Svarīgs juridisks paziņojums

|

52007SC0070

Ieteikums Padomes atzinums par atjaunināto Kipras konverģences programmu 2006.–2010. gadam saskaņā ar 9. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97  /* SEC/2007/0070 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 23.1.2007SEC(2007) 70 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES ATZINUMSpar atjaunināto Kipras konverģences programmu 2006.–2010. gadam saskaņā ar 9. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSVispārējais pamatojumsStabilitātes un izaugsmes pakta, kas stājās spēkā 1998. gada 1. jūlijā, pamatā ir mērķis sakārtot valsts finanses, lai tādējādi radītu vēl labākus nosacījumus cenu stabilitātei un stiprai, ilgtspējīgai izaugsmei, kas veicina darbvietu radīšanu. Ar 2005. gada reformu, atzīstot pakta lietderību fiskālās disciplīnas stiprināšanā, tika meklētas iespējas uzlabot pakta efektivitāti un ekonomisko pamatojumu, kā arī ilgstoši saglabāt publisko finanšu ilgtspējību.Padomes Regulā (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1], kas ir Stabilitātes un izaugsmes pakta daļa, paredzēts, ka dalībvalstīm ir jāiesniedz Padomei un Komisijai stabilitātes vai konverģences programmas un to ikgadējos atjauninājumus (dalībvalstis, kas jau ir pieņēmušas vienoto valūtu, iesniedz (atjauninātas) stabilitātes programmas, bet dalībvalstis, kas to vēl nav pieņēmušas, iesniedz (atjauninātas) konverģences programmas). Pirmā Kipras konverģences programma tika iesniegta 2004. gada maijā. Saskaņā ar minēto regulu Padome, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju, 2004. gada 5. jūlijā sniedza par to atzinumu. Saskaņā ar šo pašu procedūru atjauninātās stabilitātes un konverģences programmas novērtē Komisija un pārbauda iepriekš minētā komiteja, ko vajadzības gadījumā var pārbaudīt arī Padome.atjauninātās programmas novērtējuma pamatojumsKomisija ir pārbaudījusi visjaunāko Kipras konverģences programmas atjauninājumu, kas iesniegts 2006. gada 6. decembrī, un ir pieņēmusi ieteikumu Padomes atzinumam par to (sk. ierāmēto informāciju ar galvenajiem novērtējumā aplūkotajiem jautājumiem).Lai pamatotu jaunās konverģences programmas budžeta stratēģijas novērtējumu, turpmākajos punktos apkopota šāda informācija:1.  saimnieciskā darbības un budžeta izpildes rādītāji pēdējo desmit gadu laikā,2.  visjaunākais valsts stāvokļa novērtējums saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta korektīvo daļu (kopsavilkums Padomes atzinumam par iepriekšējo konverģences programmas atjauninājumu) un3.  Komisijas novērtējums par 2006. gada oktobra valsts reformu programmu.Nesenie saimnieciskie rādītāji un budžeta izpildeKipra ir valsts ar mazu atvērtu tirgus ekonomiku, kas tādējādi ir ļoti neaizsargāta pret ārējiem triecieniem. Pašlaik tajā veiksmīgi notiek nominālas un faktiskas konverģences process ar ES. Pēdējos desmit gados IKP pieaugums ir stabils, vidēji ir 3,5% gadā, bet tajā pašā laikā inflācija ir zema. SPCI inflācija šajos desmit gados lielākoties bija zem 3% līmeņa. Kipras ekonomikai raksturīgi gandrīz pilnīgas nodarbinātības apstākļi. Ilgstošas nodarbinātības līmenis ir ļoti zems, bet tajā pašā laikā produktivitātes pieaugums atbilstīgi starptautiskiem standartiem ir augsts. Tomēr nominālā algu pieauguma un nominālās vienības darbaspēka izmaksām ( ULC ) bija tendence palielināties relatīvi ātrāk, nekā tās tirdzniecības partneriem. Neskatoties uz to, uz eksportu orientēto pakalpojumu nozaru, kas veido kopējo izvedumu lielāko daļu, darbības rādītāji ir labi, kaut arī lielo pārpalikumu veidošanās pakalpojumu tirdzniecībā pilnībā nekompensē deficītu preču tirdzniecībā. Tādējādi Kipras pašreizējā kontu bilance pēdējos desmit gadus ir bijusi negatīva. Neskatoties uz to, tā joprojām bez problēmām nodrošina finansējumu, izmantojot ieguldījumu portfeli un tiešo ieguldījumu plūsmu, un citvalstu ieguldījumus valsts finanšu iestādēs. Pašlaik īstenotā fiskālās konsolidācijas programma ir samazinājusi deficītu līdz 2% no IKP 2006. gadā, un valsts parāds pakāpeniski samazinās.Novērtējums Padomes atzinumam par iepriekšējo programmuPadome 2006. gada 14. martā pieņēma atzinumu par iepriekšējo atjauninājumu konverģences programmai laikam no 2005. līdz 2009. gadam. Padome atbalstīja strukturālos pielāgojumus, kas tiek plānoti programmas periodam pēc deficīta samazināšanas zem 3% no IKP 2005. gadā. Padome aicināja Kipru, veicot pastāvīgus pasākumus, nodrošināt, ka budžeta konsolidācija virzībā uz programmas vidējā termiņa mērķu sasniegšanu tiktu stiprināta pēc tam, kad pārmērīgais deficīts būs novērsts. Padome aicināja Kipru arī kontrolēt valsts izdevumus attiecībā uz pensijām un īstenot turpmākas reformas pensiju un veselības aprūpes jomā, lai uzlabotu valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējību.Komisijas novērtējums par 2006. gada oktobra valsts reformu programmu2006. gada 17. oktobrī tika iesniegts Īstenošanas ziņojums par Kipras valsts reformu programmu, kas paredzēta saistībā ar atjaunoto Lisabonas stratēģiju izaugsmei un nodarbinātībai. Kipras valsts reformu programmā galvenie uzdevumi/prioritātes ir fiskālā ilgtspējība; publiskā finansējuma kvalitāte; pētniecība un attīstība, jauninājumi un IKT; ekonomikas daudzveidības palielināšana; konkurence un uzņēmējdarbības vide; vides ilgtspējība; infrastruktūra; cilvēku kapitāls un sociālā kohēzija.Komisijas novērtējums minētajai programmai (ko pieņēma kā daļu no 2006. gada decembra ikgadējā progresa ziņojuma [2] ) liecināja, ka Kipra, īstenojot valsts reformu programmu, ir krietni pavirzījusies uz priekšu. Kopumā šķiet, ka lielākajai daļai pasākumu īstenošana virzās uz priekšu pēc plāna.Ņemot vērā konstatētās stiprās puses un vājās vietas, Kiprai ieteica rīkoties pensiju sistēmas un veselības aprūpes sistēmas reformu jomā un jauniešu nodarbinātības un apmācības iespēju jomā.Galvenie novērtējumā aplūkotie jautājumi Atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punkta (attiecībā uz stabilitātes programmām) un 9. panta 1. punkta (attiecībā uz konverģences programmām) prasībām, ir novērtēts, vai ir pareizi saimnieciskie pieņēmumi, kuri ir programmas pamatā; vidēja termiņa mērķis (VTM), ko iesniegusi dalībvalsts, un vai korekcijas tā sasniegšanai ir lietderīgas; vai pašlaik veiktie un/vai ieteiktie pasākumi attiecībā uz minētajām korekcijām ir pietiekami, lai sasniegtu VTM cikla laikā; vai attiecībā uz korekcijām VTM sasniegšanai lielākas korekcijas veic saimnieciski labākos laikos, bet ne tik lielas saimnieciski sliktākos laikos, un vai attiecībā uz euro zonu un VKM II dalībvalstīm dalībvalsts katru gadu veic cikliski koriģētās bilances uzlabojumu, neskaitot vienreizējos un pārējos pagaidu pasākumus, par 0,5% no GDP kā robežvērtību, lai sasniegtu VTM; nosakot VTM korekcijas (attiecībā uz dalībvalstīm, kas to vēl nav sasniegušas) vai atļaujot īslaicīgu novirzi no VTM (attiecībā uz dalībvalstīm, kurām ir), lielu tādu strukturālo reformu īstenošana, kam ir tieša ilglaicīga izmaksas mazinoša ietekme (arī palielinot iespējamo izaugsmi) un tādējādi pārbaudāma ietekme uz publisko finanšu ilgstošu ilgtspējību (ar noteikumu, ka attiecībā uz references vērtību 3% no IKP tiek saglabāta atbilstīga drošības rezerve un ka programmas laikā atkal ir gaidāma budžeta stāvokļa atbilstība VTM) un ar ko īpašu uzmanību velta pensiju reformām, ar kurām ievieš vairāku līmeņu sistēmu, kas ietver obligātu pilnībā finansētu pensiju līmeni; vai dalībvalstu saimnieciskās politikas virziens atbilst ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm. Programmas makroekonomisko pieņēmumu pareizību novērtē, atsaucoties uz Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozi, izmantojot arī kopīgi apstiprinātu metodoloģiju attiecībā uz iespējamo produkcijas apjoma novērtēšanu un cikliski koriģētās bilances. Atbilstību ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm novērtē, ņemot vērā ekonomikas politikas vispārējās pamatnostādnes publisko finanšu jomā, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs 2005.—2008. gadam. Novērtējot tiek pārbaudīta arī parāda attiecības attīstība un stāvoklis attiecībā uz publisko finanšu ilgstošu ilgtspējību, kam vajag „budžeta uzraudzībā pienācīgu ievērību piešķirt” atbilstīgi Padomes 2005. gada 20. marta ziņojumam „Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanas uzlabošana”; Komisijas 2006. gada 12. oktobra Paziņojumā izklāstīta pieeja ilglaicīgas ilgtspējības novērtēšanai[3]; integrācijas pakāpe valsts reformu programmā, ko iesniegušas dalībvalstis saistībā ar Lisabonas stratēģiju, kura vērsta uz izaugsmi un darbavietu radīšanu; Ekonomikas un finanšu padome (ECOFIN padome) 2005. gada 7. jūnija Pavadvēstulē Eiropas Padomei par ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm 2005.—2008. gadam paziņoja, ka valsts reformu programmām jāatbilst stabilitātes un konverģences programmām; atbilstība rīcības kodeksam[4], kas cita starpā nosaka kopīgu struktūru un datu tabulu izkārtojumu stabilitātes un konverģences programmām. |-  IeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar 9. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97 par atjaunināto Kipras konverģences programmu 2006.–2010. gadamEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[5] un jo īpaši tās 9. panta 3. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu,apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.4.  Padome [2007. gada 27. februārī] izskatīja atjaunināto Kipras konverģences programmu laika posmam no 2006. līdz 2010. gadam.5.  Makroekonomiskajā scenārijā, kas ir šīs programmas pamatā, paredzēts, ka reālais IKP pieaugs no 3,7% 2006. gadā līdz vidēji 4,1% pārējā programmas laikā. Ja novērtē, izmantojot pašlaik pieejamo informāciju, tad minētā scenārija pamatā ir ticami pieauguma pieņēmumi. Programmas prognozes attiecībā uz inflāciju arī šķiet reālistiskas.6.  Attiecībā uz 2006. gadu Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozē kopējais valsts budžeta deficīts ir novērtēts mazliet zem 2% no IKP, kā arī bija paredzēts iepriekšējā konverģences programmas atjauninājumā. Ņemot vērā reālo IKP pieaugumu, kas ir zemāks, nekā prognozēts iepriekšējā atjauninājumā (3,7% nevis 4,2%), tiek lēsts, ka kopējās izmaksas būs lielākas par plānotajām, bet tās paredz kompensēt ar lielākiem kopējiem ieņēmumiem.7.  Pēc pārmērīgā budžeta deficīta korekcijas 2005. gadā programmas mērķis ir turpmāka valsts finanšu konsolidēšana. Tiek prognozēts, ka vispārējā valsts bilance uzlabosies no deficīta 1,9% no IKP 2006. gadā līdz līdzsvarotam stāvoklim 2010. gadā, tikai samazinot izdevumus, jo ieņēmumu attiecība programmas periodā nemainās. Kaut arī tiek prognozēts, ka kopējās izmaksas programmas laikā kritīsies par 1¾ procenta punktu no IKP, no kā viens procenta punkts no IKP atbilst arvien mazākajiem procentu maksājumiem, plāno, ka sociālie pabalsti palielināsies par 1¼ procentu punktu. Primāro pārpalikumu plāno palielināt no 1½% no IKP 2006.-2007. gadā līdz mazliet virs 2% no IKP 2008. gadā un pēc tam saglabāt nemainīgu. Plānotā konsolidācija ir nedaudz ātrāka, nekā iepriekšējā konverģences programmas atjauninājumā, un ir plānota, lielā mērā pamatojoties uz līdzīgu makroekonomisko scenāriju.8.  Strukturālo bilanci (t.i. cikliski koriģēto bilanci, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus), ko aprēķina saskaņā ar kopīgi saskaņotu metodoloģiju, tiek plānots uzlabot no deficīta apmēram 1½% no IKP 2006. gadā līdz pārpalikumam ap ¼% programmas termiņa beigās. Tāpat kā iepriekšējā konverģences programmas atjauninājumā vidējā termiņa mērķis (VTM) attiecībā uz programmā paredzēto budžeta stāvokli ir strukturāls deficīts 0,5% no IKP, kuru programmā paredzēts sasniegt līdz 2008. gadam, t.i., vienu gadu ātrāk nekā bija plānots iepriekšējā atjauninājumā. Tā kā vidējā termiņa mērķis ir augstāks par minimālo slieksni (noteiktais deficīts aptuveni 1¾% no IKP), ar tā sasniegšanu tiks nodrošināta drošības rezerve pret pārmērīga deficīta rašanos. Šis VTM iekļaujas robežās, kas noteiktas euro zonas un VKM II dalībvalstīm Stabilitātes un izaugsmes paktā un rīcības kodeksā, un pienācīgi atspoguļo parāda attiecību un vidējo potenciālā produkcijas apjoma pieaugumu ilgtermiņā.9.  Programmā budžeta prognožu riski kopumā ir līdzsvaroti. Šķiet, ka 2007. gadam izvirzītais mērķis ir sasniedzams, ja to salīdzina ar Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozi, un attiecībā uz 2008. gadu, kad tiek plānots palielināt primāro pārpalikumu, programmā ir sniegta samērā precīza informācija par pasākumiem, ar ko veicina šo korekciju. Tomēr pastāv noviržu risks izdevumos, jo ir paredzēts liels izmaksu ierobežojums un nav informācijas par izdevumu ierobežojumiem un to īstenošanu. No otras puses, attiecībā uz budžeta mērķu sasniegšanu rezultātu izklāsts kopumā ir labs.10.  Ņemot vērā riska novērtējumu, programmā budžeta stāvoklis šķiet pietiekams, lai nodrošinātu VTM sasniegšanu līdz 2008. gadam, kā paredzēts programmā. Turklāt, šķiet, ka tas nodrošina pietiekamu drošības rezervi, lai netiktu pārkāpta deficīta robeža 3% no IKP, ja programmas periodā notiek parastas makroekonomiskas svārstības. Koriģēšanas temps attiecībā uz programmā norādīto VTM atbilst Stabilitātes un izaugsmes paktam, kurā noteikts, ka euro zonas un VKM II dalībvalstīm kritērijam jābūt strukturālās bilances gada uzlabojumam 0,5 % apmērā no IKP un ka korekcijai jābūt lielākai ekonomiski labvēlīgā laikposmā un tā varētu būt mazāka ekonomiski nelabvēlīgā laikposmā. Pēc VTM sasniegšanas fiskālās politikas stāvoklis, kas paredzēts programmā, arī atbilstu minētajam paktam.11.  Tiek lēsts, ka valsts kopējais parāds 2006. gadā būs sasniedzis 64¾%, kas ir vairāk nekā Līgumā paredzētā atsauces vērtība — 60% no IKP. Programma paredz, ka parāda attiecība samazināsies zem 60% no IKP atsauces vērtības 2008. gadā un mazliet pārsniegs 46% no IKP līdz programmas perioda beigām. Riski attiecībā uz paredzamo parāda attiecības veidošanos kopumā šķiet sabalansēti. Ņemot vērā riska novērtējumu, parāda attiecību samazina pietiekami, lai tā tuvotos atsauces vērtībai programmas perioda sākumā posmā, un tiek plānots, ka līdz 2007. gadam tā tai pietuvosies.12.  Ilgstoša novecošanās ietekme uz budžetu Kiprā ir viena no lielākajām ES dalībvalstīs, to ievērojami ietekmē ļoti lielais pieaugums pensiju izmaksās, kas ir daļa no IKP. Sākotnējais budžeta stāvoklis palīdz daļēji mazināt prognozētās sabiedrības novecošanās ilgstošo ietekmi uz budžetu, bet nav pietiekams, lai to kompensētu. Turklāt pašreizējais kopējā parāda apmērs pārsniedz Līgumā paredzēto atsauces vērtību. Turpinot valsts finanšu konsolidāciju un vienlaikus pieņemot pensiju reformas pasākumus, kuru mērķis ir ierobežot ar novecošanos saistīto ievērojamo izmaksu pieaugumu, pēc iestāžu domām būtu iespējams samazināt riskus valsts finanšu ilgtspējībai. Kopumā Kipras finanšu ilgtspējību apdraud liels risks.13.  Konverģences programmā ietverts valsts reformu programmas 2006. gada oktobra īstenošanas ziņojuma kopējās ietekmes kvalitatīvais novērtējums vidēji ilgai fiskālai stratēģijai. Turklāt tā nesniedz sistemātisku informāciju par valsts reformu programmā paredzēto galveno reformu tiešajām budžeta izmaksām vai ietaupījumiem, un tās budžeta prognozēs nav skaidri paredzēts ņemt vērā valsts reformu programmā izklāstīto darbību ietekmi uz valsts finansēm. Stabilitātes programmā minētie pasākumi valsts finanšu jomā, liekas, atbilst valsts reformu programmā paredzētajiem pasākumiem. Konkrēti, abās programmās paredzēta pakāpeniska pensiju reformas un veselības aprūpes reformas īstenošana, lai novērstu sabiedrības novecošanās ietekmi, tomēr nav pilnībā skaidrs saturs un grafiki attiecībā uz visaptverošas visam mūžam paredzētas stratēģijas izstrādāšanu un pilnīgu īstenošanu.14.  Programmā budžeta stratēģija kopumā atbilst vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm, kas iekļautas integrētajās pamatnostādnēs laikam no 2005. līdz 2008. gadam.15.  Attiecībā uz prasībām par sniedzamajiem datiem, kas norādīti stabilitātes un konverģences programmu rīcības kodeksā, programmā sniegti visi nepieciešamie un lielākā daļa fakultatīvo datu[6].Kopumā var secināt, ka pēc pārmērīgā deficīta korekcijas 2005. gadā, pateicoties izmaksu ierobežojumiem un saistībā ar spēcīgas izaugsmes prognozēm, ar programmu ir panākts labs progress VTM sasniegšanā programmas laikā. Paredzams, ka valsts kopējais parāds tuvosies atsauces vērtībai 60% no IKP līdz 2007. gadam un turpmākajos gados turpinās samazināties.Ņemot vērā iepriekš minēto novērtējumu, jo īpaši parāda apjomu un paredzēto pieaugumu ar novecošanu saistītajās izmaksās, Kipra tiek aicināta kontrolēt valsts pensiju izdevumus un īstenot turpmākas reformas pensiju un veselības aprūpes jomā, lai uzlabotu ilglaicīgu valsts finanšu ilgtspējību.Galveno makroekonomikas un budžeta prognožu salīdzinājums2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |Reālais IKP (% izmaiņas) | KP 2006. gada decembris | 3,9 | 3,7 | 3,9 | 4,1 | 4,1 | 4,1 |COM 2006. g. nov. | 3,8 | 3,8 | 3,8 | 3,9 | n.p. | n.p. |KP 2005. gada decembris | 4,1 | 4,2 | 4,2 | 4,2 | 4,3 | n.p. |SPCI inflācija (%) | KP 2006. gada decembris | 2,0 | 2,4 | 2,5 | 2,4 | 2,0 | 2,0 |COM 2006. g. nov. | 2,0 | 2,4 | 2,0 | 2,4 | n.p. | n.p. |KP 2005. gada decembris | 2,1 | 2,0 | 2,0 | 2,0 | 2,0 | n.p. |Ražošanas apjoma starpība (% no iespējamā IKP) | KP 2006. gada decembris1 | -0,9 | -1,0 | -1,1 | -1,1 | -1,1 | -1,1 |COM 2006. g. nov.5 | -1,3 | -1,3 | -1,3 | -1,3 | n.p. | n.p. |KP 2005. gada decembris1 | -0,8 | -0,3 | 0,1 | 0,0 | 0,1 | n.p. |Valsts bilance (% no IKP) | KP 2006. gada decembris | -2,3 | -1,9 | -1,6 | -0,7 | -0,4 | -0,1 |COM 2006. g. nov. | -2.3 | -1.9 | -1.7 | -1.7 | n.p. | n.p. |KP 2005. gada decembris | -2,5 | -1,9 | -1,8 | -1,2 | -0,6 | n.p. |Primārā bilance (% no IKP) | KP 2006. gada decembris | 1,1 | 1,4 | 1,4 | 2,1 | 2,1 | 2,2 |COM 2006. g. nov. | 1,1 | 1,4 | 1,4 | 1,4 | n.p. | n.p. |KP 2005. gada decembris | 0,7 | 1,2 | 1,2 | 1,4 | 1,7 | n.p. |Cikliski koriģētā bilance (% no IKP) | KP 2006. gada decembris1 | -2,0 | -1,5 | -1,2 | -0,3 | 0,0 | 0,3 |COM 2006. g. nov. | -1,8 | -1,4 | -1,2 | -1,2 | n.p. | n.p. |KP 2005. gada decembris1 | -2,2 | -1,8 | -1,8 | -1,2 | -0,6 | n.p. |Strukturālā bilance2 (% no IKP) | KP 2006. gada decembris3 | -3,3 | -1,9 | -1,0 | -0,3 | -0,1 | -0,1 |COM 2006. g. nov.4 | -2,7 | -1,4 | -1,2 | -1,2 | n.p. | n.p. |KP 2005. gada decembris | -3,1 | -2,1 | -2,1 | -1,5 | -0,6 | n.p. |Valsts kopējais parāds (% no IKP) | KP 2006. gada decembris | 69,2 | 64,7 | 60,5 | 52,5 | 49,0 | 46,1 |COM 2006. g. nov. | 69,2 | 64,8 | 62,2 | 59,6 | n.p. | n.p. |KP 2005. gada decembris | 70,5 | 67,0 | 64,0 | 56,9 | 53,5 | n.p. |Piezīmes 1Komisijas dienestu aprēķini, kuru pamatā ir programmā atrodamā informācija. ² Cikliski koriģētā bilance (kā iepriekšējās rindās), izņemot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus. 3Vienreizēji un citi pagaidu pasākumi, kas minēti programmā (1,3% no IKP 2005. gadā un 0,4% 2006. gadā; palielina deficītu). Tie ietver 0,4% no IKP 2005. gadā un 2006. gadā; darījumi, kas saistīti ar ES fondiem. 4Vienreizēji un citi pagaidu pasākumi saskaņā ar Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozi (0,9% no IKP 2005. gadā; samazina deficītu), salīdzinot ar programmu (sk. 3. piezīmi) Komisijas dienesti nevienu darījumu, kas saistīts ar ES fondiem, neuzskatīja par vienreizēju. 5Pamatojoties uz aplēsēm par attiecīgi 3,9%, 3,7%, 3,9% un 4,0% lielo iespējamo izaugsmi 2005.–2008. gadā. Avots Konverģences programma (KP); Komisijas dienestu 2006. gada rudens ekonomiskās prognozes (COM); Komisijas dienestu aprēķini. |[1] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regula grozīta ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Visus šajā tekstā minētos dokumentus var atrast šajā tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Komisijas paziņojums Eiropadomes pavasara sanāksmē „Atjaunotās Lisabonas stratēģijas izaugsmei un nodarbinātībai īstenošana — rezultātu gads”, 12.12.2006., COM(2006) 816.[3] Komisijas paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam „Valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējība Eiropas Savienībā”, 12.10.2006., COM(2006) 574 galīgā redakcija, un Eiropas Komisija, Ekonomikas un finanšu lietu ģenerāldirektorāts, (2006.) , “The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy No 4/2006 .[4] „Specifikācijas par Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanu un pamatnostādnes par stabilitātes un konverģences programmu formātu un saturu”, ko ECOFIN padome atbalstīja 2005. gada 11. oktobrī.[5] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regula grozīta ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami šādā tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm .[6] Konkrēti, nav sniegti dati par ciklisko attīstību (5. tabula) un par ieguldījumu potenciālajā IKP pieaugumā (4. punkts).


