title: Komisijas Ieteikums (ES) 2020/1307 (2020. gada 18. septembris) par kopīgu Savienības rīkkopu, kuras mērķis ir samazināt ļoti augstas veiktspējas tīklu izvēršanas izmaksas un nodrošināt savlaicīgu un investīcijām labvēlīgu piekļuvi 5G radiofrekvenču spektram nolūkā veicināt savienojamību, atbalstot ekonomikas atveseļošanu no Covid-19 krīzes Savienībā

text:
               21.9.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 305/33

      KOMISIJAS IETEIKUMS (ES) 2020/1307
      (2020. gada 18. septembris)
      par kopīgu Savienības rīkkopu, kuras mērķis ir samazināt ļoti augstas veiktspējas tīklu izvēršanas izmaksas un nodrošināt savlaicīgu un investīcijām labvēlīgu piekļuvi 5G radiofrekvenču spektram nolūkā veicināt savienojamību, atbalstot ekonomikas atveseļošanu no Covid-19 krīzes Savienībā
      EIROPAS KOMISIJA,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 292. pantu,
      tā kā:

                  (1)

                  Covid-19 krīze ir parādījusi, ka savienojamība ir ļoti svarīga Savienības iedzīvotājiem un uzņēmumiem. Elektronisko sakaru tīkliem, jo īpaši ļoti augstas veiktspējas tīkliem, bija izšķiroša nozīme, reaģējot uz krīzi, jo tie ļāva nodrošināt tāldarbu un tālmācības, veselības aprūpi, kā arī personīgo saziņu un izklaidi. Uz plaši izplatītu gigabitu savienojamību balstās joslas platuma intensīvas lietošanas piemēri veselības aprūpes, izglītības, transporta, loģistikas un plašsaziņas līdzekļu jomā, kam var būt svarīga nozīme Eiropas ekonomikas atveseļošanā. Vispārīgāk runājot, fiksētā un bezvadu savienojamība ievērojami veicina cenas ziņā pieejamu un piekļūstamu pakalpojumu sniegšanu un digitālās plaisas pārvarēšanu. Tas ir svarīgs līdzeklis, kas ļauj informēt sabiedrību, palīdz attiecīgajām valsts iestādēm ierobežot vīrusa izplatīšanos un dod veselības aprūpes organizācijām iespēju apmainīties ar datiem un sniegt tālpakalpojumus.

                  (2)

                  Pandēmija ir mainījusi ekonomikas perspektīvu turpmākajiem gadiem. Lai nodrošinātu konverģenci un līdzsvarotu, tālredzīgu un ilgtspējīgu ekonomikas atveseļošanu, vairāk nekā jebkad agrāk ir vajadzīgas investīcijas un reformas. Investīcijas Savienības kopīgajās prioritātēs, jo īpaši zaļās, digitālās un sociālās politikas jomā, uzlabos tās noturību un palīdzēs radīt darbvietas un nodrošināt ilgtspējīgu izaugsmi, vienlaikus modernizējot dalībvalstu ekonomiku. Tāpēc dalībvalstīm būtu pilnībā jāizmanto ierosinātā atveseļošanas un noturības mehānisma potenciāls, nodrošinot efektīvus publiskos izdevumus un radot privātām investīcijām vispiemērotākos apstākļus. Tālab šajā ieteikumā ir sniegtas norādes dalībvalstīm, kuras pašlaik izstrādā atveseļošanas un noturības plānu priekšlikumus. Tajā norādīts, kā dalībvalstis var ieviest vienkāršus un reālistiskus pasākumus, kas ļauj ar investīcijām labvēlīgiem nosacījumiem piešķirt radiofrekvenču spektru piektās paaudzes (5G) tīkliem, un kā tās var atvieglot ļoti augstas veiktspējas fiksēto un bezvadu tīklu izvēršanu, piemēram, likvidējot nevajadzīgus administratīvos šķēršļus un racionalizējot atļauju piešķiršanas procedūras.

                  (3)

                  Šajā sociālekonomiskajā kontekstā jāizstrādā kopīga Savienības pieeja, proti, rīkkopa, kas pamatojas uz paraugpraksi. Tās mērķis ir stimulēt ļoti augstas veiktspējas tīklu, tostarp optiskās šķiedras un nākamās paaudzes bezvadu tīklu, savlaicīgu izvēršanu. Šāda pieeja atbalstītu jaunos un turpmākos digitālos procesus un lietojumus un tieši veicinātu izaugsmi un nodarbinātību, kas ir daļa no Savienības ekonomikas atveseļošanas.

                  (4)

                  Padomes 2020. gada 9. jūnija secinājumos par Eiropas digitālās nākotnes veidošanu (1) ir uzsvērts, ka Covid-19 pandēmija ir apliecinājusi vajadzību pēc ātras un visaptverošas savienojamības. Šajā situācijā dalībvalstis tiek aicinātas ciešā sadarbībā ar Komisiju izstrādāt paraugprakses kopumu, kura mērķis ir samazināt tīkla izvēršanas izmaksas un sekmēt ļoti augstas veiktspējas infrastruktūras, tostarp optiskās šķiedras un 5G, izvēršanu.

                  (5)

                  5G mobilo sakaru tīkli mobilo sakaru lietotājiem nodrošinās ļoti augstas veiktspējas savienojamību. Šiem tīkliem uzticēts ļoti svarīgs uzdevums – palīdzēt likt pamatu digitālajai un zaļajai pārveidei tādās jomās kā transports, enerģētika, ražošana, veselības aprūpe, lauksaimniecība un plašsaziņas līdzekļi. Lai varētu sekmīgi īstenot vairākus 5G lietošanas piemērus, ir vajadzīga pakalpojumu nepārtrauktība būtiski plašās teritorijās, tostarp pāri valstu robežām. Tādēļ ir svarīgi, ka dalībvalstis veic atbilstīgus pasākumus, kuru mērķis ir veicināt izvēršanu visā to teritorijā, tostarp lauku apvidos un attālos apgabalos, un savstarpēji sadarbojas, izvēršot 5G pārrobežu apgabalos.

                  (6)

                  Ar frekvenču spektru saistītās darbības, uz kurām attiecas šis ieteikums, var palīdzēt sagatavot gaidāmo Komisijas atjaunināto rīcības plānu Eiropai 5G un 6G jomā, kas ir pieteikts Komisijas paziņojumā “Eiropas digitālās nākotnes veidošana” (2). Lai nodrošinātu, ka 5G savienojamības potenciāls tiks pilnībā īstenots, palīdzot sasniegt ES ekonomikas digitālās pārveides ilgtermiņa mērķus, minētajā atjauninātajā plānā tiktu izvērtēti gūtie panākumi, aplūkoti pašreizējie trūkumi tīkla izvēršanā un nosprausti vēl vērienīgāki mērķi turpmākai 5G izvēršanai ES līmenī.

                  (7)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/61/ES (3) (“Platjoslas izmaksu samazināšanas direktīva”) mērķis ir atvieglot un stimulēt ātrdarbīgu elektronisko sakaru tīklu izvēršanu. Ziņojumā par Platjoslas izmaksu samazināšanas direktīvas īstenošanu (4) Komisija konstatēja vairākas problēmas, kas saistītas ar direktīvas efektivitāti, tostarp to, ka dalībvalstis nepilnīgi izmanto dažu brīvprātīgo pasākumu potenciālu. Atbildot uz šo konstatējumu, šajā ieteikumā būtu jāierosina pasākumi, kuru mērķis ir stimulēt ilgtspējīgu ļoti augstas veiktspējas elektronisko sakaru tīklu, tostarp 5G tīklu, savlaicīgu izvēršanu.

                  (8)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2018/1972 (5), kura dalībvalstīm jātransponē un jāpiemēro no 2020. gada 21. decembra, veicina ļoti augstas veiktspējas tīklu savienojamību, pieejamību un lietošanas uzsākšanu visu Savienības iedzīvotāju un uzņēmumu vidū. Šā ieteikuma nolūks ir veicināt minētā mērķa sasniegšanu, un tāpēc tajā galvenā uzmanība veltīta ļoti augstas veiktspējas tīklu izvēršanai.

                  (9)

                  Dalībvalstīm būtu jāsadarbojas savā starpā un ar Komisiju, lai steidzami izstrādātu rīkkopu, kas ietvertu Platjoslas izmaksu samazināšanas direktīvas piemērošanas paraugpraksi un, pamatojoties uz tajā noteiktajām minimālajām prasībām, ļautu veikt šādus uzlabojumus: i) racionalizēt atļauju piešķiršanas procedūras saistībā ar plašākiem centieniem uzlabot valsts pārvaldes iestāžu efektivitāti un pārredzamību un palīdzēt uzņēmējdarbības atvieglošanā; ii) palielināt pārredzamību un stiprināt vienoto informācijas punktu; iii) paplašināt tiesības piekļūt esošajai fiziskajai infrastruktūrai, kuru kontrolē publiskā sektora struktūras, un iv) uzlabot strīdu izšķiršanas mehānismu. Turklāt dalībvalstīm būtu jāapzina pasākumi, kas palīdzētu samazināt elektronisko sakaru tīklu ietekmi uz vidi un nodrošināt to ilgtspēju.

                  (10)

                  Saskaņā ar Platjoslas izmaksu samazināšanas direktīvas 7. pantu dalībvalstīm ir jānodrošina, ka kompetentās iestādes lēmumus par visām ātrdarbīgu elektronisko sakaru tīklu elementu izvēršanai nepieciešamo inženiertehnisko darbu atļaujām pieņem četru mēnešu laikā un šo termiņu izņēmuma kārtā pagarina pienācīgi pamatotos gadījumos vai nolūkā ievērot citus termiņus vai izpildīt pienākumus, kas valsts tiesību aktos noteikti procedūras pareizai veikšanai. Lai Savienībā izvairītos no nekonsekventas prakses, dalībvalstīm būtu jācenšas sekmēt to, ka tiek ievērots visu nepieciešamo atļauju piešķiršanai vai atteikšanai noteiktais četru mēnešu termiņš, un būtu arī kopīgi jāapzina paraugprakse, kas ļauj vēl vairāk racionalizēt atļauju piešķiršanas procedūras, piemēram, apstiprinājums klusējot un vienkāršotas atļauju piešķiršanas procedūras.

                  (11)

                  Lai ievērojami samazinātu administratīvo slogu gan operatoriem, gan valsts pārvaldes iestādēm, dažas dalībvalstis ir ieviesušas vienkāršotas atļauju piešķiršanas procedūras dažu veidu tīklu izvēršanai. Dalībvalstīm būtu jāapsver iespēja izmantot vienkāršotas atļauju piešķiršanas procedūras vai atbrīvojumus no atļauju saņemšanas ārpus Eiropas Elektronisko sakaru kodeksa 57. panta, kā arī noteikt tīkla izvēršanas scenārijus, kam varētu piemērot šīs procedūras un atbrīvojumus (piemēram, provizoriska izvēršana, kas vajadzīga, lai nodrošinātu elektronisko sakaru pakalpojumu nepārtrauktību, vai esošo tīklu vienkārša modernizācija, tostarp esošo mobilo bāzes staciju modernizācija pārejai uz 5G).

                  (12)

                  Lai samazinātu administratīvo slogu un racionalizētu atļauju piešķiršanas procedūras, būtu jāatvieglo elektronisko procedūru izmantošana un jāpaplašina vienotā informācijas punkta loma. Šajā nolūkā dalībvalstīm būtu jāapdomā, kā vienotais informācijas punkts varētu kļūt par efektīvu vienotu kontaktpunktu, kur iesniegt elektroniskus pieteikumus atļauju saņemšanai visos administratīvajos līmeņos.

                  (13)

                  Nākamais solis būtu integrēta pieeja atļauju izdošanai, par ko atbildētu vienotais informācijas punkts un kam būtu nozīmīga pievienotā vērtība. To varētu veikt, izmantojot pilnībā koordinētu procedūru gadījumos, kad iesaistītas vairākas kompetentās iestādes. Tādēļ dalībvalstīm būtu jāapsver iespēja uzticēt vienotajam informācijas punktam aktīvu lomu dažādu kompetento iestāžu īstenotu atļauju piešķiršanas procedūru koordinācijā un uzraudzībā un attiecīgās informācijas pienācīgas apmaiņas nodrošināšanā.

                  (14)

                  Lai izvairītos no nevēlamas kavēšanās, atļauju piešķiršanas procedūras un procedūras saistībā ar tiesībām piekļūt infrastruktūrai, tostarp gar satiksmes ceļiem (piemēram, autoceļiem, dzelzceļiem), ievērojot Eiropas Elektronisko sakaru kodeksa 43. pantu, būtu jāīsteno paralēli. Dalībvalstīm būtu jāizpēta iespēja tiesības piekļūt infrastruktūrai piešķirt pēc iespējas ātrāk un jebkurā gadījumā ne vēlāk kā četru mēnešu termiņā, kas noteikts atļauju piešķiršanai, tādējādi šo procedūru saskaņojot ar Platjoslas izmaksu samazināšanas direktīvas 7. panta 3. punkta noteikumiem.

                  (15)

                  Elektronisko sakaru tīklu izvēršanas atļauju kļūst aizvien vairāk un tās galvenokārt ir vietēja mēroga, tādējādi maksa par inženiertehnisko darbu atļaujām dažādās dalībvalstīs un to iekšienē var ievērojami atšķirties. Šī maksa var arī veidot nozīmīgu daļu no izvēršanas izmaksām, jo īpaši lauku apvidos un attālos apgabalos, kur izvēršanas izmaksas uz vienu lietotāju ir vislielākās. Tādēļ būtu ļoti lietderīgi dalībvalstīm apmainīties viedokļiem un vienoties par veidiem, kā atļauju piešķiršanas izmaksas saglabāt līmenī, kas nekavētu investīcijas, ņemot vērā to, ka bieži vien tiek prasītas daudz un dažādas atļaujas.

                  (16)

                  Visaptverošas, precīzas un atjauninātas informācijas pieejamība ir priekšnoteikums, kas ļauj nodrošināt esošās fiziskās infrastruktūras efektīvu izmantošanu un inženiertehnisko darbu pienācīgu koordināciju. Šajā ziņā vienotajam informācijas punktam ir izšķiroša nozīme. Esošās infrastruktūras un plānoto inženiertehnisko darbu pārredzamības uzlabošana ir svarīgs priekšdarbs, kas ļauj nodrošināt piekļuvi esošajai infrastruktūrai un plašāk koordinēt inženiertehniskos darbus, tādējādi savukārt dodot papildu ieguvumus videi un sabiedrībai. Tādēļ dalībvalstis būtu jāmudina apsvērt iespēju sniegt vienotajam informācijas punktam visu informāciju no dažādiem avotiem par attiecīgajā teritorijā pieejamo fizisko infrastruktūru un palīdzēt ģeogrāfiskās informācijas sniegšanā.

                  (17)

                  Dalībvalstis būtu jāmudina izpētīt veidus, kā uzlabot pārredzamību attiecībā uz esošo fizisko infrastruktūru, šādā nolūkā palielinot ar vienotā informācijas punkta starpniecību pieejamās informācijas kvantitāti un uzlabojot tās kvalitāti. Tas ietver informāciju, ko operatori saskaņā ar Platjoslas izmaksu samazināšanas direktīvas 4. panta 2. un 4. punktu pēc pieprasījuma cits citam sniedz divpusēji vai kas attiecas uz fizisko infrastruktūru, kuru kontrolē publiskā sektora struktūras.

                  (18)

                  Papildus Platjoslas izmaksu samazināšanas direktīvas prasībām par piekļuvi esošajai fiziskajai infrastruktūrai ļoti augstas veiktspējas tīklu izvēršanu var vēl vairāk sekmēt, ļaujot operatoriem iegūt piekļuvi attiecīgajai fiziskajai infrastruktūrai, kuru kontrolē publiskā sektora struktūras, ar nosacījumiem, kas līdzīgi minētās direktīvas 3. pantā noteiktajiem nosacījumiem. Šāda fiziskā infrastruktūra ietvertu ēkas, jo īpaši jumtus, un ielu aprīkojumu, piemēram, ielu apgaismes stabus, ceļazīmes, luksoforus, informācijas stendus, autobusu un tramvaju pieturvietas un metro stacijas.

                  (19)

                  Platjoslas izmaksu samazināšanas direktīvā ir paredzēta strīdu izšķiršanas procedūru izmantošana gadījumā, ja sarunas par piekļuvi infrastruktūrai nav sekmīgas. Dalībvalstīm būtu jāpastiprina centieni kopīgi apzināt paraugpraksi, kas attiecas uz efektīviem un lietderīgiem strīdu izšķiršanas mehānismiem un strīdu izšķiršanas struktūru labu darbību visā Savienībā. Pārredzamības labad šai praksei būtu jāietver strīdu izšķiršanas struktūru lēmumu savlaicīga publicēšana.

                  (20)

                  Elektronisko sakaru nozares vides pēdas nospiedums aizvien palielinās, un ir ļoti svarīgi apsvērt visus iespējamos līdzekļus, kas ļauj pretoties šai tendencei. Stimuli izvērst, piemēram, tīklus ar samazinātu oglekļa dioksīda pēdu, var veicināt nozares ilgtspēju, kā arī klimata pārmaiņu mazināšanu un pielāgošanos tām. Dalībvalstis tiek aicinātas ciešā sadarbībā ar Komisiju apzināt un popularizēt šādus stimulus, kuri varētu ietvert paātrinātas atļauju piešķiršanas procedūras vai samazinātu maksu par atļaujām un piekļuvi tīkliem, kas atbilst konkrētiem vides kritērijiem.

                  (21)

                  Lai lieki neaizkavētu frekvenču spektra lietošanas un bezvadu sakaru tīklu ierīkošanas atļauju piešķiršanas procesus, dalībvalstīm būtu jāapmainās ar paraugpraksi par to, kā nepieciešamības gadījumā ņemt vērā vides novērtējuma rezultātus, jo īpaši tad, kad iestādes veido satvaru turpmākām projektu attīstīšanas atļaujām, vienlaikus pilnībā ievērojot Savienības tiesību aktus, jo īpaši Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/42/EK (6) (“Stratēģiskā vides novērtējuma direktīva”), Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2011/92/ES (7) (“ Ietekmes uz vidi novērtējuma direktīva”) un Padomes Direktīvu 92/43/EEK (8) (“Dzīvotņu direktīva”). Vides novērtējums būtu jāveic tajā posmā, kad ir iespējams noteikt un novērtēt ietekmi uz vidi.

                  (22)

                  Eiropas Elektronisko sakaru kodeksā ir noteikts vienots termiņš, proti, 2020. gada beigas, līdz kuram dalībvalstis dod atļauju 5G vajadzībām izmantot 3,4–3,8 GHz joslu un vismaz 1 GHz no 24,25–27,5 GHz sākotnējās frekvenču joslas. Turklāt Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumā (ES) 2017/899 (9) ir noteikts vienots termiņš, proti, 2020. gada 30. jūnijs, līdz kuram dalībvalstis dod atļauju 5G vajadzībām izmantot 700 MHz sākotnējo frekvenču joslu. Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka frekvenču spektra pārvaldība veicina augstas kvalitātes savienojamību uzņēmumiem un sabiedrībai ar pārrobežu dimensiju, kā arī rūpniecības digitalizāciju, tādējādi ekonomikai un sabiedrībai kopumā dodot ieguvumus, kuri izpaužas tostarp piekļūstamības, vienlīdzīgu iespēju un iekļautības ziņā. Minētā mērķa sasniegšanu varētu sekmēt savlaicīga viedokļu un paraugprakses apmaiņa pirms Eiropas Elektronisko sakaru kodeksā paredzētā salīdzinošas izvērtēšanas procesa un tā laikā.

                  (23)

                  Lai nodrošinātu 5G tīklu ātru un drošu izvēršanu un inovatīvu pakalpojumu ieviešanu no 2020. gada saskaņā ar 5G rīcības plānu (10) un ņemot vērā rīkkopu saskaņā ar Komisijas Ieteikumu par 5G tīklu kiberdrošību (11), dalībvalstīm būtu jānovērš vai līdz minimumam jāsamazina iespēja, ka Covid-19 krīzes dēļ kavētos atļauju piešķiršana 5G sākotnējo frekvenču joslu izmantošanai.

                  (24)

                  Ņemot vērā drošas un noturīgas 5G infrastruktūras nozīmīgumu atveseļošanā un ekonomikas izaugsmē, frekvenču spektra atļauju piešķiršanas procedūrām attiecīgā gadījumā būtu jāatbalsta investīcijas infrastruktūrā, tālab saskaņā ar valsts atbalsta noteikumiem samazinot finansiālo slogu, kas gulstas uz radiofrekvenču spektra lietotājiem, jo īpaši operatoriem. Tas ir vēl jo svarīgāk Covid-19 krīzes apstākļos. Šajā nolūkā dalībvalstis būtu jāmudina apzināt frekvenču spektra atļauju piešķiršanas noteikumus, kuru mērķis ir piemērot investīcijām labvēlīgu frekvenču spektra cenu noteikšanas metodiku. Šāda prakse vajadzības gadījumā var ietvert stimulus nodrošināt augstas kvalitātes bezvadu pārklājumu, kas ļauj sniegt plaši pieejamus pakalpojumus, tostarp pārrobežu pakalpojumus.

                  (25)

                  Lai novērstu frekvenču spektra nepietiekamību, kuras dēļ palielinās piesolītās cenas frekvenču spektra izsolēs, paraugprakse var ietvert pasākumus, kuru mērķis ir, cik vien iespējams, nerezervēt spektru 5G sākotnējās frekvenču joslās sabiedriskās drošības un aizsardzības vajadzībām, vai pasākumus, kuru mērķis ir tikai pienācīgi pamatotos gadījumos ES harmonizēto radiofrekvenču spektru rezervēt elektronisko sakaru pakalpojumiem privātiem radiofrekvenču spektra lietotājiem gan attiecībā uz spektra apjomu, gan konkrētas frekvenču joslas izvēli.

                  (26)

                  5G tīkliem augstāko frekvenču joslās ir vajadzīgs ievērojami blīvāks šūnu izvietojums nekā iepriekšējo paaudžu tehnoloģijām. Pasīvās un aktīvās infrastruktūras koplietošana un kopīga bezvadu infrastruktūras izvēršana var samazināt šādas izvēršanas izmaksas (tostarp papildizmaksas), jo īpaši, izmantojot 3,4–3,8 GHz un 24,25–27,5 GHz frekvenču joslas, un tādējādi paātrināt izvēršanas tempu, atbalstīt tīkla pārklājuma palielināšanu un ļaut efektīvāk un lietderīgāk izmantot radiofrekvenču spektru patērētāju interesēs. Tādēļ kompetentajām iestādēm pret to būtu jāattiecas pozitīvi, jo īpaši apgabalos, kur ekonomikas atdeve ir ierobežota.

                  (27)

                  Blīvu 5G bezvadu tīklu izvēršanai par labu nāktu arī elastīgi atļauju piešķiršanas režīmi, kas stimulē investīcijas bezvadu tīklos un nodrošina frekvenču spektra lietošanas efektivitāti. Augstfrekvences joslas virs 24 GHz (“mm viļņu frekvenču joslas”), piemēram, 24,25–27,5 GHz frekvenču josla, piedāvā lielu radiofrekvenču spektra apjomu ar ģeogrāfiski ierobežotām izplatīšanās īpašībām. Lai piešķirtu lietošanas tiesības frekvenču joslās, kurās vērojama nepietiekamība, dalībvalstīm parasti būtu jāizmanto atlases procedūras uz konkurences pamata, piemēram, izsoles, tomēr šādas procedūras dažos gadījumos var ierobežot iespējamās investīcijas blīvos 5G bezvadu tīklos, kā arī frekvenču spektra izmantošanas elastīgumu un no tā izrietošo efektivitāti. Par paraugpraksi varētu uzskatīt individuālu atļauju piešķiršanu harmonizētām mm viļņu frekvenču joslām, šādā nolūkā izmantojot paātrinātu administratīvo procedūru, kas ir atklāta, objektīva, samērīga, nediskriminējoša un ietver pārredzamus kritērijus un procedūras.

                  (28)

                  Lai izvairītos no atšķirīgiem risinājumiem, kad tiek piešķirtas tiesības lietot radiofrekvenču spektru pārrobežu bezvadu pakalpojumu sniegšanai, dalībvalstīm būtu labāk jākoordinē radiofrekvenču spektra piešķiršanas laiks, tādējādi veicinot bezvadu savienojamību, kas, pamatojoties uz 5G infrastruktūras elastīgajām daudzpakalpojumu spējām, atbalstīs Savienības industriālo pārveidi un digitālo suverenitāti. Koordinēta frekvenču spektra piešķiršana ir īpaši svarīga nolūkā izpildīt savienojamības prasības, kas attiecas uz jauniem lietošanas piemēriem, kuri veicina autotransporta un dzelzceļa mobilitātes un transporta un rūpnieciskās ražošanas darbību digitalizāciju. Šie nosacījumi jo īpaši attiecas uz pakalpojumu kvalitāti, ko izsaka kā jaudu, caurlaidspēju, latentumu, uzticamību un tīkla drošību un noturību.

                  (29)

                  Šajā nolūkā dalībvalstīm ciešā sadarbībā ar Komisiju un ar Radiofrekvenču spektra politikas grupas atbalstu būtu jādod ieguldījums paraugprakses kopumā un jāvienojas par to attiecībā uz galvenajiem inovatīvajiem piemēriem nozarēs ar pārrobežu dimensiju, piemēram, autotransportā vai dzelzceļa transportā (tostarp pārrobežu koridoros sadarbīgai, satīklotai un automatizētai mobilitātei) un viedajās rūpnīcās. Šāda prakse varētu izmantot ES finansēto izmēģinājuma projektu un izmēģinājumu rezultātus vertikālajās nozarēs, tostarp 5G pārrobežu koridoros. Šādai praksei būtu jānosaka attiecīgie kopīgie frekvenču diapazoni, atļauju piešķiršanas režīmi un nosacījumi operatoriem specializētu (nozaru) bezvadu pakalpojumu sniegšanai. Vienoti atļauju piešķiršanas režīmi varētu attiekties uz individuālām atļaujām operatoriem un nozares ieinteresētajām personām, ietverot frekvenču spektra koplietošanu. Vienoti atļauju piešķiršanas nosacījumi varētu attiekties uz izvēršanu, pakalpojumu kvalitāti, frekvenču spektra koplietošanu, bezvadu sistēmu līdzāspastāvēšanu, frekvenču spektra uzkrāšanu, kiberdrošību un nolīgumiem, par kuriem panākta vienošanās starp mobilo sakaru operatoriem un nozares ieinteresētajām personām, kā arī uz pasākumiem, kuru mērķis ir aizsargāt gaisa transportam būtiskus sakarus. Šajā ziņā Radiofrekvenču spektra politikas grupai būtu jāpalīdz Komisijai noteikt, vai ir nepieciešams piešķirt Eiropas Pasta un telesakaru administrāciju konferencei pilnvarojumu izstrādāt harmonizētus frekvenču spektra izmantošanas tehniskos nosacījumus.

                  (30)

                  Īstenojot paraugprakses kopumu, ko dalībvalstis izstrādājušas sadarbībā ar Komisiju, dalībvalstīm būtu jākoordinē frekvenču spektra atļauju piešķiršanas process un jo īpaši jāizmanto vienots atļauju piešķiršanas process saskaņā ar Eiropas Elektronisko sakaru kodeksa 37. pantu. Šāds process var ietvert kopīga īpaša frekvenču diapazona piešķiršanu saskaņā ar vienotiem atļaujas piešķiršanas nosacījumiem.

                  (31)

                  Rīkkopas īstenošanai par labu nāktu skaidrs process, pienācīga uzraudzība, lielāka pārredzamība un dialogs valstu un Savienības līmenī.

                  (32)

                  Lai izstrādātu rīkkopu, dalībvalstīm būtu jāstrādā kopā un ciešā sadarbībā ar Komisiju. Attiecīgā gadījumā būtu cieši jāiesaista Radiofrekvenču spektra politikas grupa, Eiropas Elektronisko sakaru regulatoru iestāde un valstu regulatīvās iestādes, Platjoslas kompetences biroju tīkls, strīdu izšķiršanas struktūras un kompetentās iestādes, kas atbild par vienotā informācijas punkta funkciju izpildi.

                  (33)

                  Šis ieteikums neskar konkurences tiesību aktu un valsts atbalsta noteikumu piemērošanu,

            IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
      1.   MĒRĶIS UN DEFINĪCIJAS

                  1.

                  Šajā ieteikumā ir izklāstīti norādījumi par to, kā izstrādāt paraugpraksi (turpmāk “rīkkopa”) savienojamības veicināšanai nolūkā atbalstīt ekonomikas atveseļošanu no Covid-19 krīzes, sevišķu uzmanību pievēršot trim jomām, kuru mērķis jo īpaši ir:

                              a)

                              samazināt elektronisko sakaru tīklu, un jo īpaši ļoti augstas veiktspējas tīklu, izvēršanas izmaksas un palielināt tās ātrumu, racionalizējot inženiertehnisko darbu atļauju piešķiršanas procedūras, uzlabojot pārredzamību un stiprinot ar Platjoslas izmaksu samazināšanas direktīvu izveidotā(-o) vienotā(-o) informācijas punkta(-u) spējas, paplašinot tiesības piekļūt esošajai fiziskajai infrastruktūrai, kuru kontrolē publiskā sektora struktūras, un nosakot pasākumus, kas palīdzētu samazināt elektronisko sakaru tīklu ietekmi uz vidi;

                              b)

                              attiecīgā gadījumā nodrošināt savlaicīgu un investīcijām labvēlīgu piekļuvi 5G radiofrekvenču spektram, šādā nolūkā stimulējot investīcijas frekvenču spektra izmantojumam, kā arī savlaicīgas frekvenču spektra piešķiršanas procedūras 5G sākotnējām frekvenču joslām;

                              c)

                              izveidot procesu ciešākai frekvenču spektra piešķiršanas koordinācijai, kas sekmē arī novatorisku 5G pakalpojumu sniegšanu pārrobežu mērogā.

                  2.

                  Šajā ieteikumā piemēro definīcijas, kas noteiktas Platjoslas izmaksu samazināšanas direktīvā un Eiropas Elektronisko sakaru kodeksā.

            2.   RĪKKOPAS IZSTRĀDES PROCESS

                  3.

                  Lai izstrādātu rīkkopu jomās, uz kurām attiecas šā ieteikuma 3., 4. un 5. iedaļa, dalībvalstīm būtu jāstrādā kopā un ciešā sadarbībā ar Komisiju. Attiecīgā gadījumā būtu jāiesaista:

                              a)

                              Eiropas Elektronisko sakaru regulatoru iestāde, kā arī valstu regulatīvās iestādes, Platjoslas kompetences biroju tīkls un kompetentās iestādes, kas atbild par vienotā informācijas punkta funkciju izpildi, attiecībā uz jomām, kuras noteiktas 3. iedaļā;

                              b)

                              Radiofrekvenču spektra politikas grupa un kompetentās valstu regulatīvās iestādes attiecībā uz jomām, kuras noteiktas 4. un 5. iedaļā.

                  4.

                  Līdz 2020. gada 20. decembrim dalībvalstīm būtu jāapzina paraugprakse atbilstīgi 3. un 4. iedaļai, jāapmainās ar šo paraugpraksi savā starpā un jāpaziņo tā Komisijai.

                  5.

                  Līdz 2021. gada 30. martam dalībvalstīm ciešā sadarbībā ar Komisiju būtu jāvienojas par rīkkopu.

                  6.

                  Dalībvalstīm rīkkopa būtu jāīsteno steidzami un ciešā sadarbībā ar citām dalībvalstīm, Komisiju un citām attiecīgajām ieinteresētajām personām.

                  7.

                  Lai nodrošinātu pārredzamību un atvieglotu paraugprakses apmaiņu starp dalībvalstīm, rīkkopa un visa attiecīgā paziņotā informācija būtu jāpublisko tīmekļvietnē Europa un ar vienoto informācijas punktu starpniecību.

            3.   ĻOTI AUGSTAS VEIKTSPĒJAS TĪKLU IZVĒRŠANAS IZMAKSU SAMAZINĀŠANAS UN ĀTRUMA PALIELINĀŠANAS LABĀKA KOORDINĀCIJA SAVIENĪBAS LĪMENĪ

         Atļauju piešķiršanas procedūru racionalizēšana

                  8.

                  Dalībvalstīm būtu jāizstrādā paraugprakse, kas ļauj vēl vairāk racionalizēt atļauju piešķiršanas procedūras ārpus Platjoslas izmaksu samazināšanas direktīvas darbības jomas, kas noteikta tās 1. pantā, un veicināt termiņa ievērošanu un atbilstību citiem nosacījumiem, kas noteikti Platjoslas izmaksu samazināšanas direktīvas 7. panta 3. punktā, un jāvienojas par šo paraugpraksi. Dalībvalstīm jo īpaši būtu jāizpēta, kā:

                              a)

                              sekmēt atļauju piešķiršanai vai atteikšanai noteiktā maksimālā četru mēnešu termiņa ievērošanu. Lai palielinātu juridisko noteiktību un palīdzētu samazināt administratīvo slogu gadījumā, ja četru mēnešu laikā nav pieņemts skaidrs lēmums, dalībvalstīm būtu jāapsver iespēja pieteikumu apstiprināt klusējot;

                              b)

                              vienkāršot un racionalizēt atļauju piešķiršanas procedūras, tostarp vajadzības gadījumā izveidojot paātrinātas atļauju piešķiršanas procedūras un/vai paredzot atbrīvojumus no atļauju saņemšanas, kā arī nosakot tīklu izvēršanas veidus, kam varētu piemērot šīs procedūras un atbrīvojumus;

                              c)

                              nodrošināt operatoriem tiesības ar vienotā informācijas punkta starpniecību elektroniski iesniegt pieteikumus nolūkā saņemt visas atļaujas, kas vajadzīgas ļoti augstas veiktspējas tīklu elementu izvēršanas inženiertehniskajiem darbiem;

                              d)

                              noteikt, ka vienotais informācijas punkts ir vienots kontaktpunkts pieteikumu iesniegšanai par šādiem inženiertehniskajiem darbiem. Šajā nolūkā varētu prasīt, lai vienotais informācijas punkts aktīvi piedalītos atļauju piešķiršanas procedūru koordinēšanā un uzraudzībā visos administratīvajos līmeņos. Tam varētu prasīt arī sekmēt informācijas apmaiņu par šo procedūru norisi starp pieteikumu iesniedzējiem un kompetentajām iestādēm, tostarp paziņot pieteikuma iesniedzējam kompetentās(-o) iestādes(-žu) pieņemto lēmumu.

                  9.

                  Dalībvalstīm būtu arī jāapsver paraugprakse, kas ļauj sekmēt Eiropas Elektronisko sakaru kodeksa 43. pantā paredzēto piekļuves tiesību piešķiršanu, ja tas nepieciešams ļoti augstas veiktspējas tīklu elementu izvēršanai. Šādai paraugpraksei būtu jānodrošina, ka gadījumos, kad šādu tīkla elementu izvēršanai ir vajadzīgas gan inženiertehnisko darbu atļaujas, gan piekļuves tiesības, kompetentās iestādes vajadzīgās atļaujas paralēli piešķir vai atsaka ne vēlāk kā četru mēnešu laikā pēc pieteikuma iesniegšanas.

                  10.

                  Dalībvalstīm būtu jāapmainās ar paraugpraksi, kas ļauj nodrošināt, ka maksa, ko iekasē par atļauju piešķiršanu inženiertehniskajiem darbiem, kuri ir vajadzīgi ļoti augstas veiktspējas tīklu izvēršanai, ir objektīvi pamatota, pārredzama, nediskriminējoša un samērīga ar tās paredzēto mērķi un ka tā sedz tikai administratīvās izmaksas, kas radušās šādu atļauju piešķiršanas procesā, un jāvienojas par šo paraugpraksi.

         Pārredzamības uzlabošana ar vienotā informācijas punkta starpniecību

                  11.

                  Dalībvalstīm būtu jāizstrādā atbilstoša paraugprakse, kas ļauj uzlabot pārredzamību attiecībā uz fizisko infrastruktūru tā, lai operatori varētu vieglāk piekļūt visai būtiskajai informācijai par konkrētā teritorijā pieejamo infrastruktūru. Šajā nolūkā dalībvalstīm būtu jāapsver vienotā informācijas punkta nozīmes stiprināšana un tā funkciju paplašināšana, iekļaujot, piemēram, ģeogrāfisko informāciju (kartes un digitālos modeļus) un integrētu informāciju no dažādiem avotiem (jo īpaši informāciju, ko sniedz kompetentās valsts iestādes jebkurā līmenī, publiskā sektora struktūras un tīkla operatori).

                  12.

                  Dalībvalstis tiek mudinātas izstrādāt paraugpraksi, kas ļauj nodrošināt, ka direktīvas 4. panta 1. punktā minētā informācija, ja tā ir publiskā sektora struktūru rīcībā, ar vienotā informācijas punkta starpniecību tiek darīta pieejama elektroniskā formātā. Turklāt dalībvalstīm būtu jāapsver iespēja ar vienotā informācijas punkta starpniecību darīt pieejamu tādu informāciju par fizisko infrastruktūru, kas pārsniedz direktīvā noteikto informācijas minimumu, piemēram, par infrastruktūras ģeogrāfisko atrašanās vietu, tās digitālo modeli, veidu un pašreizējo izmantojumu vai tās kopējo un neizmantoto jaudu.

                  13.

                  Lai vēl vairāk paplašinātu ar vienotā informācijas punkta starpniecību pieejamās informācijas apjomu un veidus, dalībvalstīm būtu jāapsver iespēja prasīt, lai tīkla operatori ar vienotā informācijas punkta starpniecību elektroniskā formātā darītu pieejamu informāciju par savu esošo fizisko infrastruktūru, kuru tie pēc īpaša pieprasījuma darījuši pieejamu citiem operatoriem.

         Plašākas tiesības piekļūt esošajai fiziskajai infrastruktūrai

                  14.

                  Lai palielinātu operatoriem ļoti augstas veiktspējas tīklu elementu izvēršanai pieejamo iekārtu skaitu un veidus, dalībvalstīm būtu jāizstrādā paraugprakse, kas ļauj operatoriem iegūt piekļuvi fiziskajai infrastruktūrai (tostarp ēkām un ielu aprīkojumam), kuru kontrolē publiskā sektora struktūras un kura spēj mitināt ļoti augstas veiktspējas tīkla elementus, ar nosacījumiem, kas līdzīgi Platjoslas izmaksu samazināšanas direktīvas 3. pantā noteiktajiem nosacījumiem.

         Strīdu izšķiršanas mehānisms

                  15.

                  Dalībvalstīm būtu jāizstrādā paraugprakse, kas ļauj uzlabot strīdu izšķiršanas mehānisma efektivitāti un iedarbīgumu attiecībā uz strīdiem, kas saistīti ar piekļuvi fiziskajai infrastruktūrai, un strīdu izšķiršanas struktūru darbību nolūkā atrisināt saistītus jautājumus iespējami īsākā termiņā un sniegt norādījumus pusēm par atbilstīgiem nosacījumiem un maksām, tostarp savlaicīgi publicējot to lēmumus.

         Tīklu vides pēdas nospieduma samazināšana

                  16.

                  Dalībvalstis tiek mudinātas izstrādāt paraugpraksi, kas ļauj stimulēt tādu elektronisko sakaru tīklu izvēršanu, kuru vides pēdas nospiedums ir mazāks, jo īpaši attiecībā uz enerģijas izmantošanu un ar to saistītajām siltumnīcefekta gāzu emisijām, tostarp:

                              a)

                              nākotnes tīklu vidiskās ilgtspējas novērtēšanas kritērijus;

                              b)

                              stimulus, kas operatoriem tiek nodrošināti vidiski ilgtspējīgu tīklu izvēršanai.

         Ietekmes uz vidi novērtējums

                  17.

                  Ja Savienības tiesību aktos, jo īpaši Direktīvā 2001/42/EK (“Stratēģiskā vides novērtējuma direktīva”), Direktīvā 2011/92/ES (“Ietekmes uz vidi novērtējuma direktīva”) un Direktīvā 92/43/EEK (“Dzīvotņu direktīva”), ir prasīts veikt ietekmes novērtējumu, un jo īpaši tad, kad iestādes veido satvaru turpmākām projektu attīstīšanas atļaujām, dalībvalstīm būtu jāapmainās ar paraugpraksi par to, kā veikt vides novērtējumu un ņemt vērā tā rezultātus posmā, kad ir iespējams noteikt un novērtēt ietekmi uz vidi, piemēram, kad operatori iesniedz vispārējus plānus projektiem, kas saistīti ar konkrētu tīklu ierīkošanu vai izvēršanu.

            4.   RĪCĪBA VALSTS LĪMENĪ NOLŪKĀ NODROŠINĀT SAVLAICĪGU UN INVESTĪCIJĀM LABVĒLĪGU PIEKĻUVI 5G RADIOFREKVENČU SPEKTRAM

         Frekvenču spektra atļauju piešķiršanas procedūru grafiks

                  18.

                  Neskarot nepārvaramas varas novērtējumu saskaņā ar Savienības tiesību aktiem, dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka radiofrekvenču spektra lietošanas tiesību piešķiršanas procedūru īstenošana Covid-19 krīzes dēļ tiek atlikta uz iespējami īsāku laiku un tikai tik ilgi, cik nepieciešams, lai novērstu vai ierobežotu Covid-19 izplatīšanos. Dalībvalstīm būtu attiecīgi jāatjaunina visi valsts ceļveži, kuri attiecas uz radiofrekvenču spektru.

                  19.

                  Lai apmainītos ar paraugpraksi, dalībvalstīm būtu jāprasa salīdzinošas izvērtēšanas forumam saskaņā ar Eiropas Elektronisko sakaru kodeksa 35. pantu iepriekš izskatīt pasākumu projektus frekvenču spektra lietošanas tiesību piešķiršanai 700 MHz, 3,4–3,8 GHz un 24,25–27,5 GHz frekvenču joslās.

         Investīciju stimuli

                  20.

                  Lai izvērtētu stimulus, ar ko radiofrekvenču spektra lietotājus rosina veikt būtiskas investīcijas 5G tīklu izvēršanā, dalībvalstīm būtu jāinformē Komisija, jo īpaši ar Radiofrekvenču spektra politikas grupas starpniecību, par konkrētiem pasākumiem, kurus tās uzskata par paraugpraksi, tostarp pasākumiem, kuri jau ir īstenoti vai kurus plānots īstenot valsts līmenī, piešķirot radiofrekvenču spektra atļaujas 700 MHz, 3,4–3,8 GHz un 24,25–27,5 GHz frekvenču joslās.
                  Jo īpaši dalībvalstīm būtu jāziņo par visiem attiecīgajiem pasākumiem, kuru mērķi ir:

                              a)

                              veicināt tādu rezerves cenu piemērošanu, kuras atspoguļo minimālās maksas par radiofrekvenču spektra lietošanas tiesībām;

                              b)

                              novērst radiofrekvenču spektra nepietiekamību, šādā nolūkā nodrošinot, ka Savienības līmenī harmonizētais radiofrekvenču spektrs tiek piešķirts pilnā apjomā;

                              c)

                              nediskriminējoši nodrošināt iespēju maksu par radiofrekvenču spektra lietošanas tiesībām šo tiesību darbības termiņā maksāt pa daļām;

                              d)

                              izmantot individuālu atļauju piešķiršanas režīmu 24,25–27,5 GHz frekvenču joslai, tādējādi veicinot tās savlaicīgu izmantošanu, tostarp jo īpaši tādu režīmu, kura pamatā ir paātrinātas administratīvās procedūras, ja tās piemēro ģeogrāfiski ierobežotām lietošanas tiesībām;

                              e)

                              apvienot finansiālus stimulus ar pienākumiem vai oficiālām saistībām paātrināt vai paplašināt augstas kvalitātes bezvadu pārklājumu;

                              f)

                              saskaņā ar konkurences tiesību aktiem nodrošināt iespēju koplietot pasīvo un aktīvo infrastruktūru, kā arī kopīgi izvērst infrastruktūru, kas balstās uz radiofrekvenču spektra izmantošanu.

            5.   RADIOFREKVENČU SPEKTRA PIEŠĶIRŠANAS PĀRROBEŽU IZMANTOJUMAM LABĀKA KOORDINĀCIJA SAVIENĪBAS LĪMENĪ

                  21.

                  Lai veicinātu saskaņotu praksi radiofrekvenču spektra lietošanas tiesību piešķiršanā operatoriem nākamās paaudzes (tostarp 5G) bezvadu infrastruktūras izvēršanai industriālam pārrobežu izmantojumam, dalībvalstīm būtu jāizstrādā paraugprakse, kas šajā ziņā ir daļa no rīkkopas, un jāvienojas par šo paraugpraksi, tostarp par to, kā:

                              a)

                              apzināt lietošanas piemērus, kuriem ir pārrobežu dimensija, jo īpaši autotransporta, dzelzceļa transporta un rūpnieciskās ražošanas jomā, saskaņā ar Savienības prioritātēm (12) 5G izvēršanā;

                              b)

                              katram apzinātajam lietošanas piemēram noteikt kopīgu īpašu frekvenču diapazonu kopā ar atbilstīgu vienotu atļauju piešķiršanas režīmu, kā arī ar šādām atļaujām saistītos nosacījumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu pāri robežām sniegtu pakalpojumu nepārtrauktību, tostarp, bet ne tikai, pakalpojumu kvalitāti un tīkla drošību.

                  22.

                  Dalībvalstis tiek aicinātas izmantot 21. punktā minēto rīkkopas paraugpraksi, piemērojot to attiecīgajiem lietotājiem savā teritorijā, lai līdz 2022. gada 30. martam kopīgi noteiktu kopīgos aspektus vienotajā atļauju piešķiršanas procesā saskaņā ar Eiropas Elektronisko sakaru kodeksa 37. pantu un īstenotu šo procesu.

            6.   ZIŅOŠANA

                  23.

                  Līdz 2021. gada 30. aprīlim dalībvalstīm būtu jāiesniedz Komisijai rīkkopas īstenošanas ceļvedis.

                  24.

                  Līdz 2022. gada 30. aprīlim dalībvalstīm būtu jāziņo par rīkkopas īstenošanu.

         Briselē, 2020. gada 18. septembrī

               Komisijas vārdā –

               Komisijas loceklis

            Thierry BRETON

         (1)  Padomes secinājumi par Eiropas digitālās nākotnes veidošanu, 2020. gada 9. jūnijs, 8711/20.https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-8711-2020-INIT/lv/pdf

         (2)  COM(2020) 67 final.

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/61/ES (2014. gada 15. maijs) par pasākumiem ātrdarbīgu elektronisko sakaru tīklu izvēršanas izmaksu samazināšanai (OV L 155, 23.5.2014., 1. lpp.).

         (4)  Komisijas Ziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei par Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 15. maija Direktīvas 2014/61/ES par pasākumiem ātrdarbīgu elektronisko sakaru tīklu izvēršanas izmaksu samazināšanai īstenošanu, COM(2018) 492, 2018. gada 27. jūnijs.

         (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2018/1972 (2018. gada 11. decembris) par Eiropas Elektronisko sakaru kodeksa izveidi (OV L 321, 17.12.2018., 36. lpp.).

         (6)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/42/EK (2001. gada 27. jūnijs) par noteiktu plānu un programmu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 197, 21.7.2001., 30. lpp.).

         (7)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2011/92/ES (2011. gada 13. decembris) par dažu sabiedrisku un privātu projektu ietekmes uz vidi novērtējumu (OV L 26, 28.1.2012., 1. lpp.).

         (8)  Padomes Direktīvu 92/43/EEK (1992. gada 21. maijs) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV L 206, 22.7.1992., 7. lpp.).

         (9)  Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmums (ES) 2017/899 (2017. gada 17. maijs) par 470–790 MHz frekvenču joslas izmantošanu Savienībā (OV L 138, 25.5.2017., 131. lpp.).

         (10)  Komisijas paziņojums Padomei, Eiropas Parlamentam, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “5G Eiropai. Rīcības plāns”, COM(2016) 588 final.

         (11)  Komisijas Ieteikums (ES) 2019/534 (2019. gada 26. marts) 5G tīklu kiberdrošība (OV L 88, 29.3.2019., 42. lpp.).

         (12)  Sk. jo īpaši Komisijas paziņojumus COM(2016) 587 un COM(2020) 67.


title: Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas Ieteikums (2020. gada 15. decembris), ar ko groza Ieteikumu ESRK/2020/7 par peļņas sadales ierobežošanu Covid-19 pandēmijas laikā (ESRK/2020/15) 2021/C 27/01

text:
                  25.1.2021

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  C 27/1

         EIROPAS SISTĒMISKO RISKU KOLĒĢIJAS IETEIKUMS
         (2020. gada 15. decembris),
         ar ko groza Ieteikumu ESRK/2020/7 par peļņas sadales ierobežošanu Covid-19 pandēmijas laikā
         (ESRK/2020/15)
         (2021/C 27/01)
         EIROPAS SISTĒMISKO RISKU KOLĒĢIJAS VALDE,
         ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
         ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1092/2010 (2010. gada 24. novembris) par Eiropas Savienības finanšu sistēmas makrouzraudzību un Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas izveidošanu (1) un jo īpaši tās 3. panta 2. punkta b), d) un f) apakšpunktu, kā arī 16.–18. pantu,
         ņemot vērā Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas Lēmumu ESRK/2011/1 (2011. gada 20. janvāris), ar ko pieņem Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas Reglamentu (2), un jo īpaši tā 15. panta 3. punkta e) apakšpunktu un 18.–20. pantu,
         tā kā:

                     (1)

                     Koronavīrusa izraisītās slimības Covid-19 pandēmijas sākumā Eiropas Sistēmisko risku kolēģija (ESRK) atzina, ka finanšu iestādēm ir jāuztur stabils pašu kapitāla līmenis, lai mazinātu sistēmisko risku un veicinātu ekonomikas atjaunošanos. Šajā nolūkā ESRK pieņēma Ieteikumu ESRK/2020/7 par peļņas sadales ierobežošanu Covid-19 pandēmijas laikā (3), kura mērķis bija nodrošināt, ka visas finanšu iestādes, kas var radīt risku finanšu stabilitātei, uztur augstu kapitāla līmeni, aicinot attiecīgās iestādes pieprasīt finanšu iestādēm atturēties no peļņas sadales Covid-19 pandēmijas laikā un vismaz līdz 2021. gada 1. janvārim.

                     (2)

                     Covid-19 krīze Eiropā un pasaulē joprojām turpinās, un joprojām nav skaidrības par tās turpmāko ietekmi uz ekonomiku un finanšu iestādēm, un pastāv risks, ka apstākļi veselības aprūpē un tautsaimniecībā vēl vairāk pasliktināsies. Tirgiem un iestādēm trūkst informācijas par krīzes ilgtermiņa ietekmi uz finanšu sektoru un kredītu tirgiem. Arī finanšu iestādes joprojām ir ievērojami atkarīgas no valsts politikas atbalsta. Ir svarīgi nodrošināt nepārtrauktu un pareizu finanšu sistēmas darbību. Izņēmuma kārtā paplašināti izmaksu ierobežojumi, lai ņemtu vērā neskaidrību par turpmāko makroekonomisko attīstību, palīdz sasniegt šo mērķi, ļaujot finanšu iestādēm uzturēt pietiekami augstu kapitāla līmeni, lai mazinātu sistēmisko risku un veicinātu ekonomikas atjaunošanos. Vienlaikus ESRK atzīst varasiestāžu un finanšu iestāžu panākto progresu pandēmijas seku novēršanