               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 22.5.2017
            COM(2017) 522 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Rumānijas 2017. gada valsts reformu programmuun ar ko sniedz Padomes atzinumu par Rumānijas 2017. gada konverģences programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Rumānijas 2017. gada valsts reformu programmu

                  un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Rumānijas 2017. gada konverģences programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu
                  2
               ,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas
                  3
               ,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2016. gada 16. novembrī pieņēma Gada izaugsmes pētījumu
                  4
               , iezīmējot 2017. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2017. gada 9. un 10. martā. Komisija 2016. gada 16. novembrī, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu
                  5
               , kurā Rumānija nebija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (2)2017. gada ziņojums par Rumāniju
                  6
                tika publicēts 2017. gada 22. februārī. Tajā tika izvērtēti Rumānijas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti Padomes 2016. gada 12. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Rumānijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu.

               (3)Rumānija 2017. gada 5. maijā iesniedza savu 2017. gada valsts reformu programmu un 2017. gada konverģences programmu. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās tika izvērtētas vienlaikus.

               (4)Attiecīgie konkrētai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, veicot dalībvalstu programmu plānošanu attiecībā uz Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem (ESI fondi) 2014.–2020. gadam. Kā paredzēts tiesību aktā, kas reglamentē ESI fondus
                  7
               , ja ir nepieciešams atbalsts attiecīgo konkrētai valstij adresēto ieteikumu īstenošanā, Komisija var lūgt dalībvalsti pārskatīt un grozīt tās attiecīgās ESI fondu programmas. Komisija ir sniegusi papildu norādes par minēto noteikumu piemērošanu
                  8
               .

               (5)Laikposmā no 2009. līdz 2015. gadam Rumānija ir guvusi labumu no trim maksājumu palīdzības programmām, kuras kopīgi vada Komisija un Starptautiskais Valūtas fonds un kuras atbalsta Pasaules Banka. Izmaksas tika veiktas tikai pirmās programmas ietvaros laikposmā no 2009. līdz 2011. gadam, savukārt pārējās programmas laikposmā no 2011. līdz 2013. gadam un no 2013. līdz 2015. gadam tika īstenotas saskaņā ar piesardzības principu. Komisijas vārdā veiktā pēcprogrammas uzraudzība, lai pārraudzītu Rumānijas spēju atmaksāt aizdevumus, kas piešķirti pirmās programmas ietvaros, tika sākta 2015. gada oktobrī un turpināsies vismaz līdz brīdim, kad 70 % no aizdevuma būs atmaksāti, proti, līdz 2018. gada pavasarim.

               (6)Uz Rumāniju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa. Valdība savā 2017. gada konverģences programmā plāno panākt nominālo deficītu 2,9 % apmērā no IKP 2017. un 2018. gadā un pēc tam līdz 2020. gadam tā pakāpenisku samazinājumu līdz 2,0 % no IKP. Nav sagaidāms, ka programmas darbības laikā, proti, līdz 2020. gadam, tiks sasniegts vidējā termiņa budžeta mērķis, proti, strukturālais deficīts 1 % apmērā no IKP. Sagaidāms, ka pārrēķinātā
                  9
                strukturālā bilance līdz 2020. gadam sasniegs -2,6 %. Saskaņā ar konverģences programmu sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP palielināsies no 37,6 % no IKP 2016. gadā līdz 38,3 % no IKP 2018. gadā un pēc tam samazināsies līdz 37,6 % no IKP 2020. gadā. Makroekonomiskais scenārijs, kas ir budžeta prognozes pamatā, ir labvēlīgs. Galvenais lejupslīdes risks attiecībā uz makroekonomisko perspektīvu izriet no fiskālo un strukturālo pasākumu mazākas ietekmes uz tuvākā laika un vidējā termiņa izaugsmes perspektīvām. Tajā pašā laikā pasākumi, kas vajadzīgi plānoto deficīta mērķu atbalstam, nav pietiekami konkretizēti. Turklāt vienotais atalgojuma likuma projekts rada būtisku lejupvērstu risku attiecībā uz fiskālajām prognozēm.

               (7)Padome 2016. gada 12. jūlijā ieteica Rumānijai ierobežot novirzi no vidējā termiņa budžeta mērķa 2016. gadā un panākt ikgadējo fiskālo korekciju 0,5 % apmērā no IKP 2017. gadā, ja vien vidējā termiņa budžeta mērķis netiek sasniegts ar mazāku piepūli. Pamatojoties uz 2016. gada datiem, tika konstatēts, ka Rumānija ir ievērojami novirzījusies no vidējā termiņa budžeta mērķa. Saskaņā ar LESD 121. panta 4. punktu un Padomes Regulas (EK) 1466/97 10. panta 2. punktu Komisija 2017. gada 22. maijā brīdināja Rumāniju, ka 2016. gadā tika novērota ievērojama novirze no vidējā termiņa budžeta mērķa. [Padome XX pieņēma sekojošu ieteikumu, kurā apstiprināta nepieciešamība Rumānijai veikt vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka nominālais izaugsmes temps, atskaitot valdības primāros izdevumus
                  10
               , 2017. gadā nepārsniedz 3,3 %, kas atbilst ikgadējai strukturālajai korekcijai 0,5 % apmērā no IKP.] Pamatojoties uz Komisijas 2017. gada pavasara prognozi, pastāv risks, ka 2017. gadā notiks būtiska novirze no ieteiktās korekcijas.

               (8)Ņemot vērā Rumānijas fiskālo stāvokli, ir sagaidāms, ka tā 2018. gadā turpinās veikt korekcijas virzībā uz vidējā termiņa budžeta mērķa sasniegšanu, proti, strukturālo deficītu 1 % apmērā no IKP. Saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta ietvaros kopīgi saskaņoto korekciju matricu minētā korekcija nozīmē, ka ir vajadzīgs neto valdības primāro izdevumu nominālās izaugsmes temps, kas nepārsniedz 4,3 %. Tas atbilstu strukturālajai korekcijai 0,5 % apmērā no IKP. Nemainīgas politikas apstākļos pastāv risks, ka 2018. gadā būs ievērojama novirze no minētās prasības. Turklāt, pamatojoties uz Komisijas 2017. gada pavasara prognozi, tiek prognozēts, ka valsts budžeta deficīts 2017. un 2018. gadā sasniegs attiecīgi 3,5 % un 3,7 % no IKP, pārsniedzot Līgumā noteikto atsauces vērtību – 3 % no IKP. Kopumā Padome uzskata, ka no 2017. gada būs nepieciešami turpmāki būtiski pasākumi, lai panāktu atbilstību Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem, ņemot vērā to, ka fiskālās perspektīvas aizvien pasliktinās [saskaņā ar XX Rumānijai adresēto ieteikumu ar mērķi novērst ievērojamo novirzi no korekciju veikšanas virzībā uz vidējā termiņa budžeta mērķa sasniegšanu].

               (9)Rumānijas fiskālā sistēma ir stabila, taču netiek pilnībā izpildīta. 2016. gada budžets ievērojami atšķīrās no vidējā termiņa mērķa, proti, strukturālā deficīta 1 % apmērā no IKP, tādējādi pārkāpjot valsts fiskālās sistēmas budžeta deficīta noteikumu. 2017. gada budžets arvien vairāk novirzījās no valsts fiskālajiem noteikumiem. 2016. gadā, tāpat kā iepriekšējos gados, iestādes parlamentam neiesniedza atjauninātu fiskālo stratēģiju līdz obligātajam termiņam augustā. Tā rezultātā vidējā termiņa fiskālā stratēģija nav vadījusi gada budžeta procesu.

               (10)Pateicoties pietiekamām kapitāla rezervēm un rentabilitātes pieaugumam, banku sektors 2016. gadā turpināja uzlaboties. Iestādes apņēmās banku nozarē 2018. gadā veikt visaptverošu aktīvu kvalitātes pārskatīšanu un spriedzes testu. Tiesību akts par parāda dzēšanu stājās spēkā 2016. gada maijā, bet riskus banku nozarē lielā mērā kompensē konstitucionālās tiesas nolēmums par to, ka tiesām būs jānovērtē, vai aizņēmēji atbilst tiesību aktu noteikumiem par smagiem apstākļiem. Šveices frankos denominēto aizdevumu konvertācijas likums, ko parlaments pieņēma 2016. gada oktobrī, nesen tika atzīts par nekonstitucionālu. Tomēr atkārtotas likumdošanas iniciatīvas turpina apdraudēt tiesisko paredzamību, iespējami negatīvi ietekmējot ieguldītāju noskaņojuma uzlabošanos.

               (11)Rumānijā izvairīšanās no nodokļu maksāšanas ir bijusi ļoti izplatīta, samazinot nodokļu ieņēmumus un nodokļu sistēmas taisnīgumu un kropļojot ekonomiku. Rumānija ir guvusi nelielus panākumus attiecībā uz konkrētai dalībvalstij adresētu ieteikumu stiprināt nodokļu saistību izpildi un nodokļu iekasēšanu. 2016. gadā tika grozītas PVN reģistrācijas un atmaksas procedūras, un pašlaik valsts mērogā tiek ieviesti elektroniskie kases aparāti, kuri ir sasaistīti ar nodokļu iestādi. Kopš 2017. gada tādās nozarēs, kā piemēram, viesnīcu pakalpojumi, ēdināšanas pakalpojumi un citās saistītajās nozarēs, kur nodokļus nosaka neatkarīgi no ieņēmumu kategorijas, piemēro īpašu sistēmu. Turklāt arī attiecībā uz pašnodarbinātajiem un ģimenes uzņēmumiem tika ieviesti ierobežojumi, lai novērstu izvairīšanos no nodokļu maksāšanas. 2016. gadā attiecībā uz nodokļu deklarācijām un maksājumiem tika novērots nodokļu saistību izpildes uzlabojums, taču kopīgais nodoklis un darba inspekcijas un revīzijas nesasniedza labākus rezultātus. Turklāt apgrozījuma robežvērtība nodokļu režīmam, ko piemēro mikrouzņēmumiem, tika ievērojami palielināta, savukārt likme tika samazināta, tādējādi panākot nodokļu saistību izpildi, kas negatīvi ietekmē budžeta ieņēmumus. Nozaru pieejas un kategoriskās pieejas attiecībā uz uzņēmējdarbības nodokļiem neuzlabo nodokļu iekasēšanu, bet rada risku, ka gan uzņēmumiem, gan nodokļu iestādei tiks uzlikts administratīvais slogs.

               (12)Rumānijā mājsaimniecību izmantojamā ienākuma sadale (kas izriet no mājsaimniecības izmēra) ir īpaši nevienlīdzīga, tādējādi mazinot tās potenciālu panākt ilgtspējīgu un iekļaujošu izaugsmi. Visbagātākajiem 20 % iedzīvotāju ienākumi ir vairāk nekā astoņas reizes lielāki par visnabadzīgāko 20 % iedzīvotāju ienākumiem. Šī proporcija ir ievērojami lielāka nekā vidējais ES rādītājs. Nevienlīdzību lielā mērā veicina nevienlīdzīga piekļuve veselības aprūpei, izglītībai, pakalpojumiem un darba tirgum. Turklāt atšķirība starp ienākumu nevienlīdzību pirms un pēc nodokļu nomaksas un sociālajiem pārskaitījumiem ir viena no vismazākajām ES. Galveno sociālo pabalstu pamatā esošais sociālais atsauces indekss nav atjaunināts kopš tā ieviešanas 2008. gadā. Nedeklarēts darbs, tostarp aplokšņu algas, joprojām ir izplatīts un turpina negatīvi ietekmēt nodokļu ieņēmumus, kropļot ekonomiku un apdraudēt nodokļu un pabalstu sistēmas taisnīgumu un efektivitāti. Nodokļu pārvaldes un darba inspekcijas kopīgi veiktās valsts inspekcijas tika uzsāktas izmēģinājuma projekta ietvaros, taču tām līdz šim nav bijis sistēmiskas ietekmes. Resursi nav vērsti uz nozarēm, kurās ir visaugstākais risks saskarties ar izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, ierobežots uzsvars tiek likts uz aplokšņu algām, bet piespiedu pasākumi prevalē pār preventīviem pasākumiem.

               (13)Darba tirgus rezultāti uzlabojās 2016. gadā, kad bezdarba līmenis sasniedza pirmskrīzes zemāko līmeni. Darbaspēks turpina sarukt, jo iedzīvotāji noveco un emigrācijas līmenis joprojām ir augsts. Zems bezdarba līmenis sakrīt ar vienu no augstākajiem ekonomiskās neaktivitātes līmeņiem ES. Nodarbinātības un ekonomiskās aktivitātes rādītāji jauniešu, sieviešu, mazkvalificētu cilvēku, personu ar invaliditāti un jo īpaši romu vidū ir krietni zem ES vidējā rādītāja. To jauniešu skaits, kuri nav nedz nodarbināti, nedz iesaistīti izglītībā vai apmācībā, vēl joprojām ir ļoti augsts.

               (14)Lai gan nabadzības un sociālās atstumtības risks samazinās, tas ir ļoti augsts, jo īpaši ģimenēm ar bērniem, personām ar invaliditāti, romiem un lauku iedzīvotājiem. Politikas maiņas ietvaros 2016. gadā tika pieņemta visaptveroša nabadzības apkarošanas pakete, lai uzlabotu konkrētām iedzīvotāju grupām pielāgotu pakalpojumu sniegšanu. Tajā ir paredzēts izmēģinājuma projekts, lai izveidotu integrētus pakalpojumus nelabvēlīgos apstākļos esošām kopienām. Projekta ieviešana valsts mērogā ievērojami uzlabotu integrētu pakalpojumu sniegšanu, kas pašreiz ir zema. Lai reaģētu uz sekojošiem konkrētām dalībvalstīm adresētiem ieteikumiem, tika pieņemts likums par iekļaušanas minimālajiem ienākumiem, kas stāsies spēkā 2018. gadā. Iekļaušanas minimālie ienākumi palielina sociālās palīdzības adekvātumu un segumu. Tādējādi pasīvais atbalsts tiek apvienots ar aktīviem darba tirgus pasākumiem un inspekcijām. Tomēr aktivizēšanas potenciāls ir neliels, jo mērķis ir līdz 2021. gadam ar aktīviem darba tirgus politikas pasākumiem ietekmēt 25 % no atbalsta saņēmējiem.

               (15)Valsts nodarbinātības aģentūras reformēšanas ietvaros ir stiprināta aktivizācijas politika. Reformas ietver individualizētāku atbalstu un integrētus pakalpojumus darba meklētājiem un darba devējiem. Ir uzlabojusies izpratnes veicināšana un pakalpojumi, ko piedāvā jauniešiem, kuri nav nedz nodarbināti, nedz iesaistīti izglītībā vai apmācībā. Tomēr aktivizācijas politika, ko piedāvā grupām, kuras atrodas vistālāk no darba tirgus, joprojām ir ierobežota, un nesen ierosinātie aktivizācijas pasākumi vairs nepievēršas šīm konkrētajām grupām. To mērogs un saikne ar sociālajiem pakalpojumiem nav pietiekami, lai būtiski uzlabotu darbaspēka līdzdalību, jo īpaši attiecībā uz šīm grupām.

               (16)Pensiju adekvātumam un nabadzībai vecāka gadagājuma cilvēku vidū piemīt būtiskas dzimumu dimensijas, jo — pat ja visi citi apstākļi ir līdzvērtīgi — mazāka pensionēšanās vecuma dēļ sievietēm ir zemāks pensijas apmērs. Rumānija ir to dažu ES valstu vidū, kuras neparedz sieviešu pensionēšanās vecuma konverģenci uz vīriešu pensionēšanās vecumu. Likums par pensionēšanās vecuma izlīdzināšanu vīriešiem un sievietēm parlamentā tika iesniegts izskatīšanai 2013. gadā. Līdz šim to ir pieņēmis tikai senāts.

               (17)Ņemot vērā norises ražīguma jomā, ienākumu konverģenci un Rumānijas konkurētspējas pozīciju, īpaša uzmanība ir jāvelta publiskā un privātā sektora algām. Publiskā sektora algu pieaugums var radīt ietekmi arī uz privāto sektoru, tādējādi ietekmējot Rumānijas konkurētspēju. Rumānijā minimālās algas līmenis, kas joprojām ir viens no zemākajiem ES, pēdējos gados ir ievērojami palielinājies. Ad hoc minimālās algas pieaugumi ir ievērojami palielinājuši to darba ņēmēju daļu, kuri saņem minimālo algu, un nesen ir radījuši spēcīgu kompresiju algu sadalījuma skalas apakšā. Reaģējot uz konkrētai dalībvalstij adresētu ieteikumu, 2016. gada sākumā tika izveidota trīspusēja darba grupa, lai ieviestu minimālās algas noteikšanas mehānismu, kura pamatā būtu objektīvi ekonomikas, darba tirgus un sociālie kritēriji, tomēr darbs ir ievērojami aizkavējies un ir pienācīgi jāuzsāk. Sociālajam dialogam joprojām ir raksturīgas neaktīvas darba koplīguma slēgšanas sarunas nozaru līmenī un iestāžu nepilnības, kas ierobežo reformu efektivitāti.

               (18)Pietiekamas pamatprasmes ir izšķiroši svarīgas, lai atrastu un noturētu labas un stabilas darbvietas, kā arī sekmīgi līdzdarbotos saimnieciskajā un sociālajā dzīvē. Starptautiskie apsekojumi liecina par nopietniem pamatprasmju trūkumiem Rumānijas pusaudžu vidū. Augsts priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas rādītājs, zems augstākās izglītības iegūšanas līmenis un augsts emigrācijas līmenis rada kvalificēta darbaspēka trūkumu. Lauku apvidos, jo īpaši romu izcelsmes bērniem, ir ierobežota piekļuve kvalitatīvai vispārējai izglītībai. Grūtības lauku apvidos un romu vairākuma skolās piesaistīt kvalificētus pasniedzējus, kā arī segregācija un bieži vien diskriminējoša attieksme pazemina romu bērnu izglītības sasniegumus. Rumānija, reaģējot uz atkārtotiem konkrētām dalībvalstīm adresētiem ieteikumiem, ir pieņēmusi un sākusi īstenot stratēģiju attiecībā uz mācību priekšlaicīgu pārtraukšanu. Nesen veiktie pasākumi ietver integrētus intervences pasākumus, siltu ēdienu izmēģinājuma programmu, uzlabotu pārvietošanās izmaksu atlīdzināšanu un sociālos kuponus, lai veicinātu nabadzīgo bērnu pirmsskolas izglītību. 2017. gada rudenī tiek plānots īstenot ES finansētus ar projektiem saistītus pasākumus, lai uzlabotu izglītības kvalitāti nelabvēlīgākā situācijā esošās skolās, un — kaut arī nepilnīga — ir sākusies mācību programmu modernizācija. Tika uzlaboti tiesību akti pret segregāciju, tostarp pastiprinātas skolu inspekcijas pilnvaras šajā jomā. Tomēr joprojām trūkst uzraudzības metodikas. Ir vajadzīgi turpmāki pasākumi, lai panāktu noturīgu progresu cīņā pret sociālo un ekonomisko nevienlīdzību izglītības jomā. Līdz šim garantija jauniešiem ir tikai daļēji sasniegusi tos, kuri priekšlaicīgi pārtraukuši mācības, un otrās iespējas programmas nav viegli pieejamas. Profesionālās izglītības un apmācības sistēma nav pietiekami salāgota ar darba tirgus vajadzībām, un dalība pieaugušo izglītībā ir ļoti zema.

               (19)Rumānijas iedzīvotājiem ir slikti veselības rādītāji. Pieejamu kvalitatīvu veselības aprūpi nelabvēlīgi ietekmē veselības aprūpes profesionāļu trūkums, pārāk mazs finansējums un pārāk liela paļaušanās uz slimnīcām, kā arī korupcija, kas jo īpaši ietekmē cilvēkus ar zemiem ienākumiem un lauku apgabalu iedzīvotājus. Papildus neoficiāliem maksājumiem medicīnas speciālistiem, korupcija ir novērojama publisko iepirkumu jomā slimnīcās, apdrošināšanas krāpšanā un kukuļošanā, lai saņemtu sertifikātus, kas piešķir tiesības uz pabalstiem. Rumānija, reaģējot uz konkrētai dalībvalstij adresētu ieteikumu un saistībā ar ex-ante nosacījumiem ES 2020.–2014. gada finansēšanas periodam, veica dažus politikas pasākumus, lai pārietu no stacionārās pacientu aprūpes uz ambulatoro aprūpi. Tika izstrādāti reģionālās veselības aprūpes plāni, lai noteiktu infrastruktūras un pakalpojumu vajadzības, un tiek uzraudzīta valsts veselības aizsardzības stratēģijas īstenošana. Saskaņā ar valsts pretkorupcijas stratēģiju 2016. –2020. gadam tika pieņemti tiesību akti, lai pārveidotu atgriezeniskās saites sistēmu attiecībā uz neformālajiem maksājumiem, un veselības aprūpes speciālistu algas tika uzlabotas. Pretkorupcijas stratēģiju veido visaptveroši pasākumi veselības aprūpes jomā, tostarp slimnīcu vadītāju pārskatatbildības un pārredzamas darbā pieņemšanas uzlabošana. Tomēr sociālās aprūpes, ambulatorās aprūpes un nosūtīšanas sistēmas nostiprināšana vēl ir tikai sākotnējā stadijā, neoficiālie maksājumi joprojām ir izplatīti, vēl ir jānodrošina slimnīcu pārvaldības pārredzamība, un vēl nav pieņemta valsts veselības aprūpes darbaspēka stratēģija.

               (20)Rumānijas administratīvo un politikas izstrādes spēju ir negatīvi ietekmējuši nepārredzami procesi un lēmumu pieņemšana, apgrūtinošas administratīvās procedūras, kvalitātes pierādījumu nepietiekama izmantošana, vāja starpnozaru politikas koordinācija un plaši izplatīta korupcija. Valsts pārvaldes reformu progress ir neliels. Organizatoriskās struktūras joprojām ir nestabilas, un tas ietekmē publiskās pārvaldes neatkarību un efektivitāti. 2016. gadā tika uzsāktas civildienesta stratēģijas, bet tiesiskajā regulējumā vēl nav iestrādāti daži no to galvenajiem mērķiem, jo īpaši attiecībā uz objektīviem kritērijiem par pieņemšanu darbā, novērtēšanu un ar veikumu saistītu atalgojumu. Ir ierosināts zināmā mērā līdzsvarot darba samaksas līmeņus, bet nav skaidras saiknes starp veikumu un atlīdzību nedz centrālā, nedz vietējā līmenī. Civildienesta aģentūras spēja un pilnvaras joprojām ir jāstiprina. Dažus no politikas izveides pārredzamības pasākumiem, kas tika uzsākti 2016. gadā, ir paredzēts reversēt. Administratīvajā praksē nav skaidri ieviesta stratēģiskā plānošana un regulējuma ietekmes novērtējums.

               (21)Viens no galvenajiem šķēršļiem ekonomikas attīstībai Rumānijā ir kvalitatīvas un apjomīgas transporta infrastruktūras nepietiekamība. Lai risinātu ar to saistītās nepilnības, Rumānija, reaģējot uz konkrētai dalībvalstij adresēto ieteikumu, 2016. gada rudenī pieņēma transporta ģenerālplānu. Lai paātrinātu ieguldījumus autoceļu infrastruktūrā, infrastruktūras ieguldījumu pārvaldība tika atdalīta no iestādes, kas ir atbildīga par infrastruktūras administrāciju. 2016. gadā tika izveidota struktūra, lai reformētu dzelzceļa sistēmu, un tā sāks darboties līdz 2017. gada vidum.

