Svarīgs juridisks paziņojums

|

52007SC0187

Ieteikums padomes atzinums par atjaunināto Grieķijas stabilitātes programmu 2006.-2009. gadam saskaņā ar 5. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97  /* SEC/2007/0187 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 13.2.2007SEC(2007) 187 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES ATZINUMSpar atjaunināto Grieķijas stabilitātes programmu 2006.-2009. gadam saskaņā ar 5. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSVispārējs pamatojumsStabilitātes un izaugsmes pakta, kas stājās spēkā 1998. gada 1. jūlijā, pamatmērķis ir sakārtot valsts finanses, lai tādējādi radītu vēl labākus nosacījumus cenu stabilitātei un spēcīgai un ilgtspējīgai izaugsmei, kas veicina darbavietu radīšanu. Ar pakta 2005. gada reformu, atzīstot pakta lietderību fiskālās disciplīnas stiprināšanā, tika meklētas iespējas uzlabot efektivitāti un ekonomisko pamatojumu, kā arī ilgstoši saglabāt valsts finanšu ilgtspējību.Padomes Regulā (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1], kas ir Stabilitātes un izaugsmes pakta daļa, paredzēts, ka dalībvalstīm ir jāiesniedz Padomei un Komisijai stabilitātes vai konverģences programmas un to ikgadējie atjauninājumi (dalībvalstis, kas jau ir pieņēmušas vienoto valūtu, iesniedz (atjauninātas) stabilitātes programmas, bet dalībvalstis, kas to vēl nav pieņēmušas, iesniedz (atjauninātas) konverģences programmas). Grieķijas pirmā stabilitātes programma tika iesniegta 2000. gada jūnijā. Saskaņā ar minēto regulu Padome, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju, 2001. gada 12. februārī sniedza atzinumu par to. Saskaņā ar šo pašu procedūru Komisija novērtē un iepriekš minētā komiteja pārbauda atjauninātās stabilitātes un konverģences programmas, ko vajadzības gadījumā var pārbaudīt arī Padome.Atjauninātās programmas novērtējuma pamatojumsKomisija ir pārbaudījusi jaunāko Grieķijas stabilitātes programmas atjauninājumu, kas iesniegts 2006. gada 18. decembrī, un ir pieņēmusi ieteikumu Padomes atzinumam par to (skat. ierāmēto informāciju par galvenajiem novērtējumā iztirzātajiem jautājumiem).Lai radītu priekšstatu par kontekstu, kādā tiek novērtēta atjauninātās stabilitātes programmas budžeta stratēģija, turpmākajos punktos apkopota šāda informācija:1.  saimnieciskās darbības un budžeta izpildes rādītāji pēdējo desmit gadu laikā;2.  valsts stāvokļa novērtējums saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta korektīvo daļu (pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūra);3.  jaunākais valsts stāvokļa novērtējums saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvo daļu (kopsavilkums Padomes atzinumam par iepriekšējo stabilitātes programmas atjauninājumu) un4.  Komisijas novērtējums par 2006. gada oktobra valsts reformu programmu.Jaunākie saimnieciskās darbības un budžeta izpildes rādītājiGrieķija ir piedzīvojusi lielu ekonomisko izaugsmi un turpina samazināt atšķirību no ES 25 dalībvalstīm attiecībā uz dzīves standartiem[2]. To skar augsta inflācija, kas rodas no lielas potenciālās izaugsmes un strukturālo problēmu sajaukuma (produktu tirgus neelastīgums). Neraugoties uz darbaspēka trūkumu konkrētās nozarēs, darba tirgus neelastīgums kavē darba ņēmēju mobilitāti, un tāpēc bezdarba līmenis saglabājas augsts, kas norāda uz iespējamu neatbilstību starp darba ņēmēju kvalifikāciju un uzņēmumu prasībām, turklāt nodarbinātības līmenis ir zems pēc ES standartiem, jo īpaši attiecībā uz sievietēm. Lai gan darba ražīguma pieaugums ir pozitīvs, darbaspēka vienības izmaksas palielinās straujāk un pārsniedz Grieķijas galveno tirdzniecības partneru attiecīgās izmaksas euro zonā, pasliktinot valsts konkurētspēju. Rezultātā Grieķija reģistrē augstu tirdzniecības deficītu, ko tikai daļēji kompensē pārpalikumi pakalpojumu jomā. Ārējais deficīts lielā mērā ir atkarīgs no deficīta valsts sektorā. Grieķija parasti ir reģistrējusi deficītu virs 3% no IKP. Grieķijai ir augsts parādu apmērs, ko arī skar pieaugošu izmaksu riski sabiedrības veselības sistēmā un citu pašreizējo izdevumu riski. Šī valsts izdevumu sistēma rada bažas ne vien tāpēc, ka ārējie aizņēmumi netiek novirzīti ienesīgos ieguldījumos, bet arī tāpēc, ka ārējie aizņēmumi ir atkarīgi no valsts finanšu uzticamības un ilgtspējības.Pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūra attiecībā uz GrieķijuPadome 2004. gada 5. jūlijā saskaņā ar 104. panta 6. punktu pieņēma lēmumu, paziņojot, ka Grieķijai ir pārmērīgs budžeta deficīts. Tajā pašā laikā Padome pieņēma ieteikumu atbilstoši 104. panta 7. punktam, norādot, ka pārmērīgais budžeta deficīts jānovērš līdz 2006. gadam.Padome 2005. gada 18. janvārī saskaņā ar 104. panta 8. punktu nosprieda, ka Grieķija nav veikusi efektīvus pasākumus attiecībā uz šo ieteikumu, un 2005. gada 17. februārī saskaņā ar 104. panta 9. punktu nolēma paziņot Grieķijai, ka tai jāveic pasākumi budžeta deficīta samazināšanai, kas noteikti par vajadzīgiem stāvokļa labošanai. Saskaņā ar šo paziņojumu pārmērīgais budžeta deficīts vēl bija jānovērš līdz 2006. gadam. Atbildot uz Padomes paziņojumu, Komisija 2005. gada 6. aprīlī pieņēma paziņojumu Padomei par Grieķijas iestāžu veiktajiem pasākumiem, ņemot vērā stabilitātes programmas 2005. gada marta atjauninājumu, kas iesniegts kā daļa no turpmākajiem pasākumiem pēc Padomes paziņojuma. Minētajā paziņojumā secināts, ka saskaņā ar pieejamo informāciju Grieķijas valdība bija pieņēmusi Padomes paziņojumam atbilstīgus lēmumus, līdz ar to šajā posmā nebija vajadzīgi papildpasākumi attiecībā uz pārmērīga deficīta procedūru. 