title: Padomes Ieteikums (2016. gada 20. septembris) par valsts produktivitātes padomju izveidošanu

text:
               24.9.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 349/1

         PADOMES IETEIKUMS
   (2016. gada 20. septembris)
   par valsts produktivitātes padomju izveidošanu
   (2016/C 349/01)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 292. pantu saistībā ar 121. panta 2. punktu un 136. pantu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   tā kā:

               (1)

               Kopš 2000. gada ir būtiski palēninājusies potenciālā izaugsme eurozonā un Savienībā kopumā. Potenciālā ražošanas apjoma pieauguma lejupejošās tendences iemesls jo īpaši ir tas, ka pastāvīgi sarūk kopējās faktoru produktivitātes devums. Kopš 2008. gada ekonomikas izaugsmi vēl vairāk ir vājinājis ieguldījumu kritums. Raugoties uz priekšu, ekonomikas izaugsme galu galā būs atkarīga no produktivitātes palielināšanas. Produktivitātes celšana ir daudzpusīgs uzdevums, kam nepieciešama labi līdzsvarota politika, kura jo īpaši vērsta uz atbalstu inovācijai, prasmju uzlabošanu, neelastības samazināšanu darbaspēka un ražojumu tirgos, kā arī uz iespēju radīšanu labākai resursu sadalei. Savienībā ir jāuzlabo sniegums produktivitātes un konkurētspējas jomā, tomēr nesenā krīze parādīja arī to, ka dalībvalstis, kuru valūta ir euro, (“eurozonas dalībvalstis”) var būt īpaši pakļautas iespējai, ka tajās izveidojas un pēkšņi ķēdes reakciju izraisa makroekonomikas nelīdzsvarotības, kas var radīt blakusietekmi citās eurozonas dalībvalstīs un dalībvalstīs, kuru valūta nav euro. Tā kā nepastāv elastīgi nominālie valūtas maiņas kursi, reaģēšanai uz konkrētu valstu satricinājumiem ir vajadzīgi piemēroti korekciju mehānismi. Produktivitātes un konkurētspējas dinamikai ir nozīme gan saistībā ar makroekonomikas nelīdzsvarotību (piemēram, tirdzniecības un tekošā konta deficīta, kumulēto iekšējo un ārējo saistību) akumulēšanos un to novēršanu, gan efektīvu pielāgošanos asimetriskajiem satricinājumiem. Produktivitāti un konkurētspēju ietekmējošo politikas jomu izpētei un analīzei būtu jārada pamats attīstības tendencēm, kas būtu saderīgas ar mērķi panākt ekonomiskās un monetārās savienības netraucētu darbību.

               (2)

               Kaut arī šis ieteikums ir adresēts eurozonas dalībvalstīm, dalībvalstis, kuru valūta nav euro, tiek mudinātas izraudzīties vai izveidot līdzīgas struktūras. Dalībvalstīm, kuru valūta nav euro un kuras paziņo par nodomu īstenot pēcpasākumus šim ieteikumam, būtu jāatļauj ar vienādiem noteikumiem piedalīties visos ar produktivitātes padomēm saistītos sadarbības aspektos.

               (3)

               Satvaru ekonomikas politikas integrētai koordinēšanai un uzraudzībai nodrošina Eiropas pusgads, jo īpaši makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūra, kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (1) un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1174/2011 (2). Lai sekmētu progresu ar strukturālajām reformām, šiem esošajiem mehānismiem būtu jāgūst labums no spēcīgas valstu līdzdalības. Šajā nolūkā pamatoti šķiet nodrošināt neatkarīgu analīzi valsts līmenī un stiprināt politisko dialogu dalībvalstīs.

               (4)

               Valsts produktivitātes padomju izveidošanai, kuras sekotu attīstības tendencēm un dotu priekšstatu valsts mēroga debatēm produktivitātes un konkurētspējas jomā, vajadzētu sekmēt to, ka valstu līmenī tiek panākta aktīvāka līdzdalība nepieciešamajā politikā un reformās un uzlabojas zināšanu bāze, uz kuras balstās Savienības ekonomikas politikas koordinēšana. Šīm padomēm būtu jāveic analīze par attīstības tendencēm produktivitātes un konkurētspējas jomā, tostarp salīdzinājumā ar pasaules konkurentiem, ņemot vērā valstu īpašās iezīmes un iedibināto praksi.

               (5)

               Produktivitātes padomju veiktā konstatējuma un analīzes tvērums tiek noteikts atbilstīgi vispusīgai izpratnei par produktivitāti un konkurētspēju. Tām būtu jāņem vērā ilgtermiņa produktivitātes un konkurētspējas virzošie un veicinošie faktori, tostarp inovācija, un spēja piesaistīt ieguldījumus, uzņēmumus un cilvēkkapitālu, un jāpievēršas izmaksu faktoriem un ar izmaksām nesaistītiem faktoriem, kas var īstermiņā ietekmēt preču un pakalpojumu cenas un kvalitatīvo saturu, tostarp salīdzinājumā ar pasaules konkurentiem.

               (6)

               Turklāt politisko problēmuzdevumu neatkarīga augsti kvalitatīva ekonomiska analīze palielina politikas debašu pārredzamību. Politikas problēmuzdevumu izvērtēšana varētu uzlabot visu iesaistīto personu informētību. Tam var būt pozitīva ietekme uz sabiedrības atbalstu un līdzatbildību par nepieciešamajām reformām. Turklāt, ja to paredz valsts piešķirtās pilnvaras un tādā apmērā, kādā tās to paredz, produktivitātes padomes varētu novērtēt politikas variantu ietekmi, skaidri parādot, kādi ir politikas kompromisi.

               (7)

               Produktivitātes padomēm vajadzētu būt funkcionāla autonomija no visām publiskajām iestādēm, kuras dalībvalstī vai Eiropas līmenī ir atbildīgas par politikas izstrādi un īstenošanu produktivitātes un konkurētspējas jomā. Jo īpaši tām būtu jāspēj veikt neatkarīga analīze savā darba jomā. Produktivitātes padomēm turklāt vajadzētu būt objektīvām – tām nevajadzētu paust vienīgi vai galvenokārt konkrētu ieinteresēto personu grupu viedokļus. Šādu neatkarības un objektivitātes prasību mērķis ir nodrošināt, ka produktivitātes padomes ir pilnvarotas veikt vispārējās interesēs formulētu ekspertu analīzi.

               (8)

               Produktivitātes padomju iezīmēs būtu pilnībā jāievēro Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 152. pants, un tajās būtu jārespektē valsts prakse un institūcijas darba samaksas noteikšanas jomā. Saskaņā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 28. pantu produktivitātes padomju darbībai nevajadzētu ietekmēt darba ņēmēju un darba devēju vai attiecīgo organizāciju tiesības risināt sarunas un attiecīgajos līmeņos slēgt koplīgumus vai arī kolektīvi rīkoties saskaņā ar Savienības tiesību aktiem un valstu tiesību aktiem un praksi.

               (9)

               Produktivitātes padomēm būtu jāuztur kontakti ar citu piedalošos dalībvalstu produktivitātes padomēm, lai apmainītos ar viedokļiem un paraugpraksi, ņemot vērā arī plašāku eurozonas un Savienības dimensiju. Komisija varētu sekmēt viedokļu apmaiņa starp visu piedalošos dalībvalstu produktivitātes padomēm. Būtu jārīko arī regulāras diskusijas starp produktivitātes padomēm un Ekonomikas politikas komiteju jautājumos, kas ir pēdējās minētās kompetencē, iesaistot atbilstīgus ekspertus no dalībvalstīm, kas nepiedalās.

               (10)

               Produktivitātes padomēm savas darbības būtu jāveic pastāvīgi. Tām būtu jādara publiski pieejama veiktā analīze un jāpublicē gada ziņojums, kuru varētu iekļaut jau esošā ziņojumā. Padomju sniegtās neatkarīgās speciālās zināšanas, tostarp gada ziņojumus, dalībvalstis un Komisija varētu izmantot saistībā ar Eiropas pusgadu un makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūru.

               (11)

               Lai atvieglotu viedokļu apmaiņu pārvalstiskā līmenī, katrā dalībvalstī vajadzētu būt vienai attiecīgi identificējamai produktivitātes padomei. Svarīgi ir balstīties uz esošām struktūrām, lai saglabātu to, kas jau darbojas, un samazinātu administratīvās izmaksas. Attiecīgā gadījumā produktivitātes padomi varētu balstīt uz jau izveidotu un respektētu valsts struktūru, tostarp attiecībā uz ieinteresēto personu iesaisti un apspriešanos ar tām. Tomēr, lai spētu pienācīgi izpildīt savas darbības, produktivitātes padomes varētu izmantot dažādu atsevišķu un jau pastāvošu struktūru atbalstu ar noteikumu, ka to veiktā analīze ir tikpat augstas kvalitātes.

               (12)

               Šis ieteikums nemaina Eiropas pusgada sakarā uzticētos pienākumus, tostarp konkrētām valstīm adresētu ieteikumu izstrādi un uzraudzību vai makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūru, kas izveidota ar Regulu (ES) Nr. 1176/2011,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
   I.   Mērķi un joma

               1.

               Šā ieteikuma mērķis ir izraudzīties vai izveidot valsts produktivitātes padomes, kuras analizētu attīstības tendences un politiku produktivitātes un konkurētspējas jomā, tādējādi palīdzot sekmēt līdzdalību nepieciešamajās reformās un to īstenošanu un līdz ar to sekmēt ilgtspējīgu ekonomikas izaugsmi un konverģenci.

               2.

               Šis ieteikums ir adresēts eurozonas dalībvalstīm. Arī dalībvalstis, kuru valūta nav euro, tiek mudinātas izraudzīties vai izveidot līdzīgas struktūras.

               3.

               Šā ieteikuma piemērošanā būtu pilnībā jāievēro Līguma 152. pants, un tajā būtu jārespektē valsts prakse un institūcijas darba samaksas noteikšanas jomā. Šajā ieteikumā ir ņemts vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 28. pants, tādējādi tas neskar tiesības vest sarunas par koplīgumiem, tos slēgt vai īstenot vai arī kolektīvi rīkoties atbilstīgi valstu tiesību aktiem un praksei.

         II.   Produktivitātes padomes

               4.

               Katrā dalībvalstī vajadzētu būt produktivitātes padomei, kuras uzdevumi ir šādi:

                           a)

                           attīstības tendenču konstatējums un analīze produktivitātes un konkurētspējas jomā attiecīgajā dalībvalstī. Analīzē būtu jāņem vērā eurozonas un Savienības aspekti un jāpievēršas ilgtermiņa produktivitātes un konkurētspējas virzošiem un veicinošiem faktoriem, tostarp inovācijai, un spējai piesaistīt ieguldījumus, uzņēmumus un cilvēkkapitālu un pievērsties izmaksu faktoriem un ar izmaksām nesaistītiem faktoriem, kas var īstermiņā ietekmēt preču un pakalpojumu cenas un kvalitatīvo saturu, tostarp salīdzinājumā ar pasaules konkurentiem. Analīzei būtu jābalstās uz pārredzamiem un salīdzināmiem rādītājiem; un

                           b)

                           politikas problēmuzdevumu neatkarīga analīze produktivitātes un konkurētspējas jomā un, ja to paredz valsts piešķirtās pilnvaras un tādā apmērā, kādā tās to paredz, politikas variantu ietekmes novērtējums, skaidri parādot politikas kompromisus.

               5.

               Katrai dalībvalstij būtu jāizraugās viena produktivitātes padome, kas savukārt var izmantot dažādu jau pastāvošu struktūru atbalstu vai var sastāvēt no tām.

               6.

               Produktivitātes padomēm savas darbības būtu jāveic pastāvīgi. Tām būtu jādara publiski pieejama veiktā analīze un jāpublicē gada ziņojums. Tām būtu jāuztur kontakti ar dalībvalstu, kuru valūta nav euro, produktivitātes padomēm, lai apmainītos ar viedokļiem un paraugpraksi un attiecīgā gadījumā veiktu kopīgu analīzi, ņemot vērā arī plašāku eurozonas un Savienības dimensiju. Komisija regulāri veiks viedokļu apmaiņu ar visām produktivitātes padomēm, kas piedalās, tostarp faktu vākšanas misiju laikā dalībvalstīs, un tā varētu sekmēt viedokļu apmaiņu starp produktivitātes padomēm.

         III.   Produktivitātes padomju iezīmes

               7.

               Produktivitātes padomēm vajadzētu būt funkcionālai autonomijai no visām publiskajām iestādēm, kuras dalībvalstī vai Eiropas līmenī ir atbildīgas par politikas izstrādi un īstenošanu produktivitātes un konkurētspējas jomā. Lai pildītu šajā ieteikumā paredzētos uzdevumus, to pamatā vajadzētu būt valsts tiesību normām, kas nodrošina augstu funkcionālās autonomijas un pārskatatbildības pakāpi, tostarp:

                           a)

                           spēju savlaicīgi sniegt publiskus paziņojumus;

                           b)

                           locekļu nominēšanas procedūras, kas balstās uz to pieredzi un kompetenci;

                           c)

                           piešķirto pilnvaru īstenošanai atbilstīgu piekļuvi informācijai.

               8.

               Produktivitātes padomēm vajadzētu būt objektīvām, neitrālām un pilnīgi neatkarīgām attiecībā uz analīzi un saturu. Tās var apspriesties ar relevantām ieinteresētajām personām, tomēr tām nevajadzētu paust vienīgi vai galvenokārt konkrētu ieinteresēto personu grupu viedokļus.

               9.

               Produktivitātes padomēm būtu jāspēj veikt augstas kvalitātes ekonomikas un statistikas analīzi, tostarp tādā līmenī, ko atzīst akadēmiskās aprindas. Analīzi varētu veikt esošas un atsevišķas struktūras ar noteikumu, ka tā ir tikpat augstas kvalitātes.

         IV.   Attiecības ar Eiropas pusgadu

               10.

               Padomju sniegtās neatkarīgās speciālās zināšanas, tostarp gada ziņojumus, dalībvalstis un Komisija varētu izmantot saistībā ar Eiropas pusgadu un makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūru. Šis ieteikums nemaina Eiropas pusgada sakarā uzticētos pienākumus, tostarp konkrētām valstīm adresētu ieteikumu izstrādi un uzraudzību vai makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūru, kas izveidota ar Regulu (ES) Nr. 1176/2011.

         V.   Pārskatatbildība un pārredzamība

               11.

               Vispārīgais princips ir, ka padomju sagatavotā analīze būtu jāpublisko.

         VI.   Nobeiguma noteikumi

               12.

               Eurozonas dalībvalstis tiek aicinātas šajā ieteikumā izklāstītos principus īstenot līdz 2018. gada 20. martam.

               13.

               Komisija tiek aicināta, pamatojoties uz visu dalībvalstu sniegto attiecīgo informāciju, līdz 2019. gada 20. martam sagatavot progresa ziņojumu par šā ieteikuma īstenošanu un piemērotību, tostarp par to, vai šķiet nepieciešams pieņemt turpmākus noteikumus. Ja tas ir pamatoti, ziņojumam pievieno priekšlikumu par šā ieteikuma pielāgošanu.

      Briselē, 2016. gada 20. septembrī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         I. KORČOK

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1174/2011 (2011. gada 16. novembris) par izpildes pasākumiem pārmērīgas makroekonomiskās nelīdzsvarotības koriģēšanai eurozonā (OV L 306, 23.11.2011., 8. lpp.).


title: Padomes Ieteikums (2016. gada 12. jūlijs) par Apvienotās Karalistes 2016. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Apvienotās Karalistes 2016. gada konverģences programmu

text:
               18.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 299/12

         PADOMES IETEIKUMS
   (2016. gada 12. jūlijs)
   par Apvienotās Karalistes 2016. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Apvienotās Karalistes 2016. gada konverģences programmu
   (2016/C 299/03)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Komisija 2015. gada 26. novembrī pieņēma Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2016. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2016. gada 17.–18. martā. Komisija, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2), 2015. gada 26. novembrī pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Apvienotā Karaliste bija minēta to dalībvalstu vidū, kurām paredzēts veikt padziļinātu pārskatu.

               (2)

               2016. gada valsts ziņojums par Apvienoto Karalisti tika publicēts 2016. gada 26. februārī. Tajā tika izvērtēti Apvienotās Karalistes panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti Padomes 2015. gada 14. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, un Apvienotās Karalistes progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Minētais ziņojums ietvēra arī padziļinātu pārskatu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu. Komisija 2016. gada 8. martā iepazīstināja ar padziļinātā pārskata rezultātiem. Komisijas veiktā analīze ļauj secināt, ka Apvienotajā Karalistē nav makroekonomiskās nelīdzsvarotības. Neaizsargātību var radīt liels mājsaimniecību sektora parāds, paaugstināti mājokļu cenu līmeņi un lieli tekošā konta deficīti. Tajā pašā laikā mājsaimniecību bilances kopumā ir spēcīgas, un banku nozares noturība turpina uzlaboties. Īstermiņā, šķiet, ir pieaugusi mājsaimniecību sektora un plašākas ekonomikas noturība pret riskiem, piemēram, pret procentu likmes vai nodarbinātības satricinājumiem. Lai arī valdības iniciatīvām ir zināma ietekme uz mājokļu piedāvājumu, tomēr joprojām ir jūtama diezgan liela nelīdzsvarotība starp mājokļu piedāvājumu un pieprasījumu. Riski, kas saistīti ar lielo tekošā konta deficītu, tiek mazināti ar labvēlīgu iestāžu sistēmu un nelielām ārvalstu valūtas saistībām. Deficīta pieaugumu veicināja primāro ienākumu deficīta pieaugums, un paredzēts, ka, mazinoties nelabvēlīgajiem cikliskajiem apstākļiem, deficīts samazināsies.

               (3)

               Apvienotā Karaliste 2016. gada 24. martā iesniedza savu 2016. gada valsts reformu programmu un 2016. gada konverģences programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (4)

               Attiecīgie konkrētai valstij adresētie ieteikumi ir iekļauti Eiropas strukturālo un investīciju fondu 2014.–2020. gadam plānošanā. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013 (3) 23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerattiecību nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Komisija ir sniegusi papildu norādes par to, kā tā izmantos šo noteikumu norādēs par to pasākumu piemērošanu, kuri saista Eiropas strukturālo un investīciju fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību.

               (5)

               Uz Apvienoto Karalisti pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta korektīvā daļa. Ja Apvienotā Karaliste 2016.–2017. gadā nodrošinās pārmērīgā budžeta deficīta noturīgu novēršanu, uz to, sākot no 2017.–2018. gada, būs attiecināma pakta preventīvā daļa un pārejas noteikums par parādu. Valdība savā 2015.–2016. gada konverģences programmā norāda, ka tā sagaida, ka nominālais deficīts 2016.–2017. gadā būs zem 3 % no IKP, un prognozē, ka līdz 2017.–2018. gadam tas vēl vairāk samazināsies, proti, līdz 2,0 % no IKP. Pārrēķinātais (4) strukturālais deficīts norāda, ka sagaidāms strukturālās bilances uzlabojums 0,6 procentpunktu apmērā no IKP 2015.–2016. gadā; 0,9 procentpunktu apmērā no IKP 2016.–2017. gadā un 0,7 procentpunktu apmērā no IKP 2017.–2018. gadā. Konverģences programmā nav iekļauts vidēja termiņa budžeta mērķis. Saskaņā ar konverģences programmu tiek prognozēts, ka valdības parāda attiecība pret IKP samazināsies no 88,9 % no IKP 2015.–2016. gadā līdz 88,3 % no IKP 2016.–2017. gadā un 2017.–2018. gadā turpinās samazināties līdz 87,1 % no IKP. Makroekonomiskais scenārijs, kas ir budžeta prognozes pamatā, ir ticams. Pasākumi, kas ļautu sasniegt 2016.–2017. gadā un 2017.–2018. gadā plānotos deficīta mērķus, ir pietiekami precizēti. Tomēr dažu 2017.–2018. gada pasākumu, kuru ietekme uz budžetu tiek lēsta aptuveni 0,2 % apmērā no IKP, ietekme ir neskaidrāka. Pamatojoties uz Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, sagaidāms, ka Apvienotā Karaliste 2015.–2016. gadā būs sasniegusi ieteikto nominālo deficītu 4,1 % apmērā no IKP un īstenojusi ieteiktos fiskālos centienus. Tiek prognozēts, ka Apvienotā Karaliste līdz 2016.–2017. gada termiņam novērsīs savu pārmērīgo deficītu saskaņā ar Padomes ieteikumiem, taču tā nesasniegs ieteikto nominālā deficīta mērķi 2,7 % apmērā no IKP. Paredzams, ka, īstenojot pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru, kumulatīvā veidā tiks nodrošināti nedaudz mazāki fiskālie centieni nekā ieteikts. Sagaidāms, ka 2017.–2018. gadā Apvienotā Karaliste nemainīgas politikas apstākļos nodrošinās atbilstību ieteiktajai korekcijai virzībā uz minimālo vidēja termiņa budžeta mērķi. Prognozēts arī, ka Apvienotā Karaliste 2017.–2018. gadā ievēros pārejas noteikumu par parādu. Pamatojoties uz konverģences programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka Apvienotā Karaliste kopumā panāks atbilstību Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem.

               (6)

               Ražīgums Apvienotajā Karalistē stagnē kopš 2008. gada. Tas var būt saistīts ar vairākiem faktoriem, piemēram, zemu kapitāla ieguldījumu, prasmju trūkumu, prasmju neatbilstību un izmaiņām ekonomikas struktūrā, proti, pāreju uz darījumdarbības nozarēm ar zemāku ražīgumu. Šajā kontekstā ir jāņem vērā arī problēmas, kas saistītas ar mājokļu nepietiekamību, jo īpaši ģeogrāfiskajos apgabalos, kur ir augsta ekonomikas izaugsme. Valdības 2015. gada jūlija politikas dokumentā Fixing the foundations – creating a prosperous nation ir izklāstīts plašs risinājums šajā jomā. Ņemot vērā dažus joprojām pastāvošos šķēršļus ieguldījumiem un publisko un privāto ieguldījumu zemo līmeni Apvienotajā Karalistē, valdības politikas pasākumi nolūkā paaugstināt prasmju līmeni, inovāciju un ieguldījumus infrastruktūrā ir savlaicīgi, lai gan būtiska būs to sekmīga īstenošana. Viens no galvenajiem uzdevumiem ieguldījumu jomā ir nodrošināt pietiekamas investīcijas tīkla infrastruktūrā. Valsts infrastruktūras plānā, kas tika atjaunināts 2016. gada martā, saskaņotā un konsekventā satvarā ir izklāstīta sīkāka informācija par panākto progresu attiecībā uz infrastruktūras projektiem. Plāns ir atkarīgs no tā, vai izdosies nodrošināt privātā finansējuma pieaugumu lielākajā ieguldījumu daļā. Ļoti būtiska ir īstenošana un uzraudzība, kā arī izšķiroši faktori ir pārredzamība un pārskatatbildība. Neraugoties uz dažādām valdības iniciatīvām, mājokļu pieprasījums joprojām pārsniedz piedāvājumu, un tas atspoguļojas augstajās un pieaugošajās mājokļu cenās. Mājokļu trūkums ir visakūtāk jūtams strauji augošajā Londonā un dienvidaustrumu reģionā. Zemes izmantošana notiek saskaņā ar principiem, kas izklāstīti valsts plānošanas politikas satvarā, un reformēta plānošanas satvara efektīva īstenošana varētu veicināt mājokļu būvniecības pieaugumu.