               (22)Rumānijā pēdējā laikā ieguldījumu īpatsvars ir bijis viens no augstākajiem ES. Tomēr 2016. gadā publiskie ieguldījumi samazinājās, kas notika arī tādēļ, ka mazā apmērā tika izmantoti ES fondi. ES finansējuma liela apguve un efektīva izmantošana ir būtiska, lai Rumānija varētu izmantot tās attīstības potenciālu, jo īpaši tādās svarīgās nozarēs kā transports vai atkritumi. Publisko ieguldījumu kvalitāti cita starpā ir mazinājuši ar pārvaldību saistīti trūkumi un mainīgas prioritātes. Reaģējot uz konkrētai dalībvalstij adresēto ieteikumu, tika panākts neliels progress attiecībā prioritātes piešķiršanu projektiem un to sagatavošanu publisko ieguldījumu jomā. Kopš 2016. gada augusta ministrijām to izdevumu plānos ir jāņem vērā ieguldījumu prioritātes, taču netika veikti nekādi citi pasākumi, lai nostiprinātu finanšu ministrijas lomu attiecībā uz prioritātes piešķiršanu ieguldījumiem un visu ministriju publisko ieguldījumu projektu sagatavošanas labāku koordināciju. Valsts atkritumu apsaimniekošanas plāna un atkritumu novēršanas programmas pieņemšana bija paredzēta līdz 2016. gada beigām, taču joprojām nav pabeigta. Ir nepieciešami arī plāni pārvaldības un noteikumu ievērošanas uzlabošanai, lai valsts un ES līdzekļus novirzītu uz ES mēroga vides standartu sasniegšanu.

               (23)Efektīvs publiskais iepirkums ir ļoti svarīgs elements, lai Rumānijā sasniegtu stratēģiskos mērķus un risinātu galvenos politikas izaicinājumus, tostarp valsts izdevumu efektivitāti, valsts pārvaldes modernizāciju, cīņu pret korupciju, kā arī inovācijas un ilgtspējīgas un iekļaujošas izaugsmes sekmēšanu. Tas ir svarīgi arī, lai panāktu iedzīvotāju uzticēšanos valsts iestādēm un demokrātijai. Rumānija nesen veica pasākumus, lai īstenotu publiskā iepirkuma stratēģiju un rīcības plānu. Kā turpmāki pasākumi saistībā ar publiskā iepirkuma likumu, kas ir spēkā kopš 2016. gada maija, līdz 2016. gada beigām tika pieņemti īstenošanas tiesību akti, un valsts darba kārtībā attiecībā uz publisko iepirkumu ir paredzēta korupcijas novēršana un kontrole. Tomēr vairāki svarīgi stratēģijas pasākumi joprojām nav ieviesti, piemēram, pastiprinātas kontroles un citi pretkorupcijas pasākumi, e-iepirkumu sistēmas ieviešana un publiskā iepirkuma amatpersonu apmācība.

               (24)Vairāk nekā 45 % Rumānijas iedzīvotāju dzīvo lauku apvidos, kas joprojām ievērojami atpaliek no pilsētu teritorijām tādās jomās kā nodarbinātība un izglītība, piekļuve pakalpojumiem un infrastruktūrai un materiālā labklājība. Rumānija, reaģējot uz konkrētai dalībvalstij adresētu ieteikumu uzlabot piekļuvi integrētiem sabiedriskajiem pakalpojumiem, paplašināt pamata infrastruktūru un stiprināt ekonomikas dažādošanu jo īpaši lauku apgabalos, 2016. gadā pieņēma visaptverošu pasākumu kopumu attiecībā uz lauku attīstību, mazo lauku saimniecību modernizāciju, atbalstu ar lauksaimniecību nesaistītiem MVU, ieguldījumiem infrastruktūrā, tostarp sociālajos pakalpojumos un izglītībā, un oficiālu nodarbinātību. To ilgtermiņa panākumi būs atkarīgi no spējas izmēģinājuma pasākumus ieviest plašākā mērogā un efektīvi noteikt un apgūt pieejamo ES finansējumu.

               (25)Valsts uzņēmumiem (VU) ir liela nozīme ekonomikā, jo īpaši galvenajās infrastruktūras nozarēs. Nepilnības VU pārvaldībā rada zemāku ienesīgumu salīdzinājumā ar privātajiem partneriem, un tas negatīvi ietekmē publiskās finanses. Rumānija, reaģējot uz konkrētai dalībvalstij adresētu ieteikumu, ir panākusi ievērojamu progresu saistībā ar VU korporatīvo pārvaldību. 2016. gada rudenī tika ātri pieņemti normatīvie akti, kas atbalsta galvenos tiesību aktus par VU korporatīvo pārvaldību. Tiesiskais regulējums atbilst labai starptautiskai praksei par VU valdes locekļu iecelšanas un pārvaldības pārredzamību, un tajā finanšu ministrijai ir piešķirtas īpašas uzraudzības un izpildes pilnvaras. Tika veikti arī pasākumi, lai vietējo iestāžu vidū vairotu izpratni par jaunajiem noteikumiem, turklāt tika publiskota informācija par VU budžetiem. Tomēr kavēšanās iecelt profesionālus vadītājus rada bažas par turpmāku īstenošanu.

               (26)Rumānijas konkurētspēju ir negatīvi ietekmējuši ārpuscenu konkurētspējas trūkumi un strukturālie šķēršļi — cita starpā sarežģītas administratīvās procedūras — pārejai uz ekonomiku ar augstāku pievienoto vērtību. Rumānija, reaģējot uz 2016. gada konkrētai dalībvalstij adresētu ieteikumu, pieņēma vairākus tiesību aktus, lai vienkāršotu administratīvās procedūras un atvieglotu attiecības starp iedzīvotājiem un valsts pārvaldi, kaut gan minētie tiesību akti attiecas tikai uz nelielu skaitu procedūru.

               (27)Korupcija joprojām pastāv visos līmeņos, un tā turpina būt šķērslis darījumdarbībai. Rumānija ir guvusi ievērojamus panākumus, īstenojot lielu daļu tiesu sistēmas reformu un cīnoties pret augsta līmeņa korupciju. Tomēr vēl ir jāveic būtiski pasākumi, lai novērstu šajā jomā pastāvošās bažas un panāktu, ka reformas ir noturīgas un neatgriezeniskas. Nelieli panākumi tika gūti, izstrādājot turpmākus pasākumus, ar ko novērst un apkarot korupciju, jo īpaši vietējās pašvaldībās, bet joprojām pastāv būtiskas problēmas, lai efektīvi īstenotu valsts pretkorupcijas stratēģiju, kas pieņemta 2016. gadā. Ir jāpieliek pūles, lai Rumānijā sabiedriskajā dzīvē tiktu ievērota tiesu neatkarība, tiktu pabeigtas kriminālkodeksa un civilkodeksa reformas un nodrošināta tiesas nolēmumu īstenošanas efektivitāte. Rumānija sadarbības un pārbaudes mehānisma ietvaros saņem ieteikumus attiecībā uz tiesu sistēmas reformu un cīņu pret korupciju. Tādējādi šīs jomas netiek iekļautas konkrētām valstīm adresētajos ieteikumos Rumānijai.

               (28)Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Rumānijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2017. gada ziņojumā par valsti. Tā ir arī izvērtējusi konverģences programmu un valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Rumānijai adresētiem ieteikumiem. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Rumānijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina ES vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu.

               (29)Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi konverģences programmu, un tās atzinums
                  11
                ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Rumānijai 2017. un 2018. gadā rīkoties šādi.

               1.2017. gadā nodrošināt atbilstību Padomes ieteikumam [XX] ar mērķi novērst būtiskas novirzes no korekciju veikšanas virzībā uz vidējā termiņa budžeta mērķa sasniegšanu. 2018. gadā īstenot fiskālo politiku atbilstīgi Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvās daļas prasībām, kas nozīmē ievērojamu fiskālo pasākumu veikšanu 2018. gadā. Nodrošināt fiskālās sistēmas pilnīgu piemērošanu. Stiprināt nodokļu saistību izpildi un nodokļu iekasēšanu. Cīnīties pret nedeklarētu darbu, tostarp nodrošinot, ka sistemātiski tiek izmantotas integrētas kontroles.

               2.Stiprināt mērķtiecīgu aktivizācijas politiku un integrētus sabiedriskos pakalpojumus, īpašu uzmanību pievēršot personām, kas atrodas vistālāk no darba tirgus. Pieņemt tiesību aktus par vīriešu un sieviešu pensijas vecuma vienādošanu. Apspriežoties ar sociālajiem partneriem, izveidot pārredzamu mehānismu minimālās algas noteikšanai. Uzlabot piekļuvi kvalitatīvai vispārējai izglītībai, jo īpaši romiem un bērniem lauku apgabalos. Veselības aprūpes jomā pāriet uz ambulatoro aprūpi un ierobežot neoficiālos maksājumus.

               3.Piemērojot objektīvus kritērijus, pieņemt tiesību aktus, lai nodrošinātu profesionālu un neatkarīgu civildienestu. Publisko ieguldījumu jomā stiprināt prioritātes piešķiršanu projektiem un to sagatavošanu. Nodrošināt valsts publiskā iepirkuma stratēģijas savlaicīgu, pilnīgu un ilgtspējīgu īstenošanu.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)
                  COM(2017) 522 final..

                     (3)
                  P8_ TA(2017)0038, P8_ TA(2017)0039 un P8_ TA(2017)0040.

                     (4)
                  COM(2016) 725 final.

                     (5)
                  COM(2016) 728 final.

                     (6)
                  SWD(2017) 88 final.

                     (7)
                  23. pants Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006, (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

                     (8)

                        COM(2014) 494 final.

                     (9)
                  Cikliski koriģētā bilance (atskaitot vienreizējus un pagaidu pasākumus), ko Komisija pārrēķinājusi, izmantojot kopīgi saskaņotu metodiku.

                     (10)
                  Neto valdības izdevumus veido kopējie valdības izdevumi, izņemot procentu izdevumus, izdevumus saistībā ar Savienības programmām, kas ir pilnībā izlīdzināti ar ienākumiem no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas saistībā ar bezdarbnieku pabalstu izdevumiem. Valsts finansētā bruto pamatkapitāla veidošana tiek izlīdzināta četru gadu periodā. Ir ņemti vērā tiesību aktos paredzētie diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu jomā ir atskaitīti.

                     (11)
                  Atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktam.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 18.5.2016
            COM(2016) 322 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Beļģijas 2016. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Beļģijas 2016. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Beļģijas 2016. gada valsts reformu programmu

                   un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Beļģijas 2016. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu
                  2
               ,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas
                  3
               ,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2015. gada 26. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu
                  4
               , iezīmējot 2016. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2016. gada 17. un 18. martā. 2015. gada 26. novembrī, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, Komisija pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu
                  5
               , kurā tā noteica, ka Beļģija ir viena no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu attiecībā uz Padomes ieteikumu par eurozonas ekonomikas politiku
                  6
               . Šo ieteikumu Eiropadome atbalstīja 2016. gada 18. un 19. februārī, un Padome to pieņēma 2016. gada 8. martā. Tā kā Beļģijas valūta ir euro, Beļģijai būtu jānodrošina pilnīga un laicīga ieteikuma īstenošana, ņemot vērā arī ciešo savstarpējo saistību starp tautsaimniecībām ekonomiskajā un monetārajā savienībā.