2005. gada 12. aprīļa sanāksmē Padome piekrita šim novērtējumam.Novērtējums Padomes atzinumā par iepriekšējo programmuPadome 2006. gada 14. martā pieņēma atzinumu par iepriekšējo stabilitātes programmas atjauninājumu laika posmam no 2005. gada līdz 2008. gadam. Padome „atzinīgi novērtē[ja] līdz šim veiktos centienus un valdības noteikto prioritāti panākt pastāvīgu deficīta samazinājumu.” Padome atzīmēja, ka „kopumā programma atbilst pārmērīgā deficīta novēršanai līdz 2006. gadam, ja pilnībā būs īstenota paredzētā korekcija un ņemot vērā iespējamās turpmākas budžeta datu statistiskās pārskatīšanas sekas attiecībā uz plānoto deficītu.” Ņemot vērā Padomes 2005. gada 17. februāra ieteikumus atbilstīgi 104. panta 9. punktam, Padome aicināja Grieķiju:„i) īstenot vajadzīgos pastāvīgos pasākumus pārmērīgā budžeta deficīta novēršanai vēlākais līdz 2006. gadam;ii) saskaņā ar programmā norādīto VTM turpināt darbu pie deficīta samazināšanas strukturālā izteiksmē, izmantojot labvēlīgā ekonomikas stāvokļa priekšrocības, lai samazinātu pamatizdevumus;iii) stiprināt centienus identificēt un kontrolēt faktorus, kas nav aizņēmumu kopapjoms un kas ietekmē parāda līmeni, lai nodrošinātu, ka parāda attiecība pietiekami samazinās un atbilstīgā tempā tuvinās atsauces vērtībai;iv) kontrolēt valsts pensiju izdevumus, mērķtiecīgi īstenot pieņemto pensiju reformu, kā arī veikt papildu strukturālās reformas, lai nodrošinātu valsts finanšu stabilitāti ilgtermiņā;v) turpināt uzlabot vispārējo valsts nozīmes datu apkopošanu un apstrādi, galvenokārt izveidojot mehānismu, ar ko nodrošināt savlaicīgu un pareizu budžeta datu piegādi, jo īpaši sociālās nodrošinājuma jomā.”Komisijas novērtējums par 2006. gada oktobra valsts reformu programmuĪstenošanas ziņojums par Grieķijas valsts reformu programmu, kas paredzēta saskaņā ar atjaunoto Lisabonas stratēģiju izaugsmei un nodarbinātībai, tika iesniegts 2006. gada oktobrī. Grieķijas valsts reformu programmā kā galvenās problēmas minēti šādi uzdevumi: fiskālā konsolidācija, pētniecība, attīstība un jauninājumi, valsts pārvaldes modernizēšana, aktīva darba tirgus politika un izglītības un apmācību reformas.Komisijas novērtējumā par šo programmu (ko pieņēma kā daļu no 2006. gada decembra ikgadējā progresa ziņojuma[3]) atzīts, ka Grieķijas panākumi, īstenojot valsts reformu programmas pasākumus, ir ierobežoti. Grieķija samērā strauji virzās uz priekšu makroekonomikas jomā, lai gan progress mikroekonomikas un nodarbinātības reformu jomā vēl aizvien ir nepietiekams. Valsts pārvaldes atsevišķos līmeņos ir vajadzīga labāka koordinēšana un augstāks līdzatbildības līmenis.Galvenie novērtējumā iztirzātie jautājumi Kā paredzēts Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktā (stabilitātes programmām) un 9. panta 1. punktā (konverģences programmām), novērtējums attiecas uz šādiem jautājumiem: vai programmas pamatā esošie saimnieciskie pieņēmumi ir ticami; dalībvalsts norādītais vidēja termiņa budžeta mērķis (VTM) un tas, vai korekcijas ir pietiekamas, lai to sasniegtu; vai veiktie un/vai ierosinātie pasākumi, lai piemērotu šīs korekcijas, ir pietiekami, lai sasniegtu vidēja termiņa mērķi attiecīgajā ekonomikas ciklā; vai, izvērtējot korekcijas, ko izdara, lai sasniegtu VTM, korekcijas tiek veiktas ekonomiskā uzplaukuma laikā, vai korekcijas var būt mazākas ekonomikas lejupslīdes laikā un (attiecībā uz euro zonas un VKM II dalībvalstīm) vai dalībvalsts cenšas panākt ikgadēju cikliski koriģētās bilances uzlabojumu (atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus) par 0,5 % no IKP, kas ir kritērijs, lai tā sasniegtu savu VTM; nosakot VTM korekcijas (attiecībā uz dalībvalstīm, kas to vēl nav sasniegušas) vai atļaujot īslaicīgu novirzi no VTM (attiecībā uz dalībvalstīm, kuras to jau ir sasniegušas), tādu nozīmīgāko strukturālo reformu īstenošana, kas ilgākā laika posmā ļauj tieši ietaupīt izmaksas (veicinot arī potenciālo pieaugumu) un tādējādi pārbaudāmi ietekmējot valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību (ar nosacījumu, ka tiek saglabāta atbilstīga drošības rezerve attiecībā uz atsauces vērtību 3 % no IKP un ka programmas darbības laikā atkal ir gaidāma budžeta stāvokļa atbilstība VTM), un ar ko īpašu uzmanību velta pensiju reformām, ar kurām ievieš vairāku līmeņu sistēmu, kas ietver obligātu pilnībā finansētu pensiju līmeni; vai dalībvalstu ekonomikas politikas virzība atbilst ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm. Programmas makroekonomisko pieņēmumu ticamību novērtē, pamatojoties uz Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozi, izmantojot arī kopīgi apstiprināto metodoloģiju attiecībā uz ražošanas potenciālā apjoma novērtēšanu un cikliski koriģētām bilancēm. Atbilstību ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm novērtē, ņemot vērā ekonomikas politikas vispārējās pamatnostādnes valsts finanšu jomā, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs 2005.