               (7)

               Apvienotās Karalistes darba tirgus joprojām ir dinamisks. Nodarbinātības līmenis 2015. gadā sasniedza 76,9 % (vecuma grupā 20–64), savukārt bezdarba līmenis turpināja samazināties, sasniedzot 5,3 %. Jauniešu bezdarbs un to jauniešu skaits, kas nav nedz nodarbināti, nedz iesaistīti izglītībā vai apmācībā, ir samazinājušies vēl vairāk. Tomēr joprojām ir iespējami uzlabojumi attiecībā uz neaktīvu, nepietiekami nodarbinātu un mazkvalificētu darba ņēmēju nākotnes perspektīvām. Labākas attīstības iespējas darba tirgū un konkrētāki kvalifikācijas paaugstināšanas veidi palīdzētu tiem iedzīvotājiem, kuriem ir mazas algas un/vai kuriem ir maza darba slodze. Tas palīdzētu risināt arī prasmju trūkumu, kas dažās ekonomikas jomās, piemēram, celtniecībā, nenoliedzami pastāv. Būs rūpīgi jāpievēršas sekmīgai to resursu izmantošanai, kas izriet no māceklības nodevas. Bērnu aprūpes pieejamības uzlabošanas priekšlikumi būs savlaicīgi jāīsteno, jo bērnu aprūpes iespēju pieejamība un izmaksas joprojām sagādā problēmas.

               (8)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Apvienotās Karalistes ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2016. gada ziņojumā par valsti. Tā ir arī izvērtējusi konverģences programmu un valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Apvienotajai Karalistei adresētiem ieteikumiem. Tā ir ņēmusi vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Apvienotajā Karalistē, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jāstiprina Eiropas Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1.–3. ieteikumā.

               (9)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi konverģences programmu, un tās atzinums (5) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā,

         AR ŠO Apvienotajai Karalistei 2016. un 2017. gadā IESAKA rīkoties šādi.

               1.

               Censties līdz 2016.–2017. gadam ilgtspējīgi novērst pārmērīgo budžeta deficītu. Pēc tam, kad tiks novērsts pārmērīgais budžeta deficīts, 2017.–2018. gadā panākt fiskālo korekciju 0,6 % apmērā no IKP minimālā vidējā termiņa budžeta mērķa sasniegšanai.

               2.

               Risināt tīkla infrastruktūras ieguldījumu nepilnības, tostarp nodrošinot valsts infrastruktūras plāna prioritāšu īstenošanu. Veikt turpmākus pasākumus, lai palielinātu mājokļu piedāvājumu, tostarp īstenojot valsts plānošanas politikas satvara reformas.

               3.

               Risināt prasmju neatbilstības jautājumu un nodrošināt prasmju attīstību, tostarp stiprinot māceklības kvalitāti. Vēl vairāk uzlabot cenas ziņā pieņemamas un kvalitatīvas bērnu pilna laika aprūpes pieejamību.

      Briselē, 2016. gada 12. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. KAŽIMÍR

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

      (4)  Strukturālā bilance, ko Komisija ir pārrēķinājusi, pamatojoties uz informāciju konverģences programmā, izmantojot kopīgi saskaņotu metodiku.

      (5)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.


title: Padomes Ieteikums ( 2014. gada 8. jūlijs ) par Vācijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Vācijas 2014. gada stabilitātes programmu

text:
               29.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/20

         PADOMES IETEIKUMS
   (2014. gada 8. jūlijs)
   par Vācijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Vācijas 2014. gada stabilitātes programmu
   2014/C 247/05
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), un 2010. gada 21. oktobrī tā pieņēma lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (3), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Dalībvalstu vai to valdību vadītāji 2012. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu par Izaugsmes un nodarbinātības paktu, kas ir saskaņots pamats rīcībai valstu, ES un eurozonas līmenī, izmantojot visas iespējamās sviras, instrumentus un politikas jomas. Viņi pieņēma lēmumu par dalībvalstu līmenī veicamo rīcību, jo īpaši paužot pilnīgu apņemšanos sasniegt stratēģijas “Eiropa 2020” mērķus un īstenot konkrētai valstij adresētos ieteikumus.

               (4)

               Padome 2013. gada 9. jūlijā pieņēma ieteikumu (4) par Vācijas 2013. gada valsts reformu programmu un sniedza savu atzinumu par Vācijas atjaunināto stabilitātes programmu 2012.–2017. gadam. Komisija 2013. gada 15. novembrī saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 473/2013 (5) sniedza atzinumu par Vācijas budžeta plāna projektu 2014. gadam.

               (5)

               Komisija 2013. gada 13. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, iezīmējot 2014. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. 2013. gada 13. novembrī Komisija, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā tā noteica, ka Vācija ir viena no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (6)

               Eiropadome 2013. gada 20. decembrī apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes sekmēšanai. Tā uzsvēra vajadzību īstenot diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju, atjaunot normālus aizdevumu nosacījumus ekonomikai, sekmēt izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu, novērst krīzes sociālās sekas un modernizēt valsts pārvaldi.

               (7)

               Komisija 2014. gada 5. martā publicēja saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu sagatavotā padziļinātā pārskata rezultātus par Vāciju. Komisijas veiktā analīze ļauj secināt, ka Vācijā ir makroekonomiskā nelīdzsvarotība, kurai nepieciešama uzraudzība un politiska rīcība. Jo īpaši tekošajā kontā bija ļoti liels pārpalikums, kas atspoguļo augstās konkurētspējas pozitīvo ietekmi, un ļoti daudz ietaupījumu ir ieguldīti ārvalstīs. Tas arī liecina, ka iekšzemes izaugsme saglabājās pieticīgā līmenī un saimnieciskie resursi, iespējams, netika efektīvi sadalīti. Lai gan tekošā konta pārpalikumi nerada riskus, kas ir līdzīgi lielam deficītam, tekošā konta pārpalikuma apmēram un noturībai Vācijā ir jāpievērš īpaša uzmanība. Nepieciešamība rīkoties, lai samazinātu riskus nelabvēlīgai ietekmei uz iekšzemes ekonomikas darbību un eurozonu, ir īpaši svarīga, ņemot vērā Vācijas ekonomikas apmēru.

               (8)

               Vācija 2014. gada 14. aprīlī iesniedza savu 2014. gada valsts reformu programmu, un 2014. gada 8. aprīlī – savu 2014. gada stabilitātes programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (9)

               2014. gada stabilitātes programmā ietvertās budžeta stratēģijas mērķis ir nodrošināt nepārtrauktu vidēja termiņa mērķa sasniegšanu. Stabilitātes programmā apstiprināts vidēja termiņa mērķis, kas ir –0,5 % no IKP un atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Saskaņā ar stabilitātes programmu (pārrēķinātā) strukturālā bilance arī 2014. gadā un turpmāk būs pozitīva un paredzams, ka kopējais parāds 2014. gadā saruks līdz 76 % no IKP un saglabās pietiekamu lejupejošu tendenci pēc tam. Tādējādi stabilitātes programmā ietvertās budžeta stratēģijas mērķis atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Stabilitātes programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs, kuru nav oficiāli apstiprinājusi neatkarīga struktūra, ir ticams, jo tas kopumā atbilst Komisijas dienestu 2014. gada pavasara prognozei. Pamatojoties uz stabilitātes programmas izvērtējumu un Komisijas prognozi, ievērojot Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka valsts finanšu stāvoklis Vācijā joprojām ir kopumā stabils, jo paredzams, ka arī turpmāk būs noturēts vidēja termiņa mērķis un ievērots parādsaistību noteikums.

               (10)

               Vācija ir guvusi vien nelielus panākumus attiecībā uz valsts izdevumu efektivitātes uzlabošanu veselības aprūpes un ilgtermiņa aprūpes jomā, lai gan ir paziņots par jaunām iniciatīvām. Lai gan šo plānu mērķis ir uzlabot izdevumu efektivitāti veselības aprūpes jomā, tie tomēr varētu nebūt pietiekami, lai apturētu nākotnē paredzamo izmaksu palielināšanos. Nesen pieņemtās pensiju reformas mērķis ir uzlabot priekšlaicīgas pensionēšanās nosacījumus (Rente mit 63) un pensiju līmeņus konkrētām grupām, kas ietver arī pensiju piemaksu tiem, kuri ir audzinājuši pirms 1992. gada dzimušus bērnus (Mütterrente). Minētā reforma rada papildu spiedienu uz valsts pensiju sistēmas ilgtspējību, un to plānots finansēt, izmantojot augstākas pensiju iemaksu likmes, kas negatīvi ietekmēs ekonomiski aktīvo iedzīvotāju rīcībā esošos ienākumus. Reforma var arī negatīvi ietekmēt papildinošo otrā un trešā līmeņa pensiju noslēgšanu. Vācija ir guvusi nelielus panākumus, palielinot izdevumus izglītībai, un zināmus panākumus attiecībā uz lielākiem izdevumiem pētniecībai. Šķiet, ka visos valdības līmeņos ir nepieciešami turpmāki centieni, lai līdz 2015. gadam sasniegtu mērķi attiecībā uz kopējiem valsts un privātajiem izdevumiem izglītībai un pētniecībai – 10 % no IKP –, un vēl vērienīgākiem turpmākiem mērķiem vajadzētu būtu vērstiem uz visnovatoriskāko valstu panākšanu. Ieguldījumi infrastruktūrā Vācijā pēdējos gados tika palielināti, un ir izstrādāti plāni to vēl vairāk pastiprināt, bet šķiet, ka ir nepieciešami papildu centieni.

               (11)

               Vācija kopumā ir guvusi nelielus panākumus nodokļu sistēmas efektivitātes un tās izaugsmi veicinošā efekta uzlabošanā un darbaspēkam piemērojamā lielā nodokļu sloga samazināšanā. Nav paredzēti būtiski pasākumi, lai pārietu uz izaugsmei labvēlīgākiem ieņēmumu avotiem. Samazinātās pievienotās vērtības nodokļa (PVN) likmes (kas pašlaik ir 7 %) piemērošanu varētu ierobežot, bet vispārējo PVN aprēķina bāzi – paplašināt. Ieņēmumi no regulāriem īpašuma nodokļiem ir samērā mazi, kas liecina par to, ka joprojām ir iespēja tos palielināt, un nodokļa sloga sadale varētu būt taisnīgāka, ja tiktu no jauna novērtēta pašvaldības nekustamā īpašuma nodokļa (Grundsteuer) bāze. Nosacījumus ieguldījumiem Vācijā varētu vēl vairāk uzlabot, reformējot profesionālās darbības nodokli (Gewerbesteuer), samazinot ar nodokļu iekasēšanu saistīto administratīvo slogu un samazinot esošos uzņēmumu nodokļa stimulus iegūt finansējumu aizņemšanās ceļā.

               (12)

               Fiskālais regulējums ir papildināts ar valsts līdzsvarota budžeta noteikumu, un ir izveidota neatkarīga konsultatīvā padome. Tomēr šķiet, ka vairākās federālajās zemēs joprojām ir nepieciešami īpaši noteikumi par konstitūcijā iekļautā līdzsvarota budžeta noteikuma (parādu ierobežojuma) īstenošanu, lai nodrošinātu parādu ierobežojuma efektīvu piemērošanu gada budžeta veidošanas ciklā. Plānotā fiskālo attiecību starp federāciju, federālajām zemēm un pašvaldībām pārskatīšana būtu jāizmanto, lai stiprinātu fiskālo atbildību un pārskatatbildību.

               (13)

               Pēc ilgstoša laikposma, kurā ir ievērota algu mērenība, pēdējos gados algas ir kāpušas, taču faktisko algu pieaugums 2013. gadā bija mērenāks, nekā 2012. gadā. Vācija plāno 2015. gadā ieviest vispārējo minimālo algu EUR 8,50 stundā, kas pilnībā būs piemērojama 2017. gadā. Ieviešot plānoto vispārējo minimālo algu, kuras mērķis ir nodrošināt pienācīgus minimālos ienākumus darba ņēmējiem, ir rūpīgi jāuzrauga tās ietekme, jo īpaši uz nodarbinātību. Ir veikti ļoti nelieli centieni samazināt augsto nodokļu īpatsvaru darbaspēka izmaksās, jo īpaši zemu atalgotiem darba ņēmējiem. Pieņemtā pensiju reforma un pašreizējie reformu plāni ilgtermiņa aprūpes jomā, kas ietver sociālās apdrošināšanas iemaksu likmju paaugstināšanu, varētu atkal palielināt nodokļu īpatsvaru darbaspēka izmaksās. Vācija ir guvusi zināmus panākumus, lai palielinātu nelabvēlīgā stāvoklī esošu grupu izglītības iegūšanu, taču joprojām ir cieša saikne starp izglītības iegūšanu un sociālekonomiskajiem apstākļiem, kura pastāv visas personu darba dzīves garumā. Neraugoties uz zināmiem panākumiem attiecībā uz piemērotiem aktivizācijas un integrācijas pasākumiem, ilgstošā bezdarba līmenis joprojām rada bažas un liecina par nepieciešamību veikt papildu pasākumus. Ir gūti tikai nelieli panākumi attiecībā uz pasākumu veikšanu nolūkā atvieglot pāreju no maziem darbiem (mini-jobs) uz tādiem nodarbinātības veidiem, uz kuriem attiecas obligātas sociālā nodrošinājuma iemaksas pilnā apmērā. Nav gūti panākumi, lai novērstu to, ka otrajiem pelnītājiem mājsaimniecībā trūkst fiskālo stimulu strādāt. Vācija ir guvusi zināmus panākumus attiecībā uz pilna laika agrīnās pirmsskolas izglītības un aprūpes iestāžu pieejamības palielināšanu, kā arī attiecībā uz pagarinātās dienas skolu pieejamību. Vienlaikus bērnu aprūpes iestādes un pagarinātās dienas skolas joprojām rada bažas saistībā ar kvalitāti, un ir vērojamas reģionālās atšķirības.

               (14)

               Valdības priekšlikuma pārskatīt Atjaunojamās enerģijas likumu mērķis ir palēnināt vispārējo enerģijas izmaksu pieaugumu, vienmērīgāk sadalīt izmaksas starp patērētājiem, kontrolēt atjaunojamo energoresursu izmantošanas izvēršanu un veicināt tirgus integrāciju. Reformas īstenošanā ir rūpīgi jāuzrauga tās ietekme uz atbalsta sistēmas izmaksu lietderību. Ir nepieciešami turpmāki centieni attiecībā uz tīkla paplašināšanu un saskaņošanu ar kaimiņvalstīm.

               (15)

               Politiska rīcība nolūkā veicināt konkurenci pakalpojumu nozarē ir bijusi ļoti ierobežota, lai gan ir ieviestas atsevišķas reformas konkrētās profesijās un reģionos, piemēram, attiecībā uz atļaujām un komercpaziņojumiem būvniecības nozarē. Ražīguma pieaugums pakalpojumu nozarēs var būt strukturāli zemāks nekā rūpniecībā, taču tas ir īpaši zems dažās pakalpojumu nozarēs, jo īpaši profesionālo pakalpojumu jomā. Joprojām pastāv šķēršļi ienākšanai tirgū un profesionālo pakalpojumu sniegšanai. Tas ietver ierobežojumus attiecībā uz juridisko formu un kapitāla turējumu, kā arī profesionālās kvalifikācijas prasības. Profesionālos pakalpojumus reglamentējošo noteikumu atšķirības federālajās zemēs liek domāt, ka ir iespējams identificēt regulatīvās pieejas, kas rada vismazāko slogu, un ieviest tās visā valstī. Publisko iepirkumu līgumu vērtība, ko Vācijas iestādes publicēja saskaņā ar ES tiesību aktiem iepirkuma jomā, joprojām ir viena no zemākajām Savienībā. Vispārēja pāreja uz pārredzamu e-publisko iepirkumu tirgu varētu palielināt konkurenci. Mazumtirdzniecības nozarē plānošanas regulējums dažās federālajās zemēs joprojām ierobežo jaunu dalībnieku ienākšanu tirgū. Panākumi attiecībā uz konkurences palielināšanu dzelzceļa tirgos ir ļoti nelieli.

               (16)

               Vācija ir guvusi nelielus panākumus, veicot pasākumus, lai konsolidētu banku nozari, jo īpaši uzlabojot pārvaldības satvaru. Komisijas lēmumi par valsts atbalstu lielā mērā virzīja federālo zemju banku (Landesbanken) pārstrukturēšanu pēdējos gados, un šī nozare joprojām ir sadrumstalota. Ir nepieciešami turpmāki centieni, lai novērstu strukturālos un pārvaldības šķēršļus, kuri kavē uz tirgu vērstu konsolidāciju, un tas arī palielinātu finanšu nozares vispārējo efektivitāti. Otrā banku pīlāra tiesiskā regulējuma pārskatīšana varētu vēl vairāk atbalstīt konsolidāciju valsts banku nozarē.

               (17)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir vispusīgi izanalizējusi Vācijas ekonomikas politiku. Tā ir izvērtējusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Vācijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1.–4. ieteikumā.

               (18)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu, un tās atzinums (6) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (19)

               Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1.–4. ieteikumā.

               (20)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir arī veikusi analīzi par visas eurozonas ekonomikas politiku. Pamatojoties uz to, Padome ir sniegusi konkrētus ieteikumus, kas adresēti dalībvalstīm, kuru valūta ir euro (7). Vācijai kā valstij, kuras valūta ir euro, būtu arī jānodrošina minēto ieteikumu pilnīga un savlaicīga īstenošana,

         AR ŠO IESAKA Vācijai laikposmā no 2014. gada līdz 2015. gadam rīkoties šādi.

               1.

               Īstenot izaugsmei labvēlīgu fiskālo politiku un saglabāt stabilu fiskālo stāvokli, nodrošinot, ka arī turpmāk vidēja termiņa mērķis tiek ievērots laikposmā, uz kuru attiecas stabilitātes programma, un ka vispārējās valdības parāda attiecība turpina ilgtspējīgi samazināties. Jo īpaši izmantot pieejamās iespējas lielākiem un efektīvākiem valsts ieguldījumiem infrastruktūrā, izglītībā un pētniecībā. Uzlabot nodokļu sistēmas efektivitāti, jo īpaši paplašinot nodokļu bāzi – jo sevišķi attiecībā uz patēriņu –, no jauna novērtējot pašvaldības nekustamā īpašuma nodokļa bāzi, uzlabojot nodokļu pārvaldību un pārskatot profesionālās darbības nodokli, tostarp nolūkā sekmēt privātos ieguldījumus. Veikt papildu centienus, lai palielinātu valsts izdevumu efektivitāti veselības aprūpes un ilgtermiņa aprūpes jomā. Nodrošināt valsts pensiju sistēmas ilgtspējību, i) mainot jauno ar apdrošināšanu nesaistīto / ārējo pabalstu (Mütterrente) finansēšanu uz finansēšanu no nodokļu ieņēmumiem, arī tādēļ, lai novērstu turpmāku sociālā nodrošinājuma iemaksu pieaugumu, ii) palielinot vēlākas pensionēšanās stimulus un iii) palielinot otrā un trešā līmeņa pensiju tvērumu. Pabeigt parādu ierobežojuma ieviešanu konsekventi visās federālajās zemēs, nodrošinot, lai uzraudzības procedūras un korekcijas mehānismi būtu savlaicīgi un atbilstīgi. Uzlabot fiskālo attiecību struktūru starp federāciju, federālajām zemēm un pašvaldībām, tostarp nolūkā nodrošināt atbilstošus valsts ieguldījumus visos valdības līmeņos.

               2.

               Uzlabot nosacījumus, kas vēl vairāk atbalsta iekšzemes pieprasījumu, cita starpā samazinot augstos nodokļus un sociālā nodrošinājuma iemaksas, jo īpaši zemu atalgotiem darba ņēmējiem. Ieviešot vispārējo minimālo algu, uzraudzīt tās ietekmi uz nodarbinātību. Uzlabot darba ņēmēju nodarbināmību, turpinot palielināt nelabvēlīgā stāvoklī esošu grupu izglītības iegūšanu un īstenojot vērienīgākus aktivizācijas un integrācijas pasākumus darba tirgū, īpaši ilgstošiem bezdarbniekiem. Veikt pasākumus, lai samazinātu fiskālo stimulu strādāt trūkumu, jo īpaši otrajiem pelnītājiem mājsaimniecībā, un atvieglotu pāreju no maziem darbiem uz tādiem nodarbinātības veidiem, uz kuriem attiecas obligātas sociālā nodrošinājuma iemaksas pilnā apmērā. Risināt bērnu pilna laika aprūpes iestāžu un pagarinātās dienas skolu pieejamības trūkumu reģionālā līmenī, vienlaikus uzlabojot to vispārējo izglītības kvalitāti.

               3.

               Līdz minimumam ierobežot enerģētikas sistēmas pārveides kopējās izmaksas. Jo īpaši uzraudzīt Atjaunojamās enerģijas likuma reformas ietekmi uz atjaunojamo energoresursu atbalsta sistēmas izmaksu lietderību. Pastiprināt centienus, lai paātrinātu elektroenerģijas un gāzes valsts un pārrobežu tīklu paplašināšanu. Pastiprināt enerģētikas politikas ciešu saskaņošanu ar kaimiņvalstīm.

               4.

               Veikt vērienīgākus pasākumus, lai vēl vairāk veicinātu konkurenci pakalpojumu nozarē, tostarp konkrētu profesionālo pakalpojumu jomā, tostarp pārskatot esošās regulatīvās pieejas un tiecoties uz paraugprakses izmantošanu visās federālajās zemēs. Noskaidrot iemeslus, kāpēc to publisko iepirkumu līgumu, kas ir atvērti iepirkumam saskaņā ar ES tiesību aktiem, vērtība ir zema. Palielināt centienus, lai atceltu nepamatotu plānošanas regulējumu, kas ierobežo jaunu dalībnieku ienākšanu mazumtirdzniecības nozarē. Rīkoties, lai novērstu atlikušos šķēršļus konkurencei dzelzceļa tirgos. Īstenot centienus, lai konsolidētu federālo zemju banku nozari, tostarp uzlabojot pārvaldības satvaru.

      Briselē, 2014. gada 8. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. C. PADOAN

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (3)  Paliek spēkā 2014. gadā ar Padomes Lēmumu 2014/322/ES (2014. gada 6. maijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm 2014. gadam (OV L 165, 4.6.2014., 49. lpp.).

      (4)  OV C 217, 30.7.2013., 33. lpp.

      (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 473/2013 (2013. gada 21. maijs) par kopīgiem noteikumiem budžeta plānu projektu uzraudzībai un novērtēšanai un pārmērīga budžeta deficīta novēršanai eurozonas dalībvalstīs (OV L 140, 27.5.2013., 11. lpp.).

