title: Komisijas Ieteikums (2005. gada 16. augusts) par pasākumiem, kas jāveic atļaujas saņēmējam, lai novērstu visus iespējamus kaitējumus veselībai un videi, kuri varētu rasties, ja nejauši izbirst rapša (Brassica napus L., līnija GT73 – MON-00073-7) sēklas, kurš ģenētiski modificēts, lai palielinātu tā izturību pret herbicīdu glifozātu (izziņots ar dokumenta numuru K(2005) 3073)

text:
               3.9.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 228/19

         KOMISIJAS IETEIKUMS
   (2005. gada 16. augusts)
   par pasākumiem, kas jāveic atļaujas saņēmējam, lai novērstu visus iespējamus kaitējumus veselībai un videi, kuri varētu rasties, ja nejauši izbirst rapša (Brassica napus L., līnija GT73 – MON-00073-7) sēklas, kurš ģenētiski modificēts, lai palielinātu tā izturību pret herbicīdu glifozātu
   (izziņots ar dokumenta numuru K(2005) 3073)
   (Autentisks ir tikai teksts holandiešu valodā)
   (2005/637/EK)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 211. panta otro ievilkumu,
   tā kā:

               (1)

               Komisija 2003. gada 16. janvārī saskaņā ar 13. panta 1. punkta trešo daļu un 14. panta 2. punkta otro daļu Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 12. marta Direktīvā 2001/18/EK par ģenētiski modificētu organismu apzinātu izplatīšanu vidē un Padomes Direktīvas 90/220/EEK (1) atcelšanu ir saņēmusi pieteikuma dokumentāciju ar tai pievienotu labvēlīgu novērtējuma ziņojumu no Nīderlandes Karalistes kompetentās iestādes par tāda produkta laišanu tirgū, kura pamatā ir ģenētiski modificēts rapsis (Brassica napus L., līnija GT73 – MON-00073-7).

               (2)

               Komisija nosūtījusi novērtējuma ziņojumu visām pārējām dalībvalstīm un tā kā dažas no tām izteikušas un turpina izteikt iebildumus pret minēto ziņojumu attiecībā uz šā produkta molekulāro raksturojumu, iespējamu alerģisku iedarbību, pārbaudi, marķējumu un noteikšanu. Šādos apstākļos Komisijai saskaņā ar Direktīvas 2001/18/EK 18. panta 1. punkta pirmo daļu jāpieņem lēmums, piemērojot šīs direktīvas 30. panta 2. punktā paredzēto procedūru, kurai piemēro Padomes Lēmuma 1999/468/EK (2) 5. un 7. pantu, ņemot vērā tā 8. panta noteikumus.

               (3)

               Japānas Vides pētniecības institūts 2005. gada februārī publicēja ziņojumu, kurā bija norādīts, ka rapsis, kurš ģenētiski modificēts, lai palielinātu tā izturību pret herbicīdu glifozātu, konstatēts piecu ostas infrastruktūras objektu apkārtnē no sešiem, kuros veica pārbaudes izlases kārtā.

               (4)

               Nedrīkst pieļaut līdzīgu situāciju Eiropas Savienībā un jo īpaši, lai novērstu visus iespējamus kaitējumus veselībai un videi, kas varētu rasties, ja nejauši izbirst rapša MON-00073-7 sēklas, kad to transportē, uzglabā, pārkrauj apkārtējā vidē un pārstrādā atvasinātos produktos.

               (5)

               Šādā kontekstā atļaujas saņēmējs ir viskompetentākais, lai tieši informētu uzņēmējus un lietotājus par produkta nekaitīgumu un tā vispārējām īpašībām, kā arī par uzraudzības nosacījumiem, jo īpaši atbilstošiem pārvaldības pasākumiem, kas jāveic, ja notiek nejauša sēklu izbiršana.

               (6)

               Tādēļ Komisija uzskata, ka ir vēlams, lai lēmumam par rapša MON-00073-7 laišanu tirgū pievienotu arī īpašas tehniskas vadlīnijas, lai novērstu visus iespējamus kaitējumus veselībai un videi, kas varētu rasties, ja notiek nejauša šā rapša sēklu izbiršana,

         AR ŠO IESAKA.
   1. pants
   Piemērojot 4. panta 2. punkta noteikumus lēmumā laist tirgū rapsi (Brassica napus L., līnija GT73 – MON-00073-7), kurš ģenētiski modificēts, lai palielinātu tā izturību pret herbicīdu glifozātu, jāņem vērā pielikumā uzskaitītie pasākumi.
   2. pants
   Šis ieteikums adresēts Nīderlandes Karalistei.

      Briselē, 2005. gada 16. augustā.

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Stavros DIMAS

      (1)  OV L 106, 17.4.2001., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1830/2003 (OV L 268, 18.10.2003., 24. lpp.).

      (2)  OV L 184, 17.7.1999., 23. lpp.
   PIELIKUMS

               1.

               Atļaujas saņēmējam jāinformē Kopienas uzņēmēji, kas tirgo un pārstrādā importētu rapša sēklu maisījumus, kuru sastāvā var būt rapsis MON-00073-7, par to, ka:

                           a)

                           ir saņemta atļauja importēt un lietot Kopienā rapsi MON-00073-7 atbilstīgi šā lēmuma 3. pantā sniegtajai definīcijai un

                           b)

                           šī atļauja ir piešķirta ar nosacījumu, ka izveido vispārēju uzraudzības plānu, lai konstatētu neparedzētu negatīvu ietekmi, kas varētu rasties, laižot tirgū rapsi MON-00073-7 iepriekš minētajiem lietošanas nolūkiem.

               2.

               Atļaujas saņēmējam jānosauc uzņēmējiem attiecīgās valsts kontaktpersona, kam ziņot par neparedzētu negatīvu ietekmi.

               3.

               Piekrišanas saņēmējam jāinformē uzņēmēji, ka Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (EFSA) ir izvērtējusi rapša MON-00073-7 nejaušas izbiršanas iespējas un tās sekas saistībā ar paredzētajiem lietošanas nolūkiem. Atļaujas saņēmējam regulāri jāsazinās ar uzņēmējiem, lai pārliecinātos, ka tie ir informēti par jebkādām pārmaiņām pašreizējā praksē, kas varētu mainīt vides riska novērtējuma secinājumus.

               4.

               Atļaujas saņēmējam jāpanāk, ka uzņēmēji apzinās iespēju, ka importēta rapša sēklas, nejauši izbirstot ostās un smalcināšanas iekārtās, var uzdīgt un veidot pašizsējas augus, tostarp rapsi MON-00073-7.

               5.

               Ja starp rapša pašizsējas rezultātā izaugušajiem augiem ir rapsis MON-00073-7, atļaujas saņēmējam:

                           a)

                           jāinformē uzņēmēji, ka šie augi jāizskauž, lai maksimāli mazinātu iespēju, ka rapsis MON-00073-7 izraisa neparedzētu negatīvu ietekmi, un

                           b)

                           jāapgādā uzņēmēji ar atbilstošiem plāniem, kā izskaust rapša pašizsējas rezultātā izaugušos augus, starp kuriem ir rapsis MON-00073-7.

               6.

               Ņemot vērā 4. panta 5. punktu Direktīvā 2001/18/EK un C iedaļas 1.6. punktu Padomes Lēmuma 2002/811/EK pielikumā (1), dalībvalstis var veikt pārbaudes un/vai papildu uzraudzību attiecībā uz nejaušu rapša MON-00073-7 sēklu izbiršanu un šīs izbiršanas iespējamās negatīvās ietekmes noteikšanu.

      (1)  OV L 280, 18.10.2002., 27. lpp.


				|

		52012DC0323

			Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par Polijas 2012. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Polijas konverģences programmu 2012.-2015. gadam /* COM/2012/0323 final */

			   	Ieteikums
PADOMES IETEIKUMS
par Polijas 2012. gada valsts reformu
programmu
un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Polijas konverģences programmu
2012.-2015. gadam
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta
2. punktu un 148. panta 4. punktu,
ņemot vērā Padomes
1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta
stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un
koordinācijas stiprināšanu[1]
un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu[2],
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
rezolūcijas[3],
ņemot vērā Eiropadomes
secinājumus,
ņemot vērā
Nodarbinātības komitejas atzinumu,
apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu
komiteju,
tā kā:
(1)       Eiropadome 2010. gada
26. martā piekrita Eiropas Komisijas priekšlikumam aizsākt jaunu
izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju „Eiropa 2020”,
kam pamatā būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija,
pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās
jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes
potenciālu un konkurētspēju.
(2)       Padome 2010. gada
13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un
Savienības vispārējām ekonomikas politikas
pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), bet 2010. gada
21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu
nodarbinātības politikas pamatnostādnēm[4], kas kopā veido
„integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika
aicinātas savā ekonomikas un nodarbinātības politikā
ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes.
(3)       Padome 2011. gada
12. jūlijā pieņēma ieteikumu par Polijas valsts
reformu programmu 2011. gadam un sniedza savu atzinumu par
atjaunināto Polijas konverģences programmu 2011.-2014. gadam.
(4)       Komisija 2011. gada
23. novembrī pieņēma otro Gada izaugsmes
pētījumu, tādējādi uzsākot otro Eiropas ex
ante un integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas
balstās uz stratēģiju „Eiropa 2020”. Komisija 2012. gada
14. februārī, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011,
pieņēma Brīdinājuma mehānisma ziņojumu[5], kurā tā nenoteica,
ka Polija ir viena no dalībvalstīm, kam tiks veikts
padziļināts pārskats.
(5)       Eiropadome 2012. gada
2. martā apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu
finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un izaugsmes
veicināšanas pasākumus. Tā uzsvēra nepieciešamību
turpināt diferencētu, izaugsmi veicinošu fiskālo
konsolidāciju, atjaunot parastos aizdošanas nosacījumus ekonomikai,
veicināt izaugsmi un konkurētspēju, mazināt bezdarbu un
krīzes sociālās sekas un modernizēt valsts
administrāciju.
(6)       Eiropadome 2012. gada
2. martā arī aicināja dalībvalstis, kas piedalās
paktā „Euro plus”, savlaicīgi iesniegt savas saistības, lai
tās varētu iekļaut šo valstu stabilitātes un
konverģences programmās un valstu reformu programmās.
(7)       Polija 2012. gada
25. aprīlī iesniedza savu konverģences programmu, kas
attiecas uz 2012.-2015. gadu, bet 2012. gada
27. aprīlī – 2012. gada valsts reformu programmu. Abas
programmas izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to
savstarpējo saistību.
(8)(8)   Pamatojoties uz 2012. gada konverģences programmas
novērtējumu saskaņā ar Padomes Regulu (EK)
Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka makroekonomiskais scenārijs, kas
balstīts uz budžeta prognozēm programmā, ir ticams un atbilst
Komisijas 2012. gada pavasara prognozei. Programmā
izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir
līdz 2012. gadam novērst pārmērīgo budžeta
deficītu un līdz 2015. gadam sasniegt budžeta vidējā
termiņa mērķi (VTM). Programmā apstiprināts VTM
attiecībā uz budžeta deficītu 1 % apmērā no IKP,
pienācīgi atspoguļojot Stabilitātes un izaugsmes pakta
prasības. Budžeta deficīta plānotā novēršana
atbilst Padomes noteiktajam termiņam, un plānotie fiskālie
centieni atbilst ieteikumam saskaņā ar pārmērīga
budžeta deficīta novēršanas procedūru. Pamatojoties uz
(pārrēķināto) strukturālo budžeta deficītu[6], plānotais gada progress
virzībā uz VTM sasniegšanu pārsniedz 0,5 % no IKP
(strukturālā izteiksmē). Valsts izdevumu pieauguma
rādītājs, ņemot vērā diskrecionāros
ieņēmumu pasākumus, atbilst Stabilitātes un izaugsmes
paktā noteiktajam kritērijam visā programmas periodā, bet
pārsniedz izdevumu kritēriju par nelielu rezervi 2013. gadā
atbilstīgi Komisijas 2012. gada pavasara prognozei. Pietiekamam
progresam virzībā uz VTM sasniegšanu var būt nepieciešami
papildu centieni, jo tas galvenokārt paļaujas uz valsts
ieguldījumu izdevumu apjomīgiem samazinājumiem un to pietiekami
neatbalsta sīki izstrādāti pasākumi programmas
turpmākajos gados. Tiek prognozēts, ka Polijā programmas
periodā kopējais valsts parāds saglabāsies mazāks par
60 % no IKP. Valsts iestādes prognozē, ka tas pakāpeniski
samazināsies no 56,3 % no IKP 2011. gadā līdz
49,7 % no IKP 2015. gadā, turpretim Komisija, ņemot
vērā iespējamos riskus, kas apdraud konsolidācijas
plānus, paredz, ka uzlabošanās būs lēnāka.
(9)       Polijas valdība vēl
nav veikusi pasākumus, lai līdz 2013. gadam īstenotu
pastāvīgu noteikumu attiecībā uz izdevumiem. Darbs pie
pastāvīga noteikuma joprojām ir sagatavošanā, un līdz
šim nav sniegta nekāda informācija. Nav gūti arī
panākumi attiecībā uz nacionālo kontu klasifikācijas
pielāgošanu Eiropas kontu sistēmai (EKS 95 standarti) un
attiecībā uz koordinācijas uzlabošanu starp dažādiem
valdības līmeņiem budžeta procesā.
(10)     Jauniešu bezdarbs
pārsniedz ES vidējo līmeni, un to lielā mērā rada
prasmju neatbilstība un mācekļa prakses vietu un
apmācības darbavietā nelielā pieejamība. Ir plānoti pasākumi, lai veicinātu jauniešu
ienākšanu darba tirgū. Šķiet, ka pašnodarbinātības un
civiltiesisku līgumu, ko nereglamentē Darba likums, daļēja
ļaunprātīga izmantošana ir iemesls darba tirgus segmentācijai
un nodarbinātu personu nabadzībai, kas ir lielākā Eiropas
Savienībā. Turklāt būtu
jāpārskata mazatalgota darbaspēka nodarbinātības
pabalstu darbības joma un atbilstība.
(11)     Polija 2011. gada
otrajā pusē sāka īstenot vērienīgu
augstākās izglītības reformu. Tās mērķis ir
stiprināt universitāšu un uzņēmumu saiknes un novērst
prasmju un darbavietu neatbilstību. Reformas mērķis ir
palielināt kursu elastību un vairāk pielāgot tos
mainīgajām darba tirgus vajadzībām. Tā veicina
arī pašnodarbinātību. Tomēr joprojām ir jāuzlabo
mācību nozīmība un kvalitāte, pievēršot īpašu
uzmanību privātām augstākās izglītības
iestādēm.
(12)     Jāpalielina sieviešu
dalība darba tirgū, uzlabojot bērnu aprūpes sistēmu.
Polijā pašlaik ir Eiropā zemākais reģistrēšanas
rādītājs pirmsskolas izglītībai. Tas ir saistīts
ar vietu trūkumu, atbilstīgas infrastruktūras un
kvalificēta personāla trūkumu. Valdības deklarācija,
ka tā radīs papildu līdzekļus, lai izveidotu pirmsskolas
bērnu aprūpes iestādes (3-5 gadus veciem bērniem), nav
atspoguļota 2012. gada Budžeta likumā, kas samazināja
izglītības subsīdijas. Rezultātā dažās
pašvaldībās tika slēgtas skolas un bērnudārzi.
(13)     Lai novērstu vecāku
darbinieku nelielo dalību darba tirgū, Polija ir pieņēmusi
vispārēju pensiju reformu. Sākot no 2013. gada,
pakāpeniski tiks palielināts likumā noteiktais pensionēšanās
vecums, lai sasniegtu 67 gadus 2020. gadā vīriešiem un
2040. gadā sievietēm. Polija ir turpinājusi centienus
ierobežot labvēlīgus pensionēšanās nosacījumus par
vienādiem pakalpojumiem. 2011. gadā Polija ieviesa dažas
izmaiņas lauksaimnieku sociālās apdrošināšanas fondā (KRUS).
Tomēr reforma ir īslaicīga un nav pietiekama no darba tirgus
perspektīvas. Kalnračiem ir īpaša pensiju shēma.
(14)     Nesenās reformas, lai
uzlabotu pētniecības vidi, ir veiktas ar mērķi
koncentrēt piemērotu finansējumu uz iestādēm, kas
darbojas vislabāk. Valsts pētniecības programma, kas
pieņemta 2011. gada augustā, ir svarīgs solis šajā
virzienā. Tomēr joprojām nav skaidrs, kā prioritātes
programmā ir saistītas un īstenotas tālāk
inovācijā un rūpniecības politikā.
(15)     Nepamatoti ierobežojumi
profesionālo pakalpojumu sniegšanai ir galvenais šķērslis
turpmākai izaugsmei, jo īpaši celtniecībā, transportā
un veselības aprūpē. Valdība ir izziņojusi plānu
par 50 % samazināt profesionālo pakalpojumu regulējumu gan
attiecībā uz izglītības prasībām, gan
licencēšanu. Neraugoties uz neseniem centieniem, administratīvais
slogs uzņēmumiem joprojām ir liels, un valsts pārvaldei
joprojām trūkst efektivitātes. Galvenās problemātiskās
jomas ir augstas atbilstības izmaksas, sarežģīti un nestabili nodokļu
tiesību akti, vāja līgumu izpilde, ilgstošas un
apgrūtinošas licencēšanas un atļauju procedūras, kā
arī īpašuma reģistrācijas un zonēšanas tiesību
akti. Tiesas procesi un citas tiesiskas darbības ir ilgstošas, un ir
samērā liels skaits neizskatītu lietu.
(16)     Izaugsmi un konkurenci
enerģētikas nozarē kavē ES tiesību aktu, jo īpaši
otrā un trešā enerģētikas tiesību aktu kopuma un ES
Atjaunojamo energoresursu direktīvas, īstenošanas kavēšanās
un neizlemtas pienākumu neizpildes procedūras. Lai gan ar atbalstu no
ES līdzekļiem tiek plaši veidots autoceļu un ātrgaitas
automaģistrāļu tīkls, vajadzība pēc
ieguldījuma dzelzceļa tīklā ir vēl steidzamāka,
ņemot vērā ļoti slikto infrastruktūras stāvokli.
Polija pilnībā neizmanto šim nolūkam pieejamos Kohēzijas fonda
līdzekļus. Joprojām pastāv šķēršļi
dzelzceļa tirgus efektīvai darbībai.
(17)     Polija ir uzņēmusies
vairākas saistības saskaņā ar paktu „Euro plus”.
Saistības un 2011. gadā iesniegto saistību izpilde attiecas
uz nodarbinātības veicināšanu, konkurētspējas
uzlabošanu, valsts finanšu stabilitātes uzlabošanu un
finansiālās stabilitātes nostiprināšanu. Komisija ir
novērtējusi pakta „Euro plus” saistību izpildi. Šā
novērtējuma rezultāti ir ņemti vērā ieteikumos.
(18)     Saistībā ar Eiropas
pusgadu Komisija ir veikusi Polijas ekonomikas politikas visaptverošu
analīzi. Tā ir novērtējusi konverģences programmu un
valsts reformu programmu. Komisija ir ņēmusi vērā ne tikai
to lietderību ilgtspējīgas fiskālās un
sociālekonomiskās politikas izveidē, bet arī to
atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā
to, ka jānostiprina Eiropas Savienības vispārējā
ekonomiskā pārvaldība, kas panākams, turpmākajos
valstu lēmumos sniedzot ES līmeņa norādes. Tās
ieteikumi Eiropas pusgada ietvaros ir atspoguļoti turpmāk
1.–6. ieteikumā.
(19)     Ņemot vērā šo
novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2012. gada
konverģences programmu, un tās atzinums[7] ir jo īpaši
atspoguļots turpmāk 1. ieteikumā,
IESAKA Polijai laikposmā no
2012. līdz 2013. gadam rīkoties šādi.
1.           Nodrošināt plānoto
virzību uz pārmērīgā budžeta deficīta
novēršanu. Šajā nolūkā pilnībā izpildīt
2012. gada budžetu un īstenot strukturālas pielāgošanas
centienus, kas noteikti Padomes ieteikumos pārmērīga budžeta
deficīta novēršanas procedūras ietvaros. Pēc tam
precizēt pasākumus, kas ir nepieciešami, lai nodrošinātu budžeta
stratēģijas īstenošanu 2013. gadā un vēlāk,
kā paredzēts, nodrošinot pienācīgus strukturālas
pielāgošanas centienus, lai gūtu pietiekamus panākumus
virzībā uz vidējā termiņa mērķa sasniegšanu,
tostarp izdevumu kritērija ievērošanu. Ierobežot izaugsmi veicinošu
izdevumu samazinājumus nākotnē un uzlabot nodokļu
atbilstību.
2.           Paātrināt
fiskālās sistēmas reformu, ieviešot tiesību aktus, lai
līdz 2013. gadam ieviestu pastāvīgu noteikumu
attiecībā uz izdevumiem. Šim noteikumam
būtu jāatbilst Eiropas kontu sistēmai.
Veikt pasākumus, lai vidējā termiņā
nostiprinātu mehānismus koordinācijai starp dažādiem
valdības līmeņiem, kā arī gada budžeta procesu
koordinācijai.
3.           Samazināt jauniešu
bezdarbu, palielināt mācekļa prakses vietu pieejamību un
apmācību darbavietā, uzlabot profesionālās
izglītības kvalitāti un pieņemt ierosināto
mūžizglītības stratēģiju. Iegūto
izglītību labāk saskaņot ar darba tirgus
vajadzībām un uzlabot mācīšanas kvalitāti. Lai novērstu darba tirgus segmentāciju un
nodarbinātu personu nabadzību, ierobežot civiltiesisku līgumu
pārmērīgu izmantošanu un pagarināt pārbaudes laiku
pastāvīgiem līgumiem.
4.           Pastiprināt centienus,
lai palielinātu sieviešu dalību darba tirgū un palielinātu
bērnu reģistrēšanas rādītājus gan agrīnai
bērnu aprūpei, gan pirmsskolas izglītībai, nodrošinot
stabilu finansējumu un ieguldījumu valsts infrastruktūrā,
kvalificētu personālu un pieejamu piekļuvi. Likvidēt priekšlaicīgas
pensionēšanās iesakņojušos praksi, lai palielinātu
pensionēšanās vecumus. Pakāpeniski
pārtraukt īpašo pensiju shēmu kalnračiem, lai viņus
pilnībā integrētu vispārējā shēmā.
Veikt vērienīgākus, pastāvīgus pasākumus, lai
īstenotu lauksaimnieku sociālās apdrošināšanas fonda (KRUS)
reformu nolūkā labāk atspoguļot individuālus
ienākumus.
5.           Veikt papildu pasākumus,
lai nodrošinātu inovācijai labvēlīgu
uzņēmējdarbības vidi, nodrošinot labākas saiknes starp
pētniecību, inovāciju un rūpniecību un nosakot
kopīgas prioritārās jomas un instrumentus, kas atbalsta visu
inovācijas ciklu; uzlabot finansējuma pieejamību
pētniecības un inovācijas darbībai, izmantojot garantijas
un pārejas laika finansējumu.
6.           Palielināt centienus,
lai uzlabotu stimulus ieguldījumam enerģijas ražošanas jaudā un
efektivitātē, paātrināt pārrobežu energotīklu
starpsavienojumu izveidi un pastiprināt konkurenci gāzes nozarē,
pakāpeniski pārtraucot regulētas cenas un izveidojot gāzes
tirdzniecības platformu. Nostiprināt
dzelzceļa tirgus regulatora lomu un resursus un nodrošināt
dzelzceļa ieguldījumu projektu efektīvu un ātru
īstenošanu. Samazināt ierobežojumus
profesionāliem pakalpojumiem un vienkāršot līgumu izpildi un
prasības būvatļaujām.
Briselē,
                                                                       Padomes vārdā –
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.
[2]               COM(2012)323 final.
[3]               P7_TA(2012)0048 un P7_TA(2012)0047.
[4]               Padomes 2012. gada 26. aprīļa
Lēmums 2012/238/ES.
[5]               COM(2012) 68 final.
[6]               Cikliski koriģētā bilance, izņemot
vienreizējos un pagaidu pasākumus, kuru Komisijas dienesti atbilstoši
kopīgi saskaņotai metodikai pārrēķinājuši,
pamatojoties uz programmā sniegto informāciju.
[7]               Saskaņā ar Padomes Regulas (EK)
Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.


title: 2013/165/ES: Komisijas Ieteikums ( 2013. gada 27. marts ) par T-2 un HT-2 toksīnu klātbūtni labībā un graudaugu produktos  Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               3.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 91/12

         KOMISIJAS IETEIKUMS
   (2013. gada 27. marts)
   par T-2 un HT-2 toksīnu klātbūtni labībā un graudaugu produktos
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2013/165/ES)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 292. pantu,
   tā kā:

               (1)

               T-2 toksīns un HT-2 toksīns ir mikotoksīni, ko izdala dažādas Fusarium sugas. T-2 ātri metabolizējas par lielu skaitu produktu, HT-2 toksīns ir viens no lielākajiem metabolītiem.

               (2)

               Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EPNI) zinātnes ekspertu grupa jautājumos, kas saistīti ar piesārņojumu pārtikas apritē (CONTAM grupa) pieņēma atzinumu pēc Komisijas pieprasījuma jautājumā par risku dzīvnieku un sabiedrības veselībai saistībā ar T-2 un HT-2 toksīnu klātbūtni pārtikā un barībā (1).

               (3)

                  CONTAM grupa izveidoja T-2 un HT-2 toksīnu summas grupu nepārsniedzamo dienas devu (NDD) – 100 ng/kg ķermeņa svara. Aplēses par hronisku cilvēka uztura pakļautību T-2 un HT-2 toksīnu summas iedarbībai, pamatojoties uz pieejamajiem datiem par sastopamību, nepārsniedz NDD visu vecuma grupu iedzīvotājiem, un tāpēc tā nav tūlītējs veselības apdraudējums.