—2008. gadam. Novērtējumā pārbauda arī: parāda attiecības dinamiku un stāvokli attiecībā uz valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējību, kam saskaņā ar Padomes 2005. gada 20. marta ziņojumu „Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanas uzlabošana” budžeta uzraudzībā jāveltī pienācīga vērība. Komisijas 2006. gada 12. oktobra paziņojumā izklāstīta pieeja ilgtermiņa ilgtspējības novērtēšanai[4]; integrācijas pakāpi valsts reformu programmā, ko iesniegušas dalībvalstis saistībā ar Lisabonas stratēģiju izaugsmei un nodarbinātībai; Ekonomikas un finanšu padome (ECOFIN padome) 2005. gada 7. jūnija pavadvēstulē Eiropas Padomei par ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm 2005.—2008. gadam paziņoja, ka valsts reformu programmām jāatbilst stabilitātes un konverģences programmām; atbilstību rīcības kodeksam[5], kas cita starpā nosaka kopīgu struktūru un datu tabulas stabilitātes un konverģences programmām. |-  IeteikumsPADOMES ATZINUMSpar atjaunināto Grieķijas stabilitātes programmu 2006.-2009. gadam saskaņā ar 5. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[6] un jo īpaši tās 5. panta 3. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu,apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.5.  Padome [2007. gada 27. februārī] izskatīja atjaunināto Grieķijas stabilitātes programmu laika posmam no 2006. līdz 2009. gadam[7].6.  Programmas pamatā esošajā makroekonomikas scenārijā paredzēts, ka reālā IKP pieaugums būs stabils aptuveni 4% apjomā gadā. Pēc pašlaik pieejamās informācijas šis scenārijs šķiet pamatots uz ticamiem pieņēmumiem par izaugsmi 2006. un 2007. gadā, tomēr uz labvēlīgiem pieņēmumiem turpmākajos gados, kad prognozētā izaugsmes attīstība šķiet novērtēta ļoti augstu. Programmas prognozes par inflāciju programmas darbības laika turpmākajos gados šķiet pārāk zemas.7.  Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozē un jaunajā programmas atjauninājumā vispārējais valsts budžeta deficīts 2006. gadam ir novērtēts 2,6% apjomā no IKP, kas pilnībā atbilst stabilitātes programmas iepriekšējā atjauninājumā noteiktajam mērķim. Attiecībā uz kopējiem izdevumiem tika sasniegti 2006. gada budžetā noteiktie mērķi. Izdevumu galvenajās kategorijās mērķi kopumā tika sasniegti, un samazinājums sociālās nodrošināšanas pabalstos, kas nav natūrā, pilnībā kompensēja pārtēriņu ½% apjomā no IKP valsts ieguldījumu jomā. Kopējie ieņēmumi bija nedaudz lielāki nekā gaidīts. Vienreizējus pasākumus gada vidū daļēji aizstāja ar pastāvīgiem pasākumiem, proti, ar akcīzes nodokļa palielināšanu degvielai un cigaretēm un nodokļu paaugstināšanu mobilajiem savienojumiem. Ieņēmumi no šiem pastāvīgajiem pasākumiem kompensēja vienreizēju pasākumu samazinājumu no 0,6% no IKP 2006. gada budžetā līdz 0,4% no IKP.8.  Programmas budžeta stratēģijas mērķis ir koriģēt pārmērīgo deficītu 2006. gadā. Tiek plānots, ka pēc tam valsts budžeta deficīts programmas darbības laikā pastāvīgi samazināsies līdz 1,2% no IKP 2009. gadā. Budžeta deficīta samazinājums par 1½ procenta punktu no IKP laikā no 2006. līdz 2009. gadam ir sadalīts gandrīz vienādi starp ieņēmumu palielināšanos un izdevumu samazināšanos. No ieņēmumu aspekta sagaidāms, ka kopējie ieņēmumi palielināsies par ¾ procentu punkta no IKP galvenokārt netiešu nodokļu un sociālo iemaksu ietekmē. No izdevumu aspekta prognozēts, ka kopējie izdevumi tajā pašā laika posmā samazināsies par aptuveni ¾ procentu punkta no IKP, no kā ½ procentu punkta atbilst zemākiem procentu maksājumiem. Tiek prognozēts, ka tā rezultātā primāro izdevumu samazinājums tiks ierobežots uz ¼ procentu punkta. Paredzēta sociālo pabalstu palielināšana par ½ procentu punkta, ko pat lielākā apjomā nekā vajadzīgs kompensētu ar samazinājumiem ¾ procentu punkta apjomā citās izdevumu kategorijās, jo īpaši kolektīvā patēriņa kategorijā. Primārais budžeta pārpalikums programmas darbības laikā uzlabotos aptuveni par 1 procentu punktu un līdz 2009. gadam – līdz gandrīz 3% no IKP. Lai gan, salīdzinot ar iepriekšējo programmu, mērķi 2006.-2008. gadam tajā pašā makroekonomikas scenārijā kopumā nav mainījušies, pašreizējā korekcija 2006. gadā ir nozīmīgāka, jo deficīta apjoms 2005. gadam (5,2% no IKP) ir augstāks nekā paredzēts programmas 2005. gada decembra atjauninājumā (4,3% no IKP).9.  Tiek plānots, ka strukturālā bilance (t.i., cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus), ko aprēķina atbilstīgi kopīgi saskaņotai metodoloģijai, uzlabosies: deficīts samazināsies no aptuveni 3 ½ % no IKP 2006. gadā līdz 1¾% no IKP programmas darbības laika beigās (2009. gadā). Tāpat kā iepriekšējā stabilitātes programmas atjauninājumā vidēja termiņa mērķis (VTM) attiecībā uz programmā minēto budžeta stāvokli ir līdzsvarots budžets vai budžeta pārpalikums strukturālā izteiksmē, ko programmā nav plānots sasniegt programmas darbības laikā. Tā kā VTM ir augstāks par minimālo kritēriju (noteiktais strukturālais deficīts apmēram 1½% no IKP), ar tā sasniegšanu tiks nodrošināta drošības rezerve pret pārmērīga budžeta deficīta rašanos. Šis VTM iekļaujas robežās, kas noteiktas euro zonas un VKM II dalībvalstīm Stabilitātes un izaugsmes paktā un rīcības kodeksā, un pienācīgi atspoguļo parāda attiecību un ražošanas potenciālā apjoma vidējo pieaugumu ilgtermiņā.10.  