      (6)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.

      (7)  Skatīt šā Oficiālā Vēstneša 141 lpp.


				|

		52012DC0304

			Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par Dānijas 2012. gada valsts reformu programmu, un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Dānijas konverģences programmu 2012.-2015. gadam /* COM/2012/0304 final */

			   	Ieteikums
PADOMES IETEIKUMS
par Dānijas 2012. gada valsts
reformu programmu,
un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Dānijas konverģences programmu
2012.-2015. gadam
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta
2. punktu un 148. panta 4. punktu,
ņemot vērā Padomes
1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par
budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas
uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1] un jo īpaši tās
5. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
un Padomes 2011. gada 16. novembra Regulu (EK)
Nr. 1176/2011 par to, kā novērst un koriģēt
makroekonomisko nelīdzsvarotību[2],
un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu[3],
ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūciju[4],
ņemot vērā Eiropadomes
secinājumus,
ņemot vērā
Nodarbinātības komitejas atzinumu,
pēc apspriešanās ar Ekonomikas un
finanšu komiteju,
tā kā:
(1)       Eiropadome 2010. gada
26. martā piekrita Eiropas Komisijas priekšlikumam aizsākt jaunu
izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju „Eiropa 2020”,
kam pamatā būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija,
pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās
jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas
izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.
(2)       Padome 2010. gada 13. jūlijā
pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības
vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm
(2010.–2014. g.), bet 2010. gada
21. oktobrī — lēmumu par dalībvalstu
nodarbinātības politikas pamatnostādnēm[5], kas kopā veido
“integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika
aicinātas ņemt vērā šīs integrētās
pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības
politikā.
(3)       Padome 2011. gada
12. jūlijā pieņēma ieteikumu par Dānijas valsts
reformu programmu 2011. gadam un sniedza savu atzinumu par Dānijas
atjaunināto konverģences programmu 2011.-2014. gadam.
(4)       Komisija 2011. gada
23. novembrī pieņēma otro gada izaugsmes
pētījumu, tādējādi uzsākot otro ex-ante un
integrētas politikas koordinēšanas Eiropas pusgadu, kas balstās
uz stratēģiju “Eiropa 2020”. Komisija 2012. gada
14. februārī, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011,
pieņēma Brīdinājuma mehānisma ziņojumu[6], kurā tā Dāniju
noteica kā vienu no dalībvalstīm, par kuru tiks veikts
padziļināts pārskats.
(5)       Eiropadome 2012. gada
2. martā apstiprināja finanšu stabilitātes
nodrošināšanas un fiskālās konsolidācijas prioritātes
un izaugsmes veicināšanas pasākumus. Tā uzsvēra, ka ir
jāveic diferencēta, izaugsmi veicinoša fiskālā konsolidācija,
lai atjaunotu normālus aizdevumu nosacījumus ekonomikai, lai veicinātu
izaugsmi un konkurētspēju, novērstu bezdarbu un krīzes
sociālās sekas, kā arī modernizētu valsts
pārvaldi.
(6)       Eiropadome 2012. gada
2. martā arī uzaicināja dalībvalstis, kuras
piedalās paktā “Euro plus”, laikus iesniegt savas piezīmes,
lai tās varētu iekļaut to stabilitātes vai
konverģences programmās un valstu reformu programmās.
(7)       Dānija 2012. gada
30. aprīlī iesniedza savu konverģences programmu
2012.–2015. gadam un 2012. gada valsts reformu programmu. Abas
programmas izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to
savstarpējo saistību. Saskaņā ar Regulas (ES)
Nr. 1176/2011 5. pantu veiktajā padziļinātajā
pārskatā[7]
Komisija secināja, ka Dānijā ir iekšējās un
ārējās nelīdzsvarotības, tomēr tās nav
pārmērīgas.
(8)       Pamatojoties uz
2012. gada konverģences programmas novērtējumu
saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka
makroekonomikas scenārijs, kas ir programmas budžeta prognožu pamatā,
šķiet ticams. Scenārijs, kas paredz 1,2 % un 1,5 % IKP
pieaugumu attiecīgi 2012. gadā un 2013. gadā, lielā
mērā saskan ar Komisijas 2012. gada pavasara prognozētajiem
rādītājiem –1,1 % un 1,4 %. Līdz ar to
konverģences programmā valsts budžeta deficīts ir nedaudz
mazāks (4,0 % un 1,8 % no IKP attiecīgi
2012. gadā un 2013. gadā salīdzinājumā ar
Komisijas 2012. gada pavasara prognozē norādīto 4,1 %
un 2,0 % no IKP). Programmā izklāstītās budžeta
stratēģijas mērķis ir līdz 2013. gadam
koriģēt pārmērīgu deficītu un panākt
vidēja termiņa budžeta mērķi – vismaz
strukturāli līdzsvarotu budžetu 2020. gadā. Līdz ar to
programma apstiprina iepriekšējos vidēja termiņa
mērķus, pienācīgi atspoguļojot Stabilitātes un
izaugsmes paktā noteiktās prasības. Plānotais
2013. gada pamatdeficīts atbilst pārmērīga valsts
budžeta deficīta novēršanas termiņam un, pamatojoties uz
(pārrēķināto) budžeta strukturālo bilanci[8], plānotie fiskālie
pasākumi minētajā gadā atbilst Padomes 2010. gada
jūlija ieteikumiem pārmērīga budžeta deficīta
novēršanas procedūras ietvaros. Konsolidācijas pasākumi tiek
plānoti programmas beigās, nekā paredzēts iepriekš, un
2013. gadā jāveic vērā ņemami pasākumi, lai
nodrošinātu vajadzīgo strukturālo korekciju. Risks, ka
plānotā atsauces vērtība, 3 % no IKP, netiks
sasniegta, ir minimāls, Komisijas 2012. gada pavasara prognozē
valsts budžeta deficīts noteikts 2,0 % no IKP. Pamatojoties uz
(pārrēķināto) budžeta strukturālo bilanci no
2013. gada un turpmāk, prognozētais budžeta uzlabojums budžeta
strukturālajā bilancē ir mazāks par 0,5 % no IKP,
nekā noteikts Stabilitātes un izaugsmes paktā. Tajā
pašā laikā lēš, ka valsts izdevumu kāpums, ņemot
vērā diskrecionāros ieņēmumu pasākumus,
atbildīs Stabilitātes un izaugsmes pakta izdevumu kritērijiem.
Daļu no budžeta deficīta finansēs, samazinot valdības kontu
Dānijas valsts bankā (Nationalbank). Plānots, ka
Dānijas valsts bruto parāds 2011. gadā no 46,5 % no
IKP samazināsies līdz 41,1 % 2015. gadā, krietni zem
60 % no IKP.
(9)       Lai nodrošinātu
turpmāku labklājību un fiskālo ilgtspējību,
Dānijas galvenā prioritāte ir palielināt darbaspēka
piedāvājumu. Dānija 2011. gadā pabeidza
vērienīgu brīvprātīgas priekšlaicīgas
pensionēšanās shēmas reformu un palielināja iepriekš
plānoto likumā noteikto pensionēšanās vecumu, lai to
pielāgotu dzīves ilgumam. Patlaban uzmanība ir jāvelta
invaliditātes pensijas un subsidēto nodarbinātības shēmu
(fleksibla darba) reformēšanai. Valdība ir iesniegusi priekšlikumu
reformai šajā jomā, kas būtu jāīsteno
nekavējoties. Jāizlīdzina arī nodarbinātības
līmeņa pieaugošās atšķirības starp migrantu izcelsmes
iedzīvotājiem un pārējo strādājošo
iedzīvotāju daļu.
(10)     Pēdējās
desmitgadēs darba ražīguma pieaugums Dānijā ir
palēninājies, un viens no iemesliem ir salīdzinoši vājš
sniegums izglītības jomā. Neraugoties uz to, ka
izglītībai atvēlēti apjomīgi izdevumi,
izglītības līmenis Dānijas skolās, saskaņā
ar ESAO veikto aptauju PISA, ir tikai viduvējs. Turklāt
studenti parasti pabeidz studijas vēlākā vecumā nekā
citās dalībvalstīs un mācības priekšlaicīgi
pārtraukušo cilvēku skaits arodizglītības iestādēs
ir salīdzinoši augsts. Lai reaģētu uz problēmām
šajā jomā, valdība ir paziņojusi par vairākiem jauniem
pasākumiem obligātās un vidējās izglītības
sfērā. 2012. gada budžetā atbalsts sniegts arī
sociālo klauzulu ieviešanai publiskā iepirkuma konkursos un
pasākumos, lai privātajiem uzņēmumiem būtu
izdevīgi piedāvāt stažieru vietas, tādējādi
palielinot pieejamo vietu skaitu. Jautājums par stažieru vietu skaita
palielināšanu tiks arī izskatīts trīspusējās
sarunās un ministriju komitejas darbā.
(11)     Vēl viens
potenciālais iemesls tam, kādēļ ražošanas izaugsme ir
lēna, ir Dānijā salīdzinoši zemais konkurences
līmenis. 2011. gadā tika pieņemts dokumentu kopums konkurences
jomā, galvenokārt uzmanību veltot būvniecības nozarei,
mazumtirdzniecības nozarei un veselības un sabiedriskā sektora
pakalpojumiem. Tiek izskatīta iespēja īstenot iespējamus
jaunus pasākumus taksometru un transporta pakalpojumu konkurences, kā
arī aptieku liberalizācijas jomā. Patlaban ar
reģionālajām un vietējām pašvaldībām tiek
apspriests jautājums par publiskā iepirkuma palielināšanu
pašvaldībās un reģionos. Šajā ziņā nesenā
valdības komitejas ziņojumā secināts, ka Dānijas
konkurences tiesības ir jāpastiprina, un sankcijas par
pārkāpumiem patlaban ir pārāk vājas un nav atturošas.
Ņemot vērā to, ka šajā jomā pēdējā gada
laikā ir īstenotas tikai dažas konkrētas iniciatīvas,
vajadzīgi turpmāki pasākumi, lai šo jautājumu
pienācīgi risinātu.
(12)     Kā apstiprināts
saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu
veiktajā padziļinātajā pārskatā, lai arī
mājsaimniecību bruto parāds zināmā mērā ir
Dānijas ekonomikas strukturāla iezīme, mājsaimniecību
līdzekļiem būtiski pārsniedzot saistības, rodas bažas
par mājsaimniecību parādu, jo šķiet, ka notikumi
mājokļu tirgū ir izraisījuši parāda
palielinājumu, ko nevar pamatot ar strukturāliem faktoriem.
Turklāt, sākot ar 2003. gadu ir mainījies hipotekāro
aizdevumu sastāvs, aizdevumiem bez pirmās iemaksas un ar mainīgo
procentu likmi kļūstot populārākiem par aizdevumiem ar
fiksēto procentu likmi un pirmo iemaksu. Ņemot vērā šā
brīža parādu līmeni, patlaban mājsaimniecības ir
vairāk pakļautas procentu likmju kāpumam un nekustamā
īpašuma cenu svārstībām nekā pirms desmit gadiem. Tas
rada augstākus iespējamos riskus finanšu un ekonomikas
stabilitātei. Dānijā ir veikti atbilstīgi pasākumi,
lai risinātu neaizsargātības jautājumu hipotekāro
aizdevumu sistēmā. Turklāt Uzņēmējdarbības
un izaugsmes ministrija patlaban analizē līdzekļu un
saistību sadalījumu mājsaimniecībās un to
potenciālo neaizsargātību ekonomikas satricinājuma
gadījumā. Tomēr būtu arī jāparedz pasākumi,
lai novērstu procikliskas tendences mājokļu tirgū
vidējā termiņā, vēlams, īpašuma
vērtības nodokli atkārtoti saskaņojot ar faktiskajām
tirgus vērtībām. Turpmākas procikliskas sekas varētu
novērst, arī atceļot pašvaldības zemes vērtības
nodokļa ikgadējā palielinājuma robežvērtību.
Šādi pasākumi būtu jāievieš pakāpeniski, ņemot
vērā pašreizējo vajadzību panākt stabilizāciju
mājokļu tirgū.
(13)     Dānija saskaņā
ar paktu „Euro plus” ir uzņēmusies vairākas saistības.
Šīs saistības, kā arī 2011. gadā
izklāstīto saistību īstenošana, attiecas uz
nodarbinātības veicināšanu, konkurētspējas uzlabošanu,
valsts finanšu ilgtspējības vairošanu un finanšu stabilitātes
nostiprināšanu. Komisija ir izvērtējusi to, kā
īstenotas saistības saskaņā ar paktu “Euro plus”. Šā
novērtējuma rezultāti ir ņemti vērā ieteikumos.
(14)     Eiropas pusgada kontekstā
Komisija veica Dānijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi.
Tā novērtēja konverģences programmu un valsts reformu
programmu un nāca klajā ar padziļinātu pārskatu.
Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai
minēto programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās
un sociālekonomiskās politikas izveidē Dānijā, bet
arī to, kā tajās ievēroti ES noteikumi un norādes,
ņemot vērā, ka ir jānostiprina Eiropas Savienības
vispārējā ekonomiskā pārvaldība, kas panākams,
turpmākajos valstu lēmumos ievērojot ES līmeņa
norādes. Komisijas ieteikumi Eiropas pusgada kontekstā ir sniegti
1.–5. ieteikumā.
(15)     Ņemot vērā šo
novērtējumu, Padome ir izskatījusi Dānijas
konverģences programmu, un tās atzinums[9] ir jo īpaši pausts
turpmāk 1. ieteikumā.
(16)     Ņemot vērā
Komisijas padziļinātā pārskata un šā
novērtējuma rezultātus, Padome ir izskatījusi Dānijas
2012. gada valsts reformu programmu un Dānijas konverģences
programmu. Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES)
Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti īpaši turpmāk
sniegtajā 3., 4. un 5. ieteikumā,
IESAKA Dānijai laikposmā no
2012. līdz 2013. gadam rīkoties šādi.
1.           Īstenot plānoto
budžeta stratēģiju, lai līdz 2013. gadam nodrošinātu
pārmērīga deficīta korekciju un panāktu gada
vidējo strukturālo korekciju, kas noteikta Padomes ieteikumos saskaņā
ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas
procedūru. Pēc tam nodrošināt pienācīgu
strukturālās korekcijas veikšanu, lai panāktu pietiekamu
progresu saistībā ar vidēja termiņa budžeta
mērķi, tostarp izpildīt izdevumu kritēriju.
2.           Veikt turpmākus
pasākumus, lai palielinātu ilgtermiņa darbaspēka
piedāvājumu, veicot reformas invaliditātes pensijā,
mērķtiecīgāk izstrādājot subsidētās
nodarbinātības shēmas (fleksibla darba sistēmu)
cilvēkiem ar samazinātām darbspējām un uzlabojot
migrantu izcelsmes iedzīvotāju nodarbināmību.
3.           Nekavējoties
īstenot paziņotos pasākumus, lai uzlabotu izglītības
sistēmas rentabilitāti, samazinātu mācību
iestādes priekšlaicīgi pametušo studentu īpatsvaru, īpaši
arodizglītības iestādēs, un palielinātu stažieru vietu
skaitu.
4.           Turpināt centienus
novērst konkurences šķēršļus, īpaši vietējo
pakalpojumu, mazumtirdzniecības un būvniecības nozarē,
tostarp konkurencei vairāk atverot pašvaldības un
reģionālā iepirkuma pakalpojumus un nodrošinot, ka konkurences
tiesībās noteiktās sankcijas ir pietiekami atturošas.
5.           Paredzēt turpmākus
preventīvus pasākumus, lai stiprinātu mājokļu tirgus
un finanšu sistēmas stabilitāti vidējā termiņā,
tostarp ņemot vērā Uzņēmējdarbības un izaugsmes
ministrijā notiekošā pētījuma rezultātus par
līdzekļu un saistību sadalījumu
mājsaimniecībās un pārskatot īpašuma
vērtības un pašvaldības zemes vērtības nodokļu
sistēmu.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā —
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 209, 2.8.1997.,
1. lpp.
[2]               OV L 306, 23.11.2011.,
25. lpp.
[3]               COM(2012) 304 final.
[4]               P7_TA(2012)0048 un P7_TA(2012)0047.
[5]               Padomes 2012. gada
26. aprīļa Lēmums 2012/238/ES.
[6]               COM(2012) 68 final.
[7]               Dienestu darba dokuments (2012) 153
final.
[8]               Cikliski koriģētā
bilance, izņemot vienreizējos un pagaidu pasākumus, ko Komisijas
dienesti atbilstoši kopīgi saskaņotai metodoloģijai
pārrēķinājuši, pamatojoties uz programmā sniegto
informāciju.
[9]               Saskaņā ar Padomes Regulas (EK)
Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.