               (4)

               Attiecībā uz dzīvnieku veselības risku CONTAM grupa secināja, ka atgremotājiem, trušiem un zivīm pašreizējo aplēsto pakļautību T-2 un HT-2 toksīniem uzskata par tādu, kas, visticamāk, nerada veselības apdraudējumu. Aplēses par cūku, mājputnu, zirgu un suņu pakļautību T-2 un HT-2 toksīniem rāda, ka veselībai kaitīgas iedarbības risks ir neliels. Kaķi ir visjutīgākā dzīvnieku suga. Ņemot vērā ierobežotos datus un zema līmeņa devu nopietnu nevēlamu ietekmi uz veselību, nav iespējams noteikt nenovērojamas kaitīgas iedarbības līmeni (NOAEL) vai zemāko novērojamas kaitīgas iedarbības līmeni (LOAEL). Tādēļ šis ieteikums nav piemērojams kaķu barībai, kurai noteiks stingrākus pasākumus.

               (5)

                  CONTAM grupa turklāt secināja, ka T-2 un HT-2 toksīnu pārnešana no dzīvnieku barības uz dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktiem ir ierobežota un tādējādi tikai nenozīmīgi palielina cilvēku pakļautību to iedarbībai.

               (6)

               Ņemot vērā zinātniskā atzinuma secinājumus, kā arī ievērojamas atšķirības T-2 un HT-2 toksīnu sastopamībā no gada uz gadu, ir lietderīgi apkopot vairāk datu par T-2 un HT-2 klātbūtni labībā un graudaugu produktos un plašāku informāciju par pārtikas pārstrādes (t. i., termiskās apstrādes) un agronomisko faktoru ietekmi uz T-2 un HT-2 toksīnu klātbūtni. Turklāt ir nepieciešams iegūt sīkāku informāciju par dažādajiem faktoriem, kas rada salīdzinoši augstu T2 un HT-2 toksīnu klātbūtnes līmeni labībā un graudaugu produktos, lai varētu apzināt pasākumus, kas veicami, lai novērstu vai samazinātu T2 un HT-2 toksīnu klātbūtni labībā un graudaugu produktos. Jāveic izmeklēšana, lai savāktu informāciju par faktoriem, kas izraisa salīdzinoši augstu T2 un HT-2 toksīnu klātbūtnes līmeni labībā un graudaugu produktos, un par dzīvnieku barības un pārtikas pārstrādes ietekmi. Pamatojoties uz pieejamajiem datiem, rīsos un rīsu produktos T-2 un HT-2 nerodas vai rodas tikai ļoti nedaudz, un tādēļ ir lietderīgi izslēgt šos produktus no šā ieteikuma jomas.

               (7)

               Labības un graudaugu produktu monitoringa rezultātus izmantos, lai novērtētu cilvēku un dzīvnieku pakļautības T-2 un HT-2 toksīniem pārmaiņas un tendences. Tādēļ ir lietderīgi izmantot pietiekami jutīgas analīzes metodes.

               (8)

               Lai sniegtu norādes, kādos gadījumos būtu lietderīgi veikt šādu izmeklēšanu, ir lietderīgi norādīt indikatīvas vērtības, kuras pārsniedzot šāda izmeklēšana būtu lietderīga. Lai noteiktu šīs indikatīvās vērtības, tika izmantoti EPNI datubāzē pieejamie dati par sastopamību. Lai veiktu izmeklēšanu, izsekojamībai ir liela nozīme.

               (9)

               Saskaņā ar šo ieteikumu savāktās informācijas novērtējums tiks veikts 2015. gadā. Šī ieteikuma rezultātā iegūtie monitoringa dati palīdzēs arī labāk izprast atšķirības T-2 un HT-2 toksīnu sastopamībā no gada uz gadu un klātbūtni plašā graudaugu produktu klāstā, faktorus, kas nosaka augstāku līmeni, un pasākumus, ko varētu veikt, lai novērstu vai mazinātu T-2 un HT-2 toksīnu klātbūtni, tostarp agronomiskos faktorus un pārstrādi,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.

               1.

               Dalībvalstīm, aktīvi iesaistot dzīvnieku barības un pārtikas nozares uzņēmējus, būtu jāveic T-2 un HT-2 toksīnu klātbūtnes monitorings labībā un graudaugu produktos. Šā ieteikuma nolūkā rīsus neiekļauj labībā un rīsu produktus neiekļauj graudaugu produktos.

               2.

               Dalībvalstīm būtu jāveicina, lai paraugiem vienlaicīgi veiktu analīzes par T-2 un HT-2 toksīnu un citu Fusarium toksīnu, piemēram, deoksinivalenola, zearalenona un fumonizīna B1 + B2, klātbūtni nolūkā novērtēt to vienlaicīgas sastopamības līmeni.
               Ja izmantotā analīzes metode to atļauj, būtu lietderīgi analizēt arī maskētos mikotoksīnus, īpaši T-2 un HT-2 toksīnu mono- un di-glikozilētus konjugātus.

               3.

               Cilvēku uzturam paredzētās labības un graudaugu produktu paraugu ņemšana un analīze būtu jāveic saskaņā ar noteikumiem, kas paredzēti Komisijas 2006. gada 23. februāra Regulā (EK) Nr. 401/2006, ar ko nosaka paraugu ņemšanas un analīzes metodes mikotoksīnu līmeņu oficiālai kontrolei pārtikas produktos (2), jo īpaši

                           —

                           I pielikuma B daļu “Metode paraugu ņemšanai no labības un graudaugu produktiem”,

                           —

                           II pielikuma 4.3.1. punkta g) apakšpunktu “T-2 un HT-2 toksīnu efektivitātes kritēriji”. Kvantitatīvās noteikšanas robežai (LOQ) atsevišķi T-2 un HT-2 toksīnam nevajadzētu būt augstākai par 5 μg/kg, izņemot neapstrādātā labībā, kurā LOQ atsevišķi T-2 un HT-2 toksīnam nevajadzētu būt augstākai par 10 μg/kg. Izmantojot analītiska skrīninga metodi, T-2 un HT-2 toksīnu summas noteikšanas robežai ieteicams nepārsniegt 25 μg/kg.

                     Paraugu ņemšanas kārtība, ko izmanto pārtikas nozares uzņēmējs, varētu atšķirties no Regulas (EK) Nr. 401/2006 noteikumiem, bet tai jābūt pārbaudāmajai partijai reprezentatīvai.

               4.

               Paraugu ņemšana un analīze labībai un graudaugu produktiem, kas paredzēti dzīvnieku barībai un barības maisījumiem, būtu jāveic saskaņā ar Komisijas 2009. gada 27. janvāra Regulas (EK) Nr. 152/2009, ar ko nosaka paraugu ņemšanas un analīzes metodes barības oficiālajai kontrolei (3), noteikumiem. Kvantitatīvās noteikšanas robežai (LOQ) atsevišķi T-2 un HT-2 toksīnam nevajadzētu būt augstākai par 10 μg/kg. Izmantojot analītiska skrīninga metodi, T-2 un HT-2 toksīnu summas noteikšanas robežai ieteicams nepārsniegt 25 μg/kg.
               Paraugu ņemšanas kārtība, ko izmanto dzīvnieku barības nozares uzņēmējs, varētu atšķirties no Regulas (EK) Nr. 152/2009 noteikumiem, bet tai jābūt pārbaudāmajai partijai reprezentatīvai.

               5.

               Dalībvalstīm, aktīvi iesaistot dzīvnieku barības un pārtikas nozares uzņēmējus, būtu jāveic izmeklēšana, lai noteiktu, kādi faktori labībā un graudaugu produktos paaugstina šos līmeņus virs indikatīvā līmeņa, un jānosaka pasākumi, kas jāveic, lai nākotnē izvairītos vai samazinātu šādu klātbūtni. Šāda izmeklēšana noteikti jāveic, ja noteiktā laikposmā šā ieteikuma pielikumā norādītajā labībā un graudaugu produktos atkārtoti tiek konstatēts tāds T-2 un HT-2 toksīnu klātbūtnes līmenis, kas pārsniedz indikatīvo līmeni. Paraugu ņemšanai un analīzei nolūkā iegūt vairāk informācijas par dažādiem faktoriem, tostarp agronomiskajiem faktoriem, kas rada salīdzinoši augstu T2 un HT-2 toksīnu klātbūtnes līmeni labībā un graudaugu produktos, būtu jāpievēršas pirmapstrādes labībai un graudaugu produktiem.

               6.

               Dalībvalstīm, aktīvi iesaistot dzīvnieku barības un pārtikas nozares uzņēmējus, būtu jāveic izmeklēšana par dzīvnieku barības un pārtikas pārstrādes ietekmi uz T-2 un HT-2 toksīnu klātbūtni. Šāda izmeklēšana noteikti jāveic gadījumā, ja noteiktā laikposmā graudaugu produktos atkārtoti tiek konstatēts T-2 un HT-2 toksīnu klātbūtnes līmenis, kas pārsniedz indikatīvo līmeni.

               7.

               Dalībvalstīm būtu jānodrošina, lai analīžu rezultāti apkopošanai vienotā EPNI datubāzē tiek iesniegti regulāri un ka tās izmeklēšanas rezultātus iesniedz Eiropas Komisijai katru gadu, pirmoreiz līdz 2013. gada decembrim. Tiks izstrādāti norādījumi, lai nodrošinātu šā ieteikuma vienotu piemērošanu un nodrošinātu salīdzināmu ziņošanu par izmeklēšanu rezultātiem.

      Briselē, 2013. gada 27. martā

            Komisijas vārdā –

            Komisijas loceklis

         Tonio BORG

      (1)  EFSA Zinātnes ekspertu grupa jautājumos, kas saistīti ar piesārņojumu pārtikas apritē (CONTAM); Zinātnisks atzinums par risku dzīvnieku un sabiedrības veselībai saistībā ar T-2 un HT-2 toksīnu klātbūtni pārtikā un barībā. EFSA Journal, 2011. gads; 9(12):2481. [187. lpp.] doi:10.2903/j.efsa.2011.2481. Pieejams tiešsaistē: www.efsa.europa.eu/efsajournal.

      (2)  OV L 70, 9.3.2006., 12. lpp.

      (3)  OV L 54, 26.2.2009., 1. lpp.

      PIELIKUMS

         Indikatīvi līmeņi labībai un graudaugu produktiem
          (1)
          (2)

                  T-2 un HT-2summas indikatīvi līmeņi (μg/kg), no kā/virs kuriem jāveic izmeklēšana, noteikti atkārtotas konstatācijas gadījumā (1)

                  1.   Nepārstrādāta labība
                      (3)

                              1.1.

                              Mieži (tostarp iesala mieži) un kukurūza

                  200

                              1.2.

                              Auzas (ar apvalku)

                  1 000

                              1.3.

                              Kvieši, rudzi un cita labība

                  100

                  2.   Labība tiešai lietošanai cilvēku uzturā
                      (4)

                              2.1.

                              Auzas

                  200

                              2.2.

                              Kukurūza

                  100

                              2.3.

                              Cita labība

                  50

                  3.   Graudaugu produkti tiešai lietošanai cilvēku uzturā

                              3.1.

                              Auzu klijas un auzu pārslas

                  200

                              3.2.

                              Labības klijas, izņemot auzu klijas, auzu malšanas produkti, izņemot auzu klijas un auzu pārslas, un kukurūzas malšanas produkti

                  100

                              3.3.

                              Citi labības malšanas produkti

                  50

                              3.4.

                              Brokastu pārslas, tostarp formētas labības pārslas

                  75

                              3.5.

                              Maize (ieskaitot smalkmaizītes), kūkas, biskvīti, labības uzkodas, makaronu izstrādājumi

                  25

                              3.6.

                              Zīdaiņu un mazu bērnu pārtika uz labības bāzes

                  15

                  4.   Graudaugu produkti dzīvnieku barībai un barības maisījumiem
                      (5)

                              4.1.

                              Auzu malšanas produkti (apvalki)

                  2 000

                              4.2.

                              Citi labības izstrādājumi

                  500

                              4.3.

                              Barības maisījumi, izņemot kaķu barību

                  250

         (1)  Šajā pielikumā norādītais līmenis ir indikatīvs līmenis, kuru pārsniedzot atkārtotas konstatācijas gadījumā noteikti jāveic izmeklēšana par faktoriem, kas rada T-2 un HT-2 toksīnu klātbūtni, vai par barības un pārtikas pārstrādes ietekmi. Indikatīvie līmeņi pamatojas uz EPNI datubāzē pieejamiem datiem par sastopamību, kā norādīts EPNI atzinumā. Indikatīvais līmenis nav barības un pārtikas nekaitīguma līmenis.

         (2)  Šā ieteikuma nolūkā rīsus neiekļauj labībā un rīsu produktus neiekļauj graudaugu produktos.

         (3)  Neapstrādāti graudi ir graudi, kuriem nav veikta nekāda fiziska vai termiska apstrāde, izņemot žāvēšanu, tīrīšanu un šķirošanu.

         (4)  Labības graudi tiešai lietošanai cilvēku uzturā ir graudi, kas ir žāvēti, tīrīti, kulti un šķiroti un kas pirms to tālākas pārstrādes pārtikas ķēdē vairs netiks tīrīti un šķiroti.