title: Padomes Ieteikums ( 2014. gada 8. jūlijs ) par Luksemburgas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Luksemburgas 2014. gada stabilitātes programmu

text:
               29.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/72

         PADOMES IETEIKUMS
   (2014. gada 8. jūlijs)
   par Luksemburgas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Luksemburgas 2014. gada stabilitātes programmu
   2014/C 247/14
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), un 2010. gada 21. oktobrī tā pieņēma lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (2), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Dalībvalstu vai to valdību vadītāji 2012. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu par Izaugsmes un nodarbinātības paktu, kas ir saskaņots pamats rīcībai valstu, ES un eurozonas līmenī, izmantojot visas iespējamās sviras, instrumentus un politikas jomas. Viņi pieņēma lēmumu par dalībvalstu līmenī veicamo rīcību, jo īpaši paužot pilnīgu apņemšanos sasniegt stratēģijas “Eiropa 2020” mērķus un īstenot konkrētai valstij adresētos ieteikumus.

               (4)

               Padome 2013. gada 9. jūlijā pieņēma ieteikumu (3) par Luksemburgas 2013. gada valsts reformu programmu un sniedza savu atzinumu par Luksemburgas atjaunināto stabilitātes programmu 2012.–2016. gadam. Komisija 2013. gada 15. novembrī saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 473/2013 (4) sniedza atzinumu par Luksemburgas budžeta plāna projektu 2014. gadam.

               (5)

               Komisija 2013. gada 13. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, iezīmējot 2014. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. 2013. gada 13. novembrī Komisija, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Luksemburga tika noteikta kā viena no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (6)

               Eiropadome 2013. gada 20. decembrī apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes sekmēšanai. Tā uzsvēra vajadzību īstenot diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju, atjaunot normālus aizdevumu nosacījumus ekonomikai, sekmēt izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu, novērst krīzes sociālās sekas un modernizēt valsts pārvaldi.