title: Ieteikums Nr. U2 ( 2009. gada 12. jūnijs ) par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 64. panta 1. punkta a) apakšpunkta piemērošanu bezdarbniekiem, kuri pavada dzīvesbiedru vai partneri, kurš veic profesionālo vai aroda darbību dalībvalstī, kas nav kompetentā valsts (Dokuments attiecas uz EEZ un uz EK un Šveices nolīgumu)

text:
               24.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/51

         IETEIKUMS Nr. U2
   (2009. gada 12. jūnijs)
   par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 883/2004 64. panta 1. punkta a) apakšpunkta piemērošanu bezdarbniekiem, kuri pavada dzīvesbiedru vai partneri, kurš veic profesionālo vai aroda darbību dalībvalstī, kas nav kompetentā valsts
   (Dokuments attiecas uz EEZ un uz EK un Šveices nolīgumu)
   2010/C 106/16
   ADMINISTRATĪVĀ KOMISIJA SOCIĀLĀS NODROŠINĀŠANAS SISTĒMU KOORDINĀCIJAI,
   ņemot vērā 72. panta a) punktu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulā (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (1), kurā paredzēts, ka Administratīvā komisija nodarbojas ar visiem administratīvajiem jautājumiem vai interpretācijas jautājumiem, kas izriet no Regulas (EK) Nr. 883/2004 un Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Regulas (EK) Nr. 987/2009, ar ko nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (2),
   ņemot vērā Regulas (EK) Nr. 883/2004 64. panta 1. punktu un Regulas (EK) Nr. 987/2009 55. panta 1. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 883/2004 64. panta 1. punkta noteikumiem pilnīgs bezdarbnieks, kas dodas uz citu dalībvalsti, lai meklētu tur darbu, patur tiesības uz bezdarbnieka naudas pabalstiem, ievērojot konkrētus nosacījumus un ierobežojumus.

               (2)

               Viens nosacījums, kas iekļauts minētā punkta a) apakšpunktā, ir tas, ka nepieciešams, lai attiecīgā persona vismaz četras nedēļas kopš bezdarbnieka statusa iegūšanas būtu bijusi kompetentās valsts nodarbinātības dienestu rīcībā.

               (3)

               Tomēr a) apakšpunkta pēdēja teikumā paredzēts, ka kompetentie dienesti vai iestādes var atļaut darba meklētājam aizbraukt pirms četru nedēļu termiņa beigām.

               (4)

               Šī atļauja nav jāliedz personām, kuras atbilst pārējiem minētās regulas 64. panta 1. punktā izklāstītajiem nosacījumiem un vēlas doties līdzi dzīvesbiedram vai partnerim, kas sācis strādāt citā dalībvalstī.
               Rīkojoties saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 883/2004 71. panta 2. punktā izklāstītajiem nosacījumiem,

         AR ŠO IESAKA KOMPETENTAJIEM DIENESTIEM UN IESTĀDĒM.

               1.

               Kā paredzēts Regulas (EK) Nr. 883/2004 64. panta 1. punkta a) apakšpunkta pēdējā teikumā, aizbraukt pirms četru nedēļu termiņa beigām atļauj pilnīgam bezdarbniekam, kurš atbilst pārējiem 64. panta 1. punktā izklāstītajiem nosacījumiem un dodas līdzi dzīvesbiedram vai partnerim, kas sācis strādāt dalībvalstī, kura nav kompetentā valsts.
               Partnera statusu nosaka, pamatojoties uz kompetentās dalībvalsts tiesību aktiem.

               2.

               Šo ieteikumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. To piemēro no Regulas (EK) Nr. 987/2009 spēkā stāšanās dienas.

            Administratīvās komisijas priekšsēdētāja

         Gabriela PIKOROVÁ

      (1)  OV L 166, 30.4.2004., 1. lpp.

      (2)  OV L 284, 30.10.2009. 1. lpp.


title: Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Progamme 2011 for Cyprusand delivering a Council opinionon the updated Stability Programme of Cyprus, 2011-2014

