsolidēt makroekonomisko, fiskālo un finanšu
stabilitāti, palielināt ekonomikas izturētspēju un izaugsmes potenciālu,
pastiprināt administratīvās spējas, reformēt nodokļu administrēšanu un uzlabot
valsts finanšu pārvaldību un kontroli. Komisija ar Rumānijas iestādēm noslēgs
saprašanās memorandu (SM) par konkrētiem ekonomikas politikas nosacījumiem.
Tajā tiks saglabāti abu iepriekšējo programmu sasniegumi un ietverti vēl
neizpildītie nosacījumi no otrās programmas.
A: Fiskālā konsolidācija
Pēc pārmērīga budžeta deficīta novēršanas
Rumānijai ir jāsamazina strukturālais budžeta deficīts saskaņā ar Stabilitātes
un izaugsmes pakta (SIP) prasībām, līdz tā būs sasniegusi vidējā termiņa mērķi,
proti, strukturālo valsts budžeta deficītu 1 % apmērā no IKP līdz
2015. gadam, un spēs to saglabāt arī turpmāk. Turklāt programmā tiks turpināti
centieni novērst valdības kavēto maksājumu uzkrāšanos gan centrālās valdības,
gan pašvaldību līmenī. Publiskā sektora algām ir jāsaglabā ilgtspējīgs līmenis,
ierobežojot algu pieaugumu un darbinieku skaitu publiskajā sektorā.
B: Fiskālā pārvaldība un strukturālās
fiskālās reformas
Lai stabilizētu fiskālo konsolidāciju,
programma paredz turpmāku fiskālās pārvaldības sistēmas nostiprināšanu. Fiskālā
pakta īstenošana ir būtiski svarīga šajā aspektā, un daudzgadu budžeta
plānošanas uzlabojumi nodrošinās ilgtspējīgāku fiskālo politiku.
SVF un Pasaules Banka sniegs valdībai plašu
tehnisko palīdzību publisko finanšu vadības un kontroles jomā. Saistību
kontroles sistēmas īstenošana, ko veiks pakāpeniski vairākos posmos, palīdzēs
nodrošināt kavēto maksājumu samazināšanu un kontroli. Veselības aprūpes nozarē
tiks nostiprināti budžeta kontroles mehānismi, uzlabojot ziņošanas un
uzraudzības sistēmas, jo īpaši attiecībā uz slimnīcām un izdevumiem par zālēm,
lai novērstu kavētu maksājumu atkārtotu uzkrāšanos. Lai paplašinātu valsts
izaugsmes potenciālu, tiks nostiprināta publisko ieguldījumu prioritāšu
noteikšana.
C: Valsts parāda pārvaldība
Varas iestādes veiks nepieciešamos pasākumus,
lai uzlabotu valsts parāda pārvaldību ar mērķi samazināt finansēšanas izdevumus
un riskus un pagarināt valsts parādzīmju vidējo termiņu.
D: Finanšu nozares regulējums un uzraudzība
Finanšu nozarē varas iestādes turpinās uzlabot
banku noregulējuma sistēmu un tiesību aktus par noguldījumu garantiju sistēmu,
grozot aktus GO 39/1996 un GEO 99/2006. Lai paātrinātu bilances attīrīšanas
procesu, Rumānijas Valsts banka (RVB) kopā ar Rumānijas Banku asociāciju
precizēja aizdevumu norakstīšanai piemērojamos noteikumus un sagatavos
vispusīgu analītisku apskatu par aktīvu kvalitāti banku nozarē. Lai plašāk
attīstītu kapitāla tirgu un dažādotu banku finansējuma avotus, varas iestādes
grozīs tiesību aktus, kas regulē segtās obligācijas. Kredītu disciplīnas
saglabāšana un debitoru bezrūpīgas rīcības riska nepieļaušana ievērojami
veicinās finanšu stabilitātes stiprināšanu. Tādējādi valdība turpinās
atturēties no tādu likumdošanas iniciatīvu pieņemšanas (piemēram, personu
maksātnespējas likums) un tādu parādu piedziņas likuma noteikumu sekmēšanas,
kas apdraudētu kredītu disciplīnu. Varas iestādes veiks plašas apspriedes ar
visām ieinteresētajām personām, ņemot vērā arī RVB pabeigto ietekmes
novērtējumu, par jaunajiem noteikumiem saistībā ar negodīgām atrunām
civilprocesa piemērošanas likumā; tās nodrošinās, ka lietas par negodīgām
atrunām tiek izskatītas augstāka līmeņa tiesās vienā specializētā tiesā, un
veiks citus nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu šo noteikumu konsekventu
ievērošanu. Lai nostiprinātu ar bankām nesaistīto finanšu tirgu uzraudzību un
veicinātu patērētāju aizsardzību, varas iestādes nodrošinās, ka tiesību akti par
integrēto ārpusbanku finanšu regulatoru (Finanšu uzraudzības iestādi) tiks
grozīti tā, lai tie atbilstu starptautiski atzītai labākajai praksei.
E: Strukturālās reformas
Strukturālo reformu mērķis ir uzlabot tirgus
darbību, paaugstināt izturētspēju pret ārējiem satricinājumiem un nostiprināt
Rumānijas ilgtermiņa izaugsmes potenciālu. Strukturālo reformu plāns šajā
programmā ir daļa no plašāka plāna, kas izklāstīts Rumānijas valsts reformu
programmā un kurā ir ņemti vērā Rumānijai domātie ieteikumi Eiropas pusgada
kontekstā.
Valstij piederošo uzņēmumu pārstrukturēšana,
tostarp privatizācija, tiks paātrināta, lai mazinātu riskus valsts vispārējam
budžetam no uzkrātiem kavētiem maksājumiem un darbības zaudējumiem un
vienlaikus paaugstinātu šo uzņēmumu darbības finansiālo dzīvotspēju. Varas
iestādes veiks pasākumus, lai stiprinātu valstij piederošo uzņēmumu korporatīvo
pārvaldību, tostarp finanšu nozarē.
Enerģētikas nozarē tiks īstenoti vēl
nerealizētie pasākumi, par kuriem bija panākta vienošanās abās iepriekšējās
programmās, un vienlaikus tiks īstenoti plāni par gāzes un elektrības tirgus
liberalizāciju.
Uzņēmējdarbības vides uzlabošana un
finansējuma saņemšanas atvieglošana maziem un vidējiem uzņēmumiem (MVU) ir vēl
viens programmas strukturālo reformu plāna stūrakmeņiem. Programmas mērķis ir
mazināt MVU administratīvo slogu, sekmēt to piekļuvi banku un akciju kapitālam,
mazināt tiesisko nenoteiktību, uzlabojot zemes un īpašuma reģistrāciju un
atbalstot MVU, kas vēlas darboties ārvalstīs. Turklāt programmā ir paredzēts
atbalsts intelektuālā īpašuma tiesību sistēmas reformai, jo īpaši attiecībā uz
patentiem, nolūkā piesaistīt ārzemju tiešos ieguldījumus pētniecības un
inovācijas pasākumiem.
Darba tirgū programma atbalsta 2010. gada
pensiju reformas pabeigšanu, vienādojot pensijas vecumu vīriešiem un sievietēm.