Programmas budžeta prognožu riski kopumā šķiet līdzsvaroti līdz 2007. gadam, tomēr pēc tam budžeta izpildes rezultāti varētu būt sliktāki nekā paredzēts programmā. Jo īpaši attiecībā uz 2008. un 2009. gadu programma nesniedz pietiekamu informāciju par paredzētajiem pasākumiem, un tā ir pamatota uz labvēlīgu makroekonomikas scenāriju. Lai gan pēdējos divos gados nav reģistrētas novirzes, pamatojoties uz iepriekšējo pieredzi, programmas darbības laikā nevar izslēgt izdevumu pārtēriņa riskus un var būt nepietiekami ieņēmumi, ja paziņotie pasākumi cīņā pret nodokļu nemaksāšanu izrādītos neefektīvi.11.  Ņemot vērā šo riska novērtējumu, programmas budžeta nostādne atbilst pārmērīga budžeta deficīta novēršanai līdz 2006. gadam, kā ieteikusi Padome. Tomēr nešķiet, ka tā nodrošina pietiekamu drošības rezervi, lai programmas darbības laikā parastu makroekonomisku svārstību dēļ netiktu pārsniegts deficīta slieksnis 3 % apjomā no IKP. Sagaidāms, ka nākamajos gados pēc pārmērīga budžeta deficīta novēršanas Grieķijā turpināsies ekonomiskais uzplaukums. Ņemot vērā šo novērtējumus, korekcijas temps virzībā uz programmā ietverto VTM būtu jāpaātrina – jo īpaši pēc 2007. gada –, lai atbilstu Stabilitātes un izaugsmes paktam, kurā noteikts, ka euro zonas un VKM II dalībvalstīs strukturālās bilances gada uzlabojuma kritērijam jābūt 0,5 % no IKP un ka korekcijai jābūt lielākai ekonomiskā uzplaukuma laikā, un tā varētu būt mazāka ekonomikas lejupslīdes laikā.12.  Tiek lēsts, ka valsts kopējais parāds 2006. gadā sasniedza 104% no IKP, kas ir krietni vairāk nekā Līgumā paredzētā atsauces vērtība — 60 % no IKP. Programmā paredzēta parāda attiecības pakāpeniska samazināšanās par gandrīz 13 procentu punktiem programmas darbības laikā, lai gan krājumu plūsmas korekcija, sākot no 2007. gada, ir ļoti maza. Parāda attiecības attīstība pēc 2007. gada šķiet mazāk labvēlīga nekā paredzēts programmā attiecībā uz iepriekš minētajām labvēlīgajām izaugsmes prognozēm un deficīta mērķu riskiem. Tomēr, ņemot vērā riska novērtējumu, šķiet, ka programmas darbības laikā parāda attiecības samazināšanās būs pietiekama, lai tuvinātos atsauces vērtībai.13.  Iedzīvotāju novecošanās ilgtermiņa ietekme uz budžetu Grieķijā ir neskaidra, jo nav pieejamas ilgtermiņa prognozes par pensiju izdevumiem; tomēr šķiet, ka tā būs krietni virs ES vidējiem radītājiem; saskaņā ar jaunāko pieejamo informāciju no Grieķijas 2002. gada atjauninātās stabilitātes programmas kā daļu no IKP ilgtermiņā ir paredzēts ievērojami palielināt pensiju izdevumus. Lai gan sākotnējais budžeta stāvoklis, salīdzinot ar 2005. gadu, ir uzlabojies, tas nopietni apdraud valsts finanšu ilgtspējību, pat neņemot vērā sabiedrības novecošanās ietekmi uz budžetu ilgtermiņā. Turklāt kopējā parāda pašreizējais līmenis ir krietni virs Līguma atsauces vērtības, un, lai to samazinātu, ilgā laika posmā jāsasniedz augsts primārais budžeta pārpalikums. Plānotā valsts finanšu konsolidēšana un steidzami reformas pasākumi, kuru mērķis ir ierobežot iespējami būtisko palielinājumu ar vecumu saistītajos izdevumos, veicinātu valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējības risku samazināšanu. Kopumā šķiet, ka Grieķijas valsts finanšu ilgtspējību apdraud augsts risks. Ilgtermiņa prognožu pieejamība par pensiju izdevumiem uzlabotu iespējas novērtēt ilgtermiņa budžeta ilgtspējību.14.  Stabilitātes programmā nav ietverts kvalitatīvs novērtējums par valsts reformu programmas 2006. gada oktobra īstenošanas ziņojuma kopējo ietekmi atbilstīgi vidēja termiņa fiskālajai stratēģijai. Turklāt tajā nav sniegta sistemātiska informācija par tiešām budžeta izmaksām vai ietaupījumiem saistībā ar galvenajām reformām, kas paredzētas valsts reformu programmā, un, izņemot 2007. gadu, budžeta prognozēs nav skaidri ņemta vērā valsts reformu programmā izklāstīto darbību ietekme uz valsts finansēm. Tomēr stabilitātes programmā paredzētie pasākumi valsts finanšu jomā, šķiet, atbilst valsts reformu programmā minētajiem pasākumiem. Jo īpaši šķiet, ka lielākā daļa īstenošanas ziņojumā par valsts reformu programmu iekļauto 2007. gadā plānoto pasākumu un darbību ir iekļautas 2007. gada budžeta likumā, pat ja pasākumu un to īstenošanas sīka apraksta trūkums rada šaubas par ietekmi uz budžetu.15.  Programmas budžeta stratēģija kopumā atbilst vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs laika posmam no 2005. līdz 2008. gadam.16.  Attiecībā uz prasībām par sniedzamajiem datiem, kas norādītas rīcības kodeksā stabilitātes un konverģences programmām, programmā sniegti visi obligātie dati un lielākā daļa fakultatīvo datu[8].Kopumā var secināt, ka atbilstīgi būtiskajai fiskālajai konsolidācijai un saskaņā ar straujās izaugsmes perspektīvām programma atbilst pārmērīga budžeta deficīta novēršanai līdz 2006. gadam un tā paredz progresu virzībā uz VTM, kuru tomēr nesasniegtu programmas darbības laikā. Konsolidācija, kas ir atkarīga arī no procentu sloga ievērojamas samazināšanas, ir pakļauta riskiem, jo īpašie pasākumi pēc 2007. gada nav izskaidroti pilnībā.