               (2)2016. gada ziņojums par Beļģiju
                  7
                tika publicēts 2016. gada 26. februārī. Tajā izvērtēts Beļģijas progress, īstenojot valstij adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2015. gada 14. jūlijā, kā arī ietverts padziļināts pārskats saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu. Ar padziļinātā pārskata rezultātiem
                  8
                Komisija iepazīstināja 2016. gada 8. martā. Komisijas veiktā analīze ļauj secināt, ka Beļģijā nav makroekonomikas nelīdzsvarotības. Pavājināta ārējā darbība apvienojumā ar lielu valsts parādu varētu radīt risku nākotnē. Tomēr jaunākās attīstības tendences norāda uz konkurētspējas uzlabošanos. Ar korektīviem pasākumiem, kas ietver algu pieauguma ierobežošanu un sociālā nodrošinājuma iemaksu samazināšanu, ir panākta darbaspēka izmaksu pieauguma palēnināšanās. Valsts parāds nesamazinās, taču īstermiņa riski šķiet nelieli.

               (3)Beļģija 2016. gada 29. aprīlī iesniedza savu 2016. gada valsts reformu programmu un 2016. gada stabilitātes programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (4)Plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus 2014.–2020. gadam, tika ņemti vērā attiecīgie konkrētām valstīm adresētie ieteikumi. Kā paredzēts Regulas (ES) Nr. 1303/2013 23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Detalizētāku skaidrojumu par to, kā tā izmantotu šo noteikumu, Komisija ir sniegusi norādēs par minēto pasākumu piemērošanu, kuri saista Eiropas strukturālo un investīciju fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību.
                  9

               (5)2016. gada stabilitātes programmā norādīts, ka bēgļu ārkārtas pieplūduma 2015. un 2016. gadā un 2016. gadā ieviesto ārkārtas drošības pasākumu ietekme uz budžetu ir ievērojama, un sniegti atbilstoši pieradījumi par šo papildu budžeta izmaksu apmēru un būtību. Saskaņā ar Komisijas datiem attiecināmie papildu izdevumi saistībā ar bēgļiem 2015. gadā bija 0,03 % no IKP, savukārt pieaugošā ietekme uz budžetu saistībā ar bēgļiem un drošības pasākumiem 2016. gadā tiek lēsta attiecīgi 0,17 % un 0,12 % no IKP apmērā. Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktā un 6. panta 3. punktā iestrādātie noteikumi ļauj segt šos papildu izdevumus, jo bēgļu pieplūdums, kā arī spēcīgie terorisma draudi ir ārkārtas notikumi, to ietekme uz Beļģijas publiskajām finansēm ir ievērojama, un ilgtspēja netiktu apdraudēta, pieļaujot pagaidu novirzi no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai.  Tādējādi nepieciešamās korekcijas 2015. gada vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai ir samazinātas, lai ņemtu vērā papildu izmaksas saistībā ar bēgļiem. 2017. gada pavasarī, pamatojoties uz Beļģijas iestāžu sniegtajiem datiem, tiks veikts galīgais novērtējums par 2016. gadu, tostarp par attiecināmajiem izdevumiem.

               (6)Uz Beļģiju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa, un tai piemēro pārejas noteikumu par parādu. Komisija 2016. gada 18. maijā sagatavoja ziņojumu saskaņā ar LESD 126. panta 3. punktu, jo Beļģija nebija guvusi pietiekamus panākumus ceļā uz atbilstību parāda noteikumam 2015. gadā. Analīzē tika secināts, ka parāda kritērijs būtu jāuzskata par izpildītu. Savā 2016. gada stabilitātes programmā valdība plāno pakāpenisku nominālās bilances uzlabojumu no deficīta 2,6 % no IKP apmērā 2015. gadā līdz -0,2 % no IKP 2019. gadā. Sagaidāms, ka pārskatītais vidēja termiņa budžeta mērķis, kas noteikts kā līdzsvarots budžeta stāvoklis strukturālā izteiksmē, tiks sasniegts līdz 2018. gadam. Tomēr pārrēķinātā
                  10
                strukturālā bilance joprojām liecina par strukturālo deficītu 0,4 % no IKP apmērā 2018. gadā. Saskaņā ar stabilitātes programmu valsts parādsaistību attiecība pret IKP 2016. gadā sasniegs maksimumu – 106,2 % no IKP, bet līdz 2019. gadam tā samazināsies līdz 99,6 %. Šo budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams. Tomēr nav pietiekami konkretizēti pasākumi, kas ļautu atbalstīt plānotos deficīta mērķus, sākot ar  2017. gadu. Pamatojoties uz Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, pastāv risks, ka būs ievērojama novirze no ieteiktās korekcijas 2016. gadā, kā arī kopumā 2016. un 2017. gadā, ja politika netiks mainīta. Gadījumā, ja bēgļu ārkārtas pieplūdumu un ārkārtas drošības pasākumu ietekme uz budžetu netiktu iekļauta novērtējumā, prognozētā novirze 2016. gadā vairs nebūtu ievērojama. Netiek prognozēts, ka Beļģija 2016. gadā izpildīs pārejas noteikumu par parādu un pēc pārejas perioda beigām – parāda samazināšanas kritēriju 2017. gadā. Pamatojoties uz stabilitātes programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka pastāv risks, ka Beļģija neizpildīs Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Tādēļ būs nepieciešami turpmāki pasākumi, lai nodrošinātu izpildi 2016. un 2017. gadā.

               (7)Liels valsts parāds ir apvienots ar vāju eksportu un konkurētspējas sniegumu. Kā to parāda zaudētā globālā tirgus daļa, kopš 2000. gada ārējā darbība ir pavājinājusies, un to vēl vairāk pasliktināja eksports, kas galvenokārt vērsts uz mazāk dinamiskiem tirgiem. Lai arī negatīvās tendences tirgus daļas zaudēšanā pēdējos gados ir apturētas, akumulētie zaudējumi ir ievērojami. Valsts eksporta spējai traucē arī specializācija tirgus segmentos, kuri ir vairāk pakļauti cenu konkurencei. To ir jo īpaši grūti līdzsvarot ar augstajām darbaspēka izmaksām valstī. Darbaspēka izmaksas ir strauji palielinājušās ražīguma lēnā pieauguma dēļ un jo īpaši straujā algu pieauguma dēļ. Algu pieaugums saistīts ar algu noteikšanas sistēmas konkrētiem aspektiem. No vienas puses, reālo algu pieauguma robežas atkārtoti tika noteiktas pārāk augstā līmenī. No otras puses, inflācija atkārtoti pārsniedza prognozes un inflācijas līmeni kaimiņvalstīs. Strukturālās atšķirības pamata inflācijas rādītājos starp Beļģiju un kaimiņvalstīm galvenokārt rada lielāks pakalpojumu cenu pieaugums un mazumtirdzniecības tirgus suboptimāla darbība. Ar vispārpieņemto automātiskās algu indeksācijas praksi šī inflācija tika pārnesta uz algu pieaugumu. Visi šie faktori kopā samazināja augstākā mērā koordinētās algu noteikšanas sistēmas efektivitāti. Lai apturētu konkurētspējas samazināšanos un tās negatīvo ietekmi uz eksporta rādītājiem un nodarbinātību, Beļģijas iestādes pēdējos gados ir iejaukušās algu noteikšanas procesos. Ir ieviesti pasākumi algu mērenības nodrošināšanai, tostarp noteikti ierobežojumi faktisko algu palielinājumam un atceltas algu indeksācijas shēmas. Papildus iepriekš minētajam tiek samazinātas sociālā nodrošinājuma iemaksas. Tomēr, lai nodrošinātu korekcijas noturību, ir nepieciešamas algu noteikšanas sistēmas strukturālas reformas, ko īstenotu saskaņā ar Padomes iepriekšējo gadu ieteikumiem. Lai arī valdība gatavojas pārskatīt Loi relative à la promotion de l’emploi et à la sauvegarde préventive de la compétitivité ("1996. gada likums"), kas kalpo par pamatu tam, kā sociālie partneri reizi divos gados nosaka standartalgu, līdz šim ir gūts vien neliels progress. Formālākas saiknes starp algām un ražīgumu nodrošināšana palīdzētu nostiprināt jaunākos ieguvumus un novērst agrāko problēmu atkārtošanos.

               (8)Ir panākts zināms progress darba tirgus vispārējā darbībā. Darba stimuli ir pastiprināti ar pasākumiem, ar kuriem samazina nodokļu īpatsvaru, un izmaiņām bezdarbnieku pabalstu sistēmā. Tomēr lielas nodarbinātības atšķirības starp konkrētām iedzīvotāju grupām joprojām rada problēmu – pastāvīgu darbaspēka nepilnīgu izmantošanu, īpaši mazkvalificētu jaunu cilvēku, vecāka gadagājuma cilvēku un migrantu izcelsmes personu vidū. Turklāt nodokļu robežlikmes, iesaistoties vai atgriežoties darba tirgū, samazina aktivitāti un rada maza atalgojuma slazdus otro pelnītāju vidū un konkrētiem mājsaimniecību veidiem, piemēram, neprecētiem cilvēkiem vai vientuļiem vecākiem. Tādēļ ir svarīgi precīzi reglamentēt un īstenot politiku, kuras mērķis ir veicināt izvēli par labu nodarbinātībai pretstatā bezdarbībai vai bezdarbam. Ar sociālekonomisko fonu saistītā nevienlīdzība izglītības jomā ir viena no visaugstākajām ES, un vājas sekmes izglītībā daļēji izskaidro migrantu izcelsmes personu un mazkvalificētu jaunu cilvēku zemo sniegumu. Pašlaik īstenotās izglītības reformas ir īpaši izstrādātas, lai vērstos pret priekšlaicīgu mācību pārtraukšanu un sekmētu pirmsskolas aprūpi un izglītību.  To mērķis ir arī uzlabot arodmācības sistēmas kvalitāti un nozīmību. Šīs reformas varētu veicināt raitāku pāreju uz zinātnesietilpīgu ekonomiku, kas aizvien vairāk vērsta uz pakalpojumiem, un mazināt prasmju neatbilstību un pastāvīgu darbaspēka trūkumu noteiktās profesijās.  Turklāt vecāka gadagājuma darba ņēmēju ļoti zemi aktivitātes un nodarbinātības rādītāji liecina par to, ka nepieciešama politika, ar kuru veicināt aktīvas vecumdienas un atbalstīt darba tirgus pieprasījumu pēc vecāka gadagājuma darba ņēmējiem. Visbeidzot, varētu nodrošināt papildu nodokļu pasākumus, lai veicinātu iesaistīšanos darba tirgū.

               (9)Joprojām ir plašas iespējas uzlabot to ārējās konkurētspējas aspektu, kas nav saistīts ar izmaksu līmeni. Lai saglabātu un uzlabotu pašreizējo labklājības līmeni, lielāks uzsvars būtu jāliek uz produktivitātes pieaugumu un ieguldījumiem uz zinātību balstītā kapitālā.  Lai to sasniegtu, ir nepieciešama pastāvīga virzība uz  produktiem un ar tiem saistītiem pakalpojumiem augstāk vērtības ķēdē, pamatojoties uz labākiem rezultātiem inovācijas jomā un pētniecības un izstrādes rezultātu izmantošanu. Neraugoties uz augstas kvalitātes publiskās pētniecības sistēmu, Beļģijai ir salīdzinoši maz strauji augošu uzņēmumu inovatīvās nozarēs. Turklāt darījumdarbības videi traucē administratīvais un regulējuma slogs, kas kavē uzņēmumu izveidi un paplašināšanos. Prasības attiecībā uz līdzdalību kapitālā un ierobežojumi attiecībā uz balsstiesībām, juridisko formu un daudznozaru darbībām kavē darījumdarbības pakalpojumu tirgus dinamiku. Darbības ierobežojumiem un ierobežojumiem attiecībā uz to, kur mazumtirgotāji var ierīkot savas darbības vietas, ir tāda pati ietekme uz mazumtirdzniecību. Turklāt tiesu sistēma darbojas ar nepilnībām, tajā vāji tiek izmantotas informācijas un sakaru tehnoloģijas. Visi šie faktori kopā rada būtiskus šķēršļus privātiem ieguldījumiem. Nestandarta infrastruktūra un ilgstošas vājās vietas arī mazina ražīguma izaugsmi un ieguldījumus. Transporta tīkls ir joma, kurā ieguldījumi ir nepieciešami vissteidzamāk. Beļģijas ģeogrāfiskā atrašanās vieta un starptautisko organizāciju pārstāvniecību klātbūtne ir ļāvusi valstij piesaistīt daudzus sadales centrus, loģistikas bāzes un dažādu uzņēmumu starptautiskās galvenās mītnes. Tomēr pastāv arvien pieaugoša problēma ar satiksmes pārslodzi sastrēgumstundās, kas mazina valsts pievilcību ārvalstu ieguldītāju acīs un rada lielas izmaksas ekonomikai un videi. Tāpat sagaidāms, ka Beļģija līdz 2020. gadam neizpildīs savu siltumnīcefekta gāzu emisijas samazināšanas mērķi, un valsts cieš no būtiskām ar gaisa piesārņojumu saistītām problēmām. Ņemot vērā ekonomiskās darbības blīvo koncentrāciju ap galvaspilsētu un ostām, vissteidzamāk risināmās problēmas ir dzelzceļa un autotransporta pamatinfrastruktūras uzlabošana un trūkstošo saišu izveide starp galvenajiem saimnieciskās darbības centriem. Vienlaikus ir svarīgi risināt satiksmes pārslodzi sastrēgumstundās, uzlabojot sabiedriskā transporta pakalpojumus, optimizējot satiksmes pārvaldību un likvidējot tirgus izkropļojumus un kaitīgus nodokļu atvieglojumus, piemēram, labvēlīgo režīmu attiecībā uz dienesta automašīnām.

               (10)Vēl viena problēma ir saistīta ar vietējo elektroenerģijas ražošanu un energoapgādes drošību kopumā. Cīnoties ar atkārtotiem darbības pārtraukumiem, Beļģijas novecojušās kodoliekārtas ir kļuvušas neuzticamas kā enerģijas avoti, savukārt atkārtoti pārskatītais grafiks, lai pakāpeniski atteiktos no kodolenerģijas ražotņu izmantošanas, ir radījis atmosfēru, kas neveicina lēmumus par ilgtermiņa ieguldījumiem. Tas atspoguļojas pieaugošajos enerģijas importa rādītājos un aizvien sliktākā energoapgādes drošībā. Lai arī īstermiņa piegāžu riski ir samazināti, ilgtermiņa ieguldījumu nepieciešamība joprojām ir liela. Turklāt papildus būtiskām jaunām iekšzemes ražošanas jaudām un savstarpējās savienojamības turpmākai palielināšanai ir nepieciešami viedtīkli, lai attīstītu pieprasījuma pārvaldību.  Ņemot vērā to, ka enerģētikas nozarē lielos projektos jārēķinās ar ilgu laiku [no ieguldījuma līdz rezultātiem], un to, ka nākamajos desmit gados būs ļoti liela nepieciešamība aizvietot jaudas, ir jārīkojas ātri, jo īpaši pieņemot atbilstošu tiesisko regulējumu, kas veicina ražošanas jaudu palielināšanu.

               (11)Beļģija ir panākusi zināmu progresu, īstenojot nodokļu sistēmas reformas, jo īpaši novirzot nodokļus no darbaspēka uz citām nodokļu bāzēm, kas pamazām samazinās nodokļu īpatsvaru darbaspēka izmaksās. Iedzīvotāju ienākumu nodokļu un darba devēju sociālā nodrošinājuma iemaksu samazināšana arī palīdzēs samazināt plaisu. Tomēr nodokļu sistēma joprojām ir sarežģīta, nodokļu bāzes tiek samazinātas ar īpašiem atbrīvojumiem, atskaitījumiem un samazinātām likmēm. Daži no tiem izpaužas kā ieņēmumu zudums, ekonomikas izkropļojumi un smags administratīvais slogs. Turklāt no budžeta viedokļa nodokļu novirzīšana nešķiet neitrāla. Joprojām ir būtiskas iespējas uzlabot nodokļu sistēmas struktūru, turpinot paplašināt nodokļu bāzes, kas dotu iespēju tiesību aktos noteikt zemākas likmes un radītu mazāk izkropļojumu. Tāpat pastāv liels potenciāls "zaļai" nodokļu novirzīšanai, kas citstarp izriet no labvēlīgā nodokļu režīma attiecībā uz dienesta automašīnām un degvielas kartēm, kas veicina piesārņojumu, sastrēgumus un siltumnīcefekta gāzu emisijas.

               (12)Pēdējos gados Beļģija ir guvusi ievērojamu progresu, reformējot pensiju sistēmu. 2015. gada 10. augusta likumā par pensionēšanās vecuma paaugstināšanu, priekšlaicīgas pensionēšanās nosacījumiem un minimālo vecumu apgādnieka zaudējuma pensijai ir noteikti jauni kritēriji – minimālais vecums un darba stāžs – parastās pensijas saņemšanai. Tomēr pat pēc jaunākajām reformām paredzamais to izdevumu īpatsvara palielinājums, kas saistīti ar pensijām, joprojām ir būtisks. Automātiska piesaiste pie izmaiņām paredzamajā dzīves ilgumā, kas jau tika ieteikta iepriekš, samazinātu vidēja termiņa un ilgtermiņa ilgtspējas riskus. Šajā sakarā valdība ir paziņojusi par savu nodomu ieviest uz kredītpunktiem balstītu pensiju sistēmu, kas ļautu izmantot automātiskus korekcijas mehānismus, reaģējot uz demogrāfiskajām norisēm. Šie jautājumi arī turpmāk tiks cieši uzraudzīti Eiropas pusgada ietvaros.

               (13)Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Beļģijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un to publicējusi 2016. gada ziņojumā par valsti. Komisija ir arī izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Beļģijai adresētajiem ieteikumiem. Komisija ir ņēmusi vērā ne tikai to lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Beļģijā, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā to, ka ir jānostiprina ES vispārējā ekonomikas pārvaldība, kas panākams, turpmākajos valstu lēmumos ievērojot ES līmeņa norādes. Ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti no pirmā līdz trešajam ieteikumam.

               (14)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu, un tās atzinums
                  11
                ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Beļģijai 2016. un 2017. gadā rīkoties šādi.

               1.Panākt ikgadējo fiskālo korekciju vismaz 0,6 % no IKP apmērā vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai 2016. un 2017. gadā. Izmantot neplānotos ieņēmumus, lai paātrinātu valsts parāda attiecības samazināšanos. Vienoties par fiskālo mērķu realizējamu sadalījumu starp visiem valdības līmeņiem. Vienkāršot nodokļu sistēmu un novērst kropļojošus nodokļu izdevumus.

               2.Apspriežoties ar sociālajiem partneriem, veikt plānoto 1996. gada likuma par konkurētspēju un nodarbinātību pārskatīšanu. Nodrošināt, ka algu pieaugums var notikt saskaņā ar ražīgumu. Nodrošināt darba tirgus aktivizēšanas politikas efektivitāti. Turpināt izglītības un arodmācības reformas un sniegt atbalstu mācībām, jo īpaši migrantu izcelsmes personām.

               3.Atbalstīt inovācijas spējas, jo īpaši veicinot ieguldījumus uz zinātību balstītā kapitālā. Palielināt konkurenci darījumdarbības pakalpojumu jomā un mazumtirdzniecībā, atceļot nepamatotus darbības un izveides ierobežojumus. Risināt problēmu saistībā ar nepietiekamo ieguldījumu transporta infrastruktūrā un enerģijas ražošanas jaudā.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)
                  COM(2016)322 final.

                     (3)
                  P8_TA(2016)0058, P8_TA(2016)0059, un P8_TA(2016)0060.

                     (4)
                  COM(2015) 690 final.

                     (5)
                  COM(2015) 691 final.

                     (6)
                  COM(2015) 692 final.

                     (7)
                  SWD(2016) 71 final.

                     (8)
                  COM(2016) 95 final.

                     (9)
                  COM(2014) 494 final.

                     (10)
                  Strukturālā bilance, ko Komisija ir pārrēķinājusi, pamatojoties uz informāciju stabilitātes programmā, izmantojot kopīgi saskaņotu metodiku.

                     (11)
                  Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 18.5.2016
            COM(2016) 336 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Luksemburgas 2016. gada valsts reformu programmuun ar ko sniedz Padomes atzinumu par Luksemburgas 2016. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Luksemburgas 2016. gada valsts reformu programmu

                  un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Luksemburgas 2016. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu
                  2
               ,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas
                  3
               ,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2015. gada 26. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu
                  4
               , iezīmējot 2016. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada (semestra) sākumu. Eiropadome 2016. gada 17. un 18. martā atbalstīja gada izaugsmes pētījuma prioritātes. Komisija 2015. gada 26. novembrī, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu
                  5
               , kurā Luksemburga nav norādīta kā viena no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma ieteikumu Padomes ieteikumam par eurozonas ekonomikas politiku
                  6
               . Eiropadome minēto ieteikumu atbalstīja 2016. gada 18. un 19. februārī, bet Padome to pieņēma 2016. gada 8. martā. Ņemot vērā ekonomikas un monetārajā savienībā pastāvošo ciešo saikni starp valstu ekonomikām, Luksemburgai kā valstij, kuras valūta ir euro, ir jānodrošina, ka minētie ieteikumi tiek īstenoti pilnīgi un laikus.

               (2)2016. gada 26. februārī tika publicēts ziņojums par Luksemburgu
                  7
               . Tajā ir novērtēti Luksemburgas panākumi, kas gūti, īstenojot tai adresētos ieteikumus, kurus Padome pieņēma 2015. gada 14. jūlijā, un Luksemburgas virzība uz saviem mērķiem stratēģijas “Eiropa 2020” ietvaros.

               (3)Luksemburga 2016. gada 29. aprīlī iesniedza savu 2016. gada valsts reformu programmu un savu 2016. gada stabilitātes programmu. Ņemot vērā to savstarpējo saistību, abas programmas tika novērtētas vienlaikus.

               (4)Attiecīgie konkrētai valstij adresētie ieteikumi tika aplūkoti, veicot Eiropas strukturālo un investīciju fondu programmu plānošanu 2014.–2020. gadam. Kā paredzēts Regulas (ES) Nr. 1303/2013 23. pantā, ja ir nepieciešams atbalsts attiecīgo Padomes ieteikumu īstenošanā, Komisija var lūgt attiecīgo dalībvalsti, lai tā pārskata savu partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosina tajos veicamus grozījumus. Komisija ir papildus sniegusi detalizētu informāciju par to, kā tā šo normu izmantos norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri saista Eiropas strukturālo un investīciju fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību
                  8
               .

               (5)Luksemburgai pašlaik tiek piemērota Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa. Kā teikts tās 2016. gada stabilitātes programmā, valdība plāno 2017. gadā panākt budžeta līdzsvarotību un pēc tam – nelielu budžeta pārpalikumu, kas līdz 2020. gadam sasniegtu 0,4 % no IKP. Vidēja termiņa budžeta mērķis tiks ievērots visā programmas laikā. Tomēr Luksemburgas stabilitātes programmā ir norādīts, ka vidēja termiņa budžeta mērķis mainīsies – no strukturālā pārpalikuma 0,5 % apmērā no IKP (līdz 2016. gadam) uz strukturālo deficītu 0,5 % apmērā no IKP (no 2017. gada). Kā teikts stabilitātes programmā, ir sagaidāms, ka valsts parādsaistību attiecība pret IKP pakāpeniski palielināsies, 2020. gadā sasniedzot 23,5 % no IKP. Makroekonomikas scenārijs, uz kuru balstās šīs budžeta prognozes, ir ticams; vienīgais izņēmums ir 2017. un 2018. gads, kuros tas ir labvēlīgs. Balstoties uz Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, tiek prognozēts, ka 2016. gadā strukturālais pārpalikums samazināsies līdz 1,4 % no IKP, bet 2017. gadā – līdz pat 0,3 % no IKP, tādējādi joprojām pārsniedzot vidēja termiņa budžeta mērķi. Iespējamas turpmākas novirzes tiktu novērtētas, ņemot vērā prasību, ka strukturālā bilance ir jānotur vidēja termiņa budžeta mērķa līmenī, ņemot vērā nepieciešamību nodrošināt publisko finanšu stabilitāti ilgtermiņā, it īpaši pensiju jomā. Padome, balstoties uz savu stabilitātes programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas sagatavoto 2016. gada pavasara prognozi, uzskata, ka ir sagaidāms, ka Luksemburga ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.