Papildus iepriekš aprakstītajām plašajām
pasākumu jomām, kas paredz valsts pārvaldes efektivitātes uzlabošanu programmas
īstenošanai kritiskajās jomās, Rumānijas iestādes tiek aicinātas reizi sešos
mēnešos ziņot Ekonomikas un finanšu komitejai (EFK) un Ekonomikas politikas
komitejai (EPK) par panākumiem šajā jomā.
F: Monetārā politika
Monetārā politika arī turpmāk būs virzīta uz
cenu stabilitāti nolūkā noturēt inflāciju Rumānijas valsts bankas mērķa diapazonā
(2,5 % ±1 procentu punkts).
Ieteikums
PADOMES LĒMUMS
par savstarpējās palīdzības piešķiršanu
Rumānijai
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības
darbību un jo īpaši tā 143. pantu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu, kuru tā
iesniegusi pēc apspriešanās ar Ekonomikas un finanšu komiteju,
tā kā:
(1)       Rumānija kopš 2009. gada ir
īstenojusi būtisku reformu programmu. Saskaņā ar divām maksājumu bilances
programmām Rumānija ir lielā mērā koriģējusi ārējo ekonomisko nelīdzsvarotību,
un Padome 2013. gada 21. jūnijā atcēla pārmērīga budžeta deficīta procedūru.
Fiskālā konsolidācija būtu jāturpina saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta
prasībām ar mērķi līdz 2015. gadam sasniegt vidēja termiņa mērķi (VTM).
Valdība ir atguvusi pilnu piekļuvi finansējuma avotiem tirgū, un valūtas maiņas
likme no 2009. gada vidus ir bijusi samērā stabila.
(2)       Makroekonomiskā un finansiālā
stabilitāte būtu jākonsolidē, īstenojot piesardzīgu politiku. Strukturālās
reformas, kas tika uzsāktas saskaņā ar iepriekšējām programmām, būtu jāturpina,
un ja vajadzīgs, jāpaplašina, lai mazinātu riska faktorus un nostiprinātu
pamatu turpmākai izaugsmei un izlīdzinājumam.
(3)       Padome regulāri pārskatīs
Rumānijas īstenoto ekonomikas politiku, proti, kad tiek sagatavoti ikgadējie
pārskati par Rumānijas atjaunināto konverģences programmu un valsts reformu
programmas īstenošanu un kārtējais pārskats par Rumānijas veikumu, kas ietverts
konverģences ziņojumā.
(4)       Lai gan ekonomikas programmas
pamatscenārijā kopējās bruto finansējuma vajadzības līdz 2015. gada beigām ir
pilnībā izpildītas un valdība ir saglabājusi piekļuvi tirgū pieejamajam
finansējumam, riski saistībā ar pamatscenāriju pamato Rumānijas lūgumu par
finansiālo palīdzību piesardzības pasākumu veidā, turpinot finansiālo
palīdzību, kas piešķirta ar Padomes Lēmumiem 2009/458/EK[2] un 2011/289/ES[3].
(5)       Rumānijas iestādes ir lūgušas
finansiālo palīdzību no Savienības un citām starptautiskām finanšu
institūcijām, lai stiprinātu maksājumu bilances stabilitāti un lai nodrošinātu
starptautisko valūtu rezervju saglabāšanu piesardzīgā līmenī pat tad, ja rodas
negatīvi pavērsieni ekonomikas attīstībā.
(6)       Neskatoties uz tekošā konta
uzlabojumiem, Rumānija vēl aizvien ir pakļauta valūtas maiņas svārstīgumam un
svārstībām starptautiskajos kapitāla tirgos. Nelabvēlīga scenārija gadījumā, ko
raksturo pašreiz pietiekamās likviditātes izsīkums, varētu rasties situācijas,
kurās Rumānijas finansējuma izmaksas varētu pieaugt, turklāt pieaugt ārkārtīgi
strauji. Turklāt nelabvēlīga notikumu attīstība eurozonā varētu atkārtoti radīt
spiedienu uz banku sektoru. Savienības savstarpējās palīdzības piešķiršanu
pamato joprojām pastāvošie riska faktori.
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
Vienīgais pants
Savienība piešķir Rumānijai savstarpēju
palīdzību.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā —
                                                                       priekšsēdētājs
PĀRSKATS PAR IETEKMI UZ BUDŽETU
(sal. iekšējo
noteikumu 16. pantu)
POLITIKAS JOMA: SADAĻA 01 — EKONOMIKA UN
FINANSES
DARBĪBA: FINANŠU OPERĀCIJAS UN INSTRUMENTI
1.           PRIEKŠLIKUMA NOSAUKUMS:
ATTIECĪGĀ BUDŽETA POZĪCIJA UN SADAĻA
Priekšlikums Padomes lēmumam, ar ko piešķir ES
vidēja termiņa finansiālo palīdzību Rumānijai piesardzības pasākumu veidā
saistībā ar Ieteikumu Padomes lēmumam, ar ko piešķir savstarpēju palīdzību
Rumānijai.
01 04 01 01 Eiropas
Savienības garantija ES aizdevumiem, kas paredzēti maksājumu bilances
atbalstam.
2.           JURIDISKAIS PAMATS:
LESD 143. pants, Padomes Regula Nr. 332/2002.