Ņemot vērā iepriekš minēto novērtējumu, Grieķija tiek aicināta:i) ņemot vērā ekonomikas uzplaukumu, kad būs novērsts pārmērīgais budžeta deficīts, pastiprināt korekciju pasākumus virzībā uz VTM un nodrošināt, lai atbilstīgi tiktu samazināta parāda un IKP attiecība;ii) turpināt uzlabot budžeta procesu, palielinot tā caurskatāmību, precizējot budžeta stratēģiju ilgāka termiņa perspektīvā un efektīvi īstenojot mehānismus primāro izdevumu uzraudzībai un kontrolei;iii) ņemot vērā ļoti augsto parādu līmeni un ar vecumu saistīto izdevumu prognozēto pieaugumu, uzlabot valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējību, sasniedzot VTM, kontrolējot valsts pensijas un veselības aprūpes izdevumus, kā arī mērķtiecīgi īstenojot ieviestās reformas, un iespējami drīz sagatavot ilgtermiņa prognozes ar vecumu saistīto izdevumu jomā.Galveno makroekonomikas un budžeta prognožu salīdzinājums2005. | 2006. | 2007. | 2008. | 2009. |Reālais IKP (% izmaiņas) | SP 2006. g. dec. | 3,7 | 4,0 | 3,9 | 4,0 | 4,1 |COM 2006. g. nov. | 3,7 | 3,8 | 3,7 | 3,7 | n.d. |SP 2005. g. dec. | 3,6 | 3,8 | 3,8 | 4,0 | n.d. |SPCI inflācija (%) | SP 2006. g. dec. | 3,5 | 3,3 | 3,3 | 2,8 | 2,6 |COM 2006. g. nov. | 3,5 | 3,3 | 3,3 | 3,3 | n.d. |SP 2005. g. dec. | 3,5 | 3,2 | 3,0 | 2,7 | n.d. |Starpība starp potenciālo un faktisko ražošanas apjomu (% no iespējamā IKP) | SP 2006. g. dec.1 | 0,9 | 1,0 | 0,9 | 1,1 | 1,5 |COM 2006. g. nov.5 | 1,5 | 1,5 | 1,5 | 1,8 | n.d. |SP 2005. g. dec.1 | 1,1 | 1,1 | 1,1 | 1,5 | n.d. |Valsts budžeta bilance (% no IKP) | SP 2006. g. dec. | -5,2 | -2,6 | -2,4 | -1,8 | -1,2 |COM 2006. g. nov. | -5,2 | -2,6 | -2,6 | -2,4 | n.d. |SP 2005. g. dec. | -4,3 | -2,6 | -2,3 | -1,7 | n.d. |Primārā bilance (% no IKP) | SP 2006. g. dec. | -0,4 | 2,0 | 2,0 | 2,4 | 2,9 |COM 2006. g. nov. | -0,4 | 2,0 | 1,8 | 1,7 | n.d. |SP 2005. g. dec. | 0,9 | 2,3 | 2,4 | 2,8 | n.d. |Cikliski koriģētā bilance (% no IKP) | SP 2006. g. dec.1 | -5,6 | -3,0 | -2,8 | -2,3 | -1,8 |COM 2006. g. nov. | -5,9 | -3,3 | -3,3 | -3,1 | n.d. |SP 2005. g. dec.1 | -4,8 | -3,1 | -2,8 | -2,4 | n.d. |Strukturālā bilance2 (% no IKP) | SP 2006. g. dec.3 | -5,6 | -3,4 | -2,8 | -2,3 | -1,8 |COM 2006. g. nov.4 | -5,9 | -3,7 | -3,3 | -3,1 | n.d. |SP 2005. g. dec. | -4,8 | -3,7 | -2,8 | -2,4 | n.d. |Valsts kopējais parāds (% no IKP) | SP 2006. g. dec. | 107,5 | 104,1 | 100,1 | 95,9 | 91,3 |COM 2006. g. nov. | 107,5 | 104,8 | 101,0 | 96,4 | n.d. |SP 2005. g. dec. | 107,9 | 104,8 | 101,1 | 96,8 | n.d. |Piezīmes. 1 Komisijas dienestu aprēķini, kuru pamatā ir programmā atrodamā informācija. ² Cikliski koriģētā bilance (kā iepriekšējās rindās), izņemot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus. 3 Vienreizēji un citi pagaidu pasākumi no programmas (0,4% no IKP 2006. gadā). 4 Vienreizēji un citi pagaidu pasākumi no Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozes (0,4% no IKP 2006. gadā). 5 Pamatojoties uz attiecīgi 3,7%, 3,8%, 3,6% un 3,5% lēsto potenciālo pieaugumu laikā no 2005. Līdz 2008. gadam. Avots. Stabilitātes programma (SP), Komisijas dienestu 2006. gada rudens ekonomiskās prognozes (COM), Komisijas dienestu aprēķini. |[1] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Visi dokumenti, kas ir minēti šajā tekstā, ir atrodami šādā tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Grieķijas iestādes 22. septembrī iesniedza Eurostat jaunus IKP datus par laika posmu no 1995. līdz 2005. gadam, kuros uzrādītas krasas korekcijas IKP līmeņos. Šīs korekcijas tika veiktas saskaņā ar regulārās novērtēšanas procesu par atbilstību Eurostat statistikas praksei. Tomēr stabilitātes programmas atjauninājumā (un 2007. gada budžeta likumā) pārskatītie IKP rādītāji nav ņemti vērā. Tā kā šīs korekcijas, kuras Eurostat vēl aizvien pilnībā pārbauda, ir ļoti apjomīgas un sarežģītas, Komisija savā novērtējumā par atjaunināto programmu izmantojusi pirms šo korekciju veikšanas pieejamos IKP datus.[3] Komisijas paziņojums Eiropadomes pavasara sanāksmē „Lisabonas izaugsmes un nodarbinātības atjaunotās stratēģijas īstenošana — rezultātu gads”, 12.12.2006., COM(2006) 816.[4] Komisijas Paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam „Valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējība Eiropas Savienībā”, 12.10.2006., COM(2006) 574, un Eiropas Komisija, Ekonomikas un finanšu lietu ģenerāldirektorāts, (2006.), „The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy Nr. 4/2006.[5] „Specifikācijas par Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanu un pamatnostādnes par stabilitātes un konverģences programmu formātu un saturu”, ko ECOFIN padome atbalstīja 2005. gada 11. oktobrī.[6] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami šādā tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[7] Atjauninājums tika iesniegts 2 nedēļas pēc 1. decembra –– iesniegšanas termiņa, kas noteikts rīcības kodeksā.[8] Jo īpaši nav datu par vispārējiem valsts izdevumiem pa funkcijām, par ilgtermiņa ilgtspējību un ieguldījumiem potenciālajā IKP izaugsmē.