               (7)

               Komisija 2014. gada 5. martā publicēja padziļinātā pārskata rezultātus par Luksemburgu, pamatojoties uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu. Komisijas veiktā analīze ļauj secināt, ka Luksemburgā nav makroekonomiskās nelīdzsvarotības makroekonomiskās nelīdzsvarotības novēršanas procedūras izpratnē. Konkrēti, tekošā konta pārpalikuma analīze liecina, ka pārpalikumu nerada zems iekšzemes pieprasījums, bet drīzāk tas izriet no Luksemburgas īpašā izaugsmes modeļa, kas lielā mērā ir balstīts uz finanšu pakalpojumu nozari. Liela finanšu nozare rada riskus iekšzemes finanšu stabilitātei, taču tie ir samērā ierobežoti, jo nozare ir diversificēta un tajā pašā laikā specializēta. Privātā sektora, jo īpaši nefinanšu uzņēmumu, augstais parādsaistību līmenis galvenokārt atspoguļo to, ka valstī ir daudz starptautisko uzņēmumu, kuri savas filiāles vai meitasuzņēmumus Luksemburgā izmanto finansēšanas darījumiem grupas iekšienē. Visbeidzot, šobrīd labvēlīgais publisko finanšu stāvoklis ļoti lielā mērā ir atkarīgs no izaugsmes modeļa ilgtspējas, kas ir balstīts uz spēcīgu finanšu nozari, un ilgtermiņā ir liels risks ilgtspējai.

               (8)

               Luksemburga 2014. gada 28. aprīlī iesniedza savu 2014. gada valsts reformu programmu un 2014. gada 25. aprīlī – savu 2014. gada stabilitātes programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (9)

               2014. gada stabilitātes programmā izklāstītās vidējā termiņa budžeta stratēģijas mērķis ir 2016. gadā atgriezties pie vidējā termiņa mērķa pēc ievērojamās novirzīšanās no tā 2015. gadā. Stabilitātes programma apstiprina iepriekšējo vidējā termiņa mērķi – pārpalikumu 0,5 % apmērā no IKP, kas atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Paredzams, ka (pārrēķinātais) strukturālais vispārējās valdības pārpalikums samazināsies no 1,4 % no IKP 2013. gadā līdz 1,1 % 2014. gadā, līdz 2015. gadā tas kļūs par deficītu 0,1 % apmērā no IKP. Pēc tam plānots panākt pakāpenisku strukturālo pārpalikumu palielināšanos. Tāpēc ir paredzams, ka Luksemburga 2014. gadā turpinās ievērot vidējā termiņa mērķi, bet 2015. gadā ievērojami novirzīsies no tā. Saskaņā ar stabilitātes programmu valsts izdevumu pieauguma rādītājam, neierēķinot diskrecionāro ieņēmumu pasākumus, 2015. gadā vajadzētu pārsniegt potenciālā IKP pieauguma vidēja termiņa atsauces līmeni. Kopumā programmas mērķi daļēji atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvās daļas prasībām, paredzot novirzīšanos jo īpaši 2015. gadā. Tiek prognozēts, ka parāda attiecība, kura 2013. gadā bija 23,1 % no IKP, t. i., ievērojami zemāka par atsauces vērtību 60 % apmērā no IKP, programmas darbības laikā vēl vairāk samazināsies. Stabilitātes programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs, kuru sagatavojusi neatkarīga struktūra (STATEC), 2014. un 2015. gadam ir nedaudz optimistisks. Valdība prognozē IKP pieaugumu par 3,2 % gan 2014., gan 2015. gadā, savukārt Komisijas dienestu 2014. gada pavasara prognozē paredzēts pieaugums attiecīgi par 2,6 % un 2,7 %. Turklāt iestādes vēl nav pilnībā precizējušas pasākumus, kuri būs pamatā fiskālajai trajektorijai 2015.–2018. gadā. Saskaņā ar Komisijas prognozi, kurā nav ņemti vērā pavisam nesen paziņotie pasākumi, ir paredzēts, ka strukturālais pārpalikums 2014. gadā saruks līdz 0,6 % no IKP un 2015. gadā kļūs par deficītu 1,3 % apmērā no IKP. Ir aprēķināts, ka valsts izdevumu pieauguma rādītājs, neierēķinot diskrecionāro ieņēmumu pasākumus, 2015. gadā pārsniegs potenciālā IKP pieauguma vidēja termiņa atsauces līmeni, kad ir gaidāma ievērojama novirzīšanās. Pamatojoties uz 2014. gada stabilitātes programmas izvērtējumu un Komisijas prognozi, Padome saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97 uzskata, ka ir risks, kas apdraud stabilitātes programmas mērķu īstenošanu, kuri tikai daļēji atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvās daļas prasībām, jo īpaši no 2015. gada.

               (10)

               Valdība 2013. gada jūlijā iesniedza Parlamentam likumprojektu par Padomes Direktīvas 2011/85/ES (5) un Līguma par stabilitāti, koordināciju un pārvaldību noteikumu transponēšanu. Lai gan bija paredzēts, ka likumprojekts stāsies spēkā 2014. gada 1. janvārī, tā pieņemšanu aizkavēja valdības atkāpšanās jūlijā. Saskaņā ar likumprojektu tiek ieviests jauns Daudzgadu finanšu programmas likums, kas attiecas uz to pašu laikposmu, uz kuru attiecas gaidāmais stabilitātes programmas atjauninājums. Daudzgadu finanšu programmas likums tiktu katru gadu secīgi atjaunināts reizē ar gada budžetu. Tajā būtu sīki izstrādāti plāni vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai vispārējās valdības līmenī. Ar likumprojektu Daudzgadu finanšu programmas likumā ieviesti daudzgadu izdevumu griesti, kas attieksies tikai uz centrālās valdības sektoru, taču netiek konkretizēts, kādas būtu sekas gadījumā, ja šos griestus pārsniegtu. Likumprojekts neparedz noteikumus par valsts izdevumiem, kuri reglamentētu daudzgadu izdevumu mērķu noteikšanu. Tomēr tajā ir noteikumi par korekcijām vidēja termiņa mērķa sasniegšanai, kuri ir jāievēro. Pārskatītais likumprojekts tika iesniegts Parlamentam 2014. gada martā, un tajā, cita starpā, paredzēts, ka fiskālo noteikumu izpildes neatkarīgu uzraudzību uztic veikt jaunizveidotai iestādei Conseil National des Finances Publiques.

               (11)

               Turklāt uz nodokļu ieņēmumiem, ko iegūst no PVN, attieksies jaunie noteikumi par PVN ieņēmumiem, kuri gūti no e-komercijas darbībām. No 2015. gada šādus ieņēmumus nodos no valsts, kurā atrodas pakalpojuma sniedzējs, tai valstij, kurā dzīvo pakalpojuma saņēmējs. Valdība ir paziņojusi, ka PVN likmes tiks paaugstinātas par diviem procentpunktiem, kam vajadzētu kompensēt daļu no zaudētajiem ieņēmumiem. Tomēr, ņemot vērā to, ka plaši tiek piemērotas samazinātas un īpaši zemas likmes, papildu ieņēmumus var iegūt, paplašinot pamatlikmes piemērošanu un tādējādi lielākā mērā kompensējot iepriekš minētos zaudējumus.

               (12)

               Saskaņā ar Komisijas 2012. gada ziņojumā par novecošanu minētajiem rādītājiem bruto valsts pensiju izdevumu proporcija Luksemburgas IKP palielināsies no 9,2 % līdz 18,6 % no IKP 2060. gadā. Lielākoties tas notiks ar novecošanu saistītu izdevumu un jo īpaši pensiju dēļ. 2012. gada pensiju reformas piemērošanas joma bija ierobežota, un minētā reforma būtiski nepalīdzēja novērst draudus publisko finanšu ilgtspējai ilgtermiņā. Pašlaik pensiju sistēmai īstermiņa finansējumu garantē zemais vecumatkarības koeficients, un šo finansējumu nodrošina samērā jauno pārrobežu darba ņēmēju iemaksas. Ir paredzams, ka nākotnē šī tendence būs pretēji vērsta, un, domājams, ka pensiju izmaksas, kā arī ilgtermiņa aprūpes izmaksas ievērojami celsies. Lai garantētu pensiju sistēmas dzīvotspēju, būtu nepieciešams būtisks iemaksu likmes pieaugums pēc 2020. gada papildus sistēmā ietvertajam pensiju mērenajam pielāgojumam atbilstoši dzīves līmenim. Tas nozīmētu būtisku sloga palielinājumu darbaspēkam, ko izjutīs nākotnes aktīvie iedzīvotāji, un tādējādi arī izmaksu konkurētspējas zudumu. Ņemot vērā pašreizējo augsto kompensācijas likmi, būtu vajadzējis pieņemt citādākus pasākumus, lai nodrošinātu taisnīgāku sloga sadalījumu starp paaudzēm. Ieviešot ar faktisko algu palielinājumu pamatotus pensiju korekciju maksimālā apmēra ierobežojumus, tiktu palielinātas pensiju rezerves. Turklāt, paaugstinot faktisko pensionēšanās vecumu, kurš pašlaik ir noteikts 59 gadu vecumā, to saskaņojot ar paredzamā dzīves ilguma izmaiņām, tiktu sekmēta pensiju sistēmas ilgtermiņa stabilitāte. Būtu jāsamazina arī priekšlaicīgas pensionēšanās iespējas. Finansiāli stimuli profesionālās karjeras pagarināšanai, ko paredz pensiju reforma, var sekmēt pensiju sistēmas ilgtspēju, taču jāturpina uzlabot vecāka gadagājuma darba ņēmēju nodarbināmība, stiprinot profesionālo izglītību un mūžizglītību. Luksemburgai jāierobežo turpmāka vajadzība pēc ilgtermiņa aprūpes un ar šo aprūpi saistītās izmaksas, lai nodrošinātu šādas aprūpes ilgtspēju. Ilgtermiņa aprūpes pakalpojumus varētu arī padarīt izmaksu ziņā lietderīgākus, labāk koordinējot veselības aprūpes un sociālās aprūpes jomu, uzlabojot pakalpojumu sniegšanu un vairāk atbalstot aprūpi ģimenē.

               (13)

               Luksemburgas lielo tekošā konta pārpalikumu stimulē finanšu pakalpojumi, un aiz tā slēpjas pastāvīgs un pakāpeniski pieaugošs preču tirdzniecības bilances deficīts, kas izriet no lēnās eksporta izaugsmes. Lai gan šī tendence atspoguļo augošo pakalpojumu sektora nozīmi ekonomikā, tās iemesls ir arī vairāk strukturāls izmaksu konkurētspējas zudums. Nesenais stabilais vienības darbaspēka izmaksu pieaugums ir mazinājis Luksemburgas rūpniecības konkurētspēju. Valdības 2012. gadā pieņemtā darba samaksas indeksācijas mehānisma modulācija tiks izbeigta līdz 2014. gada beigām. Lai gan varētu izmēģināt dažādas iespējas, ir svarīgi, lai darba samaksa būtu ciešāk saistīta ar ražīgumu, izmantojot darba samaksas indeksācijas sistēmas reformu, kas ļautu diferencēt pa nozarēm. Lielā atkarība no finanšu sektora ir strukturāls risks ekonomikai. Tāpēc Luksemburgai jākoncentrējas uz šauri specializētu uzņēmumu attīstību, kas sekmētu uz inovāciju balstītu izaugsmi. Lai gan publiskā sektora pētniecības un attīstības intensitātes četrkārtīgais pieaugums kopš 2000. gada atspoguļo apņemšanos uzlabot valsts pētniecības kapacitāti, Luksemburga neuzrāda rezultātus, kas ļautu sasniegt tās 2020. gadam izvirzīto pētniecības un attīstības intensitātes mērķi 2,3–2,6 % apmērā no IKP krasā darījumdarbības pētniecības un attīstības intensitātes samazinājuma dēļ (no 1,53 % no IKP 2000. gadā līdz 1 % 2012. gadā). Joprojām būtu jāuzlabo Luksemburgas sniegums attiecībā uz valsts pētniecības iestāžu un uzņēmumu sadarbības indikatoriem. Būtu jāturpina 2013. gadā sāktā inovācijas kopu stiprināšanas reforma.

               (14)

               Neskatoties uz to, ka ir pieņemti dažādi pasākumi, vēl arvien ir augsti jauniešu bezdarba rādītāji, proti, 17,4 % no aktīvajiem iedzīvotājiem 2013. gadā, lai gan ir samazinājums no 18 % 2012. gadā. Jauniešu bezdarba problēma ir cieši saistīta ar izglītības līmeni, un bezdarbs ir mazāks to jauniešu vidū, kuriem ir labāka izglītība. Luksemburgas izglītības sistēma saskaras ar vairākiem specifiskiem sarežģījumiem, piemēram, daudzvalodību un īpašām prasmēm, ko pieprasa šauri specializētais darba tirgus ar lielu finanšu sektoru. ESAO 2012. gada pētījums par studentu prasmēm apstiprināja, ka ir vajadzīgi papildu pasākumi, lai uzlabotu jauniešu salīdzinoši vājās pamatprasmes, kas novērotas kopš 2006. gada. Šajā kontekstā būtu jāturpina sākumskolu un vidusskolu reforma. Turklāt būtu jāturpina pilnveidot profesionālās izglītības un apmācības kvalitāti un prestižu, lai darba tirgū nodrošinātu kvalificētu darbaspēku, jo īpaši ieskaitot personas ar migrantu izcelsmi. Nodokļu un pabalstu sistēma ir pamatā tā dēvētajiem “darba tirgus slazdiem”; Luksemburga ir viena no tām vietām Savienībā, kur tie izpaužas īpaši spilgti, un tie ietekmē visus atalgojuma līmeņus un ģimenes modeļus. Tāpat, neskatoties uz nesenajiem reformu centieniem, politika iesaistīšanai darba tirgū ir vāja un dalība aktīvā darba tirgus politikā nav obligāta nevienā bezdarba perioda posmā.