3.           FINANŠU GADA VISPĀRĒJIE
RĀDĪTĀJI (EURO)
Šis postenis ir Eiropas Savienības nodrošinātu
garantiju struktūra. Tas ļauj Komisijai apkalpot parādus (pamatsummu, procentus
un citus izdevumus) debitoru (šajā gadījumā Rumānijas) saistību nepildīšanas
gadījumā.
Budžeta iegrāmatojums („p.m.”), kas atspoguļo
budžeta garantiju, tiks izmantots vienīgi tad, ja garantija faktiski tiks pieprasīta.
Parasti budžeta garantija netiek pieprasīta.
3.a – Pašreizējais gads
Neattiecas
   ||   || SA
 Sākotnējā finanšu gada apropriācija (budžets) ||   ||
 Pārvietojumi ||   ||
 Papildu apropriācija ||   ||
 Apropriācijas kopā ||   ||
 Apropriācijas, kas jau rezervētas citai darba programmai ||   ||
 Pieejamais atlikums ||   ||
 Ierosinātajam pasākumam piešķirtā summa ||   ||
3.b – Pārnestās summas
Neattiecas
   ||   || SA
 Pārnestās summas ||   ||
 Apropriācijas, kas jau rezervētas citai darba programmai ||   ||
 Pieejamais atlikums ||   ||
 Ierosinātajam pasākumam piešķirtā summa ||   ||
3.c – Nākamais finanšu gads
Neattiecas
   ||   || SA
 Sākotnējā finanšu gada apropriācija (budžets) ||   || p. m.
 Pārvietojumi ||   ||
 Papildu apropriācija ||   ||
 Apropriācijas kopā ||   ||
 Apropriācijas, kas jau rezervētas citai darba programmai ||   ||
 Pieejamais atlikums ||   ||
 Ierosinātajam pasākumam piešķirtā summa ||   || p. m.
4.           DARBĪBAS APRAKSTS
Ierosinātā ES vidēja termiņa finansiālā palīdzība
piesardzības pasākumu veidā Rumānijai, ja tā tiks aktivizēta, ir ES aizdevums
līdz EUR 2 miljardu apmērā (ko finansēs no ES aizņēmumiem starptautiskajos
kapitāla tirgos vai finanšu iestādēs). To sniegs starptautisko finansēšanas
pasākumu kontekstā, īpaši SVF aizdevuma SDR 1,75 miljardu apmērā
(aptuveni EUR 2 miljardi) kontekstā, ko atbalsta rezerves vienošanās.
Pasaules Banka darīs pieejamu 1 miljardu euro atbilstīgi savai attīstības
aizdevumu programmai (DPL) ar atliktas izmantošanas iespēju (deferred
drawdown option – DDO). Papildus tam Pasaules Banka turpinās sniegt
iepriekš norunāto atbalstu 891 miljona euro apmērā, no kura vēl jāizmaksā 514 miljoni
euro. Rumānijai piešķirtā ES vidēja termiņa finansiālā palīdzība piesardzības
pasākumu veidā ir paredzēta, lai novērstu atlikušos riskus attiecībā uz
Rumānijas maksājumu bilances ilgtspējību; kaut arī tekošā konta deficīts
nepārprotami ir samazinājies, kapitāla plūsmu svārstības var radīt riskus tā
finansēšanai. Palīdzība piesardzības pasākumu veidā turpinās arī sniegt
atbalstu valdības ekonomiskajai programmai, kuras mērķi cita starpā ir
konsolidēt makroekonomisko, fiskālo un finansiālo stabilitāti, paplašināt
administratīvo kapacitāti, reformēt nodokļu pārvaldību, uzlabot valsts finanšu
vadību un kontroli un paaugstināt Rumānijas ekonomikas izturētspēju un
izaugsmes potenciālu. Visbeidzot, šī palīdzība — kuru, apspriežoties ar
Ekonomikas un finanšu komiteju, pārvalda Komisija — ir veids, kā veicināt
Rumānijas ekonomiskās politikas atbilstību Rumānijas saistībām ES kontekstā un
atbilstību Padomes ieteikumiem, jo īpaši attiecībā uz Valsts reformu programmas
un Konverģences programmas izpildi.
ES līdzekļus, kas piesaistīti kapitāla tirgos vai
no finanšu iestādēm, lai piešķirtu aizdevumu Rumānijai, ja Rumānija to lūgs un
Komisija būs devusi pozitīvu novērtējumu šādam lūgumam pēc apspriešanās ar EFK,
sedz ES garantija. Aizdevums ir iegūts kapitāla tirgos vai no finanšu iestādēm.
Aizdevumu, kurus varētu piešķirt Rumānijai, pamatsumma būs līdz EUR 2 miljardu
apmērā.
ES sniegtās garantijas struktūra dos iespēju
Komisijai apkalpot šo parādu, ja Rumānija nepildīs savas saistības.
Lai izpildītu savas saistības, Komisija pagaidu
kārtā šo parādu var apkalpot, izmantojot savus skaidras naudas līdzekļus. Šādā
gadījumā jāpiemēro Padomes 2000. gada 22. maija Regulā (EK, Euratom)
Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 2007/436/EK, Euratom, par Eiropas
Kopienu pašu resursu sistēmu, 12. pants (OV L 130, 31.5.2000., 1. lpp.).
5.           PIEŅEMTĀ APRĒĶINU METODE
Neattiecas.
6.           MAKSĀJUMU GRAFIKS (EURO)
Neattiecas.
 Pozīcija || Apropriācijas || Maksājumi
   ||   ||   || N gads || n+1 gads || n+2 gads || n+3 gads || Turpmākie finanšu gadi
   || N gads ||   ||   ||   ||   ||   ||
   || n+1 gads ||   ||   ||   ||   ||   ||
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
   || N gads ||   ||   ||   ||   ||   ||
   || n+1 gads ||   ||   ||   ||   ||   ||
   ||   ||   ||   ||   ||   ||   ||
   || Kopā ||   ||   ||   ||   ||   ||
[1]               Uz pirmo programmu attiecās Padomes Lēmums 2009/459/EK
un uz otro programmu – Padomes Lēmums 2011/288/ES.
[2]               OV L 150, 13.6.2009., 6. lpp.
[3]               OV L 132, 12.5.2011., 28. lpp.