title: Padomes Ieteikums ( 2011. gada 12. jūlijs ) par Francijas 2011. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par atjaunināto Francijas stabilitātes programmu 2011.–2014. gadam

text:
               20.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 213/8

         PADOMES IETEIKUMS
   (2011. gada 12. jūlijs)
   par Francijas 2011. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par atjaunināto Francijas stabilitātes programmu 2011.–2014. gadam
   2011/C 213/03
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   pēc apspriešanās ar Ekonomikas un finanšu komiteju,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam aizsākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju –“Eiropa 2020” –, kurai par pamatu ņemta ciešāka ekonomikas politikas koordinācija un kura pievērsīs uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā pieņēma Ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), bet 2010. gada 21. oktobrī – Lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (2), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Komisija 2011. gada 12. janvārī pieņēma pirmo Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot jaunu ekonomiskās pārvaldības ciklu ES un pirmo Eiropas ex-ante un integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas balstās uz stratēģiju “Eiropa 2020”.

               (4)

               Eiropadome 2011. gada 25. martā apstiprināja fiskālās konsolidācijas un strukturālu reformu prioritātes (saskaņā ar Padomes 2011. gada 15. februāra un 7. marta secinājumiem un atbilstīgi Komisijas Gada izaugsmes pētījumam). Tā uzsvēra, ka prioritāte jāpiešķir stabilam budžetam un fiskālās stabilitātes atjaunošanai, bezdarba samazināšanai, izmantojot darbaspēka tirgus reformas, un jauniem centieniem, lai stiprinātu izaugsmi. Tā aicināja dalībvalstis šīs prioritātes izvērst konkrētos pasākumos, ko paredzēts iekļaut to stabilitātes vai konverģences programmās un valsts reformu programmās.

               (5)

               Eiropadome 2011. gada 25. martā arī aicināja dalībvalstis, kuras piedalās paktā “Euro plus”, savlaicīgi nākt klajā ar savām saistībām, lai tās varētu iekļaut minēto valstu stabilitātes vai konverģences programmās un valstu reformu programmās.

               (6)

               Francija 2011. gada 3. maijā iesniedza savu 2011. gada stabilitātes programmas atjauninājumu, kas attiecas uz 2011.–2014. gadu, un 2011. gada valsts reformu programmu. Abas programmas izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (7)

               Ekonomikas un finanšu krīze Franciju ietekmēja salīdzinoši mazāk nekā citas dalībvalstis – daļēji pateicoties ievērojamiem ekonomikas stabilizatoriem un mājsaimniecību patēriņa stabilitātei; tās IKP 2009. gadā samazinājās par 2,7 %. Arī banku nozare izrādījās stabila. Ekonomika 2010. gadā atveseļojās, un kopumā IKP pieaugums bija 1,5 %. Tomēr ekonomikas krīze būtiski ietekmēja Francijas valsts finanses. Ievērojamu automātisko stabilizatoru un diskrecionāru fiskālo stimulu dēļ vispārējais valsts budžeta deficīts palielinājās no 3,3 % no IKP 2008. gadā līdz 7,5 % 2009. gadā. Tāpat krīze pastiprināja ietekmi, ko radīja darbaspēka nepietiekamā izmantošana, un strukturālās nepilnības Francijas darba tirgū, kur 2010. gadā bija salīdzinoši augsts bezdarba līmenis – 9,7 %. Turklāt pēdējos desmit gados pakāpeniski pasliktinājās preču tirdzniecības bilance, norādot uz Francijas uzņēmumu problēmām cenu un ārpuscenu konkurētspējas ziņā.

               (8)

               Pamatojoties uz atjauninātās stabilitātes programmas novērtējumu saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka makroekonomikas scenārijs, kas balstīts uz budžeta prognozēm, ir labvēlīgs, jo īpaši tādēļ, ka paredzamais pieauguma līmenis pēdējos gados joprojām ir ievērojami augstāks par izaugsmes potenciālu. Tā kā 2010. gadā deficīts 7 % apmērā no IKP bija mazāks par gaidīto, stabilitātes programmā paredzēts 2013. gadā, kas ir Padomes noteiktais termiņš pārmērīga budžeta deficīta situācijas novēršanai, to samazināt līdz 3 % no IKP un pēc tam turpināt konsolidāciju. Parāds 2010. gadā bija 82 % no IKP, un paredzēts, ka līdz 2012. gadam tā attiecība palielināsies (86 %), bet pēc tam nedaudz saruks. Deficīta un parāda korekcijas ietekmē riski, kuri ietver iespēju, ka makroekonomikas scenārijs varētu izrādīties mazāk labvēlīgs, kā arī apstāklis, ka pasākumi nav pietiekami konkretizēti mērķu pēc 2012. gada sasniegšanai, un tas, ka agrāk bieži netika sasniegti mērķi, neraugoties uz 2010. gada rezultātu, kas bija labāks par gaidīto. Tādēļ nevar nodrošināt, ka līdz 2013. gadam tiks veikta pārmērīgā deficīta korekcija, ja vien netiks veikti nepieciešamie papildu pasākumi. Stabilitātes programmas periodā netiks sasniegts vidēja termiņa mērķis izveidot strukturāli līdzsvarotu budžetu. Laikposmā no 2010. līdz 2013. gadam gada vidējie fiskālie pasākumi pēc Komisijas dienestu pārrēķina atbilstīgi kopīgi saskaņotajai metodoloģijai nedaudz atpaliek no Padomes 2009. gada 2. decembra ieteikumā iekļautā rezultāta (vairāk nekā 1 % no IKP).

               (9)

               Joprojām svarīgs uzdevums ir fiskālās konsolidācijas īstenošana. Lai atjaunotu ilgtspējīgu fiskālo stāvokli, ļoti svarīgi ir izvairīties no novirzēm izdevumos, veicot pastiprinātus fiskālos pasākumus – īpaši tāpēc, ka 2013. gada mērķis neparedz drošības rezervi zem noteiktās 3 % robežas no IKP. Turklāt, kā norādīts Likumu par daudzgadu valsts finanšu plānošanu laikposmam no 2011. līdz 2014. gadam, par kuru tika balsots 2010. gada decembrī, būtu lietderīgi izmantot visus neparedzētos ieņēmumus, lai paātrinātu deficīta un parāda samazināšanu. Saskaņā ar Komisijas jaunāko novērtējumu, riski attiecībā uz valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspēju šķiet vidēji. Lai nodrošinātu valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspēju, Francija 2010. gadā pieņēma jaunu pensiju reformu. Paredzams, ka plānotajiem pasākumiem, tostarp minimālā pensionēšanās vecuma pakāpeniskai palielināšanai no 60 līdz 62 gadiem un likumā noteiktā pensionēšanās vecuma palielināšanai no 65 līdz 67 gadiem, kā arī priekšlaicīgas pensionēšanās shēmu pakāpeniskai pārtraukšanai būtu jāietekmē vecāka gadagājuma darba ņēmēju nodarbinātības zemais līmenis. Turklāt paredzams, ka līdz 2018. gadam tiks līdzsvarota pensiju sistēma. Ja netiks veikti turpmāki pasākumi, pēc tam var rasties deficīts. Ar jaunāko pensiju reformu tika izveidota arī jauna valsts struktūra – Comité de pilotage des régimes de retraite, kura ir atbildīga par gada novērtējumu sniegšanu par pensiju fondu stāvokli un korektīviem pasākumu ieteikšanu gadījumā, ja iespējama pasliktināšanās.

               (10)

               Pašreizējie nodarbinātības aizsardzības tiesību akti joprojām ir pārāk stingri: pastāv juridiska nenoteiktība attiecībā uz nosacījumiem atlaišanai ekonomisku iemeslu dēļ. Tā rezultātā darba tirgū rodas situācijas, kur darba ņēmējiem ar beztermiņa darba līgumu (lielākā daļa darbaspēka “rezervju”) ir salīdzinoši lielāka drošības pakāpe, bet darba ņēmēji ar terminētu darba līgumu (lielākā daļa no pieplūduma darba tirgū) ir pakļauti nenoteiktībai. Līdz ar to jaunu darba ņēmēju vidū ir daudz lielāks terminēto līgumu īpatsvars, un ir maz gadījumu pārejai no terminētiem līgumiem uz beztermiņa līgumiem. Šī segmentācija attiecas arī uz piekļuvi arodizglītībai. Rezultātā ir liela darbaspēka mainība un ierobežota cilvēkkapitāla uzkrāšanās šo darba ņēmēju vidū. Tāpēc jauni un nekvalificēti darba ņēmēji darba tirgū ir pakļauti nesamērīgam riskam. Likuma par sociālā dialoga atjaunināšanu un 2008. gada Darba tirgus modernizācijas likuma mērķis bija padarīt mūsdienīgāku sociālo dialogu un risināt darba tirgus duālisma jautājumu. Ar pēdējo likumu jo īpaši ieviesa jaunu procedūru pastāvīgo darba līgumu pārtraukšanai uz savstarpējas vienošanās pamata (“rupture conventionnelle”), kas šobrīd tiek izmantota aizvien biežāk.

               (11)

               Bezdarba līmenis Francijā 2010. gadā nedaudz pārsniedza ES vidējo rādītāju, un palielinās ilgtermiņa bezdarbs (3,9 % 2010. gadā salīdzinājumā ar 2,9 % 2008. gadā). Šajā saistībā valsts nodarbinātības dienestiem būtu jāuzņemas svarīga loma, lai atbalstītu bezdarbniekus darba meklējumos. Valsts nodarbinātības dienesta jaunā vienas pieturas aģentūra Pôle Emploi līdz šim ir darbojusies ar atšķirīgiem rezultātiem. Tās galvenais mērķis 2009. un 2010. gadā, ņemot vērā krīzi un darba meklētāju skaita būtisko pieaugumu, pamatā bija orientēts uz divu iepriekšējo administratīvo struktūru apvienošanu. Darbā iekārtošanas pakalpojumu nodošana ārējiem pakalpojumu sniedzējiem līdz šim ar mainīgiem panākumiem ir nodrošinājusi Pôle Emploi noteikto mērķu izpildi attiecībā uz atgriešanos darbā. Tajā pašā laikā joprojām nav pietiekami attīstīti Pôle Emploi resursi, kas paredzēti darba meklētāju individuālam atbalstam (71 pilna laika ekvivalents uz 10 000 bezdarbnieku, kas ir ievērojami mazāk par dažās citās salīdzināmās valstīs reģistrēto līmeni).

               (12)

               Pēdējos desmit gados pamazām ir palielinājies Francijas tekošā konta deficīts, kas atspoguļo preču tirdzniecības bilances pasliktināšanos, kam daļēji iemesls ir darbaspēka izmaksu konkurētspējas samazināšanās pēc tam, kad 2003.–2005. gadā tika atkārtoti ieviesta vienota minimālā alga (iepriekšējās reformas rezultātā, kad notika pāreja uz 35 stundu darba nedēļu, izveidojās pieci dažādi minimālie līmeņi). Tika veikti daži uzlabojumi indeksācijas procedūrā (neatkarīgu ekspertu padomdevējas komisijas izveide, patstāvīgu algas pielikumu atcelšana), kuru rezultātā kļuva mērenāks minimālās algas pieaugums. Rezultātā ir būtiski samazinājies to darba ņēmēju īpatsvars, kuri saņem minimālo algu, un tas ļauj labāk diferencēt algas. Salīdzinājumā ar vidējo algu minimālā alga Francijā joprojām ir viena no lielākajām ES, pat ņemot vērā to, ka darba devēja sociālā nodrošinājuma iemaksu samazinājuma dēļ tai piemēro daudz mazāku nodokli nekā vidējai algai.

               (13)

               Francijā ir viens no ES lielākajiem darbaspēka nodokļu un sociālā nodrošinājuma slogiem, tajā pašā laikā patēriņa nodoklis ir salīdzinoši neliels. Turklāt ES vidējo rādītāju nesasniedz arī vides nodokļu ieņēmumi kā daļa no IKP. Mainot nodokļu sistēmas līdzsvaru, tostarp, piemēram, pārliekot nodokļus no darbaspēka uz patēriņu un vidi, varētu panākt labvēlīgu ietekmi uz nodarbinātību, kā arī uz vides mērķu sasniegšanu.

               (14)

               Francijā ir ļoti lieli sociālā nodrošinājuma nodokļu atbrīvojumi (tostarp “niches fiscales”). Turklāt, lai izprastu un izmantotu šīs sistēmas priekšrocības, uzņēmumiem un mājsaimniecībām ir jāveic ieguldījumi vispusīgu īpašo zināšanu apguvē. Lai gan nodokļu izdevumus izmanto, lai īstenotu kādu konkrētu ekonomikas politiku, līdz šim nav veikts sistemātisks vērtējums par to, vai ar to palīdzību ir sasniegti iecerētie mērķi, lai gan saskaņā ar Likumu par daudzgadu valsts finanšu plānošanu laikposmam no 2009. līdz 2012. gadam ir paredzēts to pārskatīt attiecīgi 2011. gadā. Līdz šim to aizvietojamība ar valsts izdevumiem ļāva Francijas iestādēm formāli izpildīt spēkā esošos izdevumiem piemērojamos noteikumus, lai gan turpmākas nobīdes vairs nav iespējamas, kā noteikts Likuma par daudzgadu valsts finanšu plānošanu laikposmam no 2011. līdz 2014. gadam 9. pantā. Francijas iestādes paredz, ka laikposmā no 2011. līdz 2013. gadam nodokļu ieņēmumi nedaudz palielināsies (galvenokārt samazinot nodokļu izdevumus) par aptuveni 0,75 % no IKP. Tikai daļēji ir apzināti precīzi nodokļu izdevumi no 2012. gada, kurus varētu atcelt.

               (15)

               Mazumtirdzniecības nozarē konkurenci joprojām kavē administratīvie ierobežojumi lielu mazumtirdzniecības veikalu atvēršanai un tālākpārdošanas zem pašizmaksas aizliegums. Pakalpojumu nozarē joprojām ir šķēršļi konkurencei dažās regulētās profesijās, kurus varētu novērst, pārskatot darbības uzsākšanas nosacījumus vai pakāpeniski atceļot dažas kvotas (numerus clausus) un šo profesiju ekskluzīvās tiesības.