               (15)

               Luksemburga ir apņēmusies tajās nozarēs, uz kurām neattiecas emisijas kvotu tirdzniecības sistēma (ETS), līdz 2020. gadam siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināt par 20 %, taču sagaidāms, ka tā nesasniegs šo mērķi par 23 procentpunktiem. Turklāt paredzams, ka 2013. gadā emisijas rādītāji būs par 1 % augstāki nekā tas paredzēts Lēmumā par kopīgiem centieniem 2013. gadam noteiktais mērķis. Apmēram 70 % no emisijas saistībā ar transportu ir saistīta ar degvielas eksportu, cita starpā, ļoti zemā degvielas akcīzes nodokļa dēļ. Solis uz priekšu ir tas, ka degvielas eksporta problēma atzīta par vienu no svarīgākajām otrajā valsts rīcības plānā klimata jomā, kuru pieņēma 2013. gada maijā. Tomēr šīs problēmas risināšanai ir nepieciešami konkrētāki un ilgstošāki pasākumi. Vides nodokļu īpatsvars nodokļu ieņēmumos 2012. gadā bija 2,4 % no IKP, turpretī 2004. gadā tas bija 3,1 %. Šāds kritums noticis jo īpaši enerģijas nodokļu ieņēmumu samazināšanās dēļ, ko ietekmējis tas, ka enerģijas nodokļi nav indeksēti. Transporta nodokļu, neskaitot degvielas nodokļus, īpatsvars 2012. gadā bija 0,2 % no IKP. Nodokļu par degvielu, ko izmanto transportā, īpatsvars ir augsts, proti, 2,2 % no IKP, neskatoties uz preferenciālo nodokļu režīmu dīzeļdegvielai, galvenokārt – degvielas pārrobežu iepirkšanas dēļ. Vides nodokļu īpatsvars kopējos nodokļu ieņēmumos ir zemāks par vidējo rādītāju, tādēļ vides nodokļu sistēmu varētu uzlabot, jo īpaši paaugstinot nodokļus transporta energoproduktiem.

               (16)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir vispusīgi izanalizējusi Luksemburgas ekonomikas politiku. Tā ir izvērtējusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Luksemburgā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas ieteikumi Eiropas pusgada kontekstā ir sniegti turpmāk izklāstītajā 1. līdz 5. ieteikumā.

               (17)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu, un tās atzinums (6) ir atspoguļots jo īpaši turpmāk izklāstītajā 1. ieteikumā.

               (18)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir arī veikusi analīzi par visas eurozonas ekonomikas politiku. Pamatojoties uz to, Padome ir sniegusi konkrētus ieteikumus, kas adresēti dalībvalstīm, kuru valūta ir euro. Luksemburgai kā valstij, kuras valūta ir euro (7), būtu arī jānodrošina pilnīga un savlaicīga minēto ieteikumu īstenošana,

         AR ŠO IESAKA Luksemburgai laikposmā no 2014. gada līdz 2015. gadam rīkoties šādi.

               1.

               Saglabāt stabilu fiskālo stāvokli 2014. gadā; ievērojami nostiprināt budžeta stratēģiju 2015. gadā, lai nodrošinātu vidēja termiņa mērķa sasniegšanu, un pēc tam turpināt ievērot vidējā termiņa mērķi, lai aizsargātu publisko finanšu ilgtspēju ilgtermiņā, jo īpaši ņemot vērā novecošanas radītās netiešās saistības. Stiprināt fiskālo pārvaldību, paātrinot budžeta programmas pieņemšanu vidējam termiņam, kas aptver vispārējo valdību un paredz daudzgadu izdevumu griestus, un ieviešot fiskālo noteikumu izpildes neatkarīgu uzraudzību. Vēl vairāk paplašināt nodokļu bāzi, jo īpaši patēriņa jomā.

               2.

               Lai nodrošinātu fiskālo ilgtspēju, ierobežot ar novecošanu saistītos izdevumus, padarot ilgtermiņa aprūpi izmaksu ziņā lietderīgāku, turpināt īstenot pensiju reformu ar mērķi palielināt faktisko pensionēšanās vecumu, ierobežojot priekšlaicīgu pensionēšanos un pielāgojot pensionēšanās vecumu vai pensiju pabalstus izmaiņām paredzamajā mūža ilgumā. Pastiprināt centienus, lai palielinātu gados vecāku darba ņēmēju dalības rādītājus, tostarp ar mūžizglītības palīdzību uzlabojot viņu nodarbināmību.

               3.

               Paātrināt strukturālo pasākumu pieņemšanu, apspriežoties ar sociālajiem partneriem un atbilstoši valstī pieņemtajai praksei, lai īstenotu darba samaksas noteikšanas sistēmu, tostarp algu indeksācijas sistēmu, reformu ar mērķi uzlabot darba samaksas spēju reaģēt uz ražīguma attīstības tendencēm, jo īpaši nozaru līmenī. Turpināt ekonomikas struktūras dažādošanu, cita starpā, sekmējot privātus ieguldījumus pētniecībā un turpinot attīstīt sadarbību starp valsts pētniecību un uzņēmumiem.

               4.

               Turpināt īstenot jauniešu bezdarba mazināšanas centienus mazkvalificētiem darba meklētājiem, tostarp tādiem, kuri cēlušies no migrantiem, izmantojot saskaņotu stratēģiju, cita starpā, turpinot uzlabot aktīvas darba tirgus politikas sistēmu un uzraudzību, risinot prasmju neatbilstības problēmu un samazinot finansiālus stimulus nestrādāt. Lai to panāktu, paātrināt vispārējās un profesionālās izglītības un apmācības reformas īstenošanu ar mērķi nodrošināt jauniešu prasmju labāku atbilsmi pieprasījumam darba tirgū.

               5.

               Izveidot visaptverošu sistēmu un veikt konkrētus pasākumus, lai izpildītu 2020. gada mērķi siltumnīcefekta gāzu emisijas samazināšanai nozarēs, uz kurām neattiecas emisijas kvotu tirdzniecības sistēma (ETS), jo īpaši, ar nodokļiem transporta energoproduktiem.

      Briselē, 2014. gada 8. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. C. PADOAN

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Paliek spēkā 2014. gadā ar Padomes Lēmumu 2014/322/ES (2014. gada 6. maijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm 2014. gadam (OV L 165, 4.6.2014., 49. lpp.).

      (3)  OV C 217, 30.7.2013., 55. lpp.

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 473/2013 (2013. gada 21. maijs) par kopīgiem noteikumiem budžeta plānu projektu uzraudzībai un novērtēšanai un pārmērīga budžeta deficīta novēršanai eurozonas dalībvalstīs (OV L 140, 27.5.2013., 11. lpp.).

      (5)  Padomes Direktīva 2011/85/ES (2011. gada 8. novembris) par prasībām dalībvalstu budžeta struktūrām (OV L 306, 23.11.2011., 41. lpp.).

      (6)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.

      (7)  Skatīt šā Oficiālā Vēstneša 141 lpp.


title: 2014/710/ES: Komisijas Ieteikums ( 2014. gada 9. oktobris ) par konkrētajiem produktu un pakalpojumu tirgiem elektronisko sakaru nozarē, kuros var būt nepieciešams ex ante regulējums saskaņā ar Direktīvu 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem  Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               11.10.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 295/79

         KOMISIJAS IETEIKUMS
   (2014. gada 9. oktobris)
   par konkrētajiem produktu un pakalpojumu tirgiem elektronisko sakaru nozarē, kuros var būt nepieciešams ex ante regulējums saskaņā ar Direktīvu 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem
   (Dokuments attiecas uz EEZ)

      (2014/710/ES)

   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvu 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva) (1) un jo īpaši tās 15. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Elektronisko komunikāciju regulatoru iestādes (BEREC) un Komunikāciju komitejas atzinumus,
   tā kā:

               (1)

               Ar Direktīvu 2002/21/EK izveidotā elektronisko sakaru nozares tiesiskā regulējuma nolūks cita starpā ir panākt atbilstību konverģences tendencēm, un tādēļ direktīvas darbības jomā ir ietverti visi elektronisko sakaru tīkli un pakalpojumi. Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/140/EK (2) tiesiskā regulējuma mērķis cita starpā ir pakāpeniski līdz ar konkurences attīstību samazināt nozarei specifisko ex ante regulējumu un, visbeidzot, panākt, lai elektronisko sakaru jomu regulētu tikai konkurences tiesību akti.

               (2)

               Atbilstīgi šim mērķim šā ieteikuma mērķis ir noteikt tos produktu un pakalpojumu tirgus, kuros saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK 15. panta 1. punktuvar būt attaisnojama ex ante regulējuma piemērošana. Jebkuras ex ante regulatīvas iejaukšanās mērķis galu galā ir radīt ieguvumu galalietotājiem, mazumtirdzniecības tirgos nodrošinot pastāvīgu efektīvu konkurenci. Iespējams, valsts regulatīvās iestādes pakāpeniski spēs konstatēt, ka mazumtirdzniecības tirgi ir konkurētspējīgi pat bez vairumtirdzniecības regulējuma, jo īpaši ņemot vērā paredzamos uzlabojumus inovācijas un konkurences jomā.

               (3)

               Konkrēto tirgu definīcija laika gaitā var mainīties, jo var mainīties gan produktu un pakalpojumu iezīmes, gan pieprasījuma un piedāvājuma aizvietošanas iespējas. Tā kā Komisijas Ieteikums 2007/879/EK (3) bijis spēkā vairāk nekā sešus gadus, ir lietderīgi tagad to pārskatīt, ņemot vērā kopš tā pieņemšanas notikušo tirgus attīstību.Tādējādi šis ieteikums aizstāj Ieteikumu 2007/879/EK un sniedz norādījumus valsts regulatīvajām iestādēm attiecībā uz turpmākajiem tirgus pārskatiem.

               (4)

               Direktīvas 2002/21/EK 15. panta 1. punktā Komisijai prasīts noteikt tādus tirgus elektronisko sakaru nozarē, kuru iezīmes var būt par pamatu reglamentējošu pienākumu uzlikšanai saskaņā ar konkurences tiesību principiem. Tāpēc šajā ieteikumā konkurences tiesību principi izmantoti, lai definētu produktu tirgus elektronisko sakaru nozarē.

               (5)

               Saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK 15. panta 3. punktu valsts regulatīvajām iestādēm, maksimāli ņemot vērā šo ieteikumu, saskaņā ar konkurences tiesībām ir jānosaka konkrētie tirgi atbilstīgi valsts apstākļiem, jo īpaši konkrētie ģeogrāfiskie tirgi to valstu teritorijā.

               (6)

               Saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK 16. panta 3. punktu ex ante reglamentējoši pienākumi tiek noteikti tikai tajos tirgos, kuros nav efektīvas konkurences. Direktīvas 27. apsvērumā paskaidrots – tie ir tirgi, kur ir viens vai vairāki uzņēmumi ar būtisku ietekmi tirgū un kur ar valsts vai Savienības konkurences tiesību tiesiskās aizsardzības līdzekļiem vien nepietiek, lai novērstu konstatēto konkurences problēmu. Turklāt efektīvas konkurences analīzei vajadzētu iekļaut analīzi par to, vai tirgus turpmāk būs konkurētspējīgs, un tādējādi, vai efektīvas konkurences trūkums ir ilgstošs.

               (7)

               Gan Komisijai, gan valsts regulatīvajām iestādēm sākumpunkts tādu vairumtirdzniecības tirgu noteikšanai, kuros var būt nepieciešams ex ante regulējums, ir atbilstīgo mazumtirdzniecības tirgu analīze. Šī mazumtirdzniecības analīze tiek veikta, ņemot vērā pieprasījuma puses un vajadzības gadījumā piedāvājuma puses aizvietojamību un raugoties no nākotnē vērstas perspektīvas noteiktā laika periodā. Saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK 15. panta 3. punktu definējot konkrētos tirgus, valsts regulatīvajām iestādēm būtu jānosaka ģeogrāfiska teritorija, kurā ir līdzīgi vai pietiekami vienveidīgi konkurences apstākļi un kuru var atšķirt no kaimiņos esošām teritorijām, kurās savukārt dominējošie konkurences apstākļi ir ievērojami atšķirīgi, un jo īpaši būtu jāņem vērā tas, vai iespējamais BIT operators rīkojas vienveidīgi visā tīkla teritorijā vai arī saskaras ar ievērojami atšķirīgiem konkurences apstākļiem, kuri dažās jomās tā darbību ierobežo, bet citās neierobežo.

               (8)

               Būtu jānovērtē, vai, raugoties no nākotnē vērstas perspektīvas, mazumtirdzniecības tirgos ir efektīva konkurence, ja nav tāda regulējuma, kura pamatā ir konstatēta būtiska ietekme tirgū. No otras puses, analīzē būtu jāņem vērā tādu citu veidu regulējumu ietekme visā attiecīgajā laikposmā, kas piemērojami konkrētajam mazumtirdzniecības tirgum un saistītajam vairumtirdzniecības tirgum vai tirgiem.

               (9)

               Veicot tirgus analīzi saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK 16. pantu, tirgus būtu jānovērtē no nākotnē vērstas perspektīvas, sākot ar pašreizējiem tirgus apstākļiem. Analīzē, ņemot vērā sagaidāmo vai paredzamo tirgus attīstību, būtu jānovērtē, vai tirgus būs konkurētspējīgs arī turpmāk un vai konkurences trūkums var būt ilgstošs (4).

               (10)

               Ja, raugoties no nākotnē vērstas perspektīvas, attiecīgajā mazumtirdzniecības tirgū nav efektīvas konkurences un ja tajā nav ex ante regulējuma, saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK 16. pantu būtu jānovērtē atbilstīgais(-ie) vairumtirdzniecības tirgus(-i), kuros var būt nepieciešams ex ante regulējums. Analizējot robežas un ietekmi tirgū atbilstīgajā(-os) konkrētajā(-os) vairumtirdzniecības tirgū(-os), lai noskaidrotu, vai tajā/tajos ir efektīva konkurence, būtu jāņem vērā tiešie un netiešie konkurences ierobežojumi neatkarīgi no tā, vai šie ierobežojumi izriet no elektronisko sakaru tīkliem, elektronisko sakaru pakalpojumiem vai cita veida pakalpojumiem vai lietojumiem, ko var salīdzināt no galalietotāju viedokļa (5). No otras puses, ja, raugoties no nākotnē vērstas perspektīvas, attiecīgajā mazumtirdzniecības tirgū ir efektīva konkurence, bet atbilstīgajā(-os) konkrētajā(-os) tirgū(-os) nav vairumtirdzniecības ex ante regulējuma, valsts regulatīvajām iestādēm būtu jāsecina, ka vairumtirdzniecības līmenī regulējums vairs nav vajadzīgs. Šādā gadījumā atbilstīgais(-ie) konkrētais(-ie) vairumtirdzniecības tirgus(-i) būtu jānovērtē, lai varētu atcelt ex ante regulējumu. Ja piegādes ķēdē vairumtirdzniecības tirgi ir vertikāli saistīti, vispirms jāanalizē tas vairumtirdzniecības tirgus, kas ir pats augšējais, raugoties no attiecīgā mazumtirdzniecības tirgus pozīcijas.

               (11)

               Pielikumā uzskaitītajos vairumtirdzniecības tirgos var būt šādas iezīmes, kas ir par pamatu ex ante regulējumam, jo kopumā tie atbilst turpmāk minētajiem trim kumulatīvajiem kritērijiem, kuri tika arī izmantoti tādu tirgu noteikšanai ieteikuma iepriekšējās versijās, kam var būt nepieciešams ex ante regulējums. Pirmais kritērijs – ienākšanai tirgū ir augsti un ilglaicīgi šķēršļi. Tomēr, tā kā elektronisko sakaru tirgi ir dinamiski un to darbība ir specifiska, tad, veicot uz nākotni vērsto analīzi, lai noteiktu, kuriem konkrētajiem tirgiem varētu būt jāpiemēro ex ante regulējums, būtu jāņem vērā arī iespējas pārvarēt ienākšanas šķēršļus attiecīgajā laikposmā. Otrais kritērijs ir atbilde uz jautājumu, vai tirgus struktūra ir vērsta uz efektīvu konkurenci attiecīgajā laikposmā. Piemērojot šo kritēriju, jāizpēta, kāds ir uz infrastruktūru balstītās un cita veida konkurences stāvoklis papildus šķēršļiem iekļūšanai tirgū. Ar trešo kritēriju pārbauda, vai attiecīgās tirgus nepilnības nevarētu pienācīgi labot ar konkurences noteikumiem vien. Galvenie aspekti, kas jāapsver, novērtējot pirmo un otro kritēriju, ir tie paši, kurus novērtē, veicot uz nākotni vērsto tirgus analīzi, lai noteiktu, vai pastāv būtiska ietekme tirgū. Jo īpaši jāapsver aspekti saistībā ar ienākšanas šķēršļiem, ja nav regulējuma (tai skaitā zaudēto izmaksu apjoms), tirgus struktūru, tirgus darbību un tirgus dinamiku, tostarp tādi aspekti kā tirgus daļas un tendences, tirgus cenas un tendences, kā arī konkurējošo tīklu vai infrastruktūru izplatība un pārklājums.

               (12)

               Attiecībā uz pirmo kritēriju šā ieteikuma kontekstā svarīgi ir divi ienākšanas šķēršļu veidi: strukturālie šķēršļi un juridiskie jeb regulatīvie šķēršļi. Strukturālie šķēršļi ienākšanai ir sākotnējās izmaksas vai pieprasījuma apstākļi, kas nozarē ilgi darbojošos uzņēmumu un jaunienācēju starpā rada asimetriskus nosacījumus un tādējādi jaunienācējiem traucē vai neļauj ienākt tirgū. Piemēram, var uzskatīt, ka augsti strukturālie šķēršļi pastāv tad, ja tirgum raksturīgas absolūtas izmaksu priekšrocības, nozīmīgi apjomradīti ietaupījumi un/vai diversifikācijas radīti ietaupījumi, ražošanas jaudu nepietiekamība un lielas zaudētās izmaksas. Saistīts strukturālais šķērslis var pastāvēt arī tad, ja pakalpojuma sniegšanai nepieciešams tīkla komponents, kuru nevar tehniski dublēt vai kura dublēšanas izmaksas dublēšanu padara konkurentiem neizdevīgu.

               (13)

               Juridiskie vai regulatīvie šķēršļi nav saistīti ar ekonomikas apstākļiem, bet izriet no likumdošanas, administratīvajiem vai citiem pasākumiem, kam ir tieša ietekme uz ienākšanas apstākļiem un/vai operatoru pozicionēšanu konkrētajā tirgū. Viens piemērs juridiskiem vai regulatīviem šķēršļiem, kas traucē vai neļauj ienākt tirgū, ir tādu uzņēmumu skaita ierobežojums, kuriem ir piekļuve frekvenču spektram, kas vajadzīgs, lai sniegtu uz to balstītus pakalpojumus. Citi juridisko vai regulatīvo šķēršļu piemēri ir cenu kontrole vai citi uzņēmumiem noteikti ar cenām saistītie pasākumi, kas ietekmē ne tikai ienākšanu, bet arī uzņēmumu pozicionēšanu tirgū. Juridiskie vai regulatīvie šķēršļi, kuri, visticamāk, tiks likvidēti attiecīgā laikposmā, parasti nebūtu jāuzskata par ienākšanas šķēršļiem, kas ļautu izpildīt pirmo kritēriju.

               (14)

               Ienākšanas šķēršļu nozīme var arī mazināties tādu jauninājumu virzītu tirgu gadījumā, kam raksturīgs pastāvīgs tehnoloģiskais progress. Šādos tirgos konkurences ierobežojumus bieži vien rada pašlaik tirgū vēl neesošo, bet potenciālo konkurentu jauninājumu iespējamība. Jauninājumu virzītos tirgos dinamiska vai ilgtermiņa konkurence var būt starp uzņēmumiem, kuri ne vienmēr ir konkurenti jau izveidotā “statiskajā” tirgū. Šajā ieteikumā ir noteikti tirgi, kuros tiek paredzēta ienākšanas šķēršļu izzušana pārskatāmā laikposmā. Novērtējot, vai ienākšanas šķēršļi varētu turpmāk pastāvēt gadījumā, ja regulējumu neieviestu, jāizpēta, pirmkārt, vai šajā nozarē jaunu dalībnieku ienākšana tirgū ir notikusi bieži un bijusi veiksmīga un, otrkārt, vai šī ienākšana ir bijusi (jeb arī ir gaidāms, ka turpmāk tā būs) pietiekami ātra un noturīga, lai ierobežotu tirgus ietekmi. Tas, cik nozīmīgi ir ienākšanas šķēršļi, būs atkarīgs cita starpā no produkcijas minimālā efektivitātes apjoma un zaudētajām izmaksām.

               (15)

               Pat tad, ja tirgum ir raksturīgi augsti ienākšanas šķēršļi, tajā var būt citi strukturālie faktori, kas tomēr attiecīgā laikposmā sekmē tirgus kļūšanu par tādu, kurā valda efektīva konkurence. Virzība uz efektīvu konkurenci nozīmē, ka tirgus kļūs par tādu, kurā ir efektīvas konkurences apstākļi un kuram nepiemēro ex ante regulējumu, vai nu pārskata perioda laikā, vai pēc pārskata perioda, ja vien pārskata periodā būs skaidri vērojamas pozitīvas pārmaiņas tirgū. Tirgus dinamiku var nodrošināt, piemēram, tehnoloģiju attīstība vai produktu un tirgu konverģence, kas var izraisīt to, ka operatori, kuri ir aktīvi atšķirīgu produktu tirgos, rada konkurences ierobežojumus viens otram. Tas var notikt arī tirgos ar ierobežotu, bet pietiekami lielu uzņēmumu skaitu, kuriem ir atšķirīgas izmaksu struktūras un kuri šajos tirgos saskaras ar cenu ziņā elastīgu pieprasījumu. Var būt arī tirgus ietilpības pārpalikums, kas parasti sniedz iespēju konkurējošiem uzņēmumiem, reaģējot uz cenu pieaugumu, ļoti ātri palielināt produkciju. Šādos gadījumos tirgus daļas laika gaitā var mainīties un/vai var novērot cenu samazināšanos.

               (16)

               Trešais kritērijs palīdz novērtēt, cik piemēroti ir korektīvie pasākumi, kurus var noteikt saskaņā ar konkurences tiesībām ar mērķi risināt konstatētās pastāvīgās tirgus nepilnības, jo īpaši, ņemot vērā to, ka ar ex ante reglamentējošiem pienākumiem var efektīvi novērst konkurences tiesību pārkāpumus. Situācijās, kad, piemēram, pastāvīgu tirgus nepilnību labošanai ir vajadzīga nozīmīga iejaukšanās vai nepieciešama bieža un/vai savlaicīga iejaukšanās, konkurences tiesību pasākumu piemērošana, visticamāk, būs nepietiekama. Tāpēc ex ante regulējums būtu jāuzskata par piemērotu papildinājumu konkurences tiesībām tādos gadījumos, kad, piemērojot konkurences tiesības vien, nevarētu pienācīgi labot konstatētās pastāvīgās tirgus nepilnības.

               (17)

               Šo trīs kumulatīvo kritēriju piemērošanai būtu jāierobežo to tirgu skaits elektronisko sakaru nozarē, kuros piemēro ex ante reglamentējošus pienākumus, tādējādi palīdzot sasniegt vienu no regulatīvo pamatprincipu mērķiem, proti, līdz ar konkurences attīstību šajos tirgos pakāpeniski samazināt nozarei specifisko ex ante regulējumu. Neatbilstība jebkuram no trim kritērijiem norādītu, ka tirgus nebūtu jāatzīst par tādu, kam var būt nepieciešams ex ante regulējums.

               (18)

                  Ex ante regulējums, kas noteikts vairumtirdzniecības līmenī, būtu jāuzskata par pietiekamu, lai atrisinātu iespējamās konkurences problēmas saistītajā(-os) lejupējā(-os) tirgū(-os). Lejupējam tirgum būtu jāpiemēro ex ante regulējums tikai tad, ja konkurencei šajā tirgū joprojām ir būtiska ietekme par spīti tam, ka ex ante regulējums pastāv saistītajā(-os) vairumtirdzniecības augšupējā(-os) tirgū(-os). Ņemot vērā progresu konkurences jomā, kas panākts, pateicoties regulējumam, šajā ieteikumā ir noteikti tikai konkrētie tirgi vairumtirdzniecības līmenī. Tiek uzskatīts, ka ar minēto tirgu regulējumu var novērst efektīvas konkurences trūkumu vairumtirdzniecības līmenī, kas savukārt rada konstatētās tirgus nepilnības saistītajos mazumtirdzniecības tirgos. Ja valsts regulatīvā iestāde tomēr pierāda, ka regulatīvi pasākumi vairumtirdzniecības tirgū bijuši nesekmīgi, konkrētajam mazumtirdzniecības tirgum var būt nepieciešams ex ante regulējums, ja vien valsts regulatīvā iestāde ir konstatējusi, ka ir veikta šajā ieteikumā aprakstītā trīs kritēriju pārbaude.

               (19)

               Pielikumā uzskaitītie tirgi ir noteikti, pamatojoties uz iepriekš minētajiem trim kumulatīvajiem kritērijiem. Valsts regulatīvajām iestādēm būtu jāsāk ar pieņēmumu, ka šajos tirgos trīs minētie kritēriji ir izpildīti. Tomēr, ja valsts regulatīvā iestāde secina, ka, vairumtirdzniecības līmenī nepastāvot regulējumam, mazumtirdzniecības tirgū(-os), kā definēts, ir ilgtspējīga konkurence, tai arī būtu jāsecina, ka vairumtirdzniecības līmenī ex ante regulējums vairs nav vajadzīgs.

               (20)

               Attiecībā uz pielikumā uzskaitītajiem tirgiem valsts regulatīvā iestāde var tomēr uzskatīt, ka, pamatojoties uz konkrētas valsts apstākļiem, ir lietderīgi veikt pašai savu trīs kritēriju pārbaudi. Pēc tam valsts regulatīvā iestāde var secināt, vai valsts apstākļos trīs kritēriju pārbaudes rezultāts ir vai nav pozitīvs. Ja trīs kritēriju pārbaudes rezultāts nav pozitīvs attiecībā uz konkrēto tirgu, kas uzskaitīts ieteikumā, valsts regulatīvajai iestādei nebūtu jāuzliek reglamentējoši pienākumi šajā tirgū.