title: Padomes Ieteikums ( 2011. gada 12 jūlijs ) par Austrijas 2011. gada valsts reformu programmu, un ar ko sniedz Padomes atzinumu par atjaunināto Austrijas stabilitātes programmu 2011.–2014. gadam

text:
               16.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 210/8

         PADOMES IETEIKUMS
   (2011. gada 12 jūlijs)
   par Austrijas 2011. gada valsts reformu programmu, un ar ko sniedz Padomes atzinumu par atjaunināto Austrijas stabilitātes programmu 2011.–2014. gadam
   2011/C 210/03
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   pēc apspriešanās ar Ekonomikas un finanšu komiteju,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam uzsākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kurai par pamatu ņemta ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), bet 2010. gada 21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (2), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Komisija 2011. gada 12. janvārī pieņēma pirmo Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot jaunu ekonomiskās pārvaldības ciklu ES un pirmo Eiropas ex-ante un integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas balstās uz stratēģiju “Eiropa 2020”.

               (4)

               Eiropadome 2011. gada 25. martā apstiprināja fiskālās konsolidācijas un strukturālu reformu prioritātes saskaņā ar Padomes 2011. gada 15. februāra un 7. marta secinājumiem un atbilstīgi Komisijas Gada izaugsmes pētījumam. Tā uzsvēra, ka prioritāte jāpiešķir stabilam budžetam un fiskālās stabilitātes atjaunošanai, bezdarba samazināšanai ar darbaspēka tirgus reformu palīdzību un jauniem centieniem stiprināt izaugsmi. Tā aicināja dalībvalstis šīs prioritātes izvērst konkrētos pasākumos, ko paredzēts iekļaut to stabilitātes vai konverģences programmās un valsts reformu programmās.

               (5)

               Eiropadome 2011. gada 25. martā aicināja dalībvalstis, kuras piedalās paktā “Euro plus”, savlaicīgi nākt klajā ar savām saistībām, lai tās iekļautu attiecīgo valstu stabilitātes vai konverģences programmās un valstu reformu programmās.

               (6)

               Austrija 2011. gada 27. aprīlī iesniedza savu stabilitātes programmas atjauninājumu laikposmam no 2011. gada līdz 2014. gadam un 2011. gada 2. maijā – 2011. gada valsts reformu programmu. Abas programmas ir izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (7)

               Sākoties krīzei, Austrijas ekonomika atradās uz stabila pamata, jo pirmskrīzes periodā tā nebija saskārusies ar jebkādu nopietnu nelīdzsvarotību vai kropļojumiem. Neraugoties uz to, finanšu un ekonomikas krīze iegrūdusi Austrijas ekonomiku visdziļākajā lejupslīdē, kāda nebija piedzīvota jau vairākas desmitgades. Kopumā reālais IKP 2009. gadā samazinājās gandrīz par 4 %. Krīzes rezultātā nodarbinātības līmenis 2009. gadā kritās par aptuveni 1 %, paceļot bezdarba rādītāju līdz 4,8 % (salīdzinājumā ar 3,8 % iepriekšējā gadā). Krīze apturēja iepriekš nepārtraukto tekošā konta pārpalikuma pieaugumu. Ekonomikas un finanšu krīzes radītais slogs uzgūla valsts finansēm. Pieņemto ekonomikas stimulēšanas pasākumu un automātisko stabilizatoru pilnvērtīgas darbības rezultātā vispārējās valdības budžeta deficīts 2009. un 2010. gadā sasniedza attiecīgi 4,1 % un 4,6 %. Valsts parāds 2009. un 2010. gadā palielinājās attiecīgi līdz 69,6 % un 72,3 % no IKP. Tā kā lielākā daļa stimulēšanas pasākumu bija pastāvīgi, fiskālā konsolidācija kļuva nepieciešama, tiklīdz uzlabojās ekonomikas apstākļi. Konsolidācijas pasākumu kopumu gandrīz 1 % apmērā no IKP pieņēma 2011. gada budžeta likumā. Kopš 2009. gada trešā ceturkšņa ekonomika stabili atkopjas no krīzes, un šo procesu veicina ārvalstu pieprasījuma palielinājums un jo īpaši aktīvāka ekonomikas darbība Vācijā. Kopumā reālā IKP pieaugums 2010. gadā sasniedza 2 %.