               (6)Luksemburgas iestādes ir darījušas zināmus galvenos elementus vispusīgajā nodokļu reformā, kas stāsies spēkā 2017. gadā. Reformā ir paredzēti grozījumi galvenokārt tiešo nodokļu jomā attiecībā gan uz fiziskām personām, gan uz komercsabiedrībām. Tās nolūks ir uzņēmumu ienākuma nodokļa likmes pakāpeniska samazināšana (ar mērķi palielināt konkurētspēju) un iedzīvotāju ienākuma nodokļa progresivitātes palielināšana (ar mērķi palielināt taisnīgumu). Vienlaikus atsevišķu nodokļu izdevumu palielinājums, it īpaši saistībā ar mājokļiem, rada risku, ka tiks sašaurināta nodokļa bāze. Luksemburgas nodokļu sistēmas uzbūvi var ietekmēt arī dažas starptautiskas norises, kas pievērš uzmanību tam, ka vismaz daļa no nodokļu ieņēmumiem nav stabila. Lai nodrošinātu to prognozējamību, ir nepieciešams papildus paplašināt nodokļa bāzi, piemēram, pārskatot pašlaik zemo nodokļa likmi, kas piemērojama namīpašumiem un lielākā mērā izmantojot alternatīvus avotus, tostarp vides nodokli. Šajā ziņā intelektuālajam īpašumam piemērojamo nodokļu regulējuma atcelšana dod iespēju nedaudz paplašināt uzņēmumu ienākuma nodokļa bāzi. Nodokļu reformu pieņemšana un īstenošana arī turpmāk tiks cieši uzraudzīta Eiropas pusgada (semestra) ietvaros.

               (7)Luksemburgas iestādes, atzīdamas, ka lielā atkarība no finanšu sektora ir saistīta ar riskiem, ir mēģinājušas panākt ekonomikas dažādošanu. Ņemot vērā valstī pastāvošo augsto darbaspēka izmaksu līmeni, darbība ar augstāku pievienoto vērtību rada potenciālu piekļūt alternatīviem izaugsmes avotiem. Tādēļ sekmīga Luksemburgas ekonomikas dažādošana lielā mērā ir atkarīga no sektoriem, kas ir mazāk jutīgi attiecībā pret darbaspēka izmaksu līmeni. Tie lielā mērā balstās uz pētniecību un inovācijām, kas parasti ir tehnoloģijietilpīgas un zinībietilpīgas. Arī jau sekmīgā nefinanšu pakalpojumu sektora turpmāka paplašināšanās varētu palīdzēt dažādot ekonomiku. Attiecībā uz ieguldīšanu un inovāciju pastāvošo šķēršļu, kuri ierobežo ekonomikas attīstību, mazināšana vai likvidēšana atbrīvotu inovācijas potenciālu un palīdzētu dažādot ekonomiku. Publiskā sektora ieguldījumi pārsniedz eurozonas vidējo rādītāju, savukārt privātā sektora ieguldījumu apjoms atpaliek. Lai saglabātu izaugsmes perspektīvas, ir būtiski noturēt augstu ieguldījumu apjomu. Ziņojumā par Luksemburgu ietvertais izvērtējums liecina, ka Luksemburgā ir spēkā (ES dalībvalstu salīdzinājumā) visvairāk ierobežojošais regulējums attiecībā uz uzņēmējdarbības uzsākšanu komercpakalpojumu un mazumtirdzniecības jomā. Galvenie ierobežojumi ir saistīti ar prasībām attiecībā uz līdzdalību pamatkapitālā, balsstiesībām, paralēlu darbību vairākās specialitātēs vai jomās komercpakalpojumu sektorā, kā arī ar prasībām attiecībā uz darbību un uzņēmējdarbības sākšanu mazumtirdzniecības sektorā.

               (8)Nesenajās desmitgadēs pieredzētais pastāvīgais dzīvojamo māju cenu pieaugums kopā ar prognozēto iedzīvotāju skaita un nodarbinātības spēcīgo attīstību nākamajos gados varētu kļūt par šķērsli plānotajam iedzīvotāju skaita un darbaspēka pieaugumam. Šādu izredžu varbūtību vēl vairāk palielina tas, ka ekonomika lielā mērā ir atkarīga no kaimiņvalstīs dzīvojošu un augsti kvalificētu strādājošo personu darba, kuras veido apmēram vienu trešdaļu no nodarbināto personu kopskaita. Dzīvojamo nekustamo īpašumu cenu dinamiskuma virzītājspēks ir neatbilstība starp pieprasījumu un piedāvājumu, it īpaši par pieņemamu cenu pieejamu mājokļu trūkums. Nepietiekama jaunbūvēm izmantojamas zemes pieejamība un nepietiekami administratīvās darbības rezultāti attiecībā uz būvatļauju piešķiršanas procedūrām mazina mājokļu piedāvājuma elastību. Ņemot vērā mājokļu piedāvājuma neelastību, ir ļoti ticams, ka arī ievērojama daļa no nodokļu subsīdijām, kas pieejamas pašreizējās politikas ietvaros, tiks kapitalizēta dzīvojamo māju cenās. Varētu tikt pastiprināti arī centieni nodrošināt sociālos mājokļus par pieņemamām cenām. Pašreizējais mājokļu tirgus ne tikai attur no mājsaimniecības pastāvīgās adreses pārcelšanas uz Luksemburgu, bet arī saasina satiksmes sastrēgumu un gaisa piesārņojuma problēmu. Arī aktuālās demogrāfijas prognozes, kas minētas 2015. gada ziņojumā par sabiedrības novecošanu, palielina nepieciešamību novērst ierobežojumus ieguldīšanai transporta un mājokļu jomās; tās tiks atspoguļotas četros topošajos sektora plānos par mājokļiem, transportu, saimnieciskās darbības zonām un zaļajām ainavām.

               (9)Ekonomikas dažādošanas sasniegšanu varētu ierobežot tas, ka darba samaksas apmēra attīstība dažos sektoros varētu neatbilst ražīguma attīstībai. Tas papildus ierobežo sektorus, uz kuriem var orientēties, galvenokārt sektorus ar augstu pievienoto vērtību. Pēdējās desmitgades laikā Luksemburgā darbaspēka izmaksas (uz vienu vienību) ir augušas straujāk nekā lielākajā daļā eurozonas dalībvalstu. Darba samaksas automātiska indeksācija visas ekonomikas mērogā ir nozīmīga starp dažādiem sektoriem pastāvošo darba samaksas atšķirību mazināšanā un varētu novērst to, ka tiek ņemtas vērā darba ražīguma atšķirības. Tomēr stagnējošā zemas inflācijas vide ir aizkavējusi darba samaksas automātiskās korekcijas aktivizēšanu, un tā ir veicinājusi mērenas darba samaksas apmēra izmaiņas. Paralēli vājai darba samaksas apmēra attīstībai un ražošanas apjoma kāpumam tagad mazākā mērā krītas konkurētspēja izmaksu ziņā. Šajā kontekstā būtu pamatoti novērot darba samaksas apmēra attīstību.

               (10)Viens ilgtermiņa risks joprojām ir ar iedzīvotāju vecumu saistītās saistības, it īpaši attiecībā uz pensiju izmaksām. Luksemburga, ierobežojot priekšlaicīgo pensionēšanos, ir guvusi nelielus panākumus attiecībā uz to, lai mazinātu starpību starp likumisko pensionēšanās vecumu un faktisko pensionēšanās vecumu. Parlaments 2015. gada jūlijā tika iepazīstināts ar likumprojektu, ar ko paredzēts veikt izmaiņas priekšlaicīgas pensionēšanās plānos. Tomēr, lai arī viens šāds plāns ir likvidēts, citiem pirmspensionēšanās plāniem tika atviegloti pieejamības nosacījumi. 2015. gada jūlijā tika pieņemts likums par strādājošo invalīdu pārklasificēšanu, un tā īstenošana notiek kopš 2016. gada 1. janvāra. Ar šo likumu tika palielinātas strādājošo invalīdu iespējas palikt darba tirgū, un līdz ar to tas nozīmē to personu skaita samazināšanos, kuras pievienojas priekšlaicīgas pensionēšanās plānam. Priekšlaicīga pensionēšanās joprojām ir plaši izplatīta, un stimuli strādāt līdz lielākam vecumam nav lieli. Joprojām trūkst īstenas stratēģijas attiecībā uz vecuma politiku, kura panāktu, ka vecākas strādājošas personas tiek nodarbinātības ilgāk, un kas nodrošinātu stimulus un prasmes, kas viņiem dotu iespēju atgriezties darbā. Parlamentā joprojām tiek apspriests “vecuma pakts”, kura mērķis ir panākt, ka komercsabiedrības ar vairāk nekā 150 darbiniekiem patur darbā vecākas strādājošas personas.

               (11)Kā paredzēts 2012. gada pensiju reformā, reizi piecos gados kopš reformas pieņemšanas ir jāveic pensiju sistēmas ilgtspējas novērošana un izvērtēšana. Valdība ir apstiprinājusi savu nodomu izvērtēšanu pārcelt uz 2016. gadu, nevis, kā sākotnēji plānots, to veikt 2017. gadā, un ir izveidojusi darba grupu pensiju lietās, kuras kompetencē ietilpst minētā izvērtēšana. Nav gūti nekādi panākumi, lai likumisko pensionēšanās vecumu sasaistītu ar paredzamo mūža ilgumu, kā to iepriekš ieteica Padome. Luksemburga ir vienīgā dalībvalsts, kurā attiecībā uz laikposmu no 2013. līdz 2060. gadam nav noteikta likumiskā pensionēšanās vecuma un priekšlaicīgas pensionēšanās vecuma turpmāka paaugstināšana. 2015. gada ziņojumā par sabiedrības novecošanu prognozētais ar sabiedrības novecošanu saistīto izdevumu palielinājums ir pārskatīts un samazināts uz leju, tomēr šis samazinājums ir izskaidrojams gandrīz vienīgi ar labvēlīgākām demogrāfijas prognozēm apstākļos, kad netiek pieņemtas jaunas reformas. Arī pēc minētās pārskatīšanas šis prognozētais palielinājums pensiju izdevumos ir augstākais Eiropas Savienībā. Turklāt Luksemburgai aktuāli ir riski, kas saistīti ar sagaidāmo ilgtermiņa aprūpes izdevumu palielinājumu, kura attiecība pret IKP ir viena no augstākajām ES dalībvalstīs. Šķiet, ka to savukārt ietekmē atkarīgo personu īpatsvara prognozētais palielinājums līdz 2060. gadam, kas ir augstākais rādītājs Eiropas Savienībā. Ir veikti sagatavošanas darbi saistībā ar reformu, kuras nolūks ir nodrošināt aprūpes apdrošināšanas ilgtermiņa ilgtspēju.

               (12)Eiropas pusgada (semestra) ietvaros Komisija ir vispusīgi izvērtējusi Luksemburgas ekonomikas politiku un šo izvērtējumu publicējusi 2016. gada ziņojumā par Luksemburgu. Tā ir arī novērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu un pēcpasākumus saistībā ar ieteikumiem, kuri Luksemburgai adresēti iepriekšējos gados. Savā vērtējumā Komisija ir ņēmusi vērā ne tikai to, cik tās ir nozīmīgas ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidei Luksemburgā, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un vadlīnijām, ņemot vērā, ka ir jāstiprina ES vispārējā ekonomikas pārvaldība, kas panākams, sniedzot ES mēroga norādes turpmākos valsts mēroga lēmumos. Eiropas pusgada (semestra) ietvaros sniegtie ieteikumi ir atspoguļoti tālāk izklāstītajā 1. un 2. ieteikumā.