               (21)

               Valsts regulatīvās iestādes drīkst noteikt citus tirgus, kas nav minēti šajā ieteikumā, un piemērot tiem trīs kritēriju pārbaudi. Jo īpaši, ja valsts regulatīvās iestādes, secinot, ka mazumtirdzniecības tirgū nav efektīvas konkurences un ex ante regulējuma, plāno regulēt atbilstīgo(-os) vairumtirdzniecības tirgu(-us) un šis/šie tirgus(-i) nav uzskaitīts(-i) ieteikumā, tām vienmēr būtu jāveic trīs kritēriju pārbaude. Tādā gadījumā vispirms jāanalizē tas vairumtirdzniecības tirgus, kas vertikālajā piegādes ķēdē ir pats augšējais, raugoties no attiecīgā mazumtirdzniecības tirgus pozīcijas. Lai noteiktu, vai līdz mazumtirdzniecības tirgu(-us) līmenim pakārtotajos tirgos pastāv efektīva konkurence tad, ja augšupējos tirgos ir ieviests regulējums, valsts regulatīvajai iestādei būtu jāveic pakāpeniska to tirgu analīze, kas ir pakārtoti regulētam ieguldījumam augšupējā tirgū.

               (22)

               Lai novērtētu, vai, pamatojoties uz attiecīgajiem valsts apstākļiem, attiecīgos tirgos vēl joprojām var būt nepieciešams ex ante regulējums, valsts regulatīvajām iestādēm trīs kritēriju pārbaude būtu jāpiemēro arī tiem tirgiem, kas uzskaitīti Komisijas Ieteikuma 2003/311/EK (6) pielikumā un Ieteikuma 2007/879/EK pielikumā, bet kas vairs nav minēti šā ieteikuma pielikumā, ja tie patlaban tiek regulēti atbilstoši valsts apstākļiem.

               (23)

               Saskaņā ar Direktīvu 2002/21/EK jauniem tirgiem nevajadzētu noteikt neatbilstošus ex ante reglamentējošus pienākumus pat tad, ja tajos ir konstatētas pirmienācēja priekšrocības. Par jauniem tirgiem uzskata tādus tirgus, kas ietver produktus vai pakalpojumus, attiecībā uz kuriem to novitātes dēļ grūti paredzēt pieprasījuma apstākļus vai ieiešanas tirgū un piedāvājuma nosacījumus, un kam tāpēc ir grūti piemērot iepriekš minēto trīs kritēriju pārbaudi. Kā noteikts Direktīvas 2002/21/EK 8. pantā, lai veicinātu jauninājumus, jauniem tirgiem neuzliek neatbilstošus ex ante reglamentējošus pienākumus; tajā pašā laikā jānovērš, ka vadošais uzņēmums ierobežo piekļuvi šādam tirgum, kā norādīts arī Komisijas pamatnostādnēs par tirgus analīzi un būtiskas ietekmes tirgū novērtējumā saskaņā ar Kopienas reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (7). Jau izveidotas tīkla infrastruktūras pakāpenisku atjauninājumu rezultātā reti veidojas jauns tirgus. Produkta aizvietojamības trūkums jākonstatē gan no pieprasījuma, gan piedāvājuma puses, un tikai pēc tam var secināt, ka tas neietilpst jau izveidotā tirgū. Jaunu mazumtirdzniecības pakalpojumu rašanās var izraisīt jauna, atvasināta vairumtirdzniecības tirgus izveidi, ja šādus mazumtirdzniecības pakalpojumus nevar nodrošināt, izmantojot jau ieviestos vairumtirdzniecības produktus.

               (24)

               Valsts regulatīvās iestādes dara pieejamus Komisijai, BEREC un citām valsts regulatīvajām iestādēm tā trīs kritēriju testa rezultātus, kas veikts saskaņā ar šo ieteikumu un uz ko attiecas Direktīvas 2002/21/EK 7. panta 3. punkta darbības joma. Ja netiek ziņots par to pasākumu projektiem, kas ietekmē tirdzniecību starp dalībvalstīm, kā minēts Direktīvas 2002/21/EK 38. apsvērumā, pret attiecīgo dalībvalsti var ierosināt pienākumu neizpildes procedūru.

               (25)

               Šā ieteikuma pielikumā sniegtajā tirgu sarakstā vairs nav iekļauti divi tirgi, kas bija uzskaitīti Ieteikumā 2007/879/EK (tirgus Nr. 1 un 2), jo tie nav izturējuši trīs kritēriju pārbaudi. Dalībvalstu starpā var būt zināmas atšķirības attiecībā uz sagaidāmo vai paredzamo tirgus attīstību, kas pamato šo konstatējumu Savienības līmenī, tāpēc konkrētas valsts apstākļi var būt iemesls valsts regulatīvajai iestādei uzskatīt, ka Ieteikumā 2007/879/EK minētajā tirgū Nr. 1 vai citos mazumtirdzniecības tirgos, kas saistīti ar Ieteikumā 2007/879/EK minēto tirgu Nr. 2, pagaidām nav efektīvas konkurences, raugoties no nākotnē vērstas perspektīvas, un tajos nav atbilstīgi un samērīgi vairumtirdzniecības tiesiskās aizsardzības līdzekļi. Tādā veidā valsts regulatīvās iestādes varētu pamatot turpmāku ex ante regulatīvu iejaukšanos vairumtirdzniecības līmenī, ar nosacījumu, ka valsts apstākļos trīs kritēriju pārbaude ir apmierinoša attiecībā uz nākamo pārskata periodu. Lai gan Ieteikumā 2007/879/EK minēto tirgu Nr. 4, 5 un 6 robežas ir noteiktas atkārtoti, pārējos tirgos, kas uzskaitīti Ieteikumā 2007/879/EK, joprojām ir vajadzīgs ex ante regulējums. Valsts regulatīvās iestādes, nodalot šos tirgus, ņem vērā attiecīgās valsts apstākļus,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.

               1.

               Atbilstīgi Direktīvas 2002/21/EK 15. panta 3. punktam nosakot valsts apstākļiem atbilstīgus konkrētos tirgus, valsts regulatīvajām iestādēm jāanalizē pielikumā noteiktie produktu un pakalpojumu tirgi.

               2.

               Nosakot tirgus, kas nav minēti pielikumā, valsts regulatīvajām iestādēm jāpierāda – un Komisija to pārbaudīs –, ka ir izpildīti šādi trīs kumulatīvi kritēriji:

                           a)

                           augsti un ilglaicīgi strukturāli, juridiski vai regulatīvi šķēršļi iekļūšanai tirgū;

                           b)

                           tāda tirgus struktūra, kas nav vērsta uz efektīvu konkurenci attiecīgajā laikposmā, ņemot vērā to, kāds ir uz infrastruktūru balstītās un cita veida konkurences stāvoklis papildus šķēršļiem iekļūšanai tirgū;

                           c)

                           konkurences tiesību piemērošana vien ir nepietiekams pasākums, lai pienācīgi labotu konstatētās tirgus nepilnības.

               3.

               Uzskatot, ka kādā no pielikumā noteiktajiem tirgiem var nebūt nepieciešams ex ante regulējums konkrētas valsts apstākļos, valsts regulatīvajām iestādēm būtu jāpierāda – un Komisija to pārbaudīs –, ka nav izpildīts vismaz viens no 2. punktā minētajiem trim kritērijiem.

               4.

               Valsts regulatīvajām iestādēm jāņem vērā visi attiecīgie konkurences ierobežojumi neatkarīgi no tā, vai šādu ierobežojumu avoti ir uzskatāmi par elektronisko sakaru tīkliem, elektronisko sakaru pakalpojumiem vai cita veida pakalpojumiem vai lietojumiem, ko var salīdzināt no galalietotāja viedokļa.

               5.

               Šis ieteikums neskar tirgus definīcijas, tirgus analīžu rezultātus un reglamentējošus pienākumus, ko valsts regulatīvās iestādes noteikušas saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK 15. panta 3. punktu un 16. pantu pirms šā ieteikuma pieņemšanas datuma.

               6.

               Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm.

      Briselē, 2014. gada 9. oktobrī

            Komisijas vārdā –

            Komisijas priekšsēdētāja vietniece

         Neelie KROES

      (1)  OV L 108, 24.4.2002., 33. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 25. novembra Direktīva 2009/140/EK, ar ko izdara grozījumus Direktīvā 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem, Direktīvā 2002/19/EK par piekļuvi elektronisko komunikāciju tīkliem un ar tiem saistītām iekārtām un to savstarpēju savienojumu un Direktīvā 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (OV L 337, 18.12.2009., 37. lpp.).

      (3)  Komisijas 2007. gada 17. decembra Ieteikums 2007/879/EK par attiecīgajiem produktu un pakalpojumu tirgiem elektronisko sakaru nozarē, kuros var būt nepieciešams ex ante regulējums saskaņā ar Direktīvu 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (OV L 344, 28.12.2007., 65. lpp.).

      (4)  20. punkts Komisijas pamatnostādnēs par tirgus analīzi un būtiskas ietekmes tirgū novērtējumu saskaņā ar Kopienas reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (2002/C 165/03).

      (5)  Piemēram, OTT (over-the-top) pakalpojumi, kuru tehnoloģiju attīstība var izraisīt to apjoma pastāvīgu pieaugumu turpmākajos gados, kaut arī pašlaik tos nevar uzskatīt par tiešu aizstājēju pakalpojumiem, ko sniedz elektronisko sakaru pakalpojumu sniedzēji.

      (6)  Komisijas 2003. gada 11. februāra Ieteikums 2003/311/EK (OV L 114, 8.5.2003., 45. lpp.).

      (7)  Komisijas pamatnostādnes (OV C 165, 11.7.2002., 6. lpp.).

      PIELIKUMS

                  Tirgus Nr. 1.

                  Vairumtirdzniecības līmeņa savienojumu pabeigšana fiksētā vietā individuālos publiskos telefonu tīklos

                  Tirgus Nr. 2.

                  Vairumtirdzniecības līmeņa balss savienojuma pabeigšana individuālos mobilajos tīklos

                  Tirgus Nr. 3.

                              a)

                              Vairumtirdzniecības līmeņa vietēja piekļuve fiksētā vietā

                              b)

                              Plašpatēriņa produktu vairumtirdzniecības līmeņa centralizēta piekļuve fiksētā vietā

                  Tirgus Nr. 4.

                  Vairumtirdzniecības līmeņa augstas kvalitātes piekļuve fiksētā vietā


title: Padomes Ieteikums ( 2013. gada 9. jūlijs ) par Dānijas 2013. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Dānijas konverģences programmu 2013.–2016. gadam

text:
               30.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/18

      PADOMES IETEIKUMS

   (2013. gada 9. jūlijs)
   par Dānijas 2013. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Dānijas konverģences programmu 2013.–2016. gadam
   2013/C 217/05
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam uzsākt jaunu nodarbinātības un izaugsmes stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam pamatā būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.) un 2010. gada 21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (3), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Dalībvalstu vai to valdību vadītāji 2012. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu par Izaugsmes un nodarbinātības paktu, kas ir saskaņots pamats rīcībai valstu, ES un eurozonas līmenī, izmantojot visas iespējamās sviras, instrumentus un politiku. Viņi pieņēma lēmumu par rīcību, kas jāveic dalībvalstu līmenī, jo īpaši paužot ciešu apņēmību sasniegt stratēģijas “Eiropa 2020” mērķus un īstenot konkrētām valstīm adresētos ieteikumus.

               (4)

               Padome 2012. gada 10. jūlijā pieņēma ieteikumu (4) par Dānijas 2012. gada valsts reformu programmu un sniedza savu atzinumu par Dānijas konverģences programmu 2012.–2015. gadam.

               (5)

               Komisija 2012. gada 28. novembrī pieņēma Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2013. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Komisija, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, 2012. gada 28. novembrī pieņēma arī Brīdinājuma mehānisma ziņojumu, kurā tā noteica Dāniju kā vienu no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (6)

               Eiropas Parlaments ir bijis pienācīgi iesaistīts Eiropas pusgada norisēs saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, un 2013. gada 7. februārī tas pieņēma rezolūciju par nodarbinātību un sociālajiem aspektiem 2013. gada Gada izaugsmes pētījumā un rezolūciju par ieguldījumu 2013. gada Gada izaugsmes pētījumā.

               (7)

               Eiropadome 2013. gada 14. martā apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes sekmēšanai. Tā uzsvēra vajadzību īstenot diferencētu un uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju, atjaunot normālus aizdošanas nosacījumus ekonomikai, sekmēt izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu un krīzes sociālās sekas, kā arī modernizēt valsts pārvaldi.

               (8)

               Komisija 2013. gada 10. aprīlī publicēja saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu sagatavotā padziļinātā pārskata rezultātus par Dāniju. Komisijas veiktā analīze tai ļauj secināt, ka Dānijā pastāv makroekonomiskā nelīdzsvarotība, taču tā nav pārmērīga.