               (8)

               Pamatojoties uz atjauninātās stabilitātes programmas izvērtējumu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktu, Padome uzskata, ka budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams un pārāk labvēlīgs, tuvojoties stabilitātes programmas laikposma nobeigumam. Vidēja termiņa budžeta stratēģijas galvenais mērķis, kas izklāstīts stabilitātes programmas jaunākajā atjauninājumā, ir pakāpeniski samazināt valsts budžeta deficītu no 4,6 % no IKP 2010. gadā līdz 2,4 % no IKP 2014. gadā un to galvenokārt panākt, ierobežojot izdevumus. Šo mērķu īstenošanu apdraud daži galvenokārt negatīvi riski, kas saistīti ar nekonkretizētiem pasākumiem konsolidācijas procesa atbalstam vietējā mērogā un faktu, ka ietaupījumi no dažiem federālā mērogā pieņemtiem pasākumiem, nematerializēsies, piemēram, ieņēmumi no kampaņas cīņai pret nodokļu nemaksāšanu, kuras paredzamā ietekme šķiet lielā mērā spekulatīva. No otras puses, pozitīvs riska faktors ir daudzgadu izdevumu satvars, ko federālās valdības vajadzībām ieviesa 2009. gadā un kas, šķiet, ir veicinājis budžeta procesa prognozējamību vidējā termiņā, lai gan tikai federālā mērogā. Stabilitātes programmā paredzēts, ka parāda attiecība pret IKP pieaugs no 72,3 % 2010. gadā līdz 75,5 % 2013. gadā un pēc tam samazināsies līdz 75,1 % 2014. gadā. Tomēr šo prognozi apdraud daži riski, kas saistīti ar ārpus valdības sektora klasificētu valstij piederošu uzņēmumu pieaugošo parādu un iespējamiem turpmākiem apgrūtinājumiem, kas izriet no banku nozares atbalsta pasākumiem. Vienlaikus parāda attiecība tomēr tikpat labi var izrādīties zemāka, jo ir iespējams, ka bankas, kuras saņēma valsts atbalstu krīzes laikā, to atmaksās ātrāk, nekā paredzēts stabilitātes programmā noteiktajā grafikā.

               (9)

               Saskaņā ar stabilitātes programmu gaidāms, ka valsts budžeta deficīts 2013. gadā nokritīsies zem 3 % atsauces vērtības, un tas atbilst Padomes noteiktajam termiņam. Tomēr stabilitātes programmā laikposmam no 2011. līdz 2013. gadam paredzētais gada vidējais fiskālo pasākumu rādītājs 0,35 % no IKP ir krietni zemāks par rādītāju 0,75 % no IKP, ko Austriju aicināja sasniegt Padome.

               (10)

               Lai gan Austrijā ir ieviests izstrādāts valsts stabilitātes pakts, tālāk reformējot fiskālās attiecības starp dažādiem valdības slāņiem, varētu gūt ievērojamus ietaupījumus, atbalstīt fiskālo konsolidāciju un atbrīvot resursus izaugsmi veicinošām investīcijām tādās jomās kā pētniecība un izstrāde, kā arī izglītība. Tiek plaši atzīts, ka pašreizējās attiecības ir sarežģītas: ne tikai ieņēmumus no lielākās daļas iedzīvotāju nodokļu noteiktās proporcijās sadala starp dažādiem teritoriālajiem līmeņiem, bet arī lēmumu pieņemšana daudzās jomās ir sadalīta starp dažādiem varas līmeņiem. Vairākām darbībām, jo īpaši veselības aizsardzības un izglītības nozarē, atbildība par ieņēmumu gūšanu un tērēšanu nav uzticēta vienā valdības līmenī. Ievērojami neefektivitātes piemēri, kas sakņojas šo fiskālo attiecību pašreizējā formā, ir atrodami veselības aprūpes un izglītības nozarē.

               (11)

               Vidējais nodokļu slogs Austrijā ir viens no augstākajiem ES. Salīdzinājumā ar citām ES valstīm darbinieku sociālā nodrošinājuma iemaksas ir ļoti augstas. 2008. gadā pazeminot bezdarba apdrošināšanas iemaksas personām, kas saņem mazu atalgojumu, un 2009. gadā veicot ienākuma nodokļa reformu, izdevās samazināt nodokļu slogu darbaspēkam, tomēr neizdevās aizkavēt nodokļu sloga nelielu palielinājumu salīdzinājumā ar desmitgades sākumu personām, kas saņem mazu un vidēju atalgojumu. Šis nodokļu slogs negatīvi ietekmē nodarbinātību, jo īpaši maz apmaksātu un mazkvalificētu darba ņēmēju vidū.

