title: Padomes Ieteikums ( 2013. gada 9. jūlijs ) par Slovākijas 2013. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Slovākijas stabilitātes programmu 2012.–2016. gadam

text:
               30.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/71

      PADOMES IETEIKUMS

   (2013. gada 9. jūlijs)
   par Slovākijas 2013. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Slovākijas stabilitātes programmu 2012.–2016. gadam
   2013/C 217/18
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam uzsākt jaunu nodarbinātības un izaugsmes stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), bet 2010. gada 21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (2), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Dalībvalstu vai to valdību vadītāji 2012. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu par Izaugsmes un nodarbinātības paktu, kas ir saskaņots pamats rīcībai valstu, ES un eurozonas līmenī, izmantojot visas iespējamās sviras, instrumentus un rīcībpolitiku. Viņi pieņēma lēmumu par dalībvalstu līmenī veicamo rīcību, jo īpaši paužot ciešu apņēmību sasniegt stratēģijas “Eiropa 2020” mērķus un īstenot konkrētām valstīm adresētos ieteikumus.

               (4)

               Padome 2012. gada 10. jūlijā pieņēma ieteikumu (3) par Slovākijas 2012. gada valsts reformu programmu un sniedza atzinumu par Slovākijas stabilitātes programmu 2012.–2015. gadam.

               (5)

               Komisija 2012. gada 28. novembrī pieņēma Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2013. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Komisija, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (4), 2012. gada 28. novembrī pieņēma arī brīdinājuma mehānisma ziņojumu, kurā Slovākija nebija identificēta kā viena no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (6)

               Eiropas Parlaments ir bijis pienācīgi iesaistīts Eiropas pusgada norisēs saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, un 2013. gada 7. februārī tas pieņēma rezolūciju par nodarbinātību un sociālajiem aspektiem 2013. gada Gada izaugsmes pētījumā un rezolūciju par ieguldījumu 2013. gada Gada izaugsmes pētījumā.

               (7)

               Eiropadome 2013. gada 14. martā apstiprināja prioritātes finanšu stabilitātes, fiskālās konsolidācijas un izaugsmes sekmēšanai paredzētas rīcības nodrošināšanai. Tā uzsvēra vajadzību īstenot diferencētu un uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju, atjaunot normālus aizdošanas nosacījumus ekonomikai, sekmēt izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu un krīzes sociālās sekas, kā arī modernizēt valsts pārvaldi.

               (8)

               Slovākija 2013. gada 24. aprīlī iesniedza savu 2013. gada valsts reformu programmu un 2013. gada 30. aprīlī – stabilitātes programmu laikposmam no 2012. līdz 2016. gadam. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (9)

               Pamatojoties uz stabilitātes programmas izvērtējumu atbilstīgi Regulai (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka Slovākija, pateicoties apjomīgiem konsolidācijas pasākumiem, ir samazinājusi vispārējās valdības deficītu no 7,7 % no IKP 2010. gadā līdz 4,3 % no IKP 2012. gadā, un saskaņā ar pašreizējām prognozēm uzrāda rezultātus pārmērīgā budžeta deficīta novēršanā. Stabilitātes programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs ir ticams. Salīdzinājumā ar Komisijas prognozēm valdība izmanto pieņēmumus par līdzīgu IKP izaugsmes līmeni, taču ar nedaudz atšķirīgu sastāvu. Stabilitātes programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir panākt fiskālo stāvokli, kas nodrošinātu publisko finanšu ilgtspēju ilgtermiņā. Lai to panāktu, valdība apstiprina mērķi 2013. gadā samazināt nominālo deficītu zem atsauces vērtības 3 % apmērā no IKP, kas atbilst Padomes sniegtajiem ieteikumiem pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūrā (EDP). Pārskatītā gada fiskālo pasākumu vidējā ietekme 2010.–2013. gadā ir 1,4 % no IKP gadā, kas ievērojami pārsniedz prasīto vērtību 1 % apmērā no IKP, ko ieteikusi Padome. Paredzams, ka 2013. gadā liela daļa izdevumu ietaupījumu tiks veikti pašvaldībās un citās vispārējās valdības struktūrās, uz kurām centrālajai valdībai nav tiešas ietekmes. Tāpēc mērķa sasniegšana varētu tikt apdraudēta, ņemot vērā arī agrāk novēroto izdevumu pārsniegšanu.
               Stabilitātes programmā ir apstiprināts, ka iepriekš izvirzītais vidējā termiņa mērķis (MTO) -0,5 % apmērā tiks sasniegts līdz 2018. gadam. Vidējā termiņa mērķis atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Gados, kas sekos pārmērīgā budžeta deficīta novēršanas paredzamajam datumam, (pārrēķinātajā) strukturālajā budžeta bilancē prognozētais uzlabojums 2014. gadā un 2015. gadā (attiecīgi, 0,6 procentu punkti un 0,7 procentu punkti no IKP) ir atbilstīgs, taču 2016. gadā varētu nebūt pietiekams (0,3 procentu punkti no IKP). Paredzams, ka Slovākija izpildīs Stabilitātes un izaugsmes paktā paredzēto izdevumu kritēriju. Saskaņā ar stabilitātes programmu paredzams, ka līdz 2016. gadam valdības parāds saglabāsies zemāks par atsauces vērtību 60 % apmērā no IKP. Komisijas dienestu pavasara prognozē ir paredzēts parāda attiecības pieaugums 54,6 % apmērā no IKP 2013. gadā un 56,7 % apmērā no IKP 2014. gadā.
               Lai nodrošinātu kopš 2011. gada panākto nominālā deficīta apjomīgo samazinājumu, iestādes turklāt ir izmantojušas no vispārējās valdības budžeta finansēto ieguldījumu samazinājumus, kas vidējā termiņā un ilgtermiņā varētu nebūt ilgtspējīga pieeja, kā arī vienreizējus pasākumus. Noritošajā konsolidācijas un konverģences procesā turpmāk būs jāsaudzē izdevumi izaugsmi veicinošās jomās, piemēram, izglītībā, inovācijās un transporta infrastruktūrā.

               (10)

               Slovākijā pastāv iespēja gūt papildu līdzekļus, paplašinot nodokļu bāzi, ierobežojot nodokļu saistību neizpildi un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un paplašinot tādu nodokļu piemērošanu, kas mazāk kaitē izaugsmei, piemēram, īpašuma un vides nodokļu piemērošanu. 2012. gadā tika pieņemts rīcības plāns cīņai pret nodokļu krāpšanu, īpaši koncentrējoties uz PVN. Lai stratēģija būtu sekmīga, ir jāveic turpmāki pasākumi, jo īpaši nepieciešams uzlabot IT infrastruktūru, paplašināt atbildīgo iestāžu pilnvaras un revīzijas spējas un nodrošināt turpmāku izskatīšanu tiesu iestādēs.

               (11)

               Lai uzlabotu savu publisko finanšu ilgtermiņa ilgtspēju, Slovākija 2012. gadā pieņēma pensiju reformu. Tas ir samazinājis aplēsto ilgtermiņa ilgtspējas nepietiekamības rādītāju par 2 % no IKP, tomēr tas 4,9 % apmērā no IKP joprojām ievērojami pārsniedz ES vidējo rādītāju, kas ir 3 % no IKP. Tas lielā mērā atspoguļo iedzīvotāju novecošanas ietekmi, jo pensiju izdevumi veido 1,5 procentu punktus no IKP un veselības aprūpes izdevumi – 2 procentu punktus no IKP. Tā kā prognozējams, ka Slovākijas veselības aprūpes izdevumi ilgtermiņā ievērojami pieaugs, publisko finanšu ilgtspējas nodrošināšanai pensiju ilgtspējas uzlabošanā gūtie panākumi jānostiprina ar veselības aprūpes reformu. Ieviešot efektīvas stimulu struktūras un kontroles mehānismus, tiktu sekmēta veselības aprūpes sistēmas rentabilitātes uzlabošana.

               (12)

               Pastāvīgi lielais bezdarbs, it īpaši lēnās atgūšanās pēc krīzes apstākļos, joprojām ir viena no Slovākijas ekonomikas galvenajām problēmām. Pēdējos mēnešos Slovākija ir veikusi pasākumus, lai īstenotu aktīvas darba tirgus politikas reformu. Tomēr reformas sekmes lielā mērā būs atkarīgas no valsts nodarbinātības dienestu spējas to efektīvi īstenot. Nepieciešams veikt papildu pasākumus, kas ir precīzāk mērķorientēti uz darba meklētajiem visnelabvēlīgākajā situācijā. Sociālās palīdzības sniegšana būtu labāk jāpiesaista aktivizācijai, un būtu jānovērš nodokļu atvieglojumu sistēmā pastāvošie bremzējošie noteikumi attiecībā uz personām, kas uzsāk mazatalgotu darbu. Paplašinot sieviešu un vecāka gadagājuma cilvēku dalību darba tirgū, tiktu uzlabots kopējais nodarbinātības līmenis un sasniegts 2020. gadam izvirzītais valsts nodarbinātības mērķis 72 % apmērā. Tomēr piemērotu bērnu aprūpes iespēju trūkums, jo īpaši bērniem vecumā līdz trim gadiem, apgrūtina māšu atgriešanos darba tirgū.

               (13)

               Slovākijā ir viens no augstākajiem jauniešu bezdarba rādītājiem Savienībā. Lai gan 2012. gadā veikti reformu pasākumi nolūkā uzlabot izglītības kvalitāti un atbilstību darba tirgus vajadzībām, pāreja no skolas uz nodarbinātību arvien ir apgrūtināta un izglītības sistēma nespēj pienācīgi apmierināt darba tirgus vajadzības. Izglītības finansēšana pēc izglītojamo skaita priekšplānā izvirza kvantitāti nevis kvalitāti, un pedagoģiskajam darbam (skolotājiem, kā arī materiāliem un aprīkojumam) tiek piešķirta neliela finansējuma daļa. Uzlabojot augstākās izglītības kvalitāti un sadarbību starp uzņēmumiem un izglītības iestādēm, tiktu sekmēta arī labi funkcionējoša “zināšanu trijstūra” izveide, pētniecībā un izstrādē veikto ieguldījumu efektivitāte un piesaiste un uzlabota Slovākijas ekonomikas inovāciju spēja.

               (14)

               Nepilnīgi izmantots darbaspēka potenciāls ir arī nelabvēlīgā situācijā esošās kopienas, kas saskaras ar ievērojamiem šķēršļiem iekļūšanai darba tirgū un izglītības sistēmā. Pēc Slovākijas Republikas Stratēģijas romu integrācijai līdz 2020. gadam 2012. gadā netika veikta nekāda efektīva rīcība, un nelabvēlīgā situācijā esošo kopienu, tostarp romu, dzīves apstākļi joprojām ir slikti. Ir svarīgi paātrināt centienus uzlabot nelabvēlīgā situācijā esošo grupu izglītības rādītājus, kā arī nodrošināt mērķorientētu aktivizācijas pasākumu veikšanu attiecībā uz pieaugušajiem.

               (15)

               Neskatoties uz ievērojamu progresu, Slovākija ir piektajā vietā no tām dalībvalstīm, kurās ir vislielākais energoresursu patēriņš, daļēji to izskaidro fakts, ka tās ekonomikas vislielāko daļu veido rūpniecība (25,9 % no IKP). Vienlaikus elektroenerģijas cenas ir salīdzinoši augstas, jo īpaši maza un vidēja lieluma rūpnieciskajiem klientiem. Slovākija pēdējos gados ir pielikusi pūles, lai daļēji liberalizētu enerģijas tirgu, tomēr joprojām pastāv iespējas uzlabot tirgus darbību, jo īpaši nodrošinot labāku pārredzamību, tostarp tīklu tarifu noteikšanā, un pilnveidojot regulējošo lēmumu ekonomisko pamatojumu un paredzamību. Pastāv iespējas uzlabot arī piegādes drošību un izvirzīt vērienīgākus mērķus attiecībā uz energoefektivitāti.

               (16)

               Slovākija 2012. gadā uzsāka plašu valsts pārvaldes reformu, lai uzlabotu pilsoņiem un uzņēmumiem sniegto sabiedrisko pakalpojumu orientāciju uz klientu. Šajā posmā, izņemot pašvaldību aģentūras, reforma nekoncentrējas uz centrālo valdību un tās vispārējo kvalitāti un efektivitāti. Tā kā nav panākts progress tiesu sistēmas reformā, tiesvedības joprojām ir ilgas, īpaši maksātnespējas lietās, un pietiekami netiek izmantota alternatīva strīdu izšķiršana. Slovākija nesen veica publiskā iepirkuma tiesiskā regulējuma reformu, tā ietvaros stiprinot Publiskā iepirkuma biroja neatkarību, taču ES struktūrfondu īstenošanā gūtā pieredze liecina, ka joprojām pastāv problēmas attiecībā uz publiskā iepirkuma tiesiskā regulējuma efektīvu piemērošanu.

               (17)

               Saistībā ar Eiropas pusgadu Komisija ir veikusi visaptverošu Slovākijas ekonomikas politikas analīzi. Tā izvērtēja stabilitātes programmu un valsts reformu programmu. Tā ņēma vērā ne tikai to lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidei Slovākijā, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un norādēm, pamatojoties uz vajadzību nostiprināt Savienības vispārējo ekonomikas pārvaldību, kas panākams, ievērojot ES līmeņa norādes turpmākajos valsts lēmumos. Komisijas ieteikumi Eiropas pusgada kontekstā ir sniegti turpmāk izklāstītajā 1. līdz 6. ieteikumā.

               (18)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu, un tās atzinums (5) ir atspoguļots jo īpaši turpmāk izklāstītajā 1. un 2. ieteikumā.

               (19)

               Saistībā ar Eiropas pusgadu Komisija ir veikusi arī visas eurozonas ekonomikas politikas analīzi. Pamatojoties uz to, Padome ir sniegusi konkrētus ieteikumus tām valstīm, kuru valūta ir euro (6). Slovākijai kā valstij, kuras valūta ir euro, būtu arī jānodrošina šo ieteikumu pilnīga un savlaicīga īstenošana,

         AR ŠO IESAKA Slovākijai laikposmā no 2013. gada līdz 2014. gadam rīkoties šādi.

               1.

               Pildīt 2013. gadam plānoto budžetu, lai ilgtspējīgi novērstu pārmērīgo budžeta deficītu un izpildītu fiskālos centienus, kas precizēti Padomes ieteikumos saskaņā ar pārmērīga deficīta novēršanas procedūru. Pēc pārmērīgā budžeta deficīta novēršanas turpināt strukturālo korekciju centienus, kas Slovākijai ļaus izpildīt vidēja termiņa mērķi līdz 2017. gadam. Izvairīties no izaugsmi veicinošu izdevumu samazināšanas un aktīvāk strādāt pie publisko izdevumu efektivitātes uzlabošanas. Balstoties uz jau pieņemto pensiju reformu, pilnveidot publisko finanšu ilgtermiņa ilgtspēju, mazinot valsts pensiju sistēmas finansējuma trūkumu un uzlabojot veselības aprūpes nozares rentabilitāti.

               2.

               Paātrināt rīcības plāna īstenošanu cīņai pret nodokļu krāpšanu un turpināt centienus uzlabot PVN iekasēšanu, jo īpaši stiprinot nodokļu administrācijas spējas veikt analīzi un revīziju. Uzlabot nodokļu saistību izpildi. Nekustamā īpašuma nodokļus piesaistīt īpašumu tirgus vērtībai.

               3.

               Veikt pasākumus, lai uzlabotu valsts nodarbinātības dienestu spēju sniegt individualizētus pakalpojumus darba meklētājiem un stiprinātu saikni starp aktivizācijas pasākumiem un sociālo palīdzību. Efektīvāk risināt ilgtermiņa bezdarba problēmu, izmantojot aktivizācijas pasākumus un īpaši pielāgotu apmācību. Uzlabot sieviešu nodarbinātības veicināšanas pasākumus, uzlabojot bērnu aprūpes iespējas, jo īpaši bērniem vecumā līdz trim gadiem. Attiecībā uz mazatalgotiem darba ņēmējiem samazināt nodokļu īpatsvaru darbaspēka izmaksās un pielāgot pabalstu sistēmu.

               4.

               Aktīvāk strādāt, lai samazinātu jauniešu bezdarba augsto līmeni, piemēram, izmantojot garantiju jauniešiem. Veikt pasākumus, lai jauniešus piesaistītu skolotāja profesijai un uzlabotu izglītības rādītājus. Profesionālās izglītības un apmācības jomā stiprināt ar darbu saistītas apmācības sniegšanu uzņēmumos. Augstākās izglītības jomā radīt vairāk uz nodarbinātību orientētu bakalaura programmu. Sekmēt efektīvu zināšanu pārnesi, veicinot sadarbību starp akadēmiskajām aprindām, pētniecības nozari un uzņēmējdarbības nozari. Izvērst centienus uzlabot nelabvēlīgā situācijā esošu kopienu, tostarp romu, pieeju augstas kvalitātes un iekļaujošai pirmsskolas un skolas izglītībai.

               5.

               Izvērst centienus, lai pilnveidotu enerģijas tirgus darbību, jo īpaši uzlabojot tarifu noteikšanas mehānisma pārredzamību un stiprinot regulatora pārskatatbildību. Uzlabot starpsavienojumus ar kaimiņvalstīm. Palielināt energoefektivitāti, īpaši ēkās un rūpniecībā.

               6.

               Veikt pasākumus, tostarp grozot Civildienesta likumu, lai stiprinātu civildienesta neatkarību. Uzlabot valsts pārvaldes personāla vadību. Izvērst centienus, lai galvenajās ministrijās uzlabotu spēju veikt analīzi, tostarp nolūkā uzlabot ES finansējuma apgūšanu. Īstenot pasākumus, lai uzlabotu tiesu sistēmas efektivitāti. Popularizēt alternatīvas strīdu izšķiršanas procedūras un sekmēt to plašāku izmantošanu.

      Briselē, 2013. gada 9. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         R. ŠADŽIUS

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Paturētas spēkā 2013. gadam ar Padomes Lēmumu 2013/208/ES (2013. gada 22. aprīlis) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (OV L 118, 30.4.2013., 21. lpp.).

      (3)  OV C 219, 24.7.2012., 74. lpp.

      (4)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (5)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.

      (6)  Skatīt šā Oficiālā Vēstneša 97. lappusi.


title: 2011/516/ES: Komisijas Ieteikums ( 2011. gada 23. augusts ) par dioksīnu, furānu un polihlorbifenilu (PHB) klātbūtnes samazināšanu dzīvnieku barībā un pārtikā  Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               24.8.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 218/23

         KOMISIJAS IETEIKUMS
   (2011. gada 23. augusts)
   par dioksīnu, furānu un polihlorbifenilu (PHB) klātbūtnes samazināšanu dzīvnieku barībā un pārtikā
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2011/516/ES)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 292. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Kā daļa no vispārējās stratēģijas dioksīnu, furānu un polihlorbifenilu (PHB) klātbūtnes samazināšanai vidē, dzīvnieku barībā un pārtikā ir pieņemti vairāki pasākumi.

               (2)

               Maksimālā dioksīnu koncentrācija un dioksīnu un dioksīniem līdzīgu PHB summa dzīvnieku barībai ir noteikta Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. maija Direktīvā 2002/32/EK par nevēlamām vielām dzīvnieku barībā (1) un pārtikai – Komisijas 2006. gada 19. decembra Regulā (EK) 1881/2006, ar ko nosaka konkrētu piesārņotāju maksimāli pieļaujamo koncentrāciju pārtikas produktos (2).

               (3)

               Intervences līmeņi dioksīniem un dioksīniem līdzīgajiem PHB pārtikā ir noteikti Komisijas 2006. gada 6. februāra Ieteikumā 2006/88/EK par dioksīnu, furānu un polihlorbifenilu (PHB) klātbūtnes samazināšanu dzīvnieku barībā un pārtikā (3), lai rosinātu aktīvu pieeju dioksīnu un dioksīniem līdzīgo PHB piesārņojuma līmeņa samazināšanai dzīvnieku barībā un pārtikā. Kompetentās iestādes un uzņēmēji izmanto šos intervences līmeņus, lai pievērstu uzmanību gadījumiem, kad būtu ieteicams identificēt piesārņojuma avotu un veikt pasākumus tā mazināšanai vai likvidēšanai. Tā kā dioksīnu un dioksīniem līdzīgo PHB avoti ir atšķirīgi, intervences līmeņus dioksīniem un dioksīniem līdzīgajiem PHB nosaka atsevišķi.

               (4)

               Intervences robežvērtības dioksīniem un dioksīniem līdzīgajiem PHB nosaka atbilstoši Direktīvai 2002/32/EK.

               (5)

               Pasaules Veselības organizācija (PVO) 2005. gada 28.–30. jūnijā organizēja ekspertu semināru par PVO 1998. gadā noteikto toksiskuma ekvivalences koeficientu (TEF) vērtību pārskatīšanu. Vairākas TEF vērtības tika mainītas, īpaši PHB, oktahlorīdu radniecīgajām vielām un pentahlorfurāniem. Informācija par jauno TEF vērtību stāšanos spēkā un jaunākie dati par to sastopamību ir apkopoti Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EFSA) zinātniskajā ziņojumā “Dioksīna līmeņa pārtikā un dzīvnieku barībā monitoringa rezultāti” (4). Tāpēc ir lietderīgi pārskatīt intervences līmeņus, ņemot vērā jaunās TEF vērtības.

               (6)

               Pieredze liecina, ka gadījumos, kad intervences līmeņi ir pārsniegti, attiecībā uz atsevišķiem pārtikas produktiem izpēti var neveikt. Šādos gadījumos intervences līmeņu pārsniegšana nav saistīta ar konkrētu piesārņojuma avotu, ko var mazināt vai likvidēt, bet ar vispārēju vides piesārņojumu. Tāpēc ir lietderīgi nenoteikt intervences līmeņus minētajiem pārtikas produktiem.

               (7)

               Šādos apstākļos Ieteikums 2006/88/EK būtu jāaizstāj ar šo ieteikumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
   1.   Dalībvalstīm atbilstoši tajās saražotajam, izmantotajam un patērētajam dzīvnieku barības un pārtikas apjomam būtu jāveic regulārs dioksīnu, dioksīniem līdzīgo PHB un tādu PHB, kas nav līdzīgi dioksīniem, izlases veida monitorings dzīvnieku barībā un pārtikā.
   2.   Gadījumos, kad netiek ievēroti Direktīvas 2002/32/EK un Regulas (EK) Nr. 1881/2006 noteikumi un kad dioksīnu un/vai dioksīniem līdzīgo PHB līmeņi pārsniedz intervences līmeņus, kas šā ieteikuma pielikumā noteikti attiecībā uz pārtiku un Direktīvas 2002/32/EK II pielikumā – attiecībā uz dzīvnieku barību, dalībvalstis sadarbībā ar uzņēmējiem:

               a)

               sāk izpēti piesārņojuma avota identificēšanai;

               b)

               veic pasākumus konkrētā piesārņojuma avota mazināšanai vai likvidēšanai.

         3.   Dalībvalstīm būtu jāinformē Komisija un pārējās dalībvalstis par saviem konstatējumiem, izpētes rezultātiem un pasākumiem, kas veikti piesārņojuma avota mazināšanai vai likvidēšanai.
   Ar šo no 2012. gada 1. janvāra atceļ Ieteikumu 2006/88/EK.

      Briselē, 2011. gada 23. augustā

            Komisijas vārdā –

            Komisijas loceklis

         John DALLI

      (1)  OV L 140, 30.5.2002., 10. lpp.

      (2)  OV L 364, 20.12.2006., 5. lpp.

      (3)  OV L 42, 14.2.2006., 26. lpp.

      (4)  EFSA Journal 2010; 8(3):1385, http://www.efsa.europa.eu/en/efsajournal/doc/1385.pdf.

      PIELIKUMS
      Dioksīni (polihlordibenzdioksīnu (PCDD) un polihlordibenzfurānu (PCDF) summa, kas izteikta kā Pasaules Veselības organizācijas (PVO) noteiktie toksiskuma ekvivalenti, izmantojot PVO toksiskuma ekvivalences koeficientus (PVO-TEF)), un dioksīniem līdzīgie polihlorbifenili (PHB), kas izteikti kā PVO noteiktie toksiskuma ekvivalenti, izmantojot PVO-TEF. PVO-TEF riska novērtējums attiecībā uz cilvēkiem, kura pamatā ir secinājumi, kas tika sagatavoti Pasaules Veselības organizācijas Starptautiskās ķīmiskās drošības programmas ekspertu sanāksmē, kura notika 2005. gada jūnijā Ženēvā ((Martin van den Berg et al., The 2005 World Health Organization Re-evaluation of Human and Mammalian Toxic Equivalency Factors for Dioxins and Dioxin-like Compounds. Toxicological Sciences 93(2), 223.–241. lpp. (2006)).

                  Pārtika

                  Intervences līmenis dioksīniem un furāniem (PTO-TEQ) (1)

                  Intervences līmenis dioksīniem līdzīgajiem PHB (PTO-TEQ) (1)

                  Šādu dzīvnieku gaļa un gaļas produkti (izņemot ēdamos subproduktus) (2):

                              —

                              liellopu un aitu,

                  1,75 pg/g tauku (3)

                  1,75 pg/g tauku (3)

                              —

                              mājputnu,

                  1,25 pg/g tauku (3)

                  0,75 pg/g tauku (3)

                              —

                              cūku.

                  0,75 pg/g tauku (3)

                  0,5 pg/g tauku (3)

                  Tauku maisījumi

                  1,00 pg/g tauku (3)

                  0,75 pg/g tauku (3)

                  Saimniecībās audzētu zivju muskuļu gaļa un saimniecībās audzēti zivsaimniecības produkti

                  1,5 pg/g mitra svara

                  2,5 pg/g mitra svara

                  Neapstrādāts piens (2) un piena produkti (2), tostarp piena tauki

                  1,75 pg/g tauku (3)

                  2,0 pg/g tauku (3)

                  Vistu olas un olu produkti (2)

                  1,75 pg/g tauku (3)

                  1,75 pg/g tauku (3)

                  Augļi, dārzeņi un graudaugi

                  0,3 pg/g produkta

                  0,1 pg/g produkta

         (1)  Augstāko pieļaujamo koncentrāciju aprēķina, pieņemot, ka visas dažādu radniecīgu vielu vērtības zem kvantitatīvās noteikšanas robežas ir vienādas ar kvantitatīvās noteikšanas robežu.

         (2)  Šajā kategorijā uzskaitītie pārtikas produkti, kā noteikts Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulā (EK) Nr. 853/2004, ar ko nosaka īpašus higiēnas noteikumus attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes pārtiku (OV L 139, 30.4.2004., 55. lpp.).

         (3)  Maksimālais pieļaujamais saturs nav attiecināms uz pārtikas produktiem ar tauku saturu < 2 %.


				|

		52012PC0005

			Ieteikums PADOMES LĒMUMS, ar ko konstatē, ka Ungārija nav veikusi efektīvus pasākumus, reaģējot uz Padomes 2009. gada 7. jūlija ieteikumu /* COM/2012/05 final - 2012/ () */

			   	Ieteikums
PADOMES LĒMUMS,
ar ko konstatē, ka Ungārija nav
veikusi efektīvus pasākumus, reaģējot uz Padomes 2009. gada
7. jūlija ieteikumu
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 126. panta
8. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu,
tā kā:
(1)
Atbilstīgi Līguma 126. pantam
dalībvalstīm ir jāizvairās no pārmērīga
valdības budžeta deficīta.
(2)
Stabilitātes un izaugsmes pakta pamatā ir
mērķis panākt stabilu valdības finansiālo
stāvokli, kas ir veids, kā stiprināt priekšnosacījumus cenu
stabilitātei un spēcīgai, ilgtspējīgai izaugsmei, kura
ir labvēlīga jaunu darbvietu radīšanai. Stabilitātes un
izaugsmes pakts ietver Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK)
Nr. 1467/97 par to, kā paātrināt un precizēt pārmērīga
budžeta deficīta novēršanas procedūras īstenošanu[1], kura
tika pieņemta, lai sekmētu vispārējās valdības
pārmērīga budžeta deficīta ātru novēršanu.
(3)
Padome, rīkojoties pēc Komisijas
ieteikuma, 2004. gada 5. jūlijā atbilstīgi Līguma
104. panta 6. punktam nolēma, ka Ungārijā eksistē
pārmērīgs budžeta deficīts[2]. Tajā pašā dienā,
pamatojoties uz Komisijas ieteikumu, Padome pieņēma ieteikumus
saskaņā ar 104. panta 7. punktu, prasot Ungārijas
iestādēm vidējā termiņā īstenot pasākumus,
lai līdz 2008. gadam samazinātu budžeta deficītu zem
3 % no IKP.
(4)
2005. gada janvārī atbilstīgi
EK līguma 104. panta 8. punktam Padome konstatēja, ka
Ungārija, reaģējot uz Padomes ieteikumiem, nav īstenojusi
efektīvus pasākumus, un 2005. gada martā, balstoties uz EK
līguma 104. panta 7. punktu, Padome pieņēma vēl
vienu ieteikumu, kurā tika apstiprināts 2008. gada termiņš
pārmērīga budžeta deficīta novēršanai. Pēc
Ungārijas budžeta situācijas ievērojamas
pasliktināšanās Padome 2005. gada novembrī nolēma, ka
Ungārija jau otro reizi nav izpildījusi ieteikumus atbilstīgi
EK līguma 104. panta 7. punktam. Tādēļ
Padome saskaņā ar EK līguma 104. panta 7. punktu
2006. gada oktobrī Ungārijai adresēja trešo ieteikumu, ar
kuru pārmērīga budžeta deficīta novēršanas
termiņš tika atlikts uz 2009. gadu. 2009. gada jūlijā
Padome konstatēja, ka varētu uzskatīt, ka Ungārijas
iestādes ir īstenojušas efektīvus pasākumus,
reaģējot uz 2006. gada ieteikumu. Ņemot vērā
ievērojamo ekonomisko lejupslīdi ekonomiskās un finanšu
krīzes kontekstā, tā izdeva pārskatītu (trešo)
ieteikumu saskaņā ar EK līguma 104. panta
7. punktu.
(5)
Padomes 2009. gada jūlija ieteikumā
Ungārijas iestādes tika aicinātas novērst
pārmērīgu budžeta deficītu ne vēlāk kā
2011. gadam. Konkrētāk, Ungārijai tika ieteikts līdz
2009. gadam ierobežot fiskālās situācijas
pasliktināšanos, strikti īstenojot pieņemtos un izziņotos
budžeta deficīta samazināšanas pasākumus, lai sasniegtu budžeta
deficīta mērķa apjomu 3,9 % no IKP. Turklāt,
sākot no 2010. gada, tika ieteikts strikti īstenot
vajadzīgos konsolidācijas pasākumus, lai panāktu
pastāvīgu strukturālā deficīta samazinājumu un
atjaunotu kopējā budžeta deficīta samazināšanos,
vairāk paļaujoties uz strukturālajiem pasākumiem ar
mērķi panākt noturīgu publiskā sektora
finansiālās situācijas uzlabojumu. Padome arī ieteica
laikus dokumentēt un pieņemt konsolidācijas pasākumus, kas
nepieciešami pārmērīga budžeta deficīta novēršanai
līdz 2011. gadam un 2010.–2011. gada laikposmā īstenot
fiskālos pasākumus ar kopējo apmēru 0,5 % no IKP.
Ungārijas iestādēm tika ieteikts arī panākt
valdības bruto parāda attiecības pret IKP noturīgu
samazināšanos.
(6)
2010. gada 27. janvārī Komisija
pieņēma paziņojumu Padomei, kurā, pamatojoties uz
tobrīd pieejamo informāciju, secināts, ka Ungārija ir
īstenojusi efektīvus pasākumus, reaģējot uz Padomes
2009. gada jūlija ieteikumu, proti, tā ir īstenojusi
konsolidācijas pasākumus 1½ % apmērā no IKP, lai
sasniegtu 2009. gada budžeta deficīta mērķi 3,9 % no
IKP, tā ir veikusi strukturālās reformas pensiju un sociālo
pabalstu sistēmā, sekmējot 2010. gada budžeta deficīta
mērķa 3,8 % no IKP sasniegšanu, un tā ir ieviesusi jaunu
fiskālo režīmu, bet Komisija paziņojumā brīdināja
arī par vērā ņemamiem riskiem.
(7)
No jaunā novērtējuma par
Ungārijas īstenotajiem pasākumiem, lai līdz
2011. gadam novērstu pārmērīgu budžeta deficītu,
reaģējot uz Padomes sniegtajiem ieteikumiem atbilstīgi
Līguma 104. panta 7. punktam, pamatojoties uz, inter alia,
pārmērīga budžeta deficīta novēršanas 9. progresa
ziņojumu, kas 2011. gada 15. decembrī iesniegts
Komisijā un Padomē, izdarāmi šādi secinājumi.
–
2010. gadā faktiskais budžeta
deficīts bija par 0,4 % no IKP lielāks nekā noteiktais
mērķa apjoms, bet ekonomiskā izaugsme 2010. gadā bija
straujāka nekā paredzēts Komisijas dienestu 2009. gada
pavasara prognozē, uz kuru tika balstīts Padomes 2009. gada
ieteikums. Sagaidāms, ka 2011. gadā vispārējās
valdības budžeta bilance (gan saskaņā ar valdības, gan
Komisijas dienestu 2011. gada rudens prognozi) no negatīvas
mainīsies uz pozitīvu, bet tikai pateicoties vienreizējiem
ieņēmumiem 9¾ % apmērā no IKP, kas saistīti ar
pensiju aktīvu pārcelšanu no privātajām pensiju
shēmām uz valsts pensiju plānu, un ieņēmumiem
0,9 % apmērā no IKP, kas gūti no nozaru maksājumiem.
Bez šiem vienreizējiem ieņēmumiem deficīts būtu
sasniedzis aptuveni 6 % no IKP un krietni vien pārsniedzis
Līguma noteikto 3 % no IKP atsauces vērtību. Savā
2011. gada rudens paziņojumā par pārmērīgu
budžeta deficītu Ungārijas iestādes prognozēja budžeta
pārpalikumu 3,9 % apmērā no IKP. Komisijas dienestu
2011. gada rudens prognozē bija paredzēts nedaudz zemāks
budžeta pārpalikums (3,6 % no IKP), jo sevišķi ņemot
vērā publiskā sektora transporta uzņēmumu parādu
(0,2 % no IKP). Balstoties uz neseno informāciju par
vienreizējiem pasākumiem, kas saņemta pēc 2011. gada rudens
prognozes sagatavošanas datuma, budžeta pārpalikums varētu būt
vēl mazāks. Kas attiecas uz strukturālo deficītu, tā
situācija pasliktinājās par 1½ % no IKP
2010. gadā un par 1¼ % no IKP 2011. gadā, kopumā
par 2¾ % no IKP, kas ir pretrunā Padomes ieteikumiem šo divu gadu
laikposmā īstenot fiskālos pasākumus ar kopējo
apmēru 0,5 % no IKP, kas vajadzīgs, lai līdz
2011. gada termiņam ilgtspējīgi novērstu budžeta
deficītu. Šī strukturālā deficīta situācijas
pasliktināšanās atspoguļo to, ka nodokļu samazinājums,
kura ietekme bija vairāk nekā 2 % no IKP, netika pietiekami
līdzsvarots ar strukturālajiem pasākumiem.
–
2012. gadā budžeta projektā noteikts
budžeta deficīta mērķis 2,5 % no IKP, kas atbilst
konverģences programmas (KP) 2011. gada atjauninājumam. Lai šo
mērķi sasniegtu, budžeta priekšlikumā ietverti vairāki
pasākumi, kuru kopējā ietekme atbilstoši iestāžu
aplēsēm ir gandrīz 4 % no IKP, turklāt veidojot
ārkārtas rezervju uzkrājumu 0,7 % apmērā no IKP.
Turpretī Komisijas dienestu 2011. gada rudens prognozē
lēsts, ka 2012. gadā vispārējās valdības
budžeta deficīts sasniegs 2,8 % no IKP. Salīdzinājumā
ar budžeta projektu šī deficīta aplēse ietver 2012. gada
ekonomiskās izaugsmes prognozi, kas ir par 1 procentpunktu
zemāka, kā arī piesardzīgāku ieņēmumu un
izdevumu attīstības novērtējumu. Tajā pašā
laikā saskaņā ar spēkā esošajiem tiesību aktiem
tajā izmantots pieņēmums, ka ārkārtas rezerves netiks
skartas. Taču budžeta deficīta mērķa līmenis 3 %
no IKP ir ievērots, tikai ņemot vērā vienreizējos
ieņēmumus, kas veido 0,9 % no IKP un ir gūti no
minētajiem nozaru ārkārtas maksājumiem.
–
Atbilstīgi Komisijas dienestu 2011. gada
rudens prognozei un pamatojoties uz parasto pieņēmumu par politikas
nemainīgumu, budžeta deficīts 2013. gadā tika plānots
3,7 % apmērā no IKP. Tas ir galvenokārt saistīts ar
to, ka papildu ietaupījumi attiecīgā gada strukturālo
reformu programmā neatsvērs pakāpeniski likvidējamos nozaru
ārkārtas maksājumus, kas rada ieņēmumus 0,9 %
apmērā no IKP.
–
Pamatojoties uz budžeta attīstības
tendencēm kopš 2011. gada rudens prognozes publiskošanas, budžeta
deficīta prognoze 2012. gadam, kas ir 2,8 % apmērā no
IKP, joprojām šķiet sasniedzama (neņemot vērā neseno
makroekonomiskās vides situācijas pasliktināšanos). To izskaidro
fakts, ka valdības 2011. gada 15. decembrī
pieņemtā konsolidācijas pasākumu kopuma deficītu
samazinošo ietekmi 0,4 % apmērā no IKP aptuveni kompensē
deficītu palielinošās korekcijas, kas ietvertas budžeta
projektā, kā arī neto izmaksas budžetā, kas saistītas
ar 2011. gada 15. decembrī panākto vienošanos ar banku
sektoru un kuras vēl nelīdzsvaro papildu konsolidācijas
pasākumi.
–
2013. gadā, ņemot vērā
dažus strukturālo reformu programmas konkretizējumus (attiecīgie
valdības un parlamenta lēmumi ir atspoguļoti 2011. gada decembra
progresa ziņojumā), pozitīvo bāzes efektu no
2012. gada un vienošanās ar banku sektoru radītās neto
izmaksas, budžeta deficīta prognozi 2013. gadam, kas ietverta
2011. gada rudens prognozē, varētu samazināt no 3,7 %
līdz 3¼ % no IKP, kas joprojām pārsniedz 3 % no IKP
atsauces vērtību. Starpība starp šo atjaunināto aplēsi
un oficiālo budžeta deficīta mērķi (2,2 % no IKP)
galvenokārt veidojas no tā, ka noteiktu pasākumu neīstenošanas
dēļ nebija iespējams veikt aptuveni pusi no strukturālo
reformu programmas. Atlikusī starpība salīdzinājumā ar
oficiālo mērķa apjomu ir saistīta ar lielāku izdevumu
prognozi, jo sevišķi valsts transporta uzņēmumu un ceļu
uzturēšanas nozarē, turklāt starpību rada arī
atšķirīgi pieņēmumi par izaugsmi.
–
Riski, kas saistās ar šīm
atjauninātajām vidēja termiņa prognozēm, ir ar
tendenci samazināties. Ir arī neliels pozitīvais risks, kas
veidojas no ieņēmumu plūsmām, kas 2012. un
2013. gadā turpinās būt lielākas nekā
gaidīts. Taču sagaidāms, kas tās kompensēs un
pārsniegs negatīvie riski. Konkrēti, kopš 2011. gada rudens
prognozes publiskošanas 2011. gada 10. novembrī ir
palielinājušās procentu likmes visiem maksājumu termiņiem,
ir pazeminājusies valūtas vērtība un pasliktinājusies
vidēja termiņa ekonomiskā perspektīva. Kopumā, ja
ņemtu vērā šos faktorus, budžeta deficīta prognoze gan
2012., gan 2013. gadam būtu jāpalielina par ½ % no IKP, kas
nozīmētu budžeta deficītu attiecīgi mazliet virs 3 %
no IKP un 3¾ % no IKP.
–
Saskaņā ar 2011. gada rudens
prognozi sagaidāms, ka publiskā sektora bruto parāds, ņemot
vēra gan budžeta deficīta apmērus, gan pieņēmumus
attiecībā uz valūtas kursu, 2013. gadā atkal pieaugs
līdz aptuveni 77 % no IKP pēc īslaicīga parāda
līmeņa krituma 2011. gadā, kas bija saistīts ar
privāti pārvaldīto pensiju aktīvu pārņemšanu. Ja
vidēja termiņa budžeta prognozes atjauninātu tikai balstoties uz
jaunajiem pasākumiem, kas pieņemti pēc prognozes sagatavošanas,
prognozētā valdības parāda attiecība pret IKP 2012. gadā
būtu faktiski nemainīga un tikai nedaudz uzlabotos 2013. gadā.
Taču turpmāki iespējamie budžeta prognožu atjauninājumi,
kuros ņemtas vērā galvenokārt pieaugušās procentu
likmes, HUF/EUR maiņas kurss 2011. gada beigās, kas bija 311
(par aptuveni 12 % zemāks nekā rudens prognozē izmantotais
tehniskais pieņēmums), kā arī mazāk
labvēlīgā makroekonomiskā vide, 2011. gadā
veidotu parāda attiecību pret IKP aptuveni 80 %
apmērā, pēc tam sasniedzot 78,5 % gan 2012., gan
2013. gadā, kas neatbilst Padomes ieteikumam panākt parāda
attiecības pret IKP noturīgu samazināšanos.
(8)
Kopējais secinājums ir tāds, ka, lai
gan 2011. gadā Ungārija formāli nav pārsniegusi
budžeta deficīta atsauces vērtību 3 % no IKP, šis
sasniegums nav balstīts uz strukturālām un
ilgtspējīgām korekcijām. Budžeta pārpalikums 2011. gadā
balstās uz ievērojamiem vienreizējiem ieņēmumiem
10 % apmērā no IKP, un to papildina kopējais
strukturālās budžeta situācijas pasliktinājums par
2¾ % no IKP 2010.–2011. gada laikposmā, kas ir pretrunā
ieteiktajam fiskālajam uzlabojumam 0,5 % no IKP. Turklāt, lai
gan iestādes 2012. gadā īstenos būtiskus
strukturālos pasākumus, atsauces vērtības 3 % no IKP
ievērošana atkal ir iespējama, tikai pateicoties vienreizējiem
pasākumiem, kuru ietekme veido gandrīz 1 % no IKP. Visbeidzot,
sagaidāms, ka 2013. gadā budžeta deficīts (3¼ % apmērā
no IKP) atkal pārsniegs Līgumā noteikto atsauces
vērtību, pat ņemot vērā papildu pasākumus, kas
izziņoti pēc Komisijas dienestu 2011. gada rudens prognozes
sagatavošanas. Lielāks budžeta deficīts 2013. gadā ir
saistīts galvenokārt ar to, ka pagaidu vienreizējie
pasākumi tiek pakāpeniski likvidēti kā plānots, bet ne
visas plānotās strukturālās reformas ir pietiekami
konkretizētas. Kopumā ir pamatoti secināt, ka Ungārijas
iestāžu reakcija uz Padomes 2009. gada 7. jūlija ieteikumu
atbilstīgi Līguma 104. panta 7. punktam ir bijusi
nepietiekama,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Ungārija nav īstenojusi
efektīvus pasākumus, reaģējot uz Padomes 2009. gada
7. jūlija ieteikumu atbilstīgi Līguma 104. panta
7. punktam.
2. pants
Šis lēmums
ir adresēts Ungārijai.
Briselē, 11.1.2012
                                                                       Padomes
vārdā —
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 209, 2.8.1997., 6. lpp.
[2]               OV L 389,
30.12.2004., 27. lpp. Visi ar pārmērīga budžeta deficīta
novēršanas procedūru saistītie dokumenti, kas attiecas uz
Ungāriju, atrodami šajā tīmekļa vietnē: http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/deficit/index_en.htm.


				|

		52014DC0407

			Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par Igaunijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Igaunijas 2014. gada stabilitātes programmu /* COM/2014/0407 final */

Ieteikums
PADOMES IETEIKUMS
par Igaunijas 2014. gada valsts reformu
programmu
un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Igaunijas 2014. gada
stabilitātes programmu
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta
2. punktu un 148. panta 4. punktu,
ņemot vērā Padomes
Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par
budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas
uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1] un jo īpaši
tās 5. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu[2],
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
rezolūcijas[3],
ņemot vērā Eiropadomes
secinājumus,
ņemot vērā
Nodarbinātības komitejas atzinumu,
ņemot vērā Ekonomikas un
finanšu komitejas atzinumu,
ņemot vērā Sociālās
aizsardzības komitejas atzinumu,
ņemot vērā Ekonomikas politikas
komitejas atzinumu,
tā kā:
(1)
Eiropadome 2010. gada 26. martā
piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes un
nodarbinātības stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam
pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija,
lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām,
kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas
ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.
(2)
Padome 2010. gada 13. jūlijā,
pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma ieteikumu par
dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas
politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.) un 2010. gada
21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu
nodarbinātības politikas pamatnostādnēm, kas kopā
veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika
aicinātas ņemt vērā šīs integrētās
pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības
politikā.
(3)
Valstu vai to valdību vadītāji
2012. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu par
Izaugsmes un nodarbinātības paktu, kas ir saskaņots pamats
rīcībai valstu, ES un eurozonas līmenī, izmantojot visas iespējamās
sviras, instrumentus un politikas jomas. Viņi pieņēma
lēmumu par dalībvalstu līmenī veicamo rīcību, jo
īpaši paužot pilnīgu apņemšanos sasniegt stratēģijas
“Eiropa 2020” mērķus un īstenot konkrētai valstij
adresētos ieteikumus.
(4)
Padome 2013. gada 9. jūlijā
pieņēma ieteikumu par Igaunijas valsts reformu programmu
2013. gadam un sniedza atzinumu par Igaunijas atjaunināto
stabilitātes programmu 2012.–2017. gadam. Komisija 2013. gada
15. novembrī saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 473/2013[4] sniedza atzinumu par
Igaunijas budžeta plāna projektu 2014. gadam[5].
(5)
Komisija 2013. gada 13. novembrī
pieņēma gada izaugsmes pētījumu[6], iezīmējot
2014. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada
sākumu. Tajā pašā dienā, pamatojoties uz Regulu (ES)
Nr. 1176/2011, Komisija pieņēma brīdināšanas
mehānisma ziņojumu[7],
kurā tā nenoteica, ka Igaunija ir viena no dalībvalstīm,
par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.
(6)
Eiropadome 2013. gada 20. decembrī
apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu
stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes
sekmēšanai. Tā uzsvēra vajadzību īstenot
diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju,
atjaunot normālus aizdevumu nosacījumus ekonomikai, sekmēt
izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu,
novērst krīzes sociālās sekas un modernizēt valsts
pārvaldi.
(7)
Igaunija 2014. gada 8. maijā
iesniedza savu 2014. gada valsts reformu programmu un 2014. gada
29. aprīlī – savu 2014. gada stabilitātes
programmu. Abas programmas izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu
vērā to savstarpējo saistību.
(8)
2014. gada stabilitātes programmā
izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir
sasniegt vidēja termiņa mērķi un veidot pietiekamas
fiskālās rezerves ekonomiski sarežģītiem laikiem.
Programmā joprojām ir saglabāts iepriekš noteiktais vidēja
termiņa mērķis par strukturālu pārpalikumu, kas ir
stingrāks par Stabilitātes un izaugsmes paktā noteikto.
Sagaidāms, ka Igaunijas pārrēķinātā
strukturālā bilance 2014. gadā pasliktināsies par
0,1 procentpunktu no IKP, tādējādi līdz
2015. gadam, kad tā uzlabosies par 0,4 procentpunktiem no IKP,
radīsies novirze no nepieciešamajām korekcijām, un
2016.–2017. gadā tā būs tuvu līdzsvaram. Turklāt
programmā norādīts, ka 2014. gadā pastāv novirzes
no izdevumu robežvērtības risks un 2015. gadā –
būtiskas novirzes risks. Kopumā plānotās korekcijas
vidēja termiņa mērķa sasniegšanai rada risku
attiecībā uz Stabilitātes un izaugsmes pakta prasību
ievērošanu. Programmas fiskālo prognožu pamatā esošais
makroekonomiskais scenārijs, kuru nav apstiprinājusi neatkarīga
struktūra, ir ticams un kopumā atbilst Komisijas 2014. gada
pavasara prognozei. Saskaņā ar Komisijas prognozi strukturālais
deficīts 2014. gadā palielināsies par 0,1 % no IKP, un
tādējādi radīsies 0,3 % no IKP novirze no
nepieciešamajām korekcijām, un divu gadu griezumā šī
novirze būs ievērojama. Komisija paredz, ka 2015. gadā
strukturālā bilance pasliktināsies vēl par 0,2 % no
IKP, kas liecina par ievērojamu novirzi no nepieciešamās korekcijas
vidēja termiņa mērķa sasniegšanai. Arī
attiecībā uz izdevumu robežvērtību
2014.–2015. gadā ir sagaidāma ievērojama novirze.
Pamatojoties uz 2014. gada stabilitātes programmas
izvērtējumu un Komisijas prognozi, ievērojot Regulu (EK)
Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka pastāv risks, ka 2014. un
2015. gadā radīsies ievērojama novirze no vidēja
termiņa mērķa. Strukturālās bilances norma atbilstoši
prasībām Līgumā par stabilitāti, koordināciju un
pārvaldību līdz ar Igaunijas jauno Likumu par valsts budžetu
stājās spēkā 2014. gada 23. martā, bet norma
vēl ir jāpapildina ar saistošo daudzgadu izdevumu mērķu
stiprināšanu.
(9)
Attiecībā uz darba tirgu ir gūti
ievērojami panākumi, jo ir samazināts jauniešu un ilgstošā
bezdarba līmenis. Īpaša uzmanība jāpievērš
pasākumiem, kas rada stimulus strādāt zemu atalgotiem darba
ņēmējiem. Ir nepieciešami papildu centieni, lai risinātu
pieaugošā darbinieku trūkuma problēmu, tostarp to, kuru izraisa
novecošana un aiziešana no darba tirgus ar veselību un invaliditāti
saistītu iemeslu dēļ. Tādēļ ir ļoti
svarīgi laikus pieņemt un īstenot darbspēju reformu,
vienlaikus nodrošinot atbalsta pakalpojumu pieejamību. Izdevumu
efektivitāti ģimenes politikas jomā varētu vēl
vairāk uzlabot, tostarp pārdalot finansējumu vecāku
pabalstiem un piešķirot to tādiem pasākumiem kā bērnu
aprūpes pakalpojumi. Sagaidāms, ka tas veicinās sieviešu
agrāku atgriešanos darba tirgū un mazinās vīriešu un
sieviešu darba samaksas atšķirību, kas joprojām ir liela. Ir
jāpastiprina centieni nolūkā veicināt uzņēmējdarbību
un darbvietu radīšanu reģionos ārpus Tallinas un Tartu, lai
novērstu to, ka pieaug ekonomiskās attīstības
atšķirības, un samazinātu bezdarba līmeni, jo īpaši
mazkvalificēto darbinieku vidū.
(10)
Izglītības un apmācības
jomā nesen ir pieņemtas reformas nolūkā pielāgot
izglītību darba tirgus prasībām. Būs nepieciešami
papildu centieni, lai atvieglotu pāreju no izglītības uz
nodarbinātību. Būs vajadzīgi sistemātiski centieni, jo
īpaši iesaistot sociālos partnerus, lai palielinātu
līdzdalību profesionālajā izglītībā un
apmācībā, kā arī mācībās
darbavietā un jo īpaši māceklībā.
Mūžizglītības stratēģijas īstenošanai būs
nepieciešami nopietni centieni, lai nodrošinātu kvalifikācijas
paaugstināšanas, pārkvalifikācijas un kvalifikācijas
līmeņus, kas ir tik ļoti nepieciešami, jo īpaši
personām, kas ir nelabvēlīgākā situācijā
darba tirgū. Ir ieviesta pārdomātas specializācijas
shēma, kuru veido Uzņēmējdarbības un izaugsmes stratēģija
un Pētniecības, attīstības un inovāciju
stratēģija un kurā galvenā uzmanība ir pievērsta
kopīgām prioritātēm, vienlaikus turpinot specializēt
tematiskās jomas. Būtu jāturpina centieni, lai
internacionalizētu pētniecības, attīstības un
inovāciju sistēmu un noteiktu to par prioritāti, ņemot
vērā Igaunijas ekonomikas mazo apjomu.
(11)
Igaunijas resursu izmantošanas intensitāte
joprojām ir ļoti augstā līmenī. Ir gūti
panākumi attiecībā uz sabiedrisko ēku
energoefektivitātes uzlabošanu, taču centieni ir jāsaglabā
un jāpastiprina, jo īpaši mājokļu sektorā un
rūpniecībā. Ir gūti ievērojami panākumi atkritumu
apsaimniekošanas un apglabāšanas jomā, bet ir jānodrošina
atkritumu pārstrādes ekonomiskā dzīvotspēja. Ir
jāīsteno transporta attīstības plānā ietvertie pasākumi,
jo īpaši tādēļ, lai ļautu Igaunijai ierobežot CO2
emisijas nozarēs, kas neietilpst ETS. Kravu pārvadājumu
jomā energoefektivitāti var uzlabot, izvēršot
ilgtspējīgākus pārvadājumu veidus. Sabiedriskā
transporta izmantošanu var vēl vairāk palielināt, uzlabojot
reģionālo tīklu papildināmību un starpsavienojumus
starp autobusu un pasažieru vilcienu pārvadājumiem. Pieaug
privāto automobiļu izmantošana, taču vieglo automobiļu
vidējais vecums ir gandrīz divreiz lielāks nekā vidēji
ES un jaunie vieglie automobiļi ir vieni no
vispiesārņojošākajiem ES. Ir nepieciešams ievērojami
stiprināt vides stimulus, tostarp nodokļu sistēmu. Lai gan ir
veikti daudzsološi pasākumi pārrobežu energotīklu savienojumu
jomā, Igaunijas enerģijas tirgus pilnīgai savienošanai ar ES
būs nepieciešams laiks un ieguldījumi.
(12)
Pieaugošās reģionālās
atšķirības kopā ar negatīvām demogrāfiskām
tendencēm, nepilnībām vietējās pašvaldībās
un sadarbības trūkumu starp tām kavē Igaunijas
attīstības potenciālu. Tas daļēji atspoguļo
joprojām pastāvošo neatbilstību starp mazu pašvaldību
fiskālajām spējām un tām uzticētajiem
pienākumiem un ierobežotus apjomradītus ietaupījumus.
Efektīvāki un pieejamāki augstas kvalitātes sabiedriskie
pakalpojumi vietējā līmenī, kas balstīti uz
pakalpojumu jomām un pakalpojumu minimuma standartiem, jo īpaši
transporta, ilgtermiņa aprūpes, agrīnās pirmsskolas
izglītības un sociālo pakalpojumu jomā, ir
priekšnosacījums tam, lai aktivizēšanas un darba tirgus pasākumi
būtu efektīvi.
(13)
Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir vispusīgi
izanalizējusi Igaunijas ekonomikas politiku. Tā ir
izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu.
Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai
programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un
sociālekonomiskās politikas izveidē Igaunijā, bet arī
atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā,
ka ir jānostiprina Eiropas Savienības vispārējā
ekonomikas pārvaldība, kas panākams, turpmākajos valsts
lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas
ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti
1.–5. ieteikumā.
(14)
Ņemot vērā šo izvērtējumu,
Padome ir izskatījusi Igaunijas stabilitātes programmu, un tās
atzinums[8]
ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.
(15)
Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir arī
veikusi analīzi par visas eurozonas ekonomikas politiku. Pamatojoties uz
šo analīzi, Padome ir sniegusi konkrētus ieteikumus
dalībvalstīm, kuru valūta ir euro. Igaunijai būtu arī
jānodrošina šo ieteikumu pilnīga un savlaicīga īstenošana,
AR ŠO IESAKA Igaunijai laikposmā
no 2014. gada līdz 2015. gadam rīkoties šādi.
1.           Pastiprināt
budžeta pasākumus 2014. gadam, ņemot vērā, ka –
pamatojoties uz Komisijas 2014. gada pavasara prognozi – rodas
atšķirība 0,3 % no IKP apmērā, kas liecina par
būtiskas novirzes risku no Stabilitātes un izaugsmes pakta
prasībām. 2015. gadā ievērojami stiprināt budžeta
stratēģiju, lai nodrošinātu vidēja termiņa
mērķa sasniegšanu un turpmāk to noturētu. Papildināt
budžeta normu ar saistošākiem daudzgadu izdevumu noteikumiem vidēja
termiņa budžeta satvarā un turpināt publisko izdevumu efektivitātes
uzlabošanu.
2.           Uzlabot stimulus
strādāt, īstenojot zemu atalgotiem darba ņēmējiem
paredzētus pasākumus. Vērst aktivizēšanas centienus uz
personām, kas ir vistālāk no darba tirgus, jo īpaši
nodrošinot darbspēju reformas pieņemšanu un īstenošanu laikus.
Uzlabot ģimenes politikas efektivitāti un izmaksu lietderību,
vienlaikus uzlabojot bērnu aprūpes pakalpojumu pieejamību un
iespēju tos saņemt. Izvērst saskaņotus pasākumus
nolūkā veicināt ekonomisko izaugsmi un
uzņēmējdarbību reģionos, kuros ir augsts bezdarba
līmenis.
3.           Nodrošināt
izglītības un apmācības sistēmu atbilstību darba
tirgum, uzlabot prasmju un kvalifikācijas līmeni, paplašinot
mūžizglītības pasākumus un sistemātiski palielinot
līdzdalību profesionālajā izglītībā un
apmācībā, tostarp māceklībā. Turpināt
prioritāšu noteikšanas un specializācijas stiprināšanu
pētniecības un inovāciju sistēmās un uzlabot
sadarbību starp uzņēmumiem, augstākās
izglītības un pētniecības iestādēm, lai
veicinātu konkurētspēju starptautiskā līmenī.
4.           Pastiprināt centienus
nolūkā uzlabot energoefektivitāti, jo īpaši
mājokļu un rūpniecības ēku sektorā.
Ievērojami stiprināt vides stimulus transporta nozarē, lai
veicinātu tādu mobilitāti, kas patērē mazāk
resursu. Turpināt pārrobežu savienojumu ar kaimiņu
dalībvalstīm attīstību, lai dažādotu enerģijas
avotus un veicinātu konkurenci, labāk integrējot Baltijas
enerģijas tirgus.
5.           Labāk līdzsvarot
vietējo pašvaldību ieņēmumus un uzticētos
pienākumus. Uzlabot vietējo pašvaldību efektivitāti un
nodrošināt augstas kvalitātes sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu
vietējā līmenī, jo īpaši sociālo pakalpojumu
sniegšanu, kas papildina aktivizēšanas pasākumus.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā –
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.
[2]               COM(2014) 407 final.
[3]               P7_TA(2014)0128 un
P7_TA(2014)0129.
[4]               OV L 140, 27.5.2013., 11. lpp.
[5]               C(2013) 8002 final.
[6]               COM(2013) 800 final.
[7]               COM(2013) 790 final.
[8]               Saskaņā ar Padome Regulas (EK)
Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


title: Padomes Ieteikums ( 2006. gada 14. marts ) atbrīvot Komisiju no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (Devītais EAF) darbību īstenošanu attiecībā uz 2004. finanšu gadu

text:
               18.3.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 81/12

      PADOMES IETEIKUMS

   (2006. gada 14. marts)
   atbrīvot Komisiju no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (Devītais EAF) darbību īstenošanu attiecībā uz 2004. finanšu gadu
   (2006/223/EK)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā ĀKK un EK partnerattiecību nolīgumu, kas parakstīts Kotonū 2000. gada 23. jūnijā (1),
   ņemot vērā Iekšējo nolīgumu par to, kā finansē un pārvalda Kopienas atbalstu saskaņā ar Finanšu protokolu ĀKK un EK partnerattiecību nolīgumam (2), ar ko izveido, cita starpā, Devīto Eiropas Attīstības fondu (Devītais EAF), un jo īpaši minētā nolīguma 32. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Finanšu Regulu (2003. gada 27. marts), ko piemēro Devītajam Eiropas Attīstības fondam (3), un jo īpaši tās 96. līdz 103. pantu,
   izskatījusi ieņēmumu un izdevumu pārskatu un bilanci saistībā ar Devītā EAF darbībām līdz 2004. gada 31. decembrim un Revīzijas palātas ziņojumu attiecībā uz 2004. finanšu gadu kopā ar Komisijas atbildēm (4),
   tā kā saskaņā ar minētā iekšējā nolīguma 32. panta 3. punktu Eiropas Parlaments atbrīvo Komisiju no atbildības par Devītā EAF finanšu pārvaldību pēc Padomes ieteikuma,
   tā kā Komisija vispārēji ir apmierinoši īstenojusi Devītā EAF darbības 2004. finanšu gadā,
   AR ŠO IESAKA, lai Eiropas Parlaments atbrīvo Komisiju no atbildības par Devītā EAF darbību īstenošanu attiecībā uz 2004. finanšu gadu.

      Briselē, 2006. gada 14. martā

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         K.-H. GRASSER

      (1)  OV L 317, 15.12.2000., 3. lpp.

      (2)  OV L 317, 15.12.2000., 355. lpp.

      (3)  OV L 83, 1.4.2003., 1. lpp.

      (4)  OV C 301, 30.11.2005., 249. lpp.


title: Padomes Ieteikums ( 2011. gada 12. jūlijs ) par Dānijas 2011. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Dānijas atjaunināto konverģences programmu 2011.–2015. gadam

text:
               20.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/1

         PADOMES IETEIKUMS
   (2011. gada 12. jūlijs)
   par Dānijas 2011. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Dānijas atjaunināto konverģences programmu 2011.–2015. gadam
   2011/C 213/01
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 9. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   pēc apspriešanās ar Ekonomikas un finanšu komiteju,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam uzsākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kurai par pamatu ņemta ciešāka ekonomikas politikas koordinācija un kura pievērsīs uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.) (2), bet 2010. gada 21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm, kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Komisija 2011. gada 12. janvārī pieņēma pirmo Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot jaunu ekonomiskās pārvaldības ciklu ES un pirmo Eiropas ex-ante un integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas balstās uz stratēģiju “Eiropa 2020”.

               (4)

               Eiropadome 2011. gada 25. martā apstiprināja fiskālās konsolidācijas un strukturālo reformu prioritātes (saskaņā ar Padomes 2011. gada 15. februāra un 7. marta secinājumiem un atbilstīgi Komisijas Gada izaugsmes pētījumam). Tā uzsvēra, ka prioritāte jāpiešķir stabilam budžetam un fiskālās stabilitātes atjaunošanai, bezdarba samazināšanai, izmantojot darbaspēka tirgus reformas, un jauniem centieniem, lai stiprinātu izaugsmi. Tā aicināja dalībvalstis šīs prioritātes izvērst konkrētos pasākumos, ko paredzēts iekļaut to stabilitātes vai konverģences programmās un valsts reformu programmās.

               (5)

               Eiropadome 2011. gada 25. martā arī aicināja dalībvalstis, kuras piedalās paktā “Euro plus”, nākt klajā ar savām saistībām, lai tās varētu laikus ietvert stabilitātes vai konverģences programmās un valsts reformu programmās.

               (6)

               Dānija 2011. gada 9. maijā iesniedza savu 2011. gada konverģences programmas atjauninājumu, kas attiecas uz laikposmu no 2011. līdz 2015. gadam, un 2011. gada valsts reformu programmu. Abas programmas izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (7)

               Pamatojoties uz atjauninātās konverģences programmas novērtējumu saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka makroekonomikas scenārijs, kas ir konverģences programmas pamatā, šķiet ticams. Lai gan balstīts uz mazliet labvēlīgākiem izaugsmes pieņēmumiem par 2012. gadu un turpmākajiem gadiem, kopumā tas atbilst Komisijas dienestu 2011. gada pavasara prognozei. Konverģences programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir samazināt budžeta deficītu zem 3 % atsauces vērtības līdz 2013. gadam saskaņā ar Padomes Ieteikumu (2010. gada 13. jūlijs) un sasniegt pārskatīto vidēja termiņa mērķi (VTO), pirmkārt, paredzot budžeta strukturālo līdzsvaru, kas nav zemāks par 0,5 % no IKP līdz 2015. gadam, un, otrkārt, panākot līdzsvarotu budžetu līdz 2020. gadam. Korekcijas veids minētā mērķa sasniegšanai ir piemērots. Konverģences programmā iekļautie un Parlamenta 2010. gada pavasarī pieņemtie pasākumi tiek uzskatīti par piemērotiem budžeta mērķu sasniegšanai un veidotu gada fiskālos pasākumus aptuveni 1 % apmērā no IKP laikposmā no 2011. līdz 2013. gadam. Dānija sasniegs savu pārskatīto VTM programmas satvarā. Budžeta mērķu riski ir kopumā līdzsvaroti.

               (8)

               Dānijas ekonomikas attīstība sāka palēnināties 2007. gadā paralēli korekcijai nekustamo īpašumu tirgū, kas veicināja iekšējās banku problēmas, kuras pastiprināja pieaugošie maksātnespējas gadījumi un bezdarbs. Lejupslīde bija smaga – ražošana samazinājās par 8 % laikposmā no 2007. gada rudens līdz 2009. gada pavasarim, un bezdarba līmenis pieauga līdz 7,4 % 2010. gadā. Nodarbinātības līmenis saruka no 79,8 % 2008. gadā līdz 76,1 % 2010. gadā, jo īpaši skarot jauniešus. Ražošana sāka atgūties 2009. gadā, un reālā IKP pieaugums 2010. gadā sasniedza 2,1 %. Ekonomikas atveseļošanos veicināja iekšējā pieprasījuma saglabāšanās (arī uz fiskālās ekspansijas rēķina), spēcīga likvīdo aktīvu atgūšana un stabila Dānijas galveno tirdzniecības partneru atgūšana.

               (9)

               Automātisko stabilizatoru un krīzes novēršanas pasākumu dēļ valsts bilances pārpalikums 3,2 % apmērā no IKP 2008. gadā kļuva par budžeta deficītu 2,7 % apmērā no IKP 2009. gadā. Pamatojoties uz Dānijas 2010. gada pavasara paziņojumu un Komisijas dienestu 2010. gada pavasara prognozi, ka budžeta deficīts 2010. gadā palielināsies, pārsniedzot 5 % no IKP, 2010. gada jūlijā Dānijā tika uzsākta pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūra. Lai arī negaidītie un īslaicīgie neparedzētie ienākumi, kas saistīti ar ieņēmumiem no nodokļiem, ko uzlika pensiju ienākumiem, panāca budžeta deficīta stabilizāciju 2,7 % apmērā no IKP pagājušā gadā, Komisijas dienestu 2011. gada pavasara prognozē lēsts, ka budžeta deficīts atkal palielināsies līdz aptuveni 4 % no IKP 2011. gadā, uzsverot vajadzību pēc nepārtrauktiem un vērienīgiem konsolidācijas pasākumiem 2012. un 2013. gadā, kā plānots. Tas nozīmē 2010. gada Konsolidācijas nolīgumā pieņemto pasākumu stingru īstenošanu un izdevumu kontroli, kā izklāstīts konverģences programmā, lai nodrošinātu pārmērīga budžeta deficīta korekciju līdz 2013. gadam. Izvērtējot attiecībā pret prognozēto vidustermiņa iespējamo ražošanas pieauguma attiecību un ņemot vērā piesardzības pasākumus, šķiet, ka izdevumu prognozes nodrošina atbilstīgu virzību uz VTM. Saskaņā ar Komisijas jaunāko izvērtējumu riski attiecībā uz valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspēju ir nelieli.

               (10)

               Lai sasniegtu budžeta mērķus, ir svarīgi veikt ciešu kontroli, lai novērstu periodisku izdevumu pārtēriņu vietējās un reģionālās valdības mērogā. Pēdējos 20 gados valsts izdevumi nepārtraukti ir pārsnieguši budžeta mērķus. Valdība jau ir veikusi dažus pasākumus, lai risinātu šo jautājumu, un plāno ieviest jaunu izdevumu kontroles shēmu, pakļautu neatkarīgai uzraudzībai, ko veiktu Dānijas Ekonomikas padome, kā aprakstīts konverģences programmā.

               (11)

               Demogrāfisko faktoru rezultātā darbspējīgo iedzīvotāju (15–64 gadi) skaits samazināsies aptuveni par 1,5 % no 2010. līdz 2025. gadam un gandrīz par 5 % līdz 2040. gadam. Vidējā termiņā ekonomikas atveseļošanās varētu radīt spriedzi darba tirgū, kā tas notika uzplaukuma gados. Neraugoties uz jau augsto nodarbinātības līmeņa rādītāju, ir iespēja turpmāk palielināt darbaspēka piedāvājumu. Brīvprātīga priekšlaicīga pensionēšanās vecuma grupā no 60 līdz 64 gadiem ir plaši izplatīta, kā rezultātā nodarbinātības līmenis minētajā vecuma grupā ir tikai 40 %. Turklāt 10 % no darbspējīgajiem iedzīvotājiem, kas jaunāki par 40 gadiem, saņem vai nu invaliditātes pabalstus, vai strādā fleksiblu darbu (subsidizētā nodarbinātība).

               (12)

               Ražīguma pieaugumam ir tendence samazināties kopš 1995. gada, un viens no iespējamajiem iemesliem ir vājš izglītības sniegums. Lai gan Dānija aizvien nesavtīgi atvēl līdzekļus savai izglītības sistēmai, tomēr izglītības rezultāti ir tikai vidēji dažās galvenajās jomās, un Dānijā ir ceturtais zemākais jauniešu izglītības līmenis ES. 2009. gadā tikai 70,1 % no iedzīvotājiem 20–24 gadu vecumā bija ieguvuši vismaz vidējo izglītību (salīdzinājumā ar ES vidējo rādītāju 78,6 % apmērā), un Starptautiskās studentu vērtēšanas programmas (PISA) aptaujas rezultāti ir vidēji. Jauniešu mācību iestādes un arodmācību iestādes nepabeigušo studentu skaits ir salīdzinoši augsts, gandrīz 50 % no audzēkņiem, kas priekšlaicīgi pārtrauc arodmācību izglītību jauniešu vidū. Turklāt aptuveni 20 % jauniešu, kuriem ir zemākā vidējā izglītība, nav turpinājuši mācības 10 gadus pēc pamatskolas beigšanas. Izglītības sistēmu kvalitātes uzlabošana arī palīdzētu novērst turpmākās nelīdzsvarotības prasmju jomā darba tirgū, kur patlaban norādīts uz iespējamo nekvalificētu darba ņēmēju pārpalikumu un kvalificētu darba ņēmēju trūkumu. Ražīguma pieaugums bija īpaši vājš būvniecības un pakalpojumu nozarē. Tas jo īpaši attiecas uz vietējiem pakalpojumiem, mazumtirdzniecības nozari, vairumtirdzniecību un individuālajiem pakalpojumiem, kur zems konkurences līmenis konkrētās nozarēs, piemēram, nopietni šķēršļi iekļūšanai tirgū, var radīt neoptimālu līdzekļu piešķiršanu. Zonu noteikšanas likumi ir stingri, ierobežojot iespējas ražošanu veicinošiem apjomradītiem ietaupījumiem mazumtirdzniecības sektorā. Lai risinātu to, ka atvērts publiskā iepirkuma tirgus attiecas tikai uz aptuveni 25 % no publiskā iepirkuma, valdība ir uzsākusi stratēģiju, lai paaugstinātu sabiedrisko pakalpojumu konkurenci, pakāpeniski palielinot publisko iepirkumu visās pašvaldībās un reģionos, un ir noteikusi jaunu mērķi pašvaldībām – panākt, lai līdz 2015. gadam 31,5 % no kopējā iepirkuma apjoma būtu publiskais iepirkums.

               (13)

               Mājsaimniecību parāds IKP izteiksmē ir visaugstākais ES. Parāda līmeņu uzkrāšanās, ko veicināja aktivitāte mājokļu tirgū laikposmā no 2004. gada līdz 2007. gadam, rada potenciālus riskus ekonomikai un finansiālajai stabilitātei. Lai arī minētos riskus mazina Dānijas sarežģītais ar hipotēkām nodrošinātais obligāciju tirgus un vairākuma mājsaimniecību kopumā stabilā finansiālā situācija (aktīvi krietni vien pārsniedz pasīvus), pēc mājokļu cenu korekcijas tika ieviesti tikai daļēji pasākumi, lai samazinātu mājokļu cenu cikliskās svārstības.

               (14)

               Dānija ir apņēmusies īstenot daudz saistību saskaņā ar paktu “Euro plus”. Lai uzlabotu fiskālo ilgtspēju, ir panākta vienošanās stiprināt sankciju tiesību aktus attiecībā uz izdevumu kontroli vietējā mērogā, un valdība ir paredzējusi iesniegt priekšlikumu likumam par izdevumu robežvērtībām. Nodarbinātības pasākumu mērķis ir sekmēt nodarbinātību, izmantojot pensionēšanās reformu. Lai sekmētu konkurētspēju, tiesību aktu kopumā konkurences jomā ar konkrētam iniciatīvām uzmanība veltīta galvenokārt būvniecības un pakalpojumu nozarei. Papildus šīm saistībām tiek īstenota pamatīga shēma, lai sekmētu privātus risinājumus grūtībās nonākušām bankām un palīdzētu uzlabot finansiālo stabilitāti. Kopā šie pasākumi un saistības attiecas uz četrām pakta jomām. Kopumā pasākumi atbilst tiem pasākumiem, kurus veica pēc Gada izaugsmes pētījuma, un gūst panākumus ceļā uz stratēģijas “Eiropa 2020” mērķu sasniegšanu, īpaši nodarbinātības jomā. Lai gan jau ir ieviestas daudzas no paziņotajām saistībām, tuvākajā nākotnē būtu jāīsteno svarīgi pasākumi, lai uzlabotu budžeta disciplīnu (vietējā mērogā) un sekmētu nodarbinātību. Minētās saistības ir izvērtētas un ņemtas vērā ieteikumos.

               (15)

               Komisija ir izvērtējusi konverģences programmu un valsts reformu programmu, tostarp pakta “Euro plus” saistības. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai to lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Dānijā, bet arī to, kā tajās ievēroti ES noteikumi un norādes, ņemot vērā, ka ir jānostiprina ES vispārējā ekonomiskā pārvaldība, kas panākams, turpmākajos valstu lēmumos sniedzot ES līmeņa norādes. Ņemot vērā iepriekšminēto, Komisija uzskata, ka 2011. gadā un turpmākajos gados jāveic nepārtraukti un vērienīgi fiskālās konsolidācijas pasākumi. Jāveic arī papildu pasākumi, lai palielinātu darbaspēka pieejamību, samazinot priekšlaicīgas pensionēšanās iespējas un veltot uzmanību īpašām iedzīvotāju grupām, uzlabotu izglītības kvalitāti, stiprinātu konkurenci galvenajās nozarēs un turpmāk stabilizētu nekustamā īpašuma tirgu.

               (16)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu un Padomes Ieteikumu (2010. gada 2. jūnijs) saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 126. panta 7. punktu, Padome ir izskatījusi Dānijas konverģences programmas 2011. gada atjauninājumu, un tās atzinums (3) ir jo īpaši atspoguļots turpmāk sniegtā ieteikuma 1. punktā. Ņemot vērā Eiropadomes 2011. gada 25. marta secinājumus, Padome ir izskatījusi Dānijas valsts reformu programmu,

         AR ŠO IESAKA Dānijai laikposmā no 2011. līdz 2012. gadam rīkoties šādi.

               1.

               Īstenot fiskālās konsolidācijas pasākumus 2011., 2012. un 2013. gadā un nodrošināt vidējos gada fiskālos centienus 0,5 % no IKP laikposmā no 2011. līdz 2013. gadam, kā plānots, un koriģēt pārmērīgu budžeta deficītu līdz 2013. gadam atbilstīgi Padomes ieteikumam saskaņā ar EDP. Turpmāk, kā plānots, nodrošināt atbilstīgu pielāgojumu virzību, lai sasniegtu vidēja termiņa mērķi. Paātrināt vispārējās valdības budžeta deficīta samazināšanu, ja ekonomiskie apstākļi attīstās labāk, nekā pašreiz gaidāms. Stiprināt izdevumu kontroli, pieņemot saistošas izdevumu daudzgadu robežvērtības attiecībā uz vietējo, reģionālo un centrālo valdību, ievērojot kopējo vidēja termiņa vispārējā budžeta mērķi.

               2.

               Lai pastiprinātu nodarbinātību un valsts finanšu ilgtspēju, veikt turpmākus pasākumus, lai palielinātu ilgtermiņa darbaspēka pieejamību, īstenojot nesen pabeigto brīvprātīgas priekšlaicīgas pensionēšanās shēmas (VERP) reformu, reformējot invaliditātes pensiju un veltot lielāku uzmanību subsidētajām nodarbinātības shēmām (fleksiblās nodarbinātības sistēma) attiecībā uz visneaizsargātākajām iedzīvotāju grupām.

               3.

               Paātrināt reformu īstenošanu, lai uzlabotu izglītības sistēmas kvalitāti. Samazināt skolu priekšlaicīgi pametušo skolēnu īpatsvaru, īpaši arodizglītības nozarē, un paaugstināt stažieru pieejamo vietu skaitu.

               4.

               Veikt pasākumus, lai novērstu konkurences šķēršļus, jo īpaši vietējo pakalpojumu un mazumtirdzniecības nozarē, pārskatot tiesību aktus par zemes izmantošanu un uzsākot iepirkumu pašvaldībās un reģionos.

               5.

               Vienlaikus atbalstot uzsākto nekustamā īpašuma tirgus stabilizāciju pēc nesenās cenu korekcijas, apsvērt preventīvus pasākumus, lai stiprinātu mājokļu tirgus un finanšu sistēmas vidēja termiņa stabilitāti, tostarp pārskatot hipotekārās un īpašuma nodokļu sistēmas darbību.

      Briselē, 2011. gada 12. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Saglabātas 2011. gadam ar Padomes Lēmumu 2011/308/ES (2011. gada 19. maijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (OV L 138, 26.5.2011., 56. lpp.).

      (3)  Paredzēts Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 3. punktā.


				|

		52014DC0427

			Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par Somijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Somijas 2014. gada stabilitātes programmu /* COM/2014/0427 final */

			   	Ieteikums
PADOMES IETEIKUMS
par Somijas 2014. gada valsts reformu
programmu
un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Somijas 2014. gada stabilitātes
programmu
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta
2. punktu un 148. panta 4. punktu,
ņemot vērā Padomes Regulu (EK)
Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta
stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un
koordinācijas stiprināšanu[1]
un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris)
par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko
nelīdzsvarotību[2],
un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu[3],
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
rezolūcijas[4],
ņemot vērā Eiropadomes
secinājumus,
ņemot vērā
Nodarbinātības komitejas atzinumu,
ņemot vērā Ekonomikas un
finanšu komitejas atzinumu,
ņemot vērā Sociālās
aizsardzības komitejas atzinumu,
ņemot vērā Ekonomikas politikas
komitejas atzinumu,
tā kā:
(1)
Eiropadome 2010. gada 26. martā
piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes un
nodarbinātības stratēģiju – "Eiropa
2020" –, kam pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija,
lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām,
kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas
ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.
(2)
Padome 2010. gada 13. jūlijā,
pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma ieteikumu par
dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas
politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.) un 2010. gada
21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu
nodarbinātības politikas pamatnostādnēm, kas kopā
veido "integrētās pamatnostādnes". Dalībvalstis
tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās
pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības
politikā.
(3)
Valstu vai to valdību vadītāji
2012. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu par
Izaugsmes un nodarbinātības paktu, kas ir saskaņots pamats
rīcībai valstu, ES un eurozonas līmenī, izmantojot visas
iespējamās sviras, instrumentus un politikas jomas. Viņi
pieņēma lēmumu par dalībvalstu līmenī veicamo
rīcību, jo īpaši paužot pilnīgu apņemšanos sasniegt
stratēģijas "Eiropa 2020" mērķus un īstenot
konkrētai valstij adresētos ieteikumus.
(4)
Padome 2013. gada 9. jūlijā
pieņēma ieteikumu par Somijas 2013. gada valsts reformu programmu
un sniedza savu atzinumu par Somijas atjaunināto stabilitātes
programmu 2012.-2016. gadam. Komisija 2013. gada 15. novembrī saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 473/2013[5]
sniedza atzinumu par Somijas budžeta plāna projektu
2014. gadam[6].

(5)
Komisija 2013. gada 13. novembrī
pieņēma gada izaugsmes pētījumu[7], iezīmējot
2014. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada
sākumu. Tajā pašā dienā, pamatojoties uz Regulu (ES)
Nr. 1176/2011, Komisija pieņēma arī brīdināšanas
mehānisma ziņojumu[8],
kurā tā noteica Somiju kā vienu no dalībvalstīm, par
kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.
(6)
Eiropadome 2013. gada 20. decembrī
apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu
stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes
sekmēšanai. Tā uzsvēra vajadzību īstenot
diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju,
atjaunot normālus aizdevumu nosacījumus ekonomikai, sekmēt
izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu,
novērst krīzes sociālās sekas un modernizēt valsts
pārvaldi.
(7)
Komisija 2014. gada 5. martā
publicēja saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011
5. pantu sagatavotā padziļinātā pārskata
rezultātus par Somiju[9].
Komisijas veiktā analīze ļauj secināt, ka Somijā
joprojām pastāv makroekonomiskā nelīdzsvarotība, kurai
nepieciešama uzraudzība un politiska rīcība. Uzmanība
joprojām jāpievērš jo īpaši tās zemajiem eksporta
rādītājiem pēdējos gados, ko veicina
rūpniecības pārstrukturēšana un izmaksu un ārpusizmaksu
konkurētspējas faktori.
(8)
Somija 2014. gada 17. aprīlī
iesniedza savu 2014. gada valsts reformu programmu un 2014. gada
stabilitātes programmu. Abas programmas izvērtētas vienlaikus,
lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.
(9)
2014. gada stabilitātes programmā
izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir
līdz 2015. gadam sasniegt vidēja termiņa mērķi,
lai pārējā programmas darbības periodā
strukturālā bilance tiktu saglabāta virs šā mērķa
un lai vispārējās valdības budžets 2017. gadā un
turpmākajos gados tiktu līdzsvarots. Somijas vidēja termiņa
mērķis, proti, 0,5 % no IKP strukturālā deficīta,
atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Somija
vidēja termiņa mērķi sasniedza 2013. gadā un
plāno saglabāt rādītājus tuvu šim mērķim
2014. gadā, vienlaikus ievērojot arī izdevumu
robežvērtību. Somija 2015. gadā plāno pārsniegt
savu vidējā termiņa mērķi, un tā turpina
ievērot izdevumu robežvērtību. Kopumā tas atbilst
Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Tajā pašā
laikā kopējā parāda attiecība palielinās, un
sagaidāms, ka 2015. gadā tā uz laiku būs virs
60 % sliekšņa no IKP, kas galvenokārt skaidrojams ar
vājām makroekonomiskām prognozēm. Programmas budžeta
prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs, kas nav ticis
sagatavots neatkarīgi, ir ticams, lai gan tas ir nedaudz
optimistiskāks par Komisijas pavasara prognozi attiecībā uz
ekonomikas izaugsmi 2014. un 2015. gadā. Komisija 2014. gada
pavasara prognozē paredzējusi, ka strukturālā bilance
pasliktināsies par 0,3 % no IKP 2014. gadā, kas ietver
novirzi no vidēja termiņa mērķa, un uzlabosies par
0,6 % no IKP 2015. gadā, savukārt sagaidāms, ka izdevumu
robežvērtība abos gados tiks ievērota. Pamatojoties uz
programmas izvērtējumu un Komisijas prognozi saskaņā ar
Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka var sagaidīt, ka
Somija sasniegs programmā noteiktos mērķus, kuri kopumā
atbilst Stabilitātes un izaugsmes paktam.
(10)
Somijā saistībā ar novecošanas
izmaksu ietekmi uz budžetu ir augsts ilgtspējības risks
ilgtermiņā. Somija ir atzinusi ilgtspējības
nepietiekamību un 2013.  gadā izveidoja struktūrpolitikas programmu,
kuras mērķis ir novērst nepietiekamību un atjaunot
izaugsmi. Vēl viens būtisks solis uz priekšu ir centrālās
valdības izdevumu ierobežošana un 2014. gada marta
vispārējās valdības fiskālais plāns
2015.-2018. gadam, kurā paredzēti korekcijas pasākumi,
strukturālās reformas un ieguldījumi izaugsmē.
Ieņēmumu daļā pielāgošanas pasākumi
galvenokārt attiecas uz ienākumu un produktu nodokļu
palielinājumiem.
(11)
Sabiedrisko pakalpojumu efektivitātes
pieaugums neatbilda produktivitātes pieaugumam privātajā
sektorā. Somija šobrīd gatavo administratīvās reformas
pašvaldību struktūras, veselības aprūpes un sociālo
pakalpojumu jomās. Pašvaldību reforma ir balstīta uz
pašvaldību apvienošanu pēc brīvprātības principa, un
tai ir pieejami valsts finansiālie stimuli. Vēl nav skaidrs,
kāds būs pēc brīvprātības principa veiktu
apvienošanos rezultāts. Sociālos un veselības aprūpes
pakalpojumus sniegs pieci reģionālie pakalpojumu sniedzēji, un
pašvaldības turpinās piedalīties pakalpojumu sniegšanā. Sīkāka
informācija vēl nav pieejama, un 2014. gada rudenī ir paredzēts
leģislatīvā akta priekšlikums. Jaunām struktūrām
vajadzētu būt izveidotām 2017. gada sākumā.
2013. gada jūlija aktam par vecāku cilvēku funkcionālo
spēju sekmēšanu, lielāku uzmanību pievēršot
prevencijas pasākumiem, rehabilitācijai un patstāvīgai dzīvošanai,
būtu jāsamazina nepieciešamība pēc aprūpes
iestādēm un būtu jāietver ilgtermiņa aprūpes
turpmākās izmaksas.
(12)
Galvenā problēma Somijas darba tirgū
joprojām ir darbaspēka pieejamība ilgtermiņā, jo to
cilvēku skaits, kas atstāj darba tirgu, ir lielāks par to
cilvēku skaitu, kas ieiet darba tirgū. Lai nākotnē
varētu nodrošināt nepieciešamo darbaspēku, nepieciešams
paildzināt karjeras ilgumu un uzlabot darbaspēka pieejamību.
Valdības 2013. gada strukturālās politikas programmā
ietverti pasākumi profesionālās karjeras paildzināšanai un
darbaspēka pieejamības uzlabošanai, tāpat arī stimulu palielināšanai
darba piedāvājumu pieņemšanai. Somija šobrīd samazina
agrīnu pensionēšanos, taču dažas ievirzes saglabājas,
piemēram, tā dēvētais "bezdarba tunelis", kas
paredz, ka gados vecāki cilvēki noteiktos apstākļos var
turpināt bezdarbnieka pabalsta saņemšanu līdz aiziešanai
pensijā. Faktam, ka nesen tika ieviests paredzamā mūža ilguma
koeficients un tiesību uzkrāšanās likme ir
trīskāršojusies, šķiet, ir ierobežota ietekme uz
pensionēšanās praksi. Turklāt, tā kā paredzamā
mūža ilguma palielināšanās ir notikusi straujāk, nekā
tika paredzēts, un darba mūžs nav palielinājies, pastāv
risks, ka pensijas būs nepietiekamas. Somija sev par mērķi ir
noteikusi līdz 2025. gadam palielināt faktisko pensionēšanās
vecumu līdz vismaz 62,4 gadiem. Ir šaubas, vai šo mērķi iespējams
sasniegt bez jauniem pasākumiem, piemēram, likumā noteiktā
pensionēšanās vecuma palielināšanas un lielākiem centieniem
uzlabot gados vecāku darbinieku nodarbinātības iespējas.
Sociālie partneri šobrīd strādā pie sava priekšlikuma
pensiju reformas jomā, kas jaunajai valdībai jāievieš pēc
vispārējām vēlēšanām 2015. gada
pavasarī un kam jāstājas spēkā 2017. gada
sākumā. Somija ir īstenojusi būtiskus un
vērienīgus pasākumus, lai risinātu jauniešu un
ilgtermiņa bezdarba problēmu. Paies laiks, līdz noturīgā
veidā tiks uzlabotas mērķu grupu ar darbu saistītās
prasmes un izredzes darba tirgū.
(13)
Somija ir īstenojusi pasākumus
vispārējo konkurences apstākļu uzlabošanai, un programmas
par veselīgu konkurenci īstenošanā ir gūts zināms
progress. Konkurences un patērētāju iestādes ir
apvienojušās, un šī jaunā struktūra ir savas darbības
īstenošanas sākumposmā. Ar konkurences likumu šobrīd tiek
noteikts dominējošā stāvokļa slieksnis patēriņa
preču mazumtirdzniecības nozarei, un Somijas Konkurences un
patērētāju iestādei ir piešķirtas īpašas
pilnvaras noteiktos apstākļos iejaukties un vērsties pret
saimnieciskām darbībām, kurās iesaistītas valsts
struktūras un kuras kropļo konkurenci tirgū. Mazumtirdzniecības
tirgus Somijā ir ļoti piesātināts, un attiecīgajos
tiesību aktos ir daži faktori, kas konkurenci padara potenciāli
mazāk efektīvu un nostiprina divu mazumtirdzniecības tirgus
līderu pozīcijas. Kā piemēru var minēt pilsētu
plānošanas prasības, kuras ir ļoti stingras gan
attiecībā uz lieliem, gan maziem tirdzniecības
uzņēmumiem. Noteikumi par zemes izmantošanu un plānošanu
šobrīd tiek pārskatīti, un līdz ar to ir iespēja
nodrošināt, lai tie lielākā mērā sekmētu
"veselīgu" konkurenci. Mazumtirdzniecības nozare
joprojām ir viena no reglamentētākajām nozarēm
dalībvalstīs, kura ietver šķēršļus konkurencei, ko
rada lielu mazumtirdzniecības telpu reglamentēšana.
(14)
Izaugsmes un konkurētspējas atjaunošana
ir galvenais uzdevums Somijas ekonomikai. Somijas starptautiskā
konkurētspēja ir ļoti spēcīga, taču neraugoties
uz to, tā bija ES dalībvalsts, kura visstraujāk zaudēja
eksporta tirgus daļas 2007.-2012. gadā.
Uzņēmējdarbības pētniecība un izstrāde
samazinās, un valsts noteiktais mērķis attiecībā uz
pētniecības un izstrādes izdevumiem šķiet vēl
nesasniedzamāks. Somijas pētniecības un inovācijas
sistēmas efektivitāte, ar kādu ieguldījumi
pētījumos un izstrādē tiek pārvērsti novatoriskos
produktos un pakalpojumos, joprojām ir svarīgs jautājums.
Šobrīd nav pietiekamu ieguldījumu, lai pētniecības un
izstrādes potenciālu pārvērstu jaunos produktos. Ierobežots
skaits lielu eksporta uzņēmumu, kas pārdod šauru produktu
klāstu, kā arī Somijas mazie uzņēmumi, kam ir
mazāka tendence eksportēt, negatīvi ietekmē
tirdzniecības rezultātus un potenciālo izaugsmi. Eksporta
potenciālu varētu palielināt, sniedzot vēl
lielākā mērā pielāgotu atbalstu mazāku
uzņēmumu internacionalizācijai. Somija ir sākusi reformas,
lai risinātu jautājumu par spēju nodrošināt novatoriskus ražojumus
un atbalstītu nozares diversifikāciju, tostarp pētniecības
institūtu visaptverošu reformu un pētniecības finansējumu.
2013. gada strukturālās politikas programma un valdības
izdevumu sliekšņi, un 2014. gada marta fiskālais plāns
2015.-2018. gadam ietver ne tikai korekcijas pasākumus un
strukturālās reformas, bet arī iniciatīvas izaugsmes un
inovācijas sekmēšanai. Somija varētu gūt labumu arī no
savas energoapgādes diversifikācijas, jo īpaši ņemot
vērā to, ka tā ir atkarīga no viena gāzes avota.
(15)
Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir
vispusīgi izanalizējusi Somijas ekonomikas politiku. Tā ir
izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu.
Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai
programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un
sociālekonomiskās politikas izveidē Somijā, bet arī
atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā,
ka ir jānostiprina Eiropas Savienības vispārējā
ekonomikas pārvaldība, kas panākams, turpmākajos valsts
lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas
ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir
atspoguļoti 1.–5. ieteikumā.
(16)
Ņemot vērā šo izvērtējumu,
Padome ir izskatījusi Somijas stabilitātes programmu, un tās
atzinums[10]
ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.
(17)
Ņemot vērā Komisijas
padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir
izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu.
Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011
6. pantu ir atspoguļoti 2., 4. un 5. ieteikumā.
(18)
Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir arī
veikusi analīzi par visas eurozonas ekonomikas politiku. Pamatojoties uz
šo analīzi, Padome ir sniegusi konkrētus ieteikumus
dalībvalstīm, kuru valūta ir euro. Somijai būtu arī
jānodrošina šo ieteikumu pilnīga un savlaicīga īstenošana,
AR ŠO IESAKA Somijai laikposmā no
2014. gada līdz 2015. gadam rīkoties šādi.
1.           Stiprināt
budžeta pasākumus 2014. gadam, ņemot vērā pieaugošo plaisu
saistībā ar vidēja termiņa mērķi.
2015. gadā un pēc tam nodrošināt vidēja termiņa
mērķa ievērošanu atbilstoši plānotajam un garantēt
parāda kritērija izpildi, vienlaicīgi īstenojot uz izaugsmi
vērstu fiskālo politiku. Ātri īstenot
strukturālās politikas programmā izklāstītās
reformas un valdības izdevumu ierobežojumus, un fiskālo plānu
2015.-2018. gadam, lai samazinātu fiskālās
ilgtspējības nepietiekamību un stiprinātu nosacījumus
izaugsmei.
2.           Nodrošināt, lai
efektīvi tiktu īstenotas pašlaik veiktās
administratīvās reformas attiecībā uz pašvaldību
struktūru un sociālajiem un veselības aprūpes pakalpojumiem
tā, lai, sniedzot sabiedriskos pakalpojumus, palielinātu izmaksu
lietderību.
3.           Uzlabot darbaspēka pilna
potenciāla izmantošanu darba tirgū, tostarp uzlabojot gados
vecāku darbinieku nodarbinātības līmeni, mazinot
iespējas agrāk atstāt darba tirgu un likumā noteikto
pensionēšanās vecumu pielāgojot paredzamā mūža ilguma
izmaiņām. Uzlabot jauniešu un ilgtermiņa bezdarbnieku
perspektīvas darba tirgū, īpašu uzmanību pievēršot
profesionālajai izglītībai un mērķtiecīgiem
aktivizēšanas pasākumiem.
4.           Turpināt centienus
uzlabot konkurenci preču un pakalpojumu tirgos, sevišķi
mazumtirdzniecībā, īstenojot veselīgas konkurences
veicināšanas programmu, tostarp grozījumus zemes izmantošanas un
celtniecības likumā, lai tas lielākā mērā
sekmētu veselīgu konkurenci.
5.           Arī turpmāk uzlabot
Somijas spēju nodrošināt novatoriskus ražojumus, pakalpojumus un
strauji augošus uzņēmumus strauji mainīgā vidē un
turpināt rūpniecības diversifikāciju, jo īpaši
izstrādājot iniciatīvas ieguldīt Somijā un vēl
vairāk sekmēt mazu uzņēmumu ieiešanu eksporta tirgos.
Veicināt pārrobežu gāzes savienojuma ar Igauniju
attīstību.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā –
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.
[2]               OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.
[3]               C(2014) 427 final.
[4]               P7_TA(2014)0128 un P7_TA(2014)0129.
[5]               OV L 140, 27.5.2013, 11. lpp.
[6]               C(2013) 8012 final.
[7]               COM(2013) 800 final.
[8]               COM(2013) 790 final.
[9]               SWD(2014) 89 final.
[10]             Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97
5. panta 2. punktu.