text:
          EIROPAS KOMISIJA
                                          Briselē, 7.6.2011
                                          SEC(2011) 803 galīgā redakcija
                               Ieteikums
                       PADOMES IETEIKUMS
           par Kipras 2011. gada valsts reformu programmu
                  un ar ko sniedz Padomes atzinumu
   par atjaunināto Kipras stabilitātes programmu 2011.–2014. gadam
                    {SEC(2011) 721 galīgā redakcija}
LV                                                                       LV
 ---pagebreak---                                                   Ieteikums
                                         PADOMES IETEIKUMS
                          par Kipras 2011. gada valsts reformu programmu
                                    un ar ko sniedz Padomes atzinumu
               par atjaunināto Kipras stabilitātes programmu 2011.–2014. gadam
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un
   148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa
   uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu1 un jo īpaši
   tās 5. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu2,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,
   tā kā:
   (1)     Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Eiropas Komisijas priekšlikumam aizsākt
           jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju — „Eiropa 2020” —, kam pamatā būtu
           ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām
           jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un
           konkurētspēju.
   (2)     Padome 2010. gada 13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības
           vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), bet 2010. gada
           21. oktobrī — lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm3, kas
           kopā veido „Integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas savā ekonomikas
           un nodarbinātības politikā ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes.
   1
           OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.
   2
           OV C , . lpp.
   3
           Apstiprinātas 2011. gadam ar Padomes 2011. gada 19. maija Lēmumu 2011/308/ES.
LV                                                     2                                        LV
 ---pagebreak---    (3) Komisija 2011. gada 12. janvārī pieņēma pirmo Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi
       uzsākot jaunu ekonomiskās pārvaldības ciklu ES un pirmo Eiropas ex-ante un
       integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas balstās uz stratēģiju „Eiropa 2020”.
   (4) Eiropadome 2011. gada 25. martā apstiprināja fiskālās konsolidācijas un strukturālo
       reformu prioritātes (saskaņā ar Padomes 2011. gada 15. februāra un 7. marta
       secinājumiem un atbilstīgi Komisijas Gada izaugsmes pētījumam). Eiropadome
       uzsvēra, ka prioritāte jāpiešķir stabilam budžetam un fiskālās stabilitātes atjaunošanai,
       bezdarba samazināšanai ar darbaspēka tirgus reformu palīdzību un jauniem centieniem
       stiprināt izaugsmi. Tā aicināja dalībvalstis šīs prioritātes izvērst konkrētos pasākumos,
       ko paredzēts iekļaut to stabilitātes vai konverģences programmās un valstu reformu
       programmās.
   (5) Europadome 2011. gada 25. martā arī aicināja tās dalībvalstis, kas ir iesaistījušās paktā
       „Euro plus”, laikus iesniegt savas apņemšanās, lai tās varētu iekļaut šo valstu
       stabilitātes vai konverģences programmās un valstu reformu programmās.
   (6) Kipra 2011. gada 6. maijā iesniedza savu valsts reformu programmu un 2011. gada
       7. maijā — savu atjaunināto stabilitātes programmu, kas attiecas uz 2010.–2014. gadu.
       Abas programmas izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.
   (7) Kipras ekonomika pamazām atlabst pēc tam, kad 2009. gadā piedzīvoja pirmo
       ekonomiskās aktivitātes samazināšanos trīsdesmit piecu gadu laikā, reālajam IKP
       samazinoties par 1,7 %. Ekonomiskā lejupslīde ietekmēja darba tirgu, un bezdarba
       līmenis 2010. gadā sasniedza 6,5 %. Pasliktinājās arī publiskā sektora finanšu
       stāvoklis. 2009. gadā vispārējās valdības budžetā pārpalikuma vietā parādījās deficīts
       6 % apmērā no IKP, ko izraisīja automātisko stabilizatoru darbība, diskrecionāri
       fiskālās stimulēšanas pasākumi, kas bija vērsti uz ekonomikas lejupslīdes apturēšanu,
       kā arī mazāku nodokļu ieņēmumu izraisītās izaugsmes struktūras būtiskā ietekme.
       Ekonomiskā aktivitāte nedaudz palielinājās 2010. gadā, kad izaugsme bija 1 % no
       IKP, kura galvenokārt veidojās no krājumu palielināšanās pēc 2009. gadā notikušās
       krājumu liela mēroga samazināšanās, kā arī no neliela privātā patēriņa pieauguma.
       Sagaidāms, ka labvēlīgāka ekonomiskā prognoze nāks par labu darba tirgum, un tiek
       prognozēts ka nedaudz pieaugs nodarbinātības līmenis, bet bezdarba līmenim
       vajadzētu pamazām samazināties pēc sasniegtā maksimuma 2010. gada beigās.
   (8) Balstoties uz atjauninātās stabilitātes programmas novērtējumu atbilstīgi Padomes
       Regulai (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka programmas budžeta aplēsēm pamatā
       esošais makroekonomiskais scenārijs ir ticams laikposmā līdz 2012. gadam, bet ir
       pārāk optimistisks pēc tam, ņemot vērā Komisijas dienestu 2011. gada pavasara
       prognozi. Stabilitātes programmā plānots samazināt budžeta deficītu līdz 4 % no IKP
       2011. gadā un līdz 2,6 % no IKP 2012. gadā saskaņā ar Padomes ieteikumiem, ar
       mērķi turpināt konsolidāciju arī pēc tam. Programmā prognozēts, ka parāda attiecība
       pret IKP savu maksimumu sasniegs 2012. gadā un pēc tam samazināsies. Gada
       vidējais strukturālās bilances pieaugums 2011.–2012. gada laikposmā ir 1,5 %, kas
       atbilst Padomes ieteikumiem. Taču strukturālie uzlabojumi ir noteikti zemāki, nekā
       2013. un 2014. gadam prasīts Stabilitātes un izaugsmes paktā. Programmas laikposmā
       netiks sasniegts vidēja termiņa mērķis (MTO), kas, kā atkārtoti apstiprināts, ir
       strukturālā izteiksmē sabalansēts budžets. Lai gan plānotās vispārējās korekcijas
       balstās uz izdevumu ierobežošanu, lielākā daļa 2011. gada pasākumu attiecas uz
       ienākumiem. Kopumā programmā noteikto konsolidācijas scenāriju var apdraudēt
LV                                              3                                                LV
 ---pagebreak---         riski, kas saistīti ar pastāvīgo līdzsvara meklēšanu virzībā uz izaugsmes struktūru, kurā
        ir mazāks nodokļu ieņēmumu īpatsvars, prakse gada laikā pieņemt budžeta
        papildinājumus, kā arī laicīga tādu pasākumu īstenošana, par kuriem vēl jāpanāk
        vienošanās ar sociālajiem partneriem un kuri vēl jānosaka (piemēram, kārtējo
        izdevumu ierobežošana). Ņemot vērā šos riskus, var būt jāpieņem papildu pasākumi,
        ja makroekonomiskā un budžeta situācija izrādīsies sliktāka, nekā gaidīts.
   (9)  Par spīti tā samazinājumam līdz 9 % no IKP 2010. gadā, tekošā konta deficīts
        joprojām ir ļoti liels un vidējā termiņā var bremzēt ekonomisko izaugsmi. Lieli
        publiskā sektora izdevumi jāfinansē vai nu no ārējā parāda vai lielākiem iekšzemes
        privātajiem uzkrājumiem. Lielāki uzkrājumi nozīmētu mazāku IKP pieaugumu, jo
        aizstātu privāto patēriņu un investīcijas. Vidējā termiņā budžeta deficīta rādītāji
        turpinātu uzlaboties mērenā tempā. 2010. gada 13. jūlijā pārmērīga deficīta procedūras
        kontekstā Padome ieteica Kipras iestādēm padarīt saistošāku arī savu vidējā termiņa
        budžeta plānu. Līdz šim nav saņemtas ziņas par panākumiem šajā jomā. Atbilstoši
        stabilitātes programmai, vidēja termiņa budžeta plānu ir paredzēts pilnībā īstenot,
        sākot no 2014. gada, nevis no 2012. gada, kā līdz šim plānots. Tādēļ tā ietekme būs
        jūtama tikai vidējā termiņā. Laicīga jaunā plāna īstenošana būtu svarīga publiskā
        sektora finanšu veiksmīgai un noturīgai konsolidācijai.
   (10) Banku nozare pasaules finanšu krīzi, kā arī eurozonas valstu valdības parāda krīzi
        pārcieta veiksmīgi, un valdībai nebija jāiejaucas. Taču ar aktīvu apjomu, kas vairāk
        nekā sešas reizes pārsniedz IKP, ja neskaita ārvalstu banku meitasuzņēmumus un
        filiāles, un pārsniedz IKP desmit reizes, ja rēķina arī meitasuzņēmumus un filiāles,
        banku nozare salīdzinājumā ar ekonomiku ir liela. Turklāt šajā nozarē ir diezgan
        augsta tirgus koncentrācija, jo tirgū dominē trīs vietējie koncerni, kuriem pieder
        aptuveni 55 % no visiem konsolidētajiem banku aktīviem, neskaitot kooperatīvās
        bankas. Pašreizējie riski starptautiskajos finanšu tirgos nosaka to, ka ir vajadzīga
        pārdomāta bilances pārvaldība un piesardzīga uzraudzība. Eksistē divi dažādi
        uzraudzītāji: komercbankas uzrauga Kipras Centrālā banka un kooperatīvās
        kredītiestādes uzrauga Kooperatīvo sabiedrību uzraudzības un attīstības iestāde
        (ASDCS). Neraugoties uz SVF ieteikumu noteikt vienu uzraudzītāju gan bankām, gan
        kooperatīvajām kredītiestādēm, šajā jomā nav veiktas nekādas darbības.
   (11) Prognozētā iedzīvotāju novecošanas ilgtermiņa ietekme uz budžetu ir krietni lielāka
        nekā vidēji ES, galvenokārt relatīvi lielā pensijām paredzēto izdevumu pieauguma dēļ
        iekšzemes kopprodukta struktūrā turpmākajās desmitgadēs. 2009. gada aprīlī tika
        īstenota pensiju reforma. Tā galvenokārt ir vērsta uz ieņēmumu apjoma ietekmēšanu
        un tikai nedaudz palēninās pensijām paredzēto izdevumu pieaugumu. Progress
        veselības aprūpes sistēmas reformā, kuras mērķis bija iegrožot izdevumus, izveidojot
        valsts veselības aprūpes sistēmu un pārveidojot valsts slimnīcas par neatkarīgam
        struktūrām, ir bijis visai niecīgs.
   (12) Divreiz gadā automātiski izmaksājamā dzīves dārdzības kompensācijas (COLA)
        korekcija ir tieši piesaistīta vidējai procentuālajai izmaiņai patēriņa cenu indeksā (PCI)
        pēdējo sešu mēnešu laikā attiecībā pret iepriekšējiem sešiem mēnešiem. Tai ir spēcīgs
        atbalsts no sociālajiem partneriem, un tā joprojām ir neapspriežams jautājums sarunās
        par darba koplīgumiem. Taču korekcijas vienota piemērošana neļauj algām atainot
        produktivitātes atšķirības dažādās nozarēs. COLA trūkums ir, pirmkārt, tas, ka alga ir
        piesaistīta tikai preču cenām, bet ne produktivitātes pieaugumam. Otrkārt, vislielākie
        ieguvēji no šīs sistēmas ir tie ar augstākiem ienākumiem (70 % no tiem saņem algas,
LV                                                 4                                               LV
 ---pagebreak---         kas ar COLA palīdzību piesaistītas indeksam), tajā pašā laikā uz zemāko ienākumu
        saņēmējiem (piemēram, nekvalificēto darbaspēku) šīs sistēma neattiecas (tikai 6 %
        algas ir piesaistītas indeksam ar COLA palīdzību). Treškārt, COLA ir būtiska ietekme
        uz publiskā sektora finanšu stāvokli, jo kompensācija attiecas ne tikai uz algām, tā ir
        arī ievērojama pensiju, pabalstu un citu maksājumu sastāvdaļa.
   (13) Lai gan darbaspēka iesaistīšanās darba tirgū Kiprā ir lielāka nekā vidēji ES, darba tirgū
        ir vērojama dzimumu nevienlīdzība. Dzimumu nodarbinātības atšķirības, bērnu
        aprūpes pakalpojumu izmaksas un pieejamība (tostarp to ģeogrāfiskais novietojums un
        tuvums darba vietām), elastīgu nodarbinātības veidu trūkums un dzimumu atalgojuma
        līmeņa atšķirības valsts reformu plānā ir atzītas par galvenajiem faktoriem, kas kavē
        nodarbinātību un izaugsmi. Lai gan izglītības līmenis vidusskolas un augstskolas
        līmenī Kiprā ir salīdzinoši augsts, profesionālā izglītība un apmācība (VET) nešķiet
        visai pievilcīga iespēja. Augsts bezdarba līmenis jauniešu vidū kombinācijā ar
        procentuāli lielu daļu bezdarbnieku, kuriem ir augsts izglītības līmenis, ir zīme, ka
        Kipras ekonomikā eksistē prasmju neatbilstība. Arī iesaistīšanās mūžizglītībā ir zema,
        ņemot vērā, ka Kipra ir valsts, kurā kopuma ir augsts izglītības līmenis, jo īpaši
        atsevišķām iedzīvotāju grupām (zemas kvalifikācijas darbaspēkam, gados vecākam
        darbaspēkam un bezdarbniekiem). Lai risinātu šīs problēmas, valsts reformu
        programmā paredzēta vairāku pēcvidusskolas VET izglītības iestāžu izveide laikposmā
        pēc 2012.–2013. gada. Tajā pašā akadēmiskajā gadā ir plānots arī izveidot jaunu
        mācekļu prakses sistēmu. Kopumā valsts stratēģisko mērķi pārorientēties no zemas
        produktivitātes uz augstas produktivitātes darbavietām palīdzētu sasniegt izmaiņas
        izglītības un apmācības sistēmā, kas nodrošinātu tādas prasmes, kuras labāk
        piemērotas darba tirgus prasībām.
   (14) Kipra 2010. gada jūlijā pieņēma vispārēju tiesību aktu par Pakalpojumu direktīvas
        transponēšanu. Taču ir bažas par transponēšanas pilnīgumu un vispusīgumu, jo nozaru
        tiesību aktos, kuros nav izdarītas izmaiņas, joprojām eksistē šķēršļi uzņēmējdarbības
        veikšanai un brīvai pakalpojumu sniegšanai. Šie šķēršļi ir gan visām nozarēm kopīgi,
        piemēram, vietējo iestāžu atļaujas nepieciešamība jebkuras uzņēmējdarbības veikšanai
        vai atļauju ierobežotais spēkā esības laiks, neatkarīgi no konkrētās jomas un riskiem,
        gan ļoti specifiski, proti, tūrisma pakalpojumiem piemērojamie fiksētie tarifi,
        ekonomisko vajadzību testi un konkurentu iesaistīšana atļauju piešķiršanā automašīnu
        nomām, diskriminējoša attieksme pret celtniecības uzņēmumiem no citām
        dalībvalstīm un aizliegumi arhitektiem un inženieriem sniegt savus profesionālos
        pakalpojumus kā juridiskām personām.
   (15) Kopumā ierobežojumi vides apsvērumu dēļ un arī problēmas, kas saistītas ar resursu
        un energoresursu izmantošanu, varētu radīt nopietnus šķēršļus izaugsmei. Tie ir saistīti
        ar noteiktiem ģeogrāfiskiem apgabaliem un klimata pārmaiņu sekām, kas izpaužas kā
        liela sausuma periodi. Būtu jānovērtē atjaunojamo energoresursu atbalsta shēmu
        izmaksu efektivitāte. Enerģētikas nozares darbību būtu iespējams uzlabot īsā laika
        posmā, liberalizējot tirgu, nodrošinot konkurenci un sekmējot investīcijas
        infrastruktūrā.
LV                                              5                                                 LV
 ---pagebreak---    (16) Kipra ir izteikusi vairākas apņemšanās saskaņā ar paktu „Euro plus”4. Fiskālajā jomā
        ar šo paktu valsts apņemas stiprināt fiskālo stabilitāti, sagatavojot pamatlikumu par
        finanšu krīžu pārvarēšanu un izveidojot pilnīgi neatkarīgu Finanšu stabilitātes fondu.
        Turklāt tiek risināts dialogs par valsts pensiju sistēmas pārstrukturēšanu, un tā
        noslēgums paredzēts 2011. gada beigās. Nodarbinātību ietekmējošie pasākumi ir vērsti
        uz nelegālās un nedeklarētās nodarbinātības apkarošanu, prasmju neatbilstības
        novēršanu un uzņēmumu konkurētspējas palielināšanu. Konkurētspēju ietekmējošie
        pasākumi ir vērsti uz algu ierobežošanu publiskajā sektorā nodarbinātajiem (izmaiņas
        algu indeksācijas mehānismā), MVU konkurētspējas veicināšanu, valsts digitālās
        stratēģijas pabeigšanu līdz 2011. gadam un energoefektivitātes un atjaunojamo
        enerģijas resursu popularizēšanu. Šīs apņemšanās saskan ar četrām pakta darbības
        jomām. Tās nodrošina Stabilitātes un izaugsmes paktā izklāstītās plašākās reformu
        programmas pēctecību un apstiprina jau izziņotos plānus reformu veikšanai, kas
        novērstu valsts strukturālās nepilnības, pašlaik nenosakot konkrētu laikposmu, kurā
        jārisina tādas problēmas kā algas publiskajā sektorā nodarbinātajiem un pensiju
        sistēma. Šīs apņemšanās ir novērtētas un ņemtas vērā ieteikumos.
   (17) Komisija ir novērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu, tostarp
        apņemšanās saistībā ar paktu „Euro plus”5. Tā ir ņēmusi vērā ne tikai programmu
        piemērotību ilgtspējīgai fiskālajai un sociāli ekonomiskajai politikai Kiprā, bet arī to
        atbilstību ES noteikumiem un vadlīnijām, ievērojot, ka Eiropas Savienībai ir
        nepieciešama vispārēja ekonomikas pārvaldības stiprināšana, nodrošinot ES līmeņa
        ieguldījumu visos valstu lēmumos nākotnē. Šajā sakarībā Komisija uzskata, ka
        nepieciešami papildu centieni, lai sasniegtu 2011. gada budžeta deficīta mērķi, un
        2012. gadam, kā arī laikposmam pēc tam jānosaka papildu konsolidācijas pasākumi.
        Lai palielinātu publiskā sektora finanšu stāvokļa stabilitāti, jāīsteno izmaiņas pensiju
        un veselības aprūpes sistēmā. Turpmākā rīcība ir nepieciešama arī, lai stiprinātu
        piesardzības režīmu banku uzraudzībai, koriģētu algu indeksācijas sistēmu un uzlabotu
        profesionālās izglītības, apmācības un prasmju kvalitāti, uzņēmējdarbības vidi un
        energoefektivitāti.
   (18) Ņemot vērā šo novērtējumu, kā arī Padomes 2010. gada 13. jūlija ieteikumu saskaņā ar
        Līguma par Eiropas Savienības darbību 126. panta 7. punktu, Padome ir izskatījusi
        Kipras stabilitātes programmas 2011. gada atjauninājumu, un Padomes viedoklis6 ir
        atspoguļots ieteikumos turpmāk 1) un 3) punktā. Ņemot vērā Eiropadomes 2011. gada
        25. marta secinājumus, Padome ir izskatījusi Kipras valsts reformu programmu,
   IESAKA Kiprai laikposmā no 2011. līdz 2012. gadam rīkoties šādi.
   (1)    Pieņemt vajadzīgos pastāvīgos pasākumus ar mērķi līdz 2012. gadam novērst
          pārmērīgu budžeta deficītu. Rīkoties ar mērķi stingri kontrolēt izdevumus un
          izmantot jebkuru labvēlīgu budžeta situāciju, lai ātrāk samazinātu deficītu un parādu.
          Nodrošināt virzību tuvāk vidēja termiņa mērķu sasniegšanai par vismaz 0,5 % no
          IKP gadā. Jau līdz ar 2012. gada budžeta sagatavošanu paātrināt pakāpenisku tāda
          īstenojama daudzgadu budžeta plāna ieviešanu, kuram pamatā būtu saistoša
   4
        Sīkāku informāciju par apņemšanos saistībā ar paktu „Euro plus” iespējams iegūt dokumentā
        SEC(2011) 721.
   5
        SEC(2011) 721.
   6
        Kā paredzēts Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 3. punktā.
LV                                                 6                                              LV
 ---pagebreak---             likumiskā bāze un korektīvie mehānismi, kā arī uz programmām un rezultātiem
            balstīta budžeta veidošana.
   (2)      Pastiprināt piesardzības režīmu banku un kooperatīvo kredītsabiedrību uzraudzībai,
            lai nodrošinātu laicīgu risku konstatēšanu.
   (3)      Uzlabot publiskā sektora finanšu ilgtermiņa stabilitāti, īstenojot reformu pasākumus,
            lai kontrolētu izdevumus pensijām un veselības aprūpei ar mērķi samazināt
            prognozēto ar novecošanos saistīto izdevumu pieaugumu. Attiecībā uz pensijām
            palielināt gadu skaitu, kuros veicamas iemaksas, sasaistīt pensionēšanās vecumu ar
            sagaidāmo dzīves ilgumu, tajā pašā laikā risinot jautājumu par augsto nabadzības
            riska rādītāju gados vecāku cilvēku vidū. Attiecībā uz veselības aprūpes sistēmu
            rīkoties ar mērķi paātrināt valsts veselības apdrošināšanas sistēmas ieviešanu.
   (4)      Saziņā ar sociālajiem partneriem un atbilstoši valsts praksei reformēt algu
            noteikšanas un indeksācijas sistēmu ar mērķi nodrošināt, ka algas pieaugums labāk
            atspoguļo izmaiņas darba produktivitātē un konkurētspējā.
   (5)      Veikt pasākumus saistībā ar profesionālās izglītības un apmācības sistēmas reformu
            ar mērķi labāk pielāgot izglītības rezultātu darba tirgum, proti, izveidot
            pēcvidusskolas profesionālās izglītības un apmācības iestādi. Veikt pasākumus ar
            mērķi palielināt profesionālās apmācības sistēmas efektivitāti, palielinot stimulus un
            uzlabojot piekļuvi profesionālajai izglītībai un apmācībai, jo īpaši mazkvalificētajam
            darbaspēkam, sievietēm un gados vecākajiem.
   (6)      Līdz 2011. gada oktobrim nozaru tiesību aktos novērst atlikušos šķēršļus
            uzņēmējdarbības veikšanai un brīvai pakalpojumu sniegšanai ar mērķi radīt lielākas
            iespējas izaugsmei un papildu darba vietas pakalpojumu sektorā.
   (7)      Ieviest pasākumus ar mērķi palielināt konkurenci tīkla pakalpojumu nozarē, atļaujot
            lielāku cenu noteikšanas brīvību. Līdz 2012. gadam izstrādāt ūdens resursu
            apsaimniekošanas plānu un cenu noteikšanas shēmu, kurā ņemta vērā izmaksu
            efektivitāte un pašu kapitāla izmantošanas problēma, ar mērķi nodrošināt
            ilgtspējīgāku ūdens resursu apsaimniekošanu.
   Briselē,
                                                 Padomes vārdā —
                                                 priekšsēdētājs
LV                                                  7                                              LV


title: Eiropas Centrālās bankas Ieteikums ( 2012. gada 23. marts ) Eiropas Savienības Padomei par Banque de France ārējiem revidentiem (ECB/2012/5)

text:
               30.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/1

         EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS IETEIKUMS
   (2012. gada 23. marts)
   Eiropas Savienības Padomei par Banque de France ārējiem revidentiem
   (ECB/2012/5)
   2012/C 93/01
   EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtus un jo īpaši to 27.1. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropas Centrālās bankas (ECB) un nacionālo centrālo banku pārskatus revidē neatkarīgi ārējie revidenti, kurus ieteikusi ECB Padome un apstiprinājusi Eiropas Savienības Padome.

               (2)

               Saskaņā ar Naudas un finanšu kodeksa L.142-2. pantu Banque de France Ģenerālpadome ieceļ divus pastāvīgus revidentus, kas revidē Banque de France pārskatus. Saskaņā ar Komerckodeksa L.823-1. pantu tiek iecelts viens vai vairāki revidenta aizstājēji, kas aizstāj esošos revidentus to atteikšanās, aizņemtības, atkāpšanās vai nāves gadījumā.

               (3)

                  Banque de France ārējo revidentu pilnvaras beigsies pēc 2011. finanšu gada revīzijas pabeigšanas. Tādēļ jāieceļ ārējos revidentus laika posmam, kas sākas 2012. finanšu gadā.

               (4)

                  Banque de France par tās ārējiem revidentiem 2012.–2017. finanšu gadam izvēlējusies Deloitte & Associés un KPMG SA, un par tās revidentu aizstājējiem – B.E.A.S. un KPMG Audit FS I SAS,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.

               1.

               Tiek ieteikts par Banque de France ārējiem revidentiem 2012.–2017. finanšu gadam iecelt Deloitte & Associés kopā ar KPMG SA.

               2.

               Tiek ieteikts par Deloitte & Associés un KPMG SA revidentu aizstājējiem 2012.–2017. finanšu gadam iecelt attiecīgi B.E.A.S. un KPMG Audit FS I SAS.

      Frankfurtē pie Mainas, 2012. gada 23. martā

            ECB prezidents

         Mario DRAGHI