         (5)  Indikatīvie līmeņi labībai un graudaugu produktiem, kas paredzēti dzīvnieku barībai un barības maisījumiem, atteicas uz barību ar mitruma saturu 12 %.


title: 2013/647/ES: Komisijas Ieteikums ( 2013. gada 8. novembris ) par izmeklēšanu attiecībā uz akrilamīda koncentrāciju pārtikā  Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               12.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 301/15

         KOMISIJAS IETEIKUMS
   (2013. gada 8. novembris)
   par izmeklēšanu attiecībā uz akrilamīda koncentrāciju pārtikā
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2013/647/ES)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 292. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Kopš 2002. gada pārtikas ražošanas nozare, dalībvalstis un Komisija ir īpaši pūlējušās noskaidrot, kā veidojas akrilamīda koncentrācija pārstrādātos pārtikas produktos un kā to samazināt.

               (2)

               Organizācija FoodDrinkEurope, kas pārstāv Eiropas pārtikas un dzērienu ražošanas nozari, ir izstrādājusi “instrumentu kopumu” (1), kurā iekļauti instrumenti, ko izlases veidā var izmantot pārtikas ražotāji, ņemot vērā savas konkrētās vajadzības, lai samazinātu akrilamīda koncentrāciju attiecīgajos produktos. Turklāt tika izstrādātas nelielas brošūras par svarīgākajiem instrumentiem katrā jomā. Šo darbību atbalstīja un sekmēja regulējošās iestādes.

               (3)

               Akrilamīda koncentrācija dažos pārtikas produktos ir ievērojami lielāka par tā koncentrāciju tās pašas produktu kategorijas līdzīgos produktos. Tādēļ Komisija uzskatīja par lietderīgu, ka dalībvalstu kompetentās iestādes veic izmeklēšanu, pārbaudot pārtikas apritē iesaistīto uzņēmēju izmantotās ražošanas un pārstrādes metodes. Šajā nolūkā 2011. gada 10. janvārī Komisija pieņēma Ieteikumu par izmeklēšanu attiecībā uz akrilamīda koncentrāciju pārtikā (2) (“2011. gada ieteikums”).

               (4)

               Saskaņā ar 2011. gada ieteikumu dalībvalstis tiek mudinātas veikt izmeklēšanu, ja akrilamīda koncentrācija konkrētā pārtikas produktā pārsniedz minētā ieteikuma pielikumā norādīto indikatīvo rādītāju.

               (5)

               Dalībvalstis ir uzraudzījušas akrilamīda koncentrāciju pārtikā no 2007. gada līdz 2009. gadam saskaņā ar Komisijas Ieteikumu 2007/331/EK (3) un no 2010. gada – saskaņā ar Komisijas Ieteikumu 2010/307/ES (4). Minētā uzraudzība ir vērsta uz tiem pārtikas produktiem, par kuriem ir zināms, ka tie satur lielu akrilamīda koncentrāciju un/vai tie veido būtisku daļu no tā, ko cilvēks uzņem uzturā.

               (6)

               Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde (turpmāk – “EFSA”) 2012. gada 18. oktobra zinātniskajā ziņojumā “Jaunākie 2007.–2010. gadā veiktās uzraudzības rezultāti attiecībā uz akrilamīda koncentrāciju pārtikā” (Update on acrylamide levels in food from monitoring years 2007–2010) (5) apkopoja 2007.–2010. gada uzraudzības rezultātus. EFSA secināja, ka pārtikas grupās nav vērojama tendence samazināt akrilamīda koncentrāciju un ka akrilamīda koncentrācijas samazinājums tika norādīts tikai dažās pārtikas produktu kategorijās, savukārt citās pārtikas produktu kategorijās tika novērota paaugstināta koncentrācija.

               (7)

               Pamatojoties uz rezultātiem, kas gūti 2011. gadā un 2012. gadā veiktajā izmeklēšanā, un pamatojoties uz uzraudzības rezultātiem, kas iegūti saskaņā ar Ieteikumu 2007/331/EK un 2010/307/ES, ir lietderīgi grozīt dažus indikatīvos rādītājus, kas norādīti 2011. gada ieteikuma pielikumā.

               (8)

               Tāpēc 2011. gada ieteikums būtu jāaizstāj ar jaunu ieteikumu.

               (9)

               Izmeklēšanā arī turpmāk būtu jāņem vērā pārtikas apritē iesaistīto uzņēmēju riska analīze un kritisko kontrolpunktu noteikšana (HACCP) vai tamlīdzīga sistēma (6), lai kopā ar pārtikas apritē iesaistīto uzņēmēju noskaidrotu, vai ir apzināts, kuros attiecīgajos pārstrādes posmos iespējama akrilamīda veidošanās, un vai ir īstenoti atbilstoši to kontroles pasākumi. Ar šādu rīcību kompetentajām iestādēm būtu jānovērtē, kādā mērā pārtikas apritē iesaistītie uzņēmēji īstenojuši šobrīd zināmos risinājumus (piemēram, Pārtikas kodeksa komisijas pieņemtos risinājumus vadlīnijās par akrilamīdu un FoodDrinkEurope izstrādātajā akrilamīda “instrumentu kopumā” noteiktos risinājumus) akrilamīda koncentrācijas samazināšanai līdz minimumam.

               (10)

               Ar šo ieteikumu norādītie indikatīvie rādītāji ir paredzēti tikai, lai norādītu, vai nepieciešama izmeklēšana. Tie neuzrāda nekaitīguma sliekšņus. Tādēļ izpildei jānotiek un/vai ātrā brīdināšana nepieciešama tikai tad, ja veikts riska novērtējums par katru gadījumu atsevišķi, bet ne tikai tādēļ, ka pārsniegti indikatīvie rādītāji.

               (11)

               Pamatojoties uz rezultātiem, kas gūti 2013. gadā un 2014. gadā veiktajā izmeklēšanā, saskaņā ar šo ieteikumu un pamatojoties uz uzraudzības rezultātiem, kas iegūti saskaņā ar Ieteikumu 2010/307/ES, un atjauninātā riska novērtējuma, ko veikusi EFSA, rezultātiem par pārtikā esošu akrilamīdu, Komisija novērtēs situāciju pēc tam, kad būs pieejams EFSA riska novērtējums, un lems, vai nepieciešami citi atbilstīgi pasākumi,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.

               1.

               Dalībvalstīm, aktīvi līdzdarbojoties pārtikas apritē iesaistītajiem uzņēmējiem, būtu jāveic turpmāka izmeklēšana par ražošanas un pārstrādes metodēm, kuras izmanto pārtikas ražotāji, kad akrilamīda līmenis pārtikas produktā, kas testēts, veicot uzraudzību atbilstīgi Ieteikumam 2010/307/ES, pārsniedz akrilamīda indikatīvo rādītāju, kas attiecīgajai pārtikas produktu kategorijai noteikts šā ieteikuma pielikumā.

               2.

               Šā ieteikuma 1. punkta piemērošanas nolūkos akrilamīda līmenis būtu jānovērtē, neņemot vērā analītisko mērījumu nenoteiktību.

               3.

               Šā ieteikuma 1. punktā minētajā izmeklēšanā būtu jāietver uz pārtikas apritē iesaistīto uzņēmēju riska analīzi un kritisko kontrolpunktu noteikšanu (HACCP) balstītas procedūras, lai pārbaudītu:

                           a)

                           vai pārtikas apritē iesaistītais uzņēmējs HACCP sistēmā vai tai līdzīgā sistēmā ir norādījis attiecīgos pārstrādes posmus, kas var izraisīt akrilamīda veidošanos; un

                           b)

                           vai pārtikas apritē iesaistītais uzņēmējs ir veicis pienācīgus riska mazināšanas pasākumus.

               4.

               Šā ieteikuma 1. punktā minētajā izmeklēšanā būtu it īpaši jāpaskaidro, kādā mērā pārtikas apritē iesaistītie uzņēmēji īstenojuši šobrīd zināmos risinājumus (piemēram, Pārtikas kodeksa komisijas pieņemtos risinājumus vadlīnijās par akrilamīdu un FoodDrinkEurope izstrādātajā akrilamīda “instrumentu kopumā” noteiktos risinājumus) akrilamīda koncentrācijas samazināšanai līdz minimumam.

               5.

               Par konstatētajiem faktiem dalībvalstīm būtu jāziņo Komisijai līdz 2014. gada 31. oktobrim un līdz 2015. gada 30. aprīlim.

               6.

               Šis ieteikums aizstāj 2011. gada 10. janvāra Ieteikumu par izmeklēšanu attiecībā uz akrilamīda koncentrāciju pārtikā.

      Briselē, 2013. gada 8. novembrī

            Komisijas vārdā –

            Komisijas loceklis

         Tonio BORG

      (1)  Organizācijas FoodDrinkEurope izstrādātais “instrumentu kopums” ietver 14 dažādus parametrus (“instrumentus”), kas sagrupēti četrās pamatkategorijās (“instrumentu kopuma segmenti”), ko izlases veidā var izmantot pārtikas ražotāji, ņemot vērā savas vajadzības, lai samazinātu akrilamīda koncentrāciju attiecīgajos produktos. Šie četri segmenti attiecas uz agronomiskiem faktoriem, produktu recepti, pārstrādi un galīgo sagatavošanu. “Instrumentu kopums” ir pieejams šeit:
   http://ec.europa.eu/food/food/chemicalsafety/contaminants/ciaa_acrylamide_toolbox09.pdf

      (2)  http://ec.europa.eu/food/food/chemicalsafety/contaminants/recommendation_10012011_acrylamide_food_en.pdf

      (3)  Komisijas 2007. gada 3. maija Ieteikums 2007/331/EK par uzraudzību attiecībā uz akrilamīda koncentrāciju pārtikā (OV L 123, 12.5.2007., 33. lpp.).

      (4)  Komisijas 2010. gada 2. jūnija Ieteikums 2010/307/EK par uzraudzību attiecībā uz akrilamīda koncentrāciju pārtikā (OV L 137, 3.6.2010., 4. lpp.).

      (5)  European Food Safety Authority. Update on acrylamide levels in food from monitoring years 2007 to 2010. EFSA Journal 2012; 10(10):2938 (38 lpp.); doi:10.2903/j.efsa.2012.2938. Pieejams tiešsaistē: www.efsa.europa.eu/efsajournal

      (6)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 852/2004 par pārtikas produktu higiēnu (OV L 139, 30.4.2004., 1. lpp.).

      PIELIKUMS
      Uz EFSA uzraudzības datiem (2007.–2012. g.) balstīti indikatīvie akrilamīda rādītāji

                  Pārtikas produkts

                  Indikatīvais rādītājs
                  (μg/kg)

                  Piezīmes

                  Frī kartupeļi, kas gatavi lietošanai uzturā

                  600

                  Produkts, ko pārdod kā gatavu lietošanai uzturā, noteikts Ieteikuma 2010/307/ES pielikuma C.1. daļā

                  Kartupeļu čipsi no svaigiem kartupeļiem un no kartupeļu masas

                  1 000

                  Produkts, ko pārdod, noteikts Ieteikuma 2010/307/ES pielikuma C.2. un C.10. daļā

                  Kartupeļu kraukšķi

                  Mīksta maize

                  Produkts, ko pārdod, noteikts Ieteikuma 2010/307/ES pielikuma C.4. daļā

                              a)

                              kviešu maize

                  80

                              b)

                              mīksta maize, izņemot kviešu maizi

                  150

                  Sausās brokastis (izņemot putraimus)

                  Produkts, ko pārdod, noteikts Ieteikuma 2010/307/ES pielikuma C.5. daļā

                              —

                              kliju produkti un pilngraudu graudaugi, uzpūsti graudi (uzpūsti tikai tad, ja tas ir marķēts)

                  400

                              —

                              kviešu un rudzu produkti (1)

                  300

                              —

                              kukurūza, auzas, speltas kvieši, mieži un rīsu produkti (1)

                  200

                  Cepumi un vafeles

                  500

                  Produkts, ko pārdod, noteikts Ieteikuma 2010/307/ES pielikuma C.6. daļā

                  Krekeri, izņemot kartupeļu kraukšķus

                  500

                  Sausmaizītes

                  450

                  Piparkūkas

                  1 000

                  Citiem produktiem šajā kategorijā līdzīgi produkti

                  500

                  Grauzdēta kafija

                  450

                  Produkts, ko pārdod, noteikts Ieteikuma 2010/307/ES pielikuma C.7.1. daļā

                  Šķīstošā kafija

                  900

                  Produkts, ko pārdod, noteikts Ieteikuma 2010/307/ES pielikuma C.7.2. daļā

                  Kafijas aizstājēji

                  Produkts, ko pārdod, noteikts Ieteikuma 2010/307/ES pielikuma C.7.3. daļā

                              a)

                              kafijas aizstājēji, galvenokārt graudaugu

                  2 000

                              b)

                              citi kafijas aizstājēji

                  4 000

                  Bērnu pārtika, kas ir citāda nekā apstrādātu graudaugu pārtika (2)

                  Produkts, ko pārdod, noteikts Ieteikuma 2010/307/ES pielikuma C.8. daļā

                              a)

                              nesatur žāvētas plūmes

                  50

                              b)

                              satur žāvētas plūmes

                  80

                  Cepumi un sausiņi zīdaiņiem un maziem bērniem

                  200

                  Produkts, ko pārdod, noteikts Ieteikuma 2010/307/ES pielikuma C.9.1. daļā

                  Apstrādātu graudaugu pārtika zīdaiņiem un maziem bērniem (3) (izņemot cepumus un sausiņus)

                  50

                  Produkts, ko pārdod, noteikts Ieteikuma 2010/307/ES pielikuma C.9.2. daļā

         (1)  Sadalīti graudi un/vai graudaugi, kuros nav kliju. Kategoriju nosaka pēc graudaugiem, kuri ir lielākajā daudzumā.

         (2)  Kā definēts Komisijas 2006. gada 5. decembra Direktīvas 2006/125/EK par apstrādātu graudaugu pārtiku un bērnu pārtiku zīdaiņiem un maziem bērniem (OV L 339, 6.12.2006., 16. lpp.) 1. panta 2. punkta b) apakšpunktā.

         (3)  Kā definēts Direktīvas 2006/125/EK 1. panta 2. punkta a) apakšpunktā.


				|

		52012DC0321

			Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par Maltas 2012. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Maltas stabilitātes programmu 2012.–2015. gadam /* COM/2012/0321 final */

			   	Ieteikums
PADOMES IETEIKUMS
par Maltas 2012. gada valsts reformu
programmu
un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Maltas stabilitātes programmu
2012.–2015. gadam
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta
2. punktu un 148. panta 4. punktu,
ņemot vērā Padomes
1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par
budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas
uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1] un jo īpaši tās
5. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu[2],
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
rezolūcijas[3],
ņemot vērā Eiropadomes
secinājumus,
ņemot vērā
Nodarbinātības komitejas atzinumu,
pēc apspriešanās ar Ekonomikas un
finanšu komiteju,
tā kā:
(1)       Eiropadome 2010. gada
26. martā piekrita Eiropas Komisijas priekšlikumam aizsākt jaunu
izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju “Eiropa 2020”,
kam pamatā būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija,
pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās
jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes
potenciālu un konkurētspēju.
(2)       Padome 2010. gada
13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un
Savienības vispārējām ekonomikas politikas
pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), bet 2010. gada
21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu
nodarbinātības politikas pamatnostādnēm[4], kas kopā veido
,,integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika
aicinātas ņemt vērā šīs integrētās
pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības
politikā.
(3)       Padome 2011. gada
12. jūlijā pieņēma ieteikumu par Maltas
2011. gada valsts reformu programmu un sniedza savu atzinumu par
atjaunināto Maltas stabilitātes programmu 2011.–2014. gadam.
(4)       Komisija 2011. gada
23. novembrī pieņēma otro Gada izaugsmes
pētījumu, tādējādi uzsākot otro Eiropas ex ante
un integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas balstās uz
stratēģiju „Eiropa 2020”. Komisija, balstoties uz
Regulu (ES) Nr. 1176/2011, 2012. gada
14. februārī pieņēma brīdinājuma
mehānisma ziņojumu[5],
kurā tā neidentificēja Maltu kā vienu no
dalībvalstīm, par kurām būtu jāizstrādā padziļināts
pārskats.
(5)       Eiropadome 2012. gada
2. martā apstiprināja prioritātes finanšu stabilitātes
un fiskālās konsolidācijas nodrošināšanai un
rīcību izaugsmes palielināšanai. Tā uzsvēra
nepieciešamību turpināt diferencētu un uz izaugsmi vērstu
fiskālo konsolidāciju, atjaunot normālu ekonomikas
kreditēšanu, veicināt izaugsmi un konkurētspēju,
risināt problēmas, kas saistītas ar bezdarbu un krīzes
sociālajām sekām, un modernizēt valsts pārvaldi.
(6)       Eiropadome 2012. gada
2. martā aicināja dalībvalstis, kas piedalās
paktā “Euro plus”, savlaicīgi nākt klajā ar savām
saistībām, lai tās varētu ietvert stabilitātes vai
konverģences programmās un valsts reformu programmās.
(7)       Malta 2012. gada
30. aprīlī iesniedza savu 2012. gada stabilitātes
programmu, kas attiecas uz 2012.–2015. gadu, un 2012. gada
23. aprīlī – 2011. gada valsts reformu programmu. Abas
programmas izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to
savstarpējo saistību.
(8)       Pamatojoties uz
2012. gada stabilitātes programmas novērtējumu
saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka
makroekonomikas scenārijs, kas veido pamatu budžeta prognozēm, ir
optimistisks, jo īpaši stabilitātes programmas perioda
pēdējos gados, salīdzinot ar Komisijas prognozēto
potenciālo izaugsmi. Programmā izklāstītās budžeta
stratēģijas mērķis ir pakāpeniski samazināt
deficītu līdz 0,3 % no IKP 2015. gadā pēc
plānotās pārmērīgā deficīta novēršanas
2011. gadā. Programmā ir apstiprināts iepriekšējais
vidējā termiņa budžeta mērķis (VTM) – strukturāli
līdzsvarota pozīcija –, ko būtu jāsasniedz pēc
programmas perioda. VTM ir pienācīgi ņemtas vērā
Stabilitātes un izaugsmes pakta prasības. Pastāv risks, ka
deficīta rādītāji varētu būt sliktāki par
plānoto, kas izriet no i) mazākiem ieņēmumiem,
ņemot vērā nedaudz optimistisko makroekonomikas scenāriju,
ii) iespējamās kārtējo primāro izdevumu
pārsniegšanas un iii) pašlaik notiekošās nacionālās
aviokompānijas (Air Malta) pārstrukturēšanas un
enerģijas piegādātāja (Enemalta)
finansiālās situācijas. Balstoties uz
(pārrēķināto) strukturālo budžeta bilanci[6], ir plānots, ka
ikgadējais progress VTM sasniegšanā atbildīs Stabilitātes
un izaugsmes paktā noteiktajam kritērijam 0,5 % no IKP.
Izmantojot Komisijas noteiktos vienreizējos pasākumus, kas
iekļauti budžeta mērķos, vidējais progress VTM
sasniegšanā ir nedaudz lielāks (¾ % no IKP), taču
sadalīts ļoti nevienmērīgi – bez progresa
2012. gadā, kam seko centieni 1¼ % apmērā
2013. gadā. Saskaņā ar programmā sniegto
informāciju valdības izdevumu pieaugumam, ņemot vēra
diskrecionāros ieņēmumu pasākumus, vajadzētu atbilst
Stabilitātes un izaugsmes paktā noteiktajam izdevumu kritērijam
visā programmās periodā. Tomēr risks attiecībā uz
budžeta mērķiem nozīmē, ka vidējā korekcija VTM
sasniegšanai varētu būt lēnāka nekā vajadzīgs.
Pēc maksimuma – 72 % no IKP – sasniegšanas 2011. gadā
programmā ir plānots, ka vispārējās valdības
bruto parāda līmenis sāks samazināties un sasniegs
65,3 % no IKP 2015. gadā (vēl joprojām virs
kritērija 60 % apmērā no IKP). Saskaņā ar
programmā plānoto Malta panāk pietiekamu progresu, lai sasniegtu
Stabilitātes un izaugsmes paktā noteikto parāda
samazināšanas kritēriju pārejas perioda beigās
(2015. gadā), bet šis novērtējums ir pakļauts riskam,
jo parāda līmenis var izrādīties lielāks par
plānoto, ņemot vērā lielāka deficīta
iespēju, kā arī parāda – deficīta korekcijas. Maltas
vidējā termiņa budžeta struktūra paliek nesaistoša, kas
nozīmē, ka fiskālās plānošanas perspektīva ir
samērā īsa. Programmā paziņots, ka Maltas valdība
apsver reformēt ikgadējo budžeta procedūru, tai skaitā
termiņus, un ieviest konstitūcijā paredzētu fiskālo
noteikumu, iekļaujot uzraudzību un korektīvos mehānismus,
saskaņā ar eurozonas pārvaldības struktūru.
(9)       Malta joprojām ir
pakļauta lielam riskam attiecībā uz savu publisko finanšu
ilgtermiņa ilgtspēju, un paredzamais ar novecošanu saistīto
izmaksu ilgtermiņa pieaugums būtiski pārsniedz ES vidējo
rādītāju. Ļoti zems vecāka gadagājuma darba
ņēmēju, tai skaitā vecāka gadagājuma sieviešu,
nodarbinātības īpatsvars, samērā agrs
pensionēšanās vecums un priekšlaicīgas pensionēšanās
shēmu izmantošana palielina problēmas apmēru. Neatkarīga
darba grupa pensiju jautājumā 2010. gada decembrī iesniedza
priekšlikumus turpmākai pensiju reformai, tostarp par saikni starp
pensionēšanās vecumu un paredzamo mūža ilgumu, kā arī
par papildu pensiju līmeņu ieviešanu pensiju sistēmā. Tas
ir apspriests ar ieinteresētajām personām, tomēr
valdībai vēl ir jāpaziņo sava nostāja. Turklāt
valsts reformu programmā nav ierosināta visaptveroša, aktīvu
vecumdienu stratēģija. Atzinīgi vērtējot Maltas
īstenotos pasākumus nedeklarētas nodarbinātības
apkarošanai, vienlaikus tiek arī atzīmēts, ka tie var radīt
nevajadzīgu spiedienu uz publisko finanšu ilgtspēju.
(10)     Maltas ekonomikas
pārstrukturēšana ir radījusi neatbilstību starp prasmju pieprasījumu
un piedāvājumu, ko pastiprina zems augstākās
izglītības iegūšanas rādītājs un augsts
priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas līmenis.
Jāturpina centieni, lai uzlabotu saikni starp izglītības
sistēmu un darba tirgus vajadzībām, lai nodrošinātu paliekošus
rezultātus. Paredzams, ka Malta līdz
2012. gada beigām iesniegs stratēģiju priekšlaicīgas
mācību pārtraukšanas samazināšanai.
Turklāt nepastāv visaptveroša sistēma, lai ievāktu un
izvērtētu informāciju par šo parādību.
(11)     Maltas darba tirgū
joprojām ir zems sieviešu un vecāka gadagājuma darba
ņēmēju līdzdalības īpatsvars. Malta veic
pasākumus, lai sievietes atkal iesaistītu darba tirgū.
Tomēr atšķirības starp vīriešu un sieviešu
nodarbinātību un vecāku pienākumu pildīšana īpaši
negatīvi ietekmē sievietes, galvenokārt tādēļ, ka
trūkst cenas ziņā pieņemamu bērnu aprūpes
iestāžu un pieejamu pēcskolas bērnu uzraudzības
iestāžu un maz tiek izmantoti tādi ģimenēm
labvēlīgi risinājumi kā elastīgs darba laika
režīms un tāldarbs.
(12)     Malta joprojām ir viena
no nedaudzajām dalībvalstīm ar vispārēju algu
indeksācijas sistēmu. Kaut arī mehānismam
ir elementi, kas varētu mazināt ietekmi, tas rada algu un cenu
spirāles risku, jo īpaši tāpēc, ka importa cenas nav
izslēgtas no indeksācijas un var kaitēt
konkurētspējai, jo īpaši darbietilpīgās nozarēs. Iestādes
ir uzsākušas pārskata procesu, taču rezultāti vēl nav
pieejami un vēl ir jāuzsāk diskusija par konkrētiem
reformas priekšlikumiem.
(13)     Maltas energoapgāde
joprojām gandrīz pilnībā ir atkarīga no
importētas naftas, savukārt atjaunojamu energoresursu avotu
īpatsvars vēl aizvien ir nenozīmīgs. Augsti
elektroenerģijas tarifi var kaitēt Maltas mazo un vidējo
uzņēmumu konkurētspējai. Energoefektivitātes
trūkumu novēršana varētu sniegt divkāršu ieguvumu, proti,
uzlabot konkurētspēju un sasniegt mērķus
enerģētikas un klimata jomā. Šajās jomās ir
uzsāktas vairākas iniciatīvas, piemēram, saules
enerģijas izmantošanas veicināšana un vēja ģeneratoru parku
attīstīšana, elektroenerģijas savienojuma izveide ar
Sicīliju un automobiļu ar ekonomisku degvielas patēriņu
izmantošanas veicināšana. Tomēr vēl ir pāragri
novērtēt šo iniciatīvu iespējamo ietekmi,
tādēļ to īstenošana ir cieši jāuzrauga.
(14)     Banku sistēma Maltā
ir ļoti liela proporcionāli ekonomikas lielumam, proti, kopējie
aktīvi sasniedz apmēram 800 % no IKP. Nozares lielums vien
nozīmē, ka finanšu stabilitātes satricinājumiem varētu
būt nesamērīgi liela ietekme uz vietējo ekonomiku. Pasaules
ekonomikas lejupslīdes rezultātā palielinājās apdraudēto
aizdevumu apmērs, tomēr tam nesekoja nodrošinājumu pieaugums.
Neaizsargātības avots jo īpaši ir lielā
pakļautība satricinājumiem nekustamā īpašuma
tirgū, uz kuru attiecas vairāk nekā puse no visiem iekšzemes
rezidentiem izsniegtajiem aizdevumiem, jo īpaši tāpēc, ka nevar
izslēgt turpmāku nekustāmā īpašuma cenu
samazināšanos un vienlaikus šobrīd, iespējams, pastāv
pārmērīgs mājokļu piedāvājums.
(15)     Malta ir uzņēmusies
vairākas saistības saskaņā ar paktu “Euro plus”.
Saistības un 2011. gadā iesniegto saistību īstenošana
attiecas uz konkurētspējas uzlabošanu, nodarbinātības
veicināšanu un publisko finanšu ilgtspējas veicināšanu. Komisija
ir izvērtējusi to, kā īstenotas saistības saskaņā
ar paktu “Euro plus”. Ieteikumos ir ņemti vērā šā
novērtējuma rezultāti.
(16)     Komisija Eiropas pusgada
kontekstā ir veikusi visaptverošu Maltas ekonomiskās politikas
analīzi. Tā ir novērtējusi 2012. gada
stabilitātes programmu un 2012. gada valsts reformu programmu.
Komisija ir ņēmusi vērā ne tikai to lietderību
ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās
politikas izveidē Maltā, bet arī to atbilstību ES
noteikumiem un norādēm, ņemot vērā to, ka
jānostiprina Eiropas Savienības vispārējā
ekonomiskā pārvaldība, kas panākams, turpmākajos
valstu lēmumos ievērojot ES līmeņa norādes. Komisijas
ieteikumi Eiropas pusgada ietvaros ir atspoguļoti
1.–6. ieteikumā turpmāk.
(17)     Ņemot vērā šo
novērtējumu, Padome ir izskatījusi Maltas 2012. gada
stabilitātes programmu, un tās atzinums[7] ir īpaši atspoguļots
turpmāk izklāstītajā 1. ieteikumā,
IESAKA Maltai laikposmā no
2012. līdz 2013. gadam rīkoties šādi.
1.           Pastiprināt budžeta
stratēģiju 2012. gadā ar papildu pastāvīgiem
pasākumiem, lai nodrošinātu pienācīgu progresu
vidējā termiņa budžeta mērķa (VTM) sasniegšanai un
saglabātu deficītu zem 3 % no IKP, neizmantojot
vienreizējus pasākumus. Pēc tam turpināt fiskālo
konsolidāciju pienācīgā tempā, lai panāktu
pietiekamu progresu VTM sasniegšanā, ieskaitot izdevumu kritērija ievērošanu,
un lai panāktu atbilstību parāda samazināšanas
kritērijam, precizējot konkrētus pasākumus, ar kuriem
atbalstīt deficīta mērķus no 2013. gada, vienlaikus
esot gatavībā veikt papildu pasākumus noviržu
gadījumā. Vēlākais līdz 2012. gada beigām
īstenot saistošu un uz noteikumiem balstītu daudzgadu finanšu
shēmu. Uzlabot nodokļu iekasēšanu un apkarot izvairīšanos
no nodokļiem, un samazināt stimulus parādu veidošanai
uzņēmumu nodokļu jomā.
2.           Nekavējoties
īstenot pasākumus pensiju sistēmas ilgtermiņa
ilgtspējas nodrošināšanai, paredzot i) ievērojami
paātrināt pensijas vecuma pakāpenisku paaugstināšanu
salīdzinājumā ar pašreizējiem tiesību aktiem,
ii) viennozīmīgu saikni starp likumā noteikto pensijas
vecumu un paredzamo mūža ilgumu un iii) pasākumus, ar kuriem
veicina privātus pensijas uzkrājumus. Veikt pasākumus, lai palielinātu
vecāka gadagājuma darba ņēmēju līdzdalību
darba tirgū, jo īpaši neatbalstot priekšlaicīgu
pensionēšanos.
3.           Veikt pasākumus, lai
samazinātu augsto priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas
līmeni. Tupināt īstenot politiskus centienus
izglītības sistēmā, lai nodrošinātu prasmju
atbilstību darba tirgus vajadzībām. Uzlabot cenas ziņā
pieņemamu bērnu aprūpes un ārpusskolas bērnu
uzraudzības iestāžu skaitu un pieejamību, lai tādējādi
samazinātu atšķirības starp vīriešu un sieviešu
nodarbinātību un vienlaikus samazinātu bērnu
audzināšanas ietekmi uz sieviešu nodarbinātību.
4.           Veikt turpmākos
nepieciešamos pasākumus, apspriežoties ar sociālajiem partneriem un
ievērojot valstī pieņemto praksi, lai reformētu algu
noteikšanas un algu indeksēšanas mehānismu ar mērķi labāk
atspoguļot darba ražīgumu un samazināt importa cenu ietekmi uz
indeksu.
5.           Lai samazinātu Maltas
atkarību no importētas naftas, pastiprināt
energoefektivitātes veicināšanas centienus un palielināt no
atjaunojamiem energoresursiem saražotās enerģijas īpatsvaru,
rūpīgi uzraugot pastāvošos stimulēšanas mehānismus un
nosakot prioritātes turpmākai infrastruktūras
attīstībai, tostarp pabeidzot elektroenerģijas savienojumu ar
Sicīliju.
6.           Lai stiprinātu banku
sektoru, veikt pasākumus, potenciāla riska mazināšanai, kura
iemesls ir lielā pakļautība satricinājumiem nekustamā
īpašuma tirgū. Veikt pasākumus turpmākai nodrošinājumu
pastiprināšanai saistībā ar aizdevumu vērtības
zudumiem.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā —
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 209, 02.08.1997., 1. lpp.
[2]               COM(2012) 321 final.
[3]               P7_TA(2012)0048 un P7_TA(2012)0047.
[4]               Padomes 2012. gada 26. aprīļa
Lēmums 2012/238/ES.
[5]               COM(2012) 68 final.
[6]               Cikliski koriģētā bilance, izņemot
vienreizējos un pagaidu pasākumus, ko Komisijas dienesti atbilstoši
kopīgi saskaņotai metodoloģijai
pārrēķinājuši, pamatojoties uz programmā sniegto
informāciju.
[7]               Saskaņā ar 5. panta 2. punktu
Padomes Regulā (EK) Nr. 1466/97.


title: Komisijas Ieteikums ( 2010. gada 13. janvāris) par elektronisko datu drošu apmaiņu starp dalībvalstīm, pārbaudot izdodamo vadītāja karšu unikalitāti (izziņots ar dokumenta numuru C(2010) 19) (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               14.1.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 9/10

         KOMISIJAS IETEIKUMS
   (2010. gada 13. janvāris)
   par elektronisko datu drošu apmaiņu starp dalībvalstīm, pārbaudot izdodamo vadītāja karšu unikalitāti
   (izziņots ar dokumenta numuru C(2010) 19)
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2010/19/ES)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un Līgumu par Eiropas Savienības darbību, un jo īpaši tā 292. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Padomes 1985. gada 20. decembra Regulas (EEK) Nr. 3821/85 par reģistrācijas kontrolierīcēm, ko izmanto autotransportā (1), 14. pantā ir noteikts, ka dalībvalsts kompetentajai iestādei pēc tāda vadītāja pieprasījuma, kuram minētajā dalībvalstī ir parastā dzīvesvieta, jāizdod vadītāja karte, kas noteikta minētās regulas IB pielikumā.

               (2)

               Saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 3821/85 268.a prasību dalībvalstīm ir jāapmainās ar datiem elektroniski, lai nodrošinātu izdodamās vadītāja kartes unikalitāti. Saskaņā ar šo prasību dalībvalstu kompetentās iestādes, veicot vadītāju karšu pārbaudes uz ceļa vai uzņēmuma teritorijā, var elektroniski apmainīties ar datiem, lai pārliecinātos par karšu unikalitāti un statusu.

               (3)

               Kompetentajai iestādei ir jānodrošina, lai pieprasījuma iesniedzējam nebūtu agrāk izdotas derīgas vadītāja kartes.

               (4)

               Dalībvalstis savstarpēji atzīst to izdotās vadītāja kartes.

               (5)

               Ciparu tahogrāfa sistēmas drošība, integritāte un ticamība jānodrošina ar visā Eiropas Savienībā izdoto vadītāja karšu pareizu kontroli un izmantošanu.

               (6)

               Ir vēlams, lai izdevējiestādēs darbotos efektīvi datu pārvaldības procesi un procedūras, kas attiecas uz tahogrāfa karšu izdošanu vispārīgi un uz vadītāja karšu izdošanu konkrēti.

               (7)

               Dalībvalstu izdevējiestādēm jāspēj ātri pārbaudīt un droši izsniegt informāciju par izdotajām vadītāja kartēm un tādējādi novērst vairāk nekā vienas derīgas vadītāja kartes nonākšanu vadītāju rokās.

               (8)

               Atbildīgajām valsts iestādēm jābūt iespējai pārbaudēs uz ceļiem pārliecināties, vai vadītājam ir vadītāja karte, un pārbaudīt konkrētās vadītāja kartes derīguma statusu.

               (9)

               Ziņošanas sistēma TACHOnet ir ierasts un uzticams rīks elektroniskai datu apmaiņai starp dalībvalstīm vadītāja karšu izdošanas un kontroles jautājumos, un tai ir pievienojušās jau 28 Eiropas valstis. Ziņošanas sistēmu TACHOnet nosaka vairāki atsauces dokumenti, ieskaitot XML ziņošanas rokasgrāmatu, kas visi ir publicēti par autotransporta politikas sociālajiem aspektiem atbildīgo Komisijas dienestu tīmekļa vietnē.

               (10)

               Ziņošanas sistēmas TACHOnet darbības rezultāts ir atkarīgs no valstu sistēmu attiecīgās darbības. Tādēļ ir jānosaka minimālais pakalpojumu līmenis, ko dalībvalstīm jācenšas sasniegt attiecībā uz sistēmas izmantojamību,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.

      TACHOnet lietošana

               1.

               Attiecībā uz informācijas apmaiņu, pārbaudot saskaņā ar Regulu (EEK) Nr. 3821/85 izdoto vadītāja karšu unikalitāti, dalībvalstīm ir jālieto TACHOnet ziņošanas sistēma.

      Citu savietojamu sistēmu lietošana

               2.

               Elektroniskai datu apmaiņai savā starpā dalībvalstu grupa var lietot arī savietojamu sistēmu, kas atbilst vismaz Komisijas tīmekļa vietnē publicētajai TACHOnet XML ziņošanas rokasgrāmatai, ja vien ar visām pārējām dalībvalstīm tās apmainās ar elektroniskajiem datiem, izmantojot TACHOnet.

      Vadītāja karšu unikalitātes pārbaudes procedūra

               3.

               Pārbaudot vadītāja kartes unikalitāti, dalībvalstīm jāizmanto I pielikumā izklāstītā procedūra.

      TACHOnet vai līdzvērtīgu sistēmu lietošana valstu kontroles struktūrās

               4.

               Dalībvalstīm ir jādod iespēja un jāsniedz atbalsts savām valsts izpildes un kontroles struktūrām un jāmudina tās izmantot TACHOnet un/vai līdzvērtīgas sistēmas, lai sekmētu vadītāja karšu derīguma, statusa un unikalitātes pārbaudes, it sevišķi uz ceļiem un uzņēmuma teritorijā.

      Minimālais pakalpojumu līmenis

               5.

               Dalībvalstīm ir jānodrošina TACHOnet vai 2. punktā aprakstītās savietojamās sistēmas minimālais pakalpojumu līmenis, kas aprakstīts II pielikumā.

      Turpmākie pasākumi

               6.

               Dalībvalstis tiek aicinātas līdz 2010. gada 30. jūnijam informēt Komisiju par pasākumiem, kas veikti sakarā ar šo ieteikumu.

      Pārskatīšana

               7.

               Ja ir pieejama līdzvērtīga elektroniskās datu apmaiņas sistēma, kas piemērojama visās dalībvalstīs, Komisija pārskata šo ieteikumu pēc vismaz piecu dalībvalstu pieprasījuma, apspriedusies ar komiteju, kas izveidota ar Regulas (EEK) Nr. 3821/85 18. panta 1. punktu.

      Adresāti

               8.

               Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm.

      Briselē, 2010. gada 13. janvārī

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētāja vietnieks

         Antonio TAJANI

      (1)  OV L 370, 31.12.1985., 8. lpp.

      I PIELIKUMS

         VADĪTĀJA KARTES UNIKALITĀTES PĀRBAUDE

                  1.

                  Visi vadītāja karšu pieprasījumi ir jāpārbauda pēc tās dalībvalsts vadītāja karšu reģistra, kurā pieprasījums iesniegts.

                  2.

                  Gadījumos, kad iesniedzējam ir iesniegšanas valsts izdota vadītāja apliecība, dalībvalsts karšu izdevējiestādes var izmantot ziņošanas sistēmu TACHOnet vai savietojamu sistēmu, lai izlases kārtā veiktu pārbaudes un konstatētu, vai iesniedzējs ir pieprasījis un/vai saņēmis vadītāja karti citā dalībvalstī. Izlases veida pārbaudēm jāaptver vismaz 2 % visu pieprasījumu.

                  3.

                  Gadījumos, kad iesniedzējam ir citas valsts, nevis iesniegšanas valsts izdota vadītāja apliecība, dalībvalsts karšu izdevējiestādēm vienmēr ir jāizmanto ziņošanas sistēma TACHOnet vai savietojama sistēma.

                  4.

                  Dalībvalstij, kas izdod vadītāja karti vadītājam, kuram ir citā dalībvalstī izdota vadītāja apliecība, ir tūlīt TACHOnet vai savietojamā sistēmā jāpaziņo šai dalībvalstij, ka ir izdota vadītāja karte.

                  5.

                  Dalībvalstij, kas saņem paziņojumu no citas dalībvalsts par to, ka ir izdota vadītāja karte vadītājam, kuram ir paziņojumu saņēmušajā dalībvalstī izdota vadītāja apliecība, šīs ziņas ir jāreģistrē savā vadītāja karšu reģistrā. Šāda reģistrācija nav nepieciešama, ja dalībvalsts karšu izdevējiestādes izmanto TACHOnet vai savietojamu sistēmu attiecībā uz 100 % pieprasījumu.

      II PIELIKUMS

         MINIMĀLAIS PAKALPOJUMU LĪMENIS

      Dalībvalstīm ir jāpiemēro TACHOnet vai savietojamai elektronisko datu apmaiņas sistēmai šādi minimālie pakalpojumu standarti:

            1.
            Pakalpojumu grafiks un aptvērums Diennakti 7 dienas nedēļā.

            2.
            Sistēmas izmantojamība 98 %
      Sistēmas izmantojamība parāda, cik procentu laika sistēma ir gatava ekspluatācijai.

            3.
            Sistēmas atbildes laiks Maksimāli 60 sekundes.
      Ja sistēma neatbilst prasītajam atbildes laikam, dalībvalstij jādara viss nepieciešamais, lai pēc iespējas drīzāk atjaunotos sistēmas normālais atbildes laiks.

            4.
            Uzturēšanas procedūra Par uzturēšanas darbībām dalībvalstīm ir jāpaziņo citām dalībvalstīm un Komisijai ar rīku “Schedule Maintenance”, kas ir pieejams TACHOnet tīmekļa portālā
      https: //webgate.cec.eu-admin.net/tachonet/prod/tachonetportal/
      (piekļuve – tikai pieslēgumiem caur tīklu s-TESTA).

            5.
            Incidentu eskalācija Ja incidentu nevar novērst 30 minūtēs, dalībvalstij, kuras sistēma ir incidenta sākumposmā, ir jāpiemēro šāda eskalācijas procedūra:


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52007SC0138

Ieteikums Padomes atzinums saskaņā ar 5. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97 par Somijas atjaunināto stabilitātes programmu 2006. 2010. gadam  /* SEC/2007/0138 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 7.2.2007SEC(2007) 138 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar 5. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97 par Somijas atjaunināto stabilitātes programmu 2006.-2010. gadam(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSVispārējais pamatojumsStabilitātes un izaugsmes pakta, kas stājās spēkā 1998. gada 1. jūlijā, pamatmērķis ir sakārtot valsts finanses, lai tādējādi radītu vēl labākus nosacījumus cenu stabilitātei un spēcīgai, ilgtspējīgai izaugsmei, kas veicina darbvietu radīšanu. Ar pakta 2005. gada reformu, atzīstot pakta lietderību fiskālās disciplīnas stiprināšanā, tomēr tika meklētas iespējas uzlabot tā efektivitāti un ekonomisko pamatojumu, kā arī ilglaicīgi saglabāt valsts finanšu ilgtspējību.Padomes Regulā (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1], kas ir Stabilitātes un izaugsmes pakta daļa, paredzēts, ka dalībvalstīm ir jāiesniedz Padomei un Komisijai stabilitātes vai konverģences programmas un to ikgadējie atjauninājumi (dalībvalstis, kas jau ir pieņēmušas vienoto valūtu, iesniedz (atjauninātas) stabilitātes programmas, bet dalībvalstis, kas to vēl nav pieņēmušas, iesniedz (atjauninātas) konverģences programmas). Pirmā Somijas stabilitātes programma tika iesniegta 1998. gada septembrī. Saskaņā ar minēto regulu Padome, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju, 1998. gada 12. oktobrī sniedza atzinumu par to. Saskaņā ar šo pašu procedūru Komisija novērtē un iepriekš minētā komiteja pārbauda atjauninātās stabilitātes un konverģences programmas, ko vajadzības gadījumā var pārbaudīt arī Padome.atjauninātās programmas novērtējuma pamatojumsKomisija ir pārbaudījusi pēdējo Somijas stabilitātes programmas atjauninājumu, kas iesniegts 2006. gada 30. novembrī, un ir pieņēmusi ieteikumu Padomes atzinumam par to (sk. ierāmēto informāciju par galvenajiem novērtējumā aplūkotajiem jautājumiem).Lai radītu priekšstatu par kontekstu, kādā tiek novērtēta atjauninātās stabilitātes programmas budžeta stratēģija, turpmākajos punktos apkopota šāda informācija:1.  saimnieciskās darbības un budžeta izpildes rādītāji pēdējo desmit gadu laikā,2.  visjaunākais valsts stāvokļa novērtējums saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvo daļu (kopsavilkums Padomes atzinumam par iepriekšējo stabilitātes programmas atjauninājumu) un3.  Komisijas novērtējums par 2006. gada oktobra valsts reformu programmu.Jaunākie saimnieciskās darbības budžeta izpildes rādītājiPēdējā desmitgadē Somijas ekonomikas rādītāji ir bijuši izcili labi. Deviņdesmito gadu sākuma lejupslīdes ciklisko samazināšanu sekmēja ekonomikas pārstrukturēšana un IKT nozares attīstība, kas lielā mērā arī bija iemesls ievērojamajiem sasniegumiem produktivitātes jomā. Vidējie ekonomiskās izaugsmes rādītāji ir bijuši daudz labāki nekā vidējie rādītāji euro zonā, savukārt inflācija ir palikusi zema. Ekonomikas straujā izaugsme notika reizē ar noteikto fiskālo konsolidāciju, kas atjaunoja valsts finanšu ievērojamo pārpalikumu. Gatavojoties Ekonomiskajai un monetārajai savienība (EMU), Somija sekmīgi pārkārtojās zemas inflācijas videi ar makroekonomikas politiku, kas orientēta uz stabilitāti un kas garantē konkurētspēju, kura bijusi labo ekonomisko rādītāju pamatā.Novērtējums Padomes atzinumā par iepriekšējo programmuPadome 2006. gada 24. janvārī pieņēma atzinumu par iepriekšējo stabilitātes programmas atjauninājumu laikposmam no 2005. līdz 2009. gadam. Padome atzina, ka kopumā budžeta stāvoklis ir stabils un budžeta stratēģija ir labs piemērs fiskālai politikai, ko īsteno atbilstīgi Stabilitātes un izaugsmes paktam.Komisijas novērtējums par 2006. gada oktobra valsts reformu programmu2006. gada 12. oktobrī tika iesniegts Īstenošanas ziņojums par Somijas valsts reformu programmu, kas paredzēta saistībā ar atjaunoto Lisabonas stratēģiju izaugsmei un nodarbinātībai. Somijas valsts reformu programmā norādīti šādi būtiskākie uzdevumi/prioritātes: valsts finanšu ilgtspējība, konkurētspējas un produktivitātes uzlabošana un darba tirgus darbības uzlabošana. Komisijas novērtējums minētajai programmai (ko pieņēma kā daļu no 2006. gada decembra ikgadējā progresa ziņojuma[2]) liecināja, ka Somija, īstenojot valsts reformu programmu, ir guvusi ļoti labas sekmes.Ņemot vērā gūtās sekmes, Somiju aicināja pievērsties šādam jomām: konkurence un produktivitāte pakalpojumu jomā, uzņēmumos piemērotās darbā pieņemšanas procedūras, vietējās algu apspriešanas sistēmas un darba tirgus reformas vājās vietas.Galvenie novērtējumā aplūkotie jautājumi Kā paredzēts Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktā (stabilitātes programmām) un 9. panta 1. punktā (konverģences programmām), novērtējums aptver šādus jautājumus: vai ir pareizi saimnieciskās pieņēmumi, kas ir programmas pamatā; dalībvalsts norādītais vidēja termiņa budžeta mērķis (VTM) un vai korekcijas ir pietiekamas, lai to sasniegtu; vai veiktie un/vai ierosinātie pasākumi, lai piemērotu šis korekcijas, ir pietiekami, lai sasniegtu VTM attiecīgajā ekonomikas ciklā; izvērtējot korekcijas, kas vērstas uz VTM sasniegšanu, — vai lielākas korekcijas tiek veiktas ekonomiskā uzplaukuma laikā, vai korekcijas var būt mazākas ekonomikas lejupslīdes laikā un (attiecībā uz euro zonas un VKM II dalībvalstīm) vai dalībvalsts cenšas panākt ikgadēju cikliski koriģētās bilances uzlabojumu (atskaitot vienreizējos un pārējos pagaidu pasākumus) par 0,5% no GDP, kurš ir kritērijs, lai tā sasniegtu VTM; nosakot VTM korekcijas (attiecībā uz dalībvalstīm, kas to vēl nav sasniegušas) vai atļaujot īslaicīgu novirzi no VTM (attiecībā uz dalībvalstīm, kuras to jau ir sasniegušas), — tādu nozīmīgāko strukturālo reformu īstenošana, kas ilgākā laika posmā ļauj tieši ietaupīt izmaksas (veicinot arī potenciālo izaugsmi) un tādējādi pārbaudāmi ietekmē valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību (ar nosacījumu, ka tiek saglabāta atbilstīga drošības rezerve attiecībā uz atsauces vērtību 3% no IKP un ka programmas periodā atkal ir gaidāma budžeta stāvokļa atbilstība VTM), un ar ko īpašu uzmanību velta pensiju reformām, ar kurām ievieš vairāku līmeņu sistēmu, kas ietver obligātu pilnībā finansētu pensiju līmeni; vai dalībvalstu ekonomikas politikas virzība atbilst ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm. Programmas makroekonomisko pieņēmumu reālistiskumu novērtē, pamatojoties uz Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozi, izmantojot arī kopīgi apstiprināto metodoloģiju attiecībā uz iespējamo produkcijas apjoma novērtēšanu un cikliski koriģētām bilancēm. Atbilstību ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm novērtē, ņemot vērā ekonomikas politikas vispārējās pamatnostādnes valsts finanšu jomā, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs 2005.—2008. gadam. Novērtējot tiek pārbaudīta arī parāda attiecības dinamika un stāvoklis attiecībā uz valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību, kam saskaņā ar Padomes 2005. gada 20. marta ziņojumu „Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanas uzlabošana” budžeta uzraudzībā jāveltī pienācīga vērība. Komisijas 2006. gada 12. oktobra Paziņojumā izklāstīta pieeja ilglaicīgas ilgtspējības novērtēšanai[3]; integrācijas pakāpe valsts reformu programmā, ko iesniegušas dalībvalstis saistībā ar Lisabonas stratēģiju izaugsmei un nodarbinātībai; Ekonomikas un finanšu padome (ECOFIN padome) 2005. gada 7. jūnija pavadvēstulē Eiropas Padomei par ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm 2005.—2008. gadam paziņoja, ka valsts reformu programmām jāatbilst stabilitātes un konverģences programmām; atbilstība rīcības kodeksam[4], kas cita starpā nosaka kopīgu struktūru un datu tabulas stabilitātes un konverģences programmām. |-  IeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar 5. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97 par Somijas atjaunināto stabilitātes programmu 2006.-2010. gadamEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[5] un jo īpaši tās 5. panta 3. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu,apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.4.  Padome [2007. gada 27. februārī] izskatīja atjaunināto Somijas stabilitātes programmu laikposmam no 2006. līdz 2010. gadam.5.  Makroekonomiskajā scenārijā, kas ir šīs programmas pamatā, paredzēts, ka reālā IKP pieaugums samazināsies no cikliska maksimuma 4½% 2006. gadā līdz vidēji 2½ % pārējā programmas periodā. Šis scenārijs, kas novērtēts, ņemot vērā pašlaik pieejamo informāciju, attiecībā uz pieaugumu šķiet pamatots ar pareiziem pieņēmumiem, kas par 2006. un 2010. gadu ir piesardzīgi. Programmas prognozes attiecībā uz inflāciju šķiet reālistiskas.6.  Attiecībā uz 2006. gadu gan Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozē, gan pēdējā programmas atjauninājumā lēsts, ka valsts budžeta pārpalikums ir 2,9% no IKP, salīdzinot ar mērķi 1,6% no IKP, kas noteikts iepriekšējā stabilitātes programmas atjauninājumā. Lielākais pārpalikums radās, pārgrāmatojot rezultātus, kas 2005. gadā bija labāki nekā plānotie, un pateicoties pārsteidzoši lielajai izaugsmei 2006. gadā, kura palielināja valsts ieņēmumus; savukārt izdevumi nepalielinājās.7.  Vidēja termiņa budžeta stratēģijas galvenais mērķis programmā ir nodrošināt ilgtspējīgas valsts finanses un sabalansētas centrālās valdības finanses parastos ekonomiskās izaugsmes apstākļos. Tiek prognozēts, ka gan valsts budžets, gan primārie pārpalikumi līdz 2010. gadam nedaudz samazināsies par ½% no IKP. Ieņēmumu attiecības samazināšanos, kas atspoguļo pakāpenisko nodokļu samazināšanu līdz 2007. gadam, gandrīz pilnībā kompensē ar izdevumu attiecības samazināšanu, jo ir paredzētas valsts budžeta izdevumu robežvērtības un valsts sektora reformas iniciatīvas. Lai gan budžeta stratēģija nav mainījusies salīdzinājumā ar iepriekšējo atjauninājumu budžeta mērķi katru gadu ir tikuši palielināti par apmēram 1% no IKP negaidīti labo 2005. gada rezultātu pārgrāmatošanas un lielākas izaugsmes prognožu dēļ.8.  Plānots, ka visa programmas perioda laikā strukturālā bilance (t.i., cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus), kas aprēķināta atbilstoši kopīgi saskaņotajai metodikai, paliks stabila ar pārpalikumu gandrīz 3% apmērā no IKP. Vidēja termiņa mērķis (VTM) budžeta stāvoklim, kas izklāstīts programmā, ir strukturāls pārpalikums 2% apmērā no IKP, ko paredzēts saglabāt visa programmas perioda laikā. Iepriekšējā programmas atjauninājumā nebija precīzi noteikts VTM, bet no Padomes atzinuma par strukturālā pārpalikuma prognozēm iepriekšējā programmā, izriet, ka VTM ir pārpalikums 1½% apmērā no IKP. Tā kā VTM ir augstāks par minimālo kritēriju (aplēsts budžeta deficīts apmēram 1¼% apmērā no IKP), to sasniedzot, tiktu īstenots arī mērķis nodrošināt drošības rezervi pret pārmērīga budžeta deficīta rašanos. Šis VTM iekļaujas robežās, kas noteiktas euro zonas un VKM II dalībvalstīm Stabilitātes un izaugsmes paktā un rīcības kodeksā, un ir ievērojami augstāks, nekā to izsaka parāda attiecība un vidējais potenciālā kopprodukta pieaugums ilgtermiņā. Pamatojums VTM, kas krietni pārsniedz noteikto minimālo līmeni, programmā ir mērķis nodrošināt valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību un sabiedrības novecošanās ātrā ietekme Somijā.9.  Programmā budžeta prognožu riski kopumā ir līdzsvaroti. Programmas makroekonomiskie pieņēmumi, kā arī nodokļu ieņēmumu prognozes ir labas. Nodokļu ieņēmumu riskus, kas izriet no izaugsmes struktūras, atsver konservatīvi nodokļu elastīguma pieņēmumi. Kaut gan izdevumu ierobežojumus pamato ar centrālajai valdībai noteiktām robežvērtībām, paliek daži riski saistībā ar tendencēm pašvaldību izdevumos.10.  Ņemot vērā šo riska novērtējumu, budžeta stāvoklis programmā šķiet pietiekams, lai visā programmas periodā ar ievērojamu rezervi īstenotu VTM, kā paredzēts programmā. Turklāt tas nodrošina pietiekamu drošības rezervi, lai netiktu pārkāpta deficīta robeža 3% apmērā no IKP, ja programmas periodā notiek parastas makroekonomiskas svārstības. Fiskālās politikas stāvoklis, kas izriet no programmas, pilnībā atbilst Stabilitātes un izaugsmes paktam.11.  Tiek lēsts, ka valsts kopējais parāds samazināsies līdz 39% no IKP 2006. gadā, kas ir krietni zem Līgumā noteiktās atsauces vērtības — 60% no IKP. Programmā prognozēts, ka parāda attiecība programmas perioda laikā samazināsies par 5½ procentu punktiem.12.  Novecošanās ilglaicīgā ietekme uz budžetu Somijā pārsniedz vidējo ES rādītāju, tomēr īstenotie pensiju reformas pasākumi ir palīdzējuši apturēt pensiju izdevumu palielināšanos, nākamajās desmitgadēs pietuvinot to vidējam ES rādītājam, kas ir daļa no IKP. Sākotnējais budžeta stāvoklis ar lielu strukturālo pārpalikumu ievērojami palīdz mazināt novecošanās ilglaicīgo ietekmi uz budžetu. Turklāt daļu no pensiju izdevumu pieauguma finansēs ar lielajiem valsts pensiju fondā uzkrātajiem aktīviem. Tomēr lielu primāro pārpalikumu saglabāšana vidējā termiņā palīdzētu nepalielināt riskus valsts finanšu ilgtspējībai. Kopumā Somijas finanšu ilgtspējību apdraud mazs risks.13.  Stabilitātes programmā ietverts valsts reformu programmas 2006. gada oktobra īstenošanas ziņojuma kopējās ietekmes kvalitatīvais novērtējums vidēja termiņa fiskālai stratēģijai. Turklāt tajā sniegta sistemātiska informāciju par valsts reformu programmā paredzēto galveno reformu tiešajām budžeta izmaksām vai ietaupījumiem, un tās budžeta prognozēs skaidri paredzēts ņemt vērā valsts reformu programmā izklāstīto darbību ietekmi uz valsts finansēm. Šķiet, ka stabilitātes programmā paredzētie pasākumi valsts finanšu jomā atbilst valsts reformu programmā paredzētajiem pasākumiem. Konkrēti, abās programmās paredzēts uzlabot gan centrālo valdību, gan pašvaldību produktivitāti un apstiprināts nodoms pēc pašreizējā likumdošanas perioda beigām turpināt centrālās valdības budžeta patēriņa limitu piemērošanu.14.  Programmā budžeta stratēģija kopumā atbilst vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm, kas iekļautas integrētajās pamatnostādnēs laikposmam no 2005. līdz 2008. gadam.15.  Attiecībā uz prasībām par sniedzamajiem datiem, kas norādītas rīcības kodeksā par stabilitātes un konverģences programmām, programmā ir daži trūkumi attiecībā uz obligāto un fakultatīvo datu sniegšanu[6].Padome kopumā secināja, ka vidēja termiņa budžeta stāvoklis ir stabils un ka budžeta stratēģija ir labs fiskālās politikas piemērs, kas atbilst Stabilitātes un izaugsmes paktam.Galveno makroekonomisko un budžeta prognožu salīdzinājums2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |Reālais IKP | SP 2006. g. nov. | 2,9 | 4,5 | 3,0 | 2,9 | 2,6 | 2,1 |(% izmaiņas) | COM 2006. g. nov. | 2,9 | 4,9 | 3,0 | 2,6 | n.p. | n.p. |SP 2005. g. nov. | 2,1 | 3,2 | 2,6 | 2,3 | 2,1 | n.p. |SPCI inflācija | SP 2006. g. nov. | 0,9 | 1,5 | 1,3 | 1,7 | 1,7 | 1,7 |(%) | COM 2006. g. nov. | 0,8 | 1,3 | 1,5 | 1,6 | n.p. | n.p. |SP 2005. g. nov. | 1,0 | 1,3 | 1,5 | 1,8 | 1,8 | n.p. |Ražošanas apjoma starpība | SP 2006. g. nov.1 | -1,3 | 0,1 | 0,2 | 0,1 | -0,2 | -0,8 |(% no iespējamā IKP) | COM 2006. g. nov.5 | -1,5 | 0,1 | 0,2 | -0,2 | n.p. | n.p. |SP 2005. g. nov.¹ | -0,7 | -0,2 | -0,2 | -0,5 | -0,9 | n.p. |Valsts | SP 2006. g. nov. | 2,7 | 2,9 | 2,8 | 2,7 | 2,7 | 2,4 |bilance | COM 2006. g. nov. | 2,7 | 2,9 | 2,9 | 2,9 | n.p. | n.p. |(% no IKP) | SP 2005. g. nov. | 1,8 | 1,6 | 1,6 | 1,5 | 1,5 | n.p. |Primārā bilance | SP 2006. g. nov. | 3,9 | 4,5 | 4,3 | 4,2 | 4,1 | 3,7 |(% no IKP) | COM 2006. g. nov. | 4,1 | 4,3 | 4,2 | 4,1 | n.p. | n.p. |SP 2005. g. nov. | 3,4 | 3,1 | 2,9 | 2,8 | 2,8 | n.p. |Cikliski koriģētā bilance | SP 2006. g. nov.1 | 3,3 | 2,9 | 2,7 | 2,7 | 2,8 | 2,8 |(% no IKP) | COM 2006. g. nov. | 3,4 | 2,9 | 2,8 | 2,9 | n.p. | n.p. |SP 2005. g. nov.¹ | 2,1 | 1,7 | 1,7 | 1,7 | 2,0 | n.p. |Strukturālā bilance2 | SP 2006. g. nov.3 | 3,3 | 2,9 | 2,7 | 2,7 | 2,8 | 2,8 |(% no IKP) | COM 2006. g. nov.4 | 3,4 | 2,9 | 2,8 | 2,9 | n.p. | n.p. |SP 2005. g. nov. | 2,1 | 1,7 | 1,7 | 1,7 | 2,0 | n.p. |Valsts kopējais parāds | SP 2006. g. nov. | 41,3 | 39,1 | 37,7 | 36,2 | 35,0 | 33,7 |(% no IKP) | COM 2006. g. nov. | 41,3 | 38,8 | 37,3 | 35,8 | n.p. | n.p. |SP 2005. g. nov. | 42,7 | 41,7 | 41,1 | 40,6 | 40,1 | n.p. |Piezīmes |1Komisijas dienestu aprēķini, kuru pamatā ir programmā atrodamā informācija. |² Cikliski koriģētā bilance (kā iepriekšējās rindās), izņemot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus. |3Programmā nav vienreizēju un citu pagaidu pasākumu. |4Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozē nav ņemti vērā vienreizēji un citi pagaidu pasākumi. |5Pamatojoties uz aplēsēm par attiecīgi 3,2%, 3,1%, 3,0% un 2,9% lielo iespējamo izaugsmi 2005.–2008. gadā. |Avots |Stabilitātes programma (SP); Komisijas dienestu 2006. gada rudens ekonomiskās prognozes (COM); Komisijas dienestu aprēķini. |[1] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regula grozīta ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Visi šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami šādā tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm .[2] Komisijas paziņojums Eiropadomes pavasara sanāksmē „Atjaunotās Lisabonas stratēģijas izaugsmei un nodarbinātībai īstenošana — rezultātu gads”, 12.12.2006., COM(2006) 816.[3] Komisijas paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam „Valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējība Eiropas Savienībā”, 12.10.2006., COM(2006) 574, un Eiropas Komisija, Ekonomikas un finanšu lietu ģenerāldirektorāts, (2006.) , „ The long-term sustainability of public finances in the European Union ” , European Economy Nr. 4/2006.[4] „Specifikācijas par Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanu un pamatnostādnes par stabilitātes un konverģences programmu formātu un saturu”, ko ECOFIN padome atbalstīja 2005. gada 11. oktobrī.[5] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regula grozīta ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami šādā tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm .[6] Konkrēti, nav datu par ārējiem pieņēmumiem no 2008. līdz 2010. gadam.