               (9)

               Dānija 2013. gada 30. aprīlī iesniedza savu 2013. gada valsts reformu programmu un konverģences programmu, kas attiecas uz laikposmu no 2013. līdz 2016. gadam. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (10)

               Pamatojoties uz konverģences programmas izvērtējumu atbilstīgi Regulai (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs ir ticams. Scenārijs, kas 2013. gadā paredz 0,7 % un 2014. gadā 1,6 % IKP pieaugumu, lielā mērā saskan ar Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozes rādītājiem – 0,7 % un 1,7 %. Konverģences programmā ir izklāstīta budžeta stratēģija, kuras mērķis ir novērst pārmērīgo deficītu un līdz 2013. gadam izpildīt Dānijas vidējā termiņa mērķi (VTM) nepārsniegt strukturālo deficītu 0,5 % apmērā no IKP, tādējādi atspoguļojot pakta mērķus. Konverģences programma ir vērsta uz vispārējās valdības budžeta deficītu 1,7 % apmērā no IKP 2013. gadā un 1,8 % apmērā no IKP 2014. gadā, kas atbilst Komisijas ierosinātajam pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras (EDP) termiņam. Pamatojoties uz strukturālās budžeta bilances aprēķiniem, gada vidējie fiskālie pasākumi 2011.-2013. gadā atbilst Padomes sniegtajiem ieteikumiem saistībā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru. Konverģences programmā tiek lēsts, ka neto diskrecionārie pasākumi ļaus sasniegt konsolidāciju, kura kopumā atbilstu ieteikumam, kas sniegts saskaņā ar EDP. Tiek lēsts, ka valdības reālie izdevumi (ieskaitot diskrecionāros ieņēmumu pasākumus) 2013. gadā nepieaugs un 2014. gadā pieaugs par 0,4 %, kas abus gadus atbilst Stabilitātes un izaugsmes paktā noteiktajam izdevumu kritērijam. Valsts finanšu sistēma kopumā ir stabila, un valsts jau ir sasniegusi savu VTM. Tomēr, tā kā Dānijas sabiedrība noveco un tajā pastāv vērienīga rīcībpolitika labklājības jomā, Dānijai ir būtiski saglabāt stabilu un ilgtspējīgu fiskālās politikas sistēmu un noturēt deficītu zem Līgumā noteiktās atsauces vērtības 3 % apmērā no IKP.

               (11)

               Dānija 2012. gadā pabeidza invaliditātes pensiju un subsidēto nodarbinātības shēmu (“elastīga darba”) reformu, kas stājās spēkā 2013. gada 1. janvārī. Šīs reformas ietver nozīmīgus pasākumus Dānijas darbaspēka piedāvājuma palielināšanai. Tomēr joprojām ir svarīgi uzlabot to iedzīvotāju nodarbināmību, kuri ir vistālāk atstumti no darba tirgus un starp kuriem ir migrantu izcelsmes iedzīvotāji, ilgstoši bezdarbnieki un mazkvalificēts darbaspēks. Lai gan valdības vērienīgā reformu programma ir vērtējama atzinīgi, ir svarīgi nodrošināt, lai Dānijas izslavētais “elastdrošības” modelis turpinātu atvieglot pāreju no bezdarba uz nodarbinātību, vienlaikus ierobežojot marginalizāciju un sociālo atstumtību. Šajā sakarībā svarīga loma ir izglītībai, apmācībai un kvalifikācijas celšanai.

               (12)

               Dānijā izglītība ir pamatoti izvirzīta kā prioritāte. Neskatoties uz to, ir nepieciešams turpināt centienus uzlabot izglītības un apmācības sistēmu kvalitāti un rentabilitāti, tostarp pabeidzot īstenot uzsāktās reformas. Ierosinātā pamatizglītības un zemākā līmeņa vidējās izglītības sistēmu reforma ir pareizas ievirzes, un paredzams, ka tā pozitīvi ietekmēs skolu sistēmas rentabilitāti un izglītības kvalitāti, tostarp skolēnu sasniegto izglītības līmeni. Profesionālās izglītības jomā valdība veica pasākumus, lai stiprinātu jauniešu profesionālās izglītības kvalitāti un nodrošinātu vajadzīgās mācekļu vietas privātos uzņēmumos. Valdība, pašvaldības, reģioni un sociālie partneri ir izveidojuši komiteju, kuras uzdevums ir rast pastāvīgu risinājumu, lai nodrošinātu vajadzīgo skaitu mācekļu vietu un uzlabotu profesionālās izglītības un apmācības sistēmas kvalitāti. Ilgtspējīgi un vērienīgi risinājumi attiecībā uz mācekļu vietu trūkumu un priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas augstajiem rādītājiem jauniešu profesionālās izglītības sistēmā Dāniju labāk sagatavotu nākotnē paredzamajam prasmju pieprasījumam darba tirgū un uzlabotu produktivitāti.

               (13)

               Dānija varētu panākt lielāku ekonomikas izaugsmi, novēršot konkurences šķēršļus vietējo un mazumtirdzniecības pakalpojumu jomā, jo šī nozare Dānijas ekonomikā ir nozīmīga. Dānijas valdība 2012. gadā nāca klajā ar jaunu konkurences likumu, kas ir vērtējams kā svarīgs solis pareizajā virzienā. Ar pārskatīto konkurences tiesisko regulējumu tiek ieviesti efektīvāki mehānismi konkurences regulējuma izpildes nodrošināšanai, un tas pilnībā atbilst 2012. gada ieteikuma attiecīgajai daļai. Tomēr iespējams pielikt lielākas pūles, lai nodrošinātu nozaru un sabiedriskā sektora pakalpojumu jomās veikto pasākumu efektivitāti, kuru uzdevums ir veicināt konkurenci un tirgus darbību. Vairākas politikas iniciatīvas šajās jomās joprojām ir agrīnā stadijā, un jāturpina centieni nodrošināt to efektīvu īstenošanu.

               (14)

               Lai izvērtētu draudus finanšu un ekonomikas stabilitātei, pagājušajā gadā ir veikta svarīga analīze par mājsaimniecību parādiem valsts un ES līmenī. Pašlaik šķiet, ka finanšu stabilitātes apdraudējuma risks ir ierobežots, taču jāturpina to uzraudzīt. Dānijas iestādes ir veikušas virkni pasākumu, lai uzlabotu hipotekāro kredītu sistēmas noturību. Starp šiem pasākumiem ir mājokļu hipotekāro kredītu riska atzīmju sistēma un ierobežojumi, ko piemēro kredītiem ar mainīgo procentu likmi un/vai atliktu amortizāciju. Hipotekāro kredītu iestādes pēc savas iniciatīvas veikušas pasākumus, lai samazinātu vajadzību pēc papildu nodrošinājuma. Visi minētie pasākumi ir pareizas ievirzes, taču tie būs rūpīgi jāuzrauga, lai pārliecinātos, vai tiem ir cerētā ietekme. Komisija vērtēs Dānijas regulāros ziņojumus par šajā kontekstā veikto pasākumu ietekmi. Laika gaitā vajadzētu pārskatīt Dānijā noteiktos īpašuma nodokļus, lai mazinātu pastāvošos kropļojumus un stiprinātu to pretcikliskās iezīmes.

               (15)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi visaptverošu analīzi par Dānijas ekonomikas politiku. Tā ir izvērtējusi valsts reformu programmu un konverģences programmu un ir sniegusi padziļinātu pārskatu. Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidei, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā to, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomiskā pārvaldība, kas panākams, turpmākajos valsts lēmumos ievērojot ES līmeņa norādes. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1. līdz 3. ieteikumā.

               (16)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi konverģences programmu, un tās atzinums (5) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (17)

               Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un konverģences programmu. Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 3. ieteikumā,

         AR ŠO IESAKA Dānijai laikposmā no 2013. gada līdz 2014. gadam rīkoties šādi.

               1.

               2013. gadā īstenot plānoto budžeta stratēģiju, lai līdz 2013. gadam nodrošinātu pārmērīga deficīta novēršanu. Turklāt 2014. gadā un turpmāk īstenot budžeta stratēģiju tā, lai nodrošinātu pienācīgus fiskālos pasākumus, lai arī turpmāk izpildītu VTM.

               2.

               Veikt turpmākus pasākumus, lai uzlabotu to cilvēku nodarbināmību, kuri darba tirgū ir atstumti un starp kuriem ir migrantu izcelsmes iedzīvotāji, ilgstoši bezdarbnieki un mazkvalificēts darbaspēks. Uzlabot profesionālās apmācības kvalitāti, lai samazinātu priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas rādītājus, un palielināt mācekļu vietu skaitu. Īstenot pamatizglītības un zemākā līmeņa vidējās izglītības reformu, lai paaugstinātu skolēnu sasniegto izglītības līmeni, un uzlabot izglītības sistēmas rentabilitāti.

               3.

               Turpināt centienus novērst konkurences šķēršļus pakalpojumu jomā, tostarp mazumtirdzniecības un būvniecības nozarē, un uzlabot sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas efektivitāti.

      Briselē, 2013. gada 9. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         R. ŠADŽIUS

      (1)  OV L 209, 2.8.1997, 1. lpp.

      (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (3)  Saglabātas 2013. gadam ar Padomes Lēmumu 2013/208/ES (2013. gada 22. aprīlis) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (OV L 118, 30.4.2013., 21. lpp.).

      (4)  OV C 219, 24.7.2012., 21. lpp.

      (5)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.


title: Komisijas Ieteikums ( 2010. gada 19. marts ) par mobilo sakaru pakalpojumu kuģos ( MCV pakalpojumu) sistēmu atļaušanu (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               20.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 72/42

         KOMISIJAS IETEIKUMS
   (2010. gada 19. marts)
   par mobilo sakaru pakalpojumu kuģos (MCV pakalpojumu) sistēmu atļaušanu
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2010/167/ES)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvu 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (Pamatdirektīva) (1) un jo īpaši tās 19. panta 1. punktu,
   tā kā:

               (1)

               i2010 politika, kas ir Eiropas informācijas sabiedrības stratēģiskais satvars, veicina atvērtu un konkurējošu digitālo ekonomiku Eiropas Savienībā, uzsver informācijas un sakaru tehnoloģiju kā iekļautības un dzīves kvalitātes dzinējspēku un akcentē labumus, ko dod vienkārša piekļuve informācijas un sakaru resursiem visās ikdienas dzīves jomās.

               (2)

               Mobilo sakaru pakalpojumus kuģos (MCV pakalpojumus) izmanto kravas un pasažieru kuģos, kas peld teritoriālajās jūrās Eiropas Savienībā un starptautiskajos ūdeņos, un bieži pēc mēroga tie ir raksturīgi visas Eiropas vai valstu savstarpējai satiksmei. Sistēmas, kas sniedz MCV pakalpojumus (“MCV sistēmas”), cenšas papildināt esošo mobilo savienojamību, darbojoties tajos Eiropas Savienības dalībvalstu teritoriālo jūru – kas definētas ANO Jūras tiesību konvencijā – apgabalos, kurus neaptver sauszemes mobilie tīkli.

               (3)

                  MCV sistēma (“specializēta MCV sistēma”) pamatā sastāv no vienas vai vairākām pikošūnu bāzes stacijām (kuģa BS) kuģī un ļauj piekļūt GSM pamattīklam ar atvilces maršrutēšanas līniju, piemēram, caur pavadoni. Šādas sistēmas kuģa BS apkalpo GSM viesabonēšanas mobilās galiekārtas, kas ir kuģa pasažieru vai komandas rīcībā.

               (4)

                  MCV pakalpojumos patlaban komerciāli izmanto tikai GSM standartu un tikai 880–915 MHz un 1 710–1 785 MHz frekvenču joslu augšupsaitei (galiekārtas raida un bāzes stacijas uztver) un 925–960 MHz un 1 805–1 880 MHz frekvenču joslu lejupsaitei (bāzes stacijas raida un galiekārtas uztver). Taču nākotnē tos var pārnest arī uz citām virszemes publisko mobilo sakaru sistēmām, kas darbojas saskaņā ar citiem standartiem un citās frekvenču joslās.

               (5)

               Specializēto MCV sistēmu darbība ir nošķirama no plašā pārklājuma, ko teritoriālajās jūrās dod sauszemes mobilo elektronisko sakaru tīkli, ciktāl tas balstās uz operatoru tiesībām ierīkot un ekspluatēt sauszemes mobilo sakaru tīklus.

               (6)

               Koordinēta pieeja MCV pakalpojumu reglamentācijai palīdzētu atvieglināt šo pakalpojumu sniegšanu visā Eiropas Savienībā, tādējādi veicinot ES vienotā tirgus mērķu sasniegšanu. Tā arī palīdzētu nodrošināt vienlaidu mobilo savienojamību patērētājiem un komerciālajiem lietotājiem un vairotu novatorisku jūras sakaru pakalpojumu potenciālu.

               (7)

               Atļaujot izmantot radiofrekvenču spektru MCV pakalpojumiem, dalībvalstīm ir jāievēro Direktīva 2002/21/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (Atļauju izsniegšanas direktīva) (2). Konkrēti, atbilstīgi Direktīvas 2002/21/EK 9. panta 1. un 2. punktam dalībvalstīm ir jānodrošina efektīva radiofrekvenču pārvaldība elektronisko sakaru pakalpojumiem to teritorijā un jāveicina radiofrekvenču izmantošanas harmonizācija visā Eiropas Savienībā saskaņā ar nepieciešamību nodrošināt to efektīvu, lietderīgu izmantošanu.

               (8)

               Atbilstīgi Direktīvai 2002/21/EK valsts pārvaldes iestādēm dalībvalstīs jāsekmē vienotā tirgus attīstība, cita starpā likvidējot palikušos šķēršļus elektronisko sakaru tīklu, ar tiem saistīto iekārtu un pakalpojumu un elektronisko sakaru pakalpojumu nodrošināšanai Eiropas mērogā un veicinot Eiropas mēroga tīklu izveidi un attīstību un Eiropas mēroga pakalpojumu sadarbspēju, kā arī tiešo savienojamību. Tām arī jāveicina konkurence elektronisko sakaru tīklu nodrošināšanā, elektronisko sakaru pakalpojumos un ar tiem saistītajās iekārtās un pakalpojumos, cita starpā sekmējot lietderīgu izmantošanu un nodrošinot radiofrekvenču un numuru resursu efektīvu pārvaldību.