               (12)

               Vecāka gadagājuma darba ņēmēju nodarbinātības līmenis Austrijā, neraugoties uz kraso pieaugumu pēdējā desmitgadē, vēl aizvien ir krietni zemāks par ES vidējo rādītāju. Vēl aizvien plaši tiek izmantotas priekšlaicīgas pensionēšanās shēmas un invaliditātes pensijas. 2010. gadā 72 % no visām jaunajām pensijām tika piešķirtas pirms likumā paredzētā pensionēšanās vecuma sasniegšanas. Cits faktors, kas veicina vecāka gadagājuma darba ņēmēju zemo nodarbinātības līmeni, ir vēl aizvien salīdzinoši zemais likumā paredzētais pensionēšanās vecums sievietēm (60). Ņemot vērā demogrāfiskās tendences Austrijā, ir svarīgi palielināt faktisko pensionēšanās vecumu un uzlabot regulējumu, kas vecāka gadagājuma darba ņēmējiem dod iespēju ilgāk palikt darba tirgū, lai dotu ieguldījumu valsts finanšu stabilitātes nodrošināšanā un uzlabotu darbaspēka piedāvājumu, kura samazināšanās prognozēta pēc 2020. gada.

               (13)

               Sieviešu nodarbinātības līmenis Austrijā ir samērā augsts, kas ir saistīts ar vienu no augstākajiem daļēja laika nodarbinātības īpatsvariem. Ļoti liels sieviešu īpatsvars ir nodarbinātībā ar mazu atalgojumu. Šo tendenču rezultāts ir no dzimuma atkarīga darba samaksas atšķirība 25,4 % apmērā, un tas ir otrs augstākais rādītājs ES un viens no faktoriem, kas izraisa samērā augstu nabadzības risku sieviešu vidū. Viens no iemesliem, kāpēc sievietes izvēlas daļēja laika darbu, ir sieviešu un vīriešu starpā nevienmērīgi sadalītie bērnu un vecāka gadagājuma cilvēku aprūpes pienākumi un bērnu aprūpes un ilglaicīgas aprūpes pakalpojumu trūkums.

               (14)

               Austrijas izglītības sistēmu raksturo “agrīna ievirze”, jo skolēniem 10 gadu vecumā jāizlemj pa kādu ceļu nākotnē ies viņu izglītība, pie tam iespēja manevrēt šajā izvēlē ir ierobežota, un plaši izplatītas ir mācības pusi skolas dienas. Pastāv iespēja, ka šīs sistēmas rezultātā neaizsargāti jaunieši, jo īpaši no migrantu vides, var gūt nepilnvērtīgu izglītību. Agrīna izvēle lielā mērā jau iepriekš nosaka turpmākos izglītības ceļus, un vēlākā posmā ir grūtāk sasniegt augstāku izglītības līmeni. Kopīga skola 10 līdz 14 gadus veciem skolēniem palīdzētu uzlabot iespēju vienlīdzīgumu izglītības sistēmā un mazināt pārtrauktas izglītības gadījumus.

               (15)

               Konkurence pakalpojumu nozarē, jo īpaši tīkla pakalpojumu, piemēram, telesakaru, transporta, komunālo pakalpojumu nozarē, kā arī mazumtirdzniecībā un profesionālo pakalpojumu jomā nav pietiekami attīstīta. Ražīguma pieaugums ir bijis gauss, un tirgus struktūra nav veicinājusi pirktspēju un patērētāju pieprasījumu. Konkurences veicināšana, vienkāršojot ienākšanu tirgū, mazinot profesiju normatīvo regulējumu un nodrošinot konkurētspējīgu cenu veidošanu, paplašinātu patērētājiem izvēli un uzlabotu preču un pakalpojumu pieejamību. Austrija ir ievērojami iekavējusi Pakalpojumu direktīvas īstenošanu; novēršot šo kavēšanos, varētu veicināt izaugsmes potenciāla atbrīvošanu. Jo īpaši, vēl nav pieņemts “horizontālais likums” – federālais likums, ar ko īsteno direktīvas pamatprincipus.

               (16)

               Austrija ir uzņēmusies vairākas saistības saskaņā ar paktu “Euro plus”. Saistības attiecas uz trim no četrām pakta jomām. Ar fiskālajiem pasākumiem tiek risināta nepieciešamība paaugstināt faktisko pensionēšanās vecumu, kā arī efektīvāk kontrolēt valsts izdevumus dažādos valdības līmeņos. Nodarbinātības jomā galvenā vērība veltīta jauniešu bezdarba apkarošanai un konkurences jomā – investīcijām pētniecības un tehniskās izglītības veicināšanā, kā arī pilnas dienas skolu modeļa izveidei. Paktā iekļautās iniciatīvas atbilst valsts reformu programmai un ir saskaņā ar federālo budžeta pamatlikumu un stabilitātes programmu. Lai gan ar šiem pasākumiem tiek risinātas dažas no galvenajām sociālekonomiskajām problēmām, ar ko valsts saskaras, joprojām saglabājas problēmas, kuras būtu bijis lietderīgi iekļaut saistībās, tostarp fiskālās politikas, izglītības, konkurences un inovācijas jomā. Pakta “Euro plus” saistības ir izvērtētas un ņemtas vērā ieteikumos.