title: 2012/129/ES: Padomes Ieteikums ( 2012. gada 21. februāris ) attiecībā uz Komisijas atbrīvošanu no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (desmitais EAF) darbību īstenošanu 2010. finanšu gadā

text:
               29.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 55/34

         PADOMES IETEIKUMS
   (2012. gada 21. februāris)
   attiecībā uz Komisijas atbrīvošanu no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (desmitais EAF) darbību īstenošanu 2010. finanšu gadā
   (2012/129/ES)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Partnerattiecību nolīgumu starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu grupas locekļiem, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses, kas parakstīts Kotonū 2000. gada 23. jūnijā (1) un grozīts ar Luksemburgā 2005. gada 25. jūnijā (2) parakstīto nolīgumu,
   ņemot vērā Padomē sanākušo dalībvalstu valdību pārstāvju Iekšējo nolīgumu par Kopienas atbalsta finansēšanu saskaņā ar daudzgadu finanšu shēmu laikposmam no 2008. gada līdz 2013. gadam atbilstīgi ĀKK–EK Partnerattiecību nolīgumam un par finansiālas palīdzības piešķiršanu aizjūras zemēm un teritorijām, uz ko attiecas EK līguma ceturtā daļa (3) (“Iekšējais nolīgums”), ar ko izveido, cita starpā, desmito Eiropas Attīstības fondu (desmitais EAF), un jo īpaši tā 11. panta 8. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 215/2008 (2008. gada 18. februāris) par Finanšu regulu, ko piemēro desmitajam Eiropas Attīstības fondam (4), un jo īpaši tās 142. līdz 144. pantu,
   izskatījusi ieņēmumu un izdevumu pārskatu un bilanci saistībā ar desmitā EAF darbībām laikposmā līdz 2010. gada 31. decembrim un Revīzijas palātas Gada pārskatu par darbībām, ko finansē no astotā, devītā un desmitā Eiropas Attīstības fonda (EAF) (5), attiecībā uz 2010. finanšu gadu kopā ar minētajā gada pārskatā iekļautajām Komisijas atbildēm,
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar Iekšējā nolīguma 11. panta 8. punktu Eiropas Parlaments pēc Padomes ieteikuma atbrīvo Komisiju no atbildības par desmitā EAF finanšu pārvaldību.

               (2)

               Desmitā EAF darbības 2010. finanšu gadā Komisija ir kopumā īstenojusi apmierinoši,

         AR ŠO IESAKA Eiropas Parlamentam atbrīvot Komisiju no atbildības par desmitā EAF darbību īstenošanu 2010. finanšu gadā.

      Briselē, 2012. gada 21. februārī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētāja

         M. VESTAGER

      (1)  OV L 317, 15.12.2000., 3. lpp.

      (2)  OV L 287, 28.10.2005., 4. lpp.

      (3)  OV L 247, 9.9.2006., 32. lpp.

      (4)  OV L 78, 19.3.2008., 1. lpp.

      (5)  OV C 326, 10.11.2011., 251. lpp.