               (9)

               Atbilstīgi Direktīvai 2002/20/EK iespējami mazāk ierobežojoša atļauju izsniegšanas sistēma jāizmanto, lai ļautu nodrošināt elektronisko sakaru tīklus un pakalpojumus, tādējādi veicinot jaunu elektronisko sakaru pakalpojumu un Eiropas mēroga sakaru tīklu un pakalpojumu attīstību un ļaujot pakalpojumu sniedzējiem un patērētājiem gūt labumu no vienotā tirgus apjomradītiem ietaupījumiem.

               (10)

               Saskaņā ar Direktīvas 2002/20/EK 3. panta 2. punktu uz elektronisko sakaru tīklu vai elektronisko sakaru pakalpojumu nodrošināšanu, neierobežojot 6. panta 2. punktā minētos īpašos pienākumus vai 5. pantā minētās lietošanas tiesības, var attiekties tikai vispārēju atļauju izsniegšana.

               (11)

               Saskaņā ar Direktīvas 2002/20/EK 5. panta 1. punktu dalībvalstis, ja iespējams, jo īpaši, ja kaitīgu traucējumu risks ir niecīgs, radiofrekvenču izmantošanu nepakļauj individuālo lietošanas tiesību piešķiršanai, bet iekļauj šādu radiofrekvenču izmantošanas nosacījumus vispārējā atļaujā.

               (12)

               Ja Komisijas Lēmumā 2010/166/ES (3) izklāstītie tehniskie nosacījumi tiks ievēroti, MCV darbības izraisītais kaitīgo traucējumu risks būs niecīgs, tādēļ principā dalībvalstīm ir jāpiešķir vispārējas atļaujas radiofrekvenču spektra izmantošanai MCV pakalpojumu sniegšanai.

               (13)

               Dažas dalībvalstis patlaban radiofrekvenču spektra izmantošanu MCV pakalpojumu sniegšanai pakļauj individuālām lietošanas tiesībām. Šī pieeja atļauju izdošanai ir jāpārvērtē, ņemot vērā arī pieredzi saistībā ar MCV pakalpojumu sniegšanu dalībvalstu teritoriālajās jūrās.

               (14)

               Saskaņā ar 1. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Direktīvā 2009/114/EK, ar ko groza Padomes Direktīvu 87/372/EEK par frekvenču joslām, kas rezervējamas publisku Viseiropas sauszemes šūnu mobilo ciparsignālu sakaru saskaņotai ieviešanai Kopienā (4), dalībvalstīm ir jāpārbauda, vai spēkā esošais 900 MHz frekvenču joslas piešķīrums konkurējošiem mobilo sakaru operatoriem attiecīgās dalībvalsts teritorijā neradīs konkurences kropļojumus konkrētajā mobilo sakaru tirgū, un jārisina šādu konkurences kropļojumu jautājumi saskaņā ar Direktīvas 2002/20/EK 14. pantu. Dalībvalstīm attiecīgos gadījumos jāapsver iespēja izmantot šo gadījumu, lai mainītu esošās ekskluzīvās lietošanas tiesības, kas piešķirtas sauszemes mobilo tīklu operatoriem, lai tās nebūtu par šķērsli MCV pakalpojumu sniegšanai attiecīgajās frekvencēs.

               (15)

               Dalībvalstīm jādalās informācijā savā starpā un ar Komisiju, lai atrisinātu problēmas sakarā ar kaitīgiem traucējumiem, ko izraisa MCV pakalpojumi. Ciktāl šo problēmu risināšanu varētu veicināt Sakaru komitejas un Radiofrekvenču spektra komitejas iesaiste, Komisijai tās jāinformē.

               (16)

               Atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvai 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (Universālā pakalpojuma direktīva) (5) dalībvalstīm ir jānodrošina, ka galalietotājiem un patērētājiem ir pieejama pārredzama un atjaunināta informācija par piemērojamām cenām un tarifiem un par standarta noteikumiem un nosacījumiem attiecībā uz piekļuvi publiski pieejamajiem telefonijas pakalpojumiem un to izmantošanu. Minētā direktīva arī aicina dalībvalstis nodrošināt, ka, abonējot pakalpojumu, kas nodrošina publiskā telefonu tīkla pieslēgumu un/vai piekļuvi tam, patērētājiem ir tiesības uz līgumu ar uzņēmumu vai uzņēmumiem, kas nodrošina šādus pakalpojumus, cita starpā konkrēti nosakot informāciju par cenām un tarifiem un līdzekļus, ar kādiem var iegūt atjauninātu informāciju par visiem piemērojamiem tarifiem un uzturēšanas maksu.

               (17)

                  MCV pakalpojumu darbība nedrīkstētu ietekmēt starptautiskos nolīgumus kuģošanas drošības un/vai sabiedrības drošības jomā.

               (18)

               Reglamentējošie un tehniskie elementi vienotajā pieejā radiofrekvenču spektra izmantošanas atļaušanai MCV pakalpojumu sniegšanai Eiropas Savienībā pastāvīgi jāpārbauda, gādājot par to, lai tie atbilstu vispārējam mērķim izvairīties no kaitīgiem traucējumiem, un, ja šis mērķis netiek īstenots, jāapsver pienācīgi aizsardzības pasākumi.

               (19)

               Šajā ieteikumā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Sakaru komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.

               1.

               Šā ieteikuma mērķis ir koordinēt valstu atļauju izdošanas nosacījumus un procedūras, kas saistās ar radiofrekvenču spektra izmantošanu mobilo sakaru pakalpojumiem kuģos (MCV pakalpojumi) dalībvalstu teritoriālajās jūrās, lai atvieglinātu šādu pakalpojumu ieviešanu visā Eiropas Savienībā, reizē izvairoties no kaitīgiem traucējumiem, ko MCV pakalpojumi var izraisīt sauszemes mobilo elektronisko sakaru pakalpojumiem.
               Šajā ieteikumā minētie valstu atļauju izdošanas nosacījumi un procedūras tiks piemēroti, nekaitējot juridiskajiem pienākumiem sakarā ar kuģošanas drošību un sabiedrības drošību un reglamentācijai un/vai administratīvajiem noteikumiem par iekārtām MCV pakalpojumiem, ko dalībvalstis ieviesušas atbilstīgi Eiropas Savienības tiesību aktiem, jo sevišķi Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 9. marta Direktīvai 1999/5/EK par radioiekārtām un telekomunikāciju termināla iekārtām un to atbilstības savstarpējo atzīšanu (6), un citiem piemērojamajiem ES un starptautiskajiem tiesību aktiem par jūrniecības iekārtām.

               2.

               “Mobilo sakaru pakalpojumi kuģos (MCV pakalpojumi)” ir Direktīvas 2002/21/EK 2. panta c) punktā definētie elektronisko sakaru pakalpojumi, ko sniedz uzņēmums, lai dotu iespēju cilvēkiem kuģī sazināties publiskajos sakaru tīklos, izmantojot GSM sistēmu, bez tieša savienojuma ar sauszemes mobilajiem tīkliem.

               3.

               Šis ieteikums attiecas uz radiofrekvenču spektra lietošanas atļaujām Lēmumā 2010/166/ES noteiktajās frekvenču joslās MCV pakalpojumu sniegšanai dalībvalstu teritoriālajās jūrās, kas definētas ANO Jūras tiesību konvencijā. Šā ieteikuma darbības jomā neietilpst MCV pakalpojumu sniegšana atklātā jūrā, pavadoņsakari starp kuģiem un izplatījuma stacijām un mobilo pavadoņsakaru pakalpojumu (MSS) sniegšana galalietotājiem kuģos.

               4.

               Ne vēlāk kā divpadsmit mēnešus pēc šā ieteikuma pieņemšanas dalībvalstis dara visu nepieciešamo, lai frekvenču joslās vai apakšjoslās, kas atvēlētas saskaņā ar Lēmumu 2010/166/ES, varētu dot atļaujas izmantot radiofrekvenču spektru MCV pakalpojumu sniegšanai to teritoriālajās jūrās tām piederīgajos kuģos un attiecīgi izmantot radiofrekvenču spektru MCV pakalpojumu sniegšanai to teritoriālajās jūrās.

               5.

               Dalībvalstīm jāļauj izmantot radiofrekvenču spektru MCV pakalpojumu sniegšanai tikai tad, ja šāda izmantošana atbilst Lēmumā 2010/166/ES izklāstītajiem tehniskajiem nosacījumiem.

               6.

               Dalībvalstis var noteikt, ka MCV sistēmas drīkst izmantot tikai konkrētās frekvenču joslas vai apakšjoslas, kas saskaņā ar Lēmumu 2010/166/ES atvēlētas MCV sistēmu darbībai to teritoriālajās jūrās.

               7.

               Dalībvalstīm uz radiofrekvenču spektra izmantošanu MCV pakalpojumu sniegšanai jāattiecina vispārēja atļauja. Neskarot Direktīvas 2002/20/EK 5. panta 1. punktu, gadījumos, kad uz radiofrekvenču spektra izmantošanu MCV pakalpojumu sniegšanai attiecas individuālas tiesības, dalībvalstīm jāpārvērtē šādu individuālu tiesību vajadzība ar mērķi ar šīm tiesībām saistītos nosacījumus iestrādāt vispārējā atļaujā iespējami drīz un ne vēlāk kā trijos gados pēc šā ieteikuma pieņemšanas.

               8.

               Ne vēlāk kā divpadsmit mēnešus pēc šā ieteikuma pieņemšanas dalībvalstīm nebūtu jāpieprasa nekādu papildu atļauju saņemšana tā radiofrekvenču spektra izmantošanai, kas atvēlēts MCV pakalpojumiem to teritoriālajās jūrās, ja radiofrekvenču spektra izmantošanu attiecīgai MCV sistēmai jau ir atļāvusi cita dalībvalsts saskaņā ar savu atļauju izsniegšanas režīmu un atbilstīgi šim ieteikumam.

               9.

               Dalībvalstīm jāapsver papildu atļaujas nepieprasīšana radiofrekvenču spektra izmantošanai to teritoriālajās jūrās MCV pakalpojumu sniegšanai trešo valstu kuģos, ja radiofrekvenču spektra izmantošanu MCV pakalpojumu sniegšanai šādos kuģos attiecīgās valstis jau ir atļāvušas ar tādiem pašiem nosacījumiem kā Lēmumā 2010/166/ES izklāstītie nosacījumi.

               10.

               Dalībvalstīm, kuras pirms šā ieteikuma pieņemšanas frekvenču joslās vai apakšjoslās MCV sistēmu ekspluatācijai ir piešķīrušas ekskluzīvas individuālas lietošanas tiesības sauszemes mobilo elektronisko sakaru tīklu nodrošināšanai un/vai pakalpojumiem, kuri iesniedzas to teritoriālajās jūrās, pirmajā šādu ekskluzīvu lietošanas tiesību pārskatīšanas, modificēšanas, paplašināšanas vai atjaunināšanas gadījumā, balstoties attiecīgi uz ES vai valsts likumiem, ir jāmaina šīs lietošanas tiesības, lai ļautu to teritoriālajās jūrās darboties MCV sistēmām. Līdz šādai pirmajai pārskatīšanai, modificēšanai, paplašināšanai vai atjaunināšanai attiecīgajām dalībvalstīm ir jāveicina MCV pakalpojumu sniegšana to teritoriālajās jūrās, balstoties uz radiofrekvenču spektra tirdzniecību, radiofrekvenču spektra koplietošanu vai citu līdzvērtīgu izkārtojumu ar sauszemes mobilo sakaru operatoriem, kuriem ir attiecīgās ekskluzīvās tiesības.

               11.

               Dalībvalstīm jāsadarbojas aktīvi, konstruktīvi un solidāri, attiecīgā gadījumā izmantojot spēkā esošās procedūras, lai risinātu visas problēmas sakarā ar kaitīgiem traucējumiem, kurus varētu būt izraisījusi MCV sistēmu darbība.

               12.

               Dalībvalstīm ir nevilcinoties jāvērš citas dalībvalsts uzmanība uz problēmām, kas saistītas ar kaitīgiem traucējumiem, kurus varētu būt izraisījusi šīs citas dalībvalsts jurisdikcijā esošas MCV sistēmas darbība, un par to jāinformē Komisija. Attiecīgā gadījumā par iepriekš minētajām problēmām Komisijai jāinformē Sakaru komiteja un Radiofrekvenču spektra komiteja, lai rastu risinājumus sarežģītākos gadījumos.

               13.

               Dalībvalstīm, kuru jurisdikcijā ir MCV sistēmas, par kurām ir aizdomas, ka tās rada kaitīgus traucējumus pakalpojumiem citas dalībvalsts teritorijā, ir jāreaģē un tūlīt jānovērš tādi kaitīgi traucējumi.

               14.

               Dalībvalstīm ir jāveic piemēroti pasākumi, lai nodrošinātu, ka patērētāji un citi galalietotāji tiek pienācīgi informēti par MCV pakalpojumu izmantošanas noteikumiem un nosacījumiem.

               15.

               Dalībvalstīm pastāvīgi jāuzrauga radiofrekvenču spektra izmantošana MCV pakalpojumu sniegšanai, it sevišķi attiecībā uz faktiskiem vai iespējamiem kaitīgiem traucējumiem, un par konstatēto jāziņo Komisijai, lai vajadzības gadījumā būtu iespējams šo ieteikumu laikus pārskatīt.

      Briselē, 2010. gada 19. martā

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētāja vietniece

         Neelie KROES

      (1)  OV L 108, 24.4.2002., 33. lpp.

      (2)  OV L 108, 24.4.2002., 21. lpp.

      (3)  Skatīt šā Oficiālā Vēstneša 38 lpp.

      (4)  OV L 274, 20.10.2009., 25. lpp.

      (5)  OV L 108, 24.4.2002., 51. lpp.

      (6)  OV L 91, 7.4.1999., 10. lpp.