               (17)

               Komisija ir izvērtējusi Austrijas stabilitātes programmu un valsts reformu programmu, un saistības saskaņā ar paktu “Euro plus”. Tā ir ņēmusi vērā ne tikai minēto programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Austrijā, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina ES vispārējā ekonomiskā pārvaldība, kas panākams, turpmākajos valstu lēmumos sniedzot ES līmeņa norādes. Komisija uzskata, ka, ņemot vērā labvēlīgos ekonomikas apstākļus, jāpaātrina fiskālās konsolidācijas centieni, jo īpaši 2012. gadā, un jāturpina reformēt fiskālās attiecības starp dažādiem valdības līmeņiem. Ja tiktu samazināts nodokļu slogs, uzlaboti izglītības rezultāti un apkarota segmentācija pēc dzimuma, tas nāktu par labu darba tirgus dinamikai, savukārt Austrijas konkurētspēju varētu palielināt, paplašinot konkurenci un veicinot inovāciju.

               (18)

               Ņemot vērā šo novērtējumu un Padomes Ieteikumu (2010. gada 2. jūnijs) saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 126. panta 7. punktu, Padome ir izskatījusi Austrijas stabilitātes programmas 2011. gada atjauninājumu, un tās atzinums (3) ir jo īpaši atspoguļots turpmāk sniegto ieteikumu 1. un 2. punktā,

         AR ŠO IESAKA Austrijai laikposmā no 2011. līdz 2012. gadam rīkoties šādi:

               1.

               Izmantojot pašreizējo ekonomikas atlabšanu, paātrināt pārmērīga budžeta deficīta novēršanu, kas ir plānots galvenokārt izdevumu jomā, tādējādi ievirzot lielo valsts parādu samazināšanās gultnē, lai nodrošinātu gada vidējo fiskālo centienu rādītāju 0,75 % no IKP 2012. un 2013. gadā, ievērojot Padomes ieteikumus saskaņā ar EDP. Šajā nolūkā pieņemt unn īstenot nepieciešamos pasākumus, tostarp vietējā līmenī. Konkretizēt pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu atbilstīgu attīstību vidēja termiņa mērķa sasniegšanai saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu (SGP) pēc pārmērīga budžeta deficīta novēršanas.

               2.

               Veikt pasākumus valsts budžeta sistēmas nostiprināšanai, izlīdzinot likumdošanas, administratīvo un finansiālo atbildību dažādos valdības līmeņos, jo īpaši veselības aprūpes jomā.

               3.

               Apspriežoties ar sociālajiem partneriem un ievērojot valsts praksi, veikt pasākumus, lai pakāpeniski izbeigtu pašreizējo priekšlaicīgas pensionēšanās shēmu personām ar ilgu apdrošināšanas periodu un veikt pasākumus, lai samazinātu pārejas laiku likumā paredzētā pensionēšanās vecuma harmonizēšanai starp vīriešiem un sievietēm. Stingri piemērot nosacījumus, lai invaliditātes pensijas shēmu padarītu grūtāk pieejamu.

               4.

               Veikt pasākumus, lai paplašinātu dalību darba tirgū, tostarp šādus: budžetam neitrālā veidā samazinot faktisko nodokļu un sociālā nodrošinājuma slogu darbaspēkam, jo īpaši personām ar zemiem un vidējiem ieņēmumiem; īstenot valsts rīcības plānu par vienlīdzīgu attieksmi pret sievietēm un vīriešiem darba tirgū, tostarp uzlabojot aprūpes iestāžu un pagarinātās dienas skolu vietu pieejamību, lai palielinātu sieviešu iespējas strādāt pilna laika darbu un darbavietās ar augstāku samaksu; veikt pasākumus, lai uzlabotu izglītības rezultātus un novērstu mācību pārtraukšanu.

               5.

               Veikt turpmākus pasākumus konkurences veicināšanai, jo īpaši pakalpojumu nozarēs, atceļot nepamatotus ierobežojumus dažām profesijām, kā arī paplašinot konkurences iestādes pilnvaras. Paātrināt vēl nepieņemtā “horizontālā likuma” pieņemšanu, īstenojot Pakalpojumu direktīvu.

      Briselē, 2011. gada 12. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Saglabātas 2011. gadam ar Padomes Lēmumu 2011/308/ES (2011. gada 19. maijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (OV L 138, 26.5.2011., 56. lpp.).

      (3)  Paredzēts Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 3. punktā.