               (16)

               Francija ir uzņēmusies vairākas saistības saskaņā ar paktu “Euro plus”. Fiskālajā jomā Francija ir apņēmusies ātri īstenot 2010. gada pensiju reformu. Lai nostiprinātu fiskālo ilgtspēju, Francija arī mainīs tās struktūru un ieviesīs saistošu budžeta daudzgadu plānošanu. Lai palielinātu darbaspēka iesaistīšanos, tiek apsvērti dažādi pasākumi aktīvas darba tirgus politikas paplašināšanai (piemēram, mācekļu prakse, lai atvieglotu gados jaunāku darba ņēmēju pāreju no skolas uz darba dzīvi, papildu bērnu aprūpes iestāžu atvēršana līdz 2012. gadam, lai uzlabotu sieviešu nodarbinātības izredzes, valsts nodarbinātības dienestu nostiprināšana darba meklētāju vajadzībām). Konkurētspējas veicināšanas pasākumi ir vērsti uz augstākās izglītības sistēmas pilnveidošanu un pētniecības un attīstības un inovācijas sekmēšanu (investissements d'avenir), kā arī uz administratīvā sloga samazināšanu, īstenojot plašu administratīvās vienkāršošanas programmu. Šīs saistības attiecas uz trim no četrām pakta jomām, neietverot finanšu nozari. Lai gan šīs saistības ir jomās, kur ir lielākās problēmas, daudzas no tām (īpaši attiecībā uz fiskālo pārvaldību vai atbalstu augstākajai izglītībai un pētniecībai un attīstībai) apstiprina valsts politikas pašreizējos virzienus/reformas. Šķiet, ka reformu programma pilnībā neatbilst to makroekonomikas problēmu apjomam, ar kurām nākas saskarties darba tirgū vai uzņēmējdarbības vidē. Turklāt valda politiska nenoteiktība attiecībā uz iecerēto konstitucionālo reformu. Ieteikumos tika novērtētas un ņemtas vērā šīs pakta “Euro plus” saistības.

               (17)

               Komisija ir izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu, tostarp pakta “Euro plus” saistības Francijai. Tā ir ņēmusi vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Francijā, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina ES vispārējā ekonomiskā pārvaldība, kas panākams, turpmākajos valstu lēmumos sniedzot ES līmeņa norādes. Ņemot to vērā, Komisija uzskata, ka ir jākonkretizē fiskālās konsolidācijas stratēģija 2012. gadam un turpmākajiem gadiem, lai nodrošinātu, ka līdz 2013. gadam tiek koriģēts pārmērīgais deficīts un panākts, ka sāk sarukt parāds. Visi neparedzētie ieņēmumi jāizmanto, lai paātrinātu deficīta un parāda samazināšanu, kā noteikts Likuma par daudzgadu valsts finanšu plānošanu laikposmam no 2011. līdz 2014. gadam 11. pantā. Pārejot no darbaspēka uz vides un patēriņa nodokļiem un racionalizējot nodokļu izdevumus, tiktu sekmēta fiskālo un vides mērķu sasniegšana un uzlabota uzņēmējdarbības vide. Turpmākie pasākumi 2011. un 2012. gadā būtu jāvērš uz tiesību aktu nodarbinātības aizsardzības jomā pielāgošanu, lai mazinātu darba tirgus duālismu, un uz valsts nodarbinātības dienestu nostiprināšanu, lai nodrošinātu plašu atbalstu darba meklētājiem. Būtu jāīsteno spēkā esošā politika attiecībā uz minimālo algu mērenību. Būtu jāveicina konkurence regulētajās profesijās un mazumtirdzniecībā.

               (18)

               Ņemot vērā šo novērtējumu, kā arī Padomes 2009. gada 2. decembra ieteikumu saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 126. panta 7. punktu, Padome ir izskatījusi Francijas stabilitātes programmas 2011. gada atjauninājumu, un tās atzinums (3) ir sniegts turpmāk 1. punktā. Ņemot vērā Eiropadomes 2011. gada 25. marta secinājumus, Padome ir izskatījusi Francijas valsts reformu programmu,

         AR ŠO IESAKA Francijai laikposmā no 2011. līdz 2012. gadam rīkoties šādi.

               1.

               Nodrošināt, ka ieteikto fiskālo pasākumu gada vidējais rādītājs laikposmā no 2010. līdz 2013. gadam pārsniedz 1 % no IKP, un līdz 2013. gadam īstenot pārmērīgā deficīta korekciju atbilstīgi Padomes ieteikumam saskaņā ar pārmērīga deficīta procedūru, tādējādi samazinot valsts parāda lielo attiecību, un pēc tam nodrošināt atbilstīgu progresu, lai sasniegtu vidēja termiņa mērķi; precizēt vajadzīgos atbilstošos pasākumus 2012. gadam un turpmākajiem gadiem, ja nepieciešams, veikt papildu pasākumus, un izmantot neparedzētie ieņēmumus, lai paātrinātu plānoto deficīta un parāda samazināšanos; turpināt pensiju sistēmas ilgtspējas pārskatīšanu un vajadzības gadījumā veikt papildu pasākumus.

               2.

               Atbilstoši valsts praksei attiecībā uz apspriešanos ar sociālajiem partneriem īstenot jaunus centienus, lai, pārskatot nodarbinātības aizsardzības tiesību aktu dažus aspektus, novērstu darba tirgus segmentāciju, uzlabojot cilvēkkapitālu un pāreju no terminētiem darba līgumiem uz beztermiņa darba līgumiem; nodrošināt, lai visas izmaiņas minimālo algu jomā atbalstītu darbavietu radīšanu.

               3.

               Sekmēt mūžizglītības iespējas, lai palīdzētu saglabāt nodarbinātību vecāka gadagājuma darba ņēmējiem un veicinātu pasākumus, kuri atbalstītu atgriešanos darbā. Nolūkā nostiprināt pakalpojumus un individuālu atbalstu tiem, kuriem draud ilgstošs bezdarbs, paplašināt aktīva darba tirgus politiku un ieviest pasākumus, lai uzlabotu valsts nodarbinātības dienesta struktūru, lēmumu pieņemšanu un procedūras.

               4.

               Palielināt nodokļu sistēmas efektivitāti, tostarp, piemēram, veicot pāreju no nodarbinātības uz vides un patēriņa nodokļiem un veicot sociālā nodrošinājuma iemaksu atbrīvojumu (to skaitā niches fiscales) skaita un izmaksu plānoto samazinājumu.

               5.

               Veikt papildu pasākumus, lai atceltu nepamatotus ierobežojumus attiecībā uz regulētajiem amatiem un profesijām, īpaši pakalpojumu un mazumtirdzniecības nozarē.

      Briselē, 2011. gada 12. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Saglabātas 2011. gadam ar Padomes Lēmumu 2011/308/ES (2011. gada 19. maijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (OV L 138, 26.5.2011., 56. lpp.).

      (3)  Paredzēts Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 3. punktā.