               (13)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu un uzskata
                  9
               , ka ir sagaidāms, ka Luksemburga ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus,

               IESAKA Luksemburgai 2016. un 2017. gadā rīkoties šādi.

               1.Nodrošināt valsts pensiju ilgtermiņa ilgtspēju, papildus ierobežojot priekšlaicīgo pensionēšanos, likumisko pensionēšanās vecumu sasaistot ar paredzamo mūža ilgumu un palielinot stimulu strādāt lielākā vecumā.

               2.Likvidēt šķēršļus ieguldīšanai un inovācijai, kuri ierobežo ekonomikas attīstību komercpakalpojumu sektorā. Risināt jautājumu par iespēju nepietiekamību, kas apgrūtina ieguldīšanu mājokļos.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)
                  COM(2016) 336 final.

                     (3)
                  P8_TA(2016)0058, P8_TA(2016)0059 un P8_TA(2016)0060.

                     (4)
                  COM(2015) 690 final.

                     (5)
                  COM(2015) 691 final.

                     (6)
                  COM(2015) 692 final.

                     (7)
                  SWD(2016) 84 final.

                     (8)
                  COM(2014) 494 final.

                     (9)
                  Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 13.5.2015
            COM(2015) 262 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Itālijas 2015. gada valsts reformu programmuun ar ko sniedz Padomes atzinumu par Itālijas 2015. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Itālijas 2015. gada valsts reformu programmu

                  un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Itālijas 2015. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību
                  2
               , un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu
                  3
               ,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas
                  4
               ,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju – "Eiropa 2020" –, kam pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija. Stratēģijā uzmanība ir vērsta uz galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)Padome 2010. gada 13. jūlijā, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. gads) un 2010. gada 21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm. Kopā tās veido "integrētās pamatnostādnes", ko dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)Padome 2014. gada 8. jūlijā pieņēma ieteikumu par Itālijas 2014. gada valsts reformu programmu un sniedza savu atzinumu par Itālijas atjaunināto stabilitātes programmu 2014. gadam. Komisija 2014. gada 28. novembrī saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 473/2013
                  5
                sniedza atzinumu par Itālijas budžeta plāna projektu 2015. gadam
                  6
               .

               (4)Komisija 2014. gada 28. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu
                  7
               , iezīmējot 2015. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Komisija tajā pašā dienā, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdinājuma mehānisma ziņojumu
                  8
               , kurā tā identificēja Itāliju kā vienu no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (5)Eiropadome 2014. gada 18. decembrī apstiprināja prioritātes, lai veicinātu investīcijas, paātrinātu strukturālās reformas un īstenotu atbildīgu, izaugsmi veicinošu fiskālo konsolidāciju.

               (6)Komisija 2015. gada 26. februārī publicēja 2015. gada ziņojumu par Itāliju
                  9
               . Tajā novērtēja Itālijas panākto progresu attiecībā uz konkrētai valstij adresētajiem ieteikumiem, kas pieņemti 2014. gada 8. jūlijā. Ziņojumā par valsti ietver arī padziļinātā pārskata rezultātus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu. Komisijas veiktā analīze liek tai secināt, ka Itālija saskaras ar makroekonomisko nelīdzsvarotību, kuras novēršanai būtu nepieciešama izlēmīga politikas rīcība un īpaša uzraudzība. Ir īpaši svarīgi censties novērst nemainīgi zemā darba ražīguma un vājās konkurētspējas galveno cēloni un panākt valsts parāda noturīgu samazināšanos. Ņemot vērā Itālijas ekonomikas mērogu, ir ļoti svarīgi rīkoties, lai samazinātu iespējamo nelabvēlīgo ietekmi uz valsts ekonomiku un visu ekonomisko un monetāro savienību.

               (7)Itālija 2015. gada 28. aprīlī iesniedza savu 2015. gada valsts reformu programmu un 2015. gada stabilitātes programmu. Abas programmas izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (8)Uz Itāliju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa un pārejas noteikums par parādu laikā no 2013. līdz 2015. gadam. Komisija 2015. gada 27. februārī publicēja ziņojumu saskaņā ar LESD 126. panta 3. punktu, jo nebija paredzams, ka Itālija panāks pietiekošu progresu parāda noteikuma izpildē 2014.-2015. gadā. Analīzē tika secināts, ka būtu jāuzskata, ka parāda kritērijs tajā laikā ir ievērots.

               (9)Itālijas Konstitucionālā tiesa 2015. gada 30. aprīlī pēc pavasara ekonomikas prognozes iesniegšanas termiņa nolēma, ka indeksācijas nepiemērošana lielajām pensijām laikā no 2012. līdz 2013. gadam ir pretrunā Konstitūcijai. Šā nolēmuma tiešā ietekme uz budžetu būs atkarīga no tā, vai Itālijas valdība to īstenos, kas vēl ir jāprecizē. Ņemot vērā šo jauno informāciju, ziņojuma publicēšana saskaņā ar LESD 126. panta 3. punktu varētu tikt uzskatīta par pamatotu vēlākā posmā. Kamēr trūkst šā jaunā elementa un tiek gaidīts turpmāks skaidrojums, var uzskatīt, ka šajā posmā kopumā joprojām paliek spēkā februāra ziņojumā minētie secinājumi.

               (10)Itālija savā 2015. gada stabilitātes programmā ir lūgusi atļaut īslaicīgu novirzi par 0,4 % no IKP no nepieciešamās korekcijas vidēja termiņa mērķa sasniegšanai 2016. gadā, lai ņemtu vērā būtiskas strukturālās reformas, kas labvēlīgi ietekmēs publisko finanšu stabilitāti ilgtermiņā. Sīkāk par to, kas ir pamatā šīm reformām, minēts Itālijas 2015. gada valsts reformu programmā. Programmā ierosināto to reformu jomas, kuras ietekmēs publisko finanšu stabilitāti, ir šādas: i) valsts pārvalde un vienkāršošana, ii) preču un pakalpojumu tirgi, iii) darba tirgus, iv) civiltiesības, v) izglītība, vi) nodokļu pārbīde un vii) izdevumu pārskatīšana kā finansēšanas pasākums. Saskaņā ar iestāžu novērtējumu šo reformu ietekme uz reālo IKP līdz 2020. gadam būs 1,8 procentu punkti, un tas varētu būt ticams. Ja reformas īstenos pilnībā un paredzētajā laikā, tās labvēlīgi ietekmēs publisko finanšu stabilitāti. Ar nosacījumu, ka Itālijas valdība 2015. gadā veiks vajadzīgos pasākumus, lai pienācīgi kompensētu iepriekš minētā Konstitucionālās tiesas nolēmuma pastāvīgo ietekmi, nodrošinot, ka: i) uz Itāliju joprojām attieksies Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa, ii) tiks saglabāta atbilstoša drošības rezerve attiecībā uz Līgumā noteikto atsauces vērtību un iii) vidējā termiņa mērķis tiks sasniegts stabilitātes programmas četru gadu laikā, var uzskatīt, ka Itālijai pašlaik var atļaut prasīto īslaicīgo novirzi 2016. gadā, ja tā pienācīgi īstenos solītās reformas, ko uzraudzīs Eiropas pusgada ietvaros.

               (11)2015. gada stabilitātes programmā paredzēts 2015. gadā pakāpeniski samazināt pamata deficītu līdz 2,6 % no IKP, bet 2018. gadā — līdz pat 1,8 % no IKP. Valdība 2015. gada stabilitātes programmā plāno līdz 2017. gadam sasniegt vidējā termiņa mērķi — līdzsvarotu budžeta stāvokli strukturālā izteiksmē. Tomēr pārrēķinātā strukturālā bilance
                  10
                sasniegs vidējā termiņa mērķi 2018. gadā. Vidējā termiņa mērķa sasniegšana līdz 2017. gadam šķiet piemērota, ņemot vērā strukturālo reformu klauzulas piemērošanu un 2015. gada stabilitātes programmā paredzētās saistības.

               (12)Tiek prognozēts, ka valsts parāda attiecība pret IKP 2015. gadā pieaugs līdz 132,5 %, bet 2019. gadā pakāpeniski samazināsies līdz 120,0 %. Budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs ir ticams. Valdībai vēl ir jāprecizē papildu izdevumu samazinājumi, kas tai ļaus izvairīties no tiesību aktos paredzētās PVN palielināšanas 2016. gadā.

               (13)Itālijai 2015. gadā būtu jāuzlabo strukturālā bilance par 0,25 % no IKP. Pamatojoties uz Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, prognozētās strukturālās korekcijas, lai sasniegtu vidējā termiņa mērķi 0,3 % apmērā no IKP 2015. gadā, atbilst Itālijas saistībām Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvās daļas ietvaros. Itālijai 2016. gadā būtu jāuzlabo strukturālā bilance par vismaz 0,1 % no IKP, ņemot vērā atļauto novirzi, pamatojoties uz strukturālo reformu klauzulu. Tomēr, pieņemot, ka nebūs turpmāku politikas izmaiņu, Komisijas prognoze norāda uz pasliktināšanos (0,2 % no IKP), kas rada risku, ka būs neliela novirze. Tāpēc būs nepieciešami papildu pasākumi. Pamatojoties uz stabilitātes programmas izvērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka ir risks, ka Itālija nevarēs nodrošināt atbilstību Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem.

               (14)Neskatoties uz to, ka tiek sagaidīts, ka Itālija veiks parāda samazināšanas pasākumus, kas Itālijai ir galvenais uzdevums, Itālijas iestāžu ierosinātās vērienīgās privatizācijas programmas īstenošana 2014. gadā ir radījusi zināmu kavēšanos. Tādējādi ieņēmumi no privatizācijas 2014. gadā bija 0,2 % no IKP, nesasniedzot mērķi — 0,7 % no IKP gadā.

               (15)Itālija pagājušajā gadā ir veikusi būtiskus pasākumus, lai atvieglotu darbaspēka nodokļu slogu, tomēr šis rādītājs joprojām ir augsts. Nodokļu izdevumu skaits un apjoms (īpaši attiecībā uz samazinātām PVN likmēm) joprojām ir pārāk liels. Īpašuma nodokļu jomā panākts tikai neliels progress kadastrālās reformas īstenošanā, kuras ietvaros ir īpaši nepieciešams pārskatīt novecojušas kadastrālās vērtības. Turklāt joprojām nav pārskatīti vides nodokļi un nav atceltas videi kaitīgas subsīdijas. Itālija ir izveidojusi Vides nodokļu komiteju. Šīs dažādās dimensijas ir ietvertas nodokļu reformu reglamentējošajā likumā, tomēr to īstenošana ir aizkavējusies, jo nav likumdošanas rīkojumu. Neskatoties uz to, ka kaut kas šajā jomā ir darīts, Itālijas nodokļu sistēmas efektivitāti mazina arī nemainīgi zemais nodokļu saistību izpildes līmenis, kas izmaksā dārgi, un krāpšanas nodokļu jomā lielais īpatsvars (saskaņā ar valdības aprēķiniem EUR 91 miljards gadā vai 5,6 % no IKP). Valdība ir ierosinājusi pasākumus nodokļu deklarāciju precizitātes nodrošināšanai, un tagad ir jāpanāk, lai tie pilnībā darbotos.

               (16)Ir īstenoti tikai ierobežoti pasākumi ar mērķi ilgtermiņā uzlabot publiskā sektora izdevumu efektivitāti un kvalitāti visos valdības līmeņos. Tiesību aktos noteiktie budžeta ietaupījumi, arī reģionālā un vietējā līmenī, ir mazāki, nekā bija paredzēts 2014. gada valsts reformu programmā. Tas, ka izdevumu pārskatīšana vēl nav iekļauta budžeta procedūrā, apgrūtina šo pasākumu īstenošanas vispārējo efektivitāti ilgtermiņā. Nopietnas nepilnības joprojām ietekmē ES finansējuma pārvaldību, īpaši dienvidu reģionos. Tiek izstrādāts valsts stratēģiskais plāns ostu un loģistikas jomā, taču ir veikti tikai daļēji pasākumi, lai uzlabotu ostu pārvaldību un savienojumus ar to aizzonām.

               (17)Itālijas valsts pārvaldei joprojām ir raksturīgs būtisks efektivitātes trūkums, kas rada slogu uzņēmējdarbības videi un mazina valsts spēju efektīvi īstenot reformas. Ir un joprojām tiek veikti pasākumi, lai uzlabotu institucionālo regulējumu un valsts pārvaldes vispārējo kvalitāti. Ir paredzams, ka līdz 2015. gada beigām tiks sākta vērienīga Konstitūcijas reforma, kuras mērķis ir skaidri noteikt pienākumu sadali starp dažādiem valdības līmeņiem. Vēl nav apstiprināta visaptveroša valsts pārvaldes reforma, lai risinātu problēmas saistībā ar personāla mainību, mobilitāti un atalgojumu. Lai gan ir veikti vairāki pasākumi ar mērķi veicināt pārredzamību un nodrošināt Itālijas korupcijas apkarošanas iestādes pilnvaras, vēl joprojām nav notikusi noilguma termiņu pārskatīšana, ko arī citas starptautiskās organizācijas uzskata par pamatelementu cīņai pret korupciju Itālijā. Pēdējos gados ir veikti nozīmīgi pasākumi, lai uzlabotu tiesu sistēmas efektivitāti, veicot kompetenču pārdali starp tiesu instancēm un izveidojot specializētas tiesas, un samazinātu izskatāmo lietu daudzumu, veicinot strīdu izšķiršanu ārpustiesas kārtībā. Tiesvedības ilgums joprojām ir nopietna problēma, un ir vēl jāpagaida, līdz sāktajām reformām būs rezultāti.

               (18)Kopš 2008. gada beigām Itālijas banku sektorā ir krasi palielinājies ieņēmumus nenesošo aizdevumu īpatsvars, galvenokārt saistībā ar banku riska darījumiem ar uzņēmumiem. Līdz šim samazinātas vērtības aktīvu atsavināšanas temps ir bijis pārāk lēns, un to atsavināšana joprojām ir ierobežota. Daļēji tas ir saistīts ar to, ka Itālijā nav attīstīts problemātisko privāto parādsaistību tirgus. Nesen pieņemti tiesību akti, ar kuriem novērsti trūkumi lielāko kooperatīvo banku (Banche popolari) korporatīvajā pārvaldībā, taču nodibinājumu un mazo kooperatīvo banku (Banche di Credito Cooperativo) funkcijas tiek precizētas ar nesaistošiem un pašregulējošiem līgumiem. Ir nepieciešams turpināt Itālijas banku nozares pārstrukturēšanu un konsolidāciju, lai uzlabotu finanšu starpniecības efektivitāti un atbalstītu ekonomikas atveseļošanos.

               (19)2014. gada decembrī tika pieņemts plaša spektra darba tirgus reformu reglamentējošs likums, kurā saglabāts iepriekšējo reformu virziens. Tas paredz izmaiņas nodarbinātības aizsardzības tiesību aktos, bezdarbnieku pabalstu sistēmā, aktīvā un pasīvā darba tirgus politikas pārvaldībā un darbībā un līdzsvarā starp ģimenes un darba dzīvi. Šā likuma efektīva īstenošana būs ļoti atkarīga no tā, vai tiks pieņemti nepieciešamie likumdošanas īstenošanas rīkojumi. Tie attiecas uz algu piemaksas shēmu izmantošanu, līgumisko attiecību pārskatīšanu, darba un privātās dzīves līdzsvaru un aktīvas darba tirgus politikas stiprināšanu. Otrā līmeņa pārrunas par līgumiem, ar kuru palīdzību varētu labāk saskaņot algas ar ražīgumu un veicināt inovatīvu risinājumu ieviešanu uzņēmumos, joprojām attiecas tikai uz dažiem uzņēmumiem. 2014. gada janvāra līgums, ar ko novērtē arodbiedrību pārstāvību ražošanas nozarē, varētu veicināt otrā līmeņa pārrunas par līgumiem, taču tas vēl nav spēkā. Sieviešu līdzdalība darba tirgū palielinās, tomēr tās rādītājs vēl joprojām ir viens no viszemākajiem ES. Turklāt jauniešu bezdarba līmenis 2014. gada trešajā ceturksnī ir sasniedzis gandrīz 43 %, un to jauniešu skaits vecumā no 15 līdz 24 gadiem, kuri nav iesaistīti nodarbinātībā, izglītībā vai apmācībā, ir vislielākais visā ES. Daži cēloņi ir meklējami izglītības sistēmā, kurai joprojām ir raksturīgs tas, ka skolu darbības rādītāji ir zemāki par ES vidējo rādītāju un mācību priekšlaicīgas pārtraukšanas rādītājs ir salīdzinoši augsts. Tikai 54,6 % no cilvēkiem vecumā 15-34 gadiem, kuri ieguvuši pirmā un otrā posma terciāro izglītību, trīs iepriekšējo gadu laikā bijuši nodarbināti, salīdzinot ar ES vidējo rādītāju — 78,6 %. Itālijā ir bijis viens no vislielākajiem nabadzības un sociālās atstumtības līmeņa palielinājumiem ES, kas īpaši ietekmē bērnus. Sociālās palīdzības shēmas joprojām ir sadrumstalotas un nespēj efektīvi risināt šo problēmu, un tas rada būtisku izmaksu neefektivitāti.

               (20)Vairāki konkurences ierobežojumi joprojām kavē pareizu preču un pakalpojumu tirgu darbību. Parlaments izskata likumu, ar ko novērsīs dažus šķēršļus vairākās nozarēs, ieskaitot apdrošināšanas, telesakaru un degvielas izplatīšanas nozari. Joprojām ir būtiski šķēršļi citās svarīgās nozarēs, piemēram, vietējo sabiedrisko pakalpojumu, lidostu un ostu, juridisko pakalpojumu, banku pakalpojumu, aptieku un veselības aprūpes nozarē. Joprojām ir būtiskas nepilnības publiskā iepirkuma jomā, neskatoties uz to, ka tiek plašāk izmantots centralizēts iepirkums. Vietējie sabiedriskie pakalpojumi, kuri skaidri apliecina neefektivitāti, joprojām ir pasargāti no konkurences, un tas nelabvēlīgi ietekmē arī publiskās finanses. Atklāta konkursa procedūra tiek izmantota nelielai daļai līgumu, kuru slēgšanas tiesības piešķir publiskajā iepirkumā, tomēr lielākajā daļā gadījumu tiek izmantota iekšēja līguma slēgšanas tiesību piešķiršana vai līdzīgas procedūras.

               (21)Saistībā ar Eiropas pusgadu Komisija ir veikusi Itālijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un to publicējusi 2015. gada ziņojumā par šo valsti. Komisija ir arī izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu, un pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Itālijai adresētajiem ieteikumiem. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Itālijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Eiropas Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, kas panākams, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas ieteikumi Eiropas pusgada kontekstā ir atspoguļoti turpmāk izklāstītajā 1.–6. ieteikumā.

               (22)Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi Itālijas stabilitātes programmu, un tās atzinums
                  11
                ir atspoguļots turpmāk izklāstītajā 1. ieteikumā.

               (23)Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti turpmāk izklāstītajā 1. līdz 6. ieteikumā.

               (24)Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir arī veikusi analīzi par visas eurozonas ekonomikas politiku. Pamatojoties uz minēto analīzi, Padome ir sniegusi konkrētus ieteikumus dalībvalstīm, kuru valūta ir euro. Itālijai būtu arī jānodrošina šo ieteikumu pilnīga un savlaicīga īstenošana,

               AR ŠO IESAKA Itālijai 2015. un 2016. gadā rīkoties šādi.

               1.Panākt fiskālo korekciju vismaz 0,25 % apmērā no IKP, kas vērsta uz vidējā termiņa mērķi 2015. gadā, un 0,1 % apmērā no IKP 2016. gadā, veicot nepieciešamos strukturālos pasākumus 2015. un 2016. gadā, ņemot vērā atļauto novirzi attiecībā uz galveno strukturālo reformu īstenošanu. Ātri un pamatīgi īstenot privatizācijas programmu un izmantot neplānoto papildu peļņu, lai panāktu vēl lielāku progresu vispārējās valdības parāda līmeņa attiecīgā samazināšanā. Līdz 2015. gada septembrim īstenot nodokļu reformu reglamentējošo likumu, īpaši pārskatīt nodokļu izdevumus un kadastrālās vērtības, un pasākumus, lai uzlabotu nodokļu saistību izpildi.

               2.Pieņemt plānoto valsts stratēģisko plānu ostu un loģistikas jomā, īpaši, lai palīdzētu veicināt intermodālos pārvadājumus, nodrošinot labākus savienojumus. Nodrošināt Teritoriālās kohēzijas aģentūras pilnīgu darbību, lai ievērojami uzlabotu ES finansējuma pārvaldību.

               3.Pieņemt un īstenot vēl nepieņemtos tiesību aktus, kuru mērķis ir uzlabot institucionālo regulējumu un modernizēt valsts pārvaldi. Līdz 2015. gada vidum pārskatīt noilguma termiņus. Nodrošināt, lai reformas, kas pieņemtas ar mērķi uzlabot efektivitāti civiltiesību jomā, palīdzētu samazināt tiesvedības ilgumu.

               4.Līdz 2015. gada beigām ieviest saistošus pasākumus, lai novērstu atlikušos trūkumus banku korporatīvajā pārvaldībā, īpaši attiecībā uz nodibinājumu funkcijām, un veikt pasākumus, lai paātrinātu ieņēmumus nenesošo aizdevumu visaptverošu samazināšanu.

               5.Pieņemt likumdošanas īstenošanas rīkojumus par algu piemaksas shēmu izmantošanu, līgumisko attiecību pārskatīšanu, darba un privātās dzīves līdzsvaru un aktīvas darba tirgus politikas stiprināšanu. Izveidot efektīvu regulējumu otrā līmeņa pārrunām par līgumiem, apspriežoties ar sociālajiem partneriem un saskaņā ar valsts praksi. Jauniešu bezdarba problēmas risināšanas ietvaros pieņemt un īstenot plānoto skolu reformu un paplašināt profesionālas ievirzes augstāko izglītību.

               6.Īstenot vienkāršošanas programmu 2015.–2017. gadam, lai mazinātu administratīvo un regulatīvo slogu. Pieņemt konkurenci veicinošus pasākumus visās nozarēs, uz kurām attiecas Konkurences likums, un izlēmīgi rīkoties, lai novērstu atlikušos šķēršļus. Nodrošināt, lai vēlākais līdz 2015. gada beigām tiktu laboti vietējo sabiedrisko pakalpojumu līgumi, kuri neatbilst prasībām par iekšēju līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu.

               Briselē,

                     Padomes vārdā–

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)
                  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

                     (3)
                  COM(2015) 262.

                     (4)
                  P8_TA(2015)0067, P8_TA(2015)0068, P8_TA(2015)0069.

                     (5)
                  OV L 140, 27.5.2013., 11. lpp.

                     (6)
                  C(2014) 8806 final.

                     (7)
                  COM(2014) 902 final.

                     (8)
                  COM(2014) 904 final.

                     (9)
                  SWD(2015) 31 final.

                     (10)
                  Strukturālā bilance, kuras pārrēķinu veikusi Komisija, pamatojoties uz stabilitātes programmā ietverto informāciju un izmantojot kopīgi saskaņotu metodiku.

                     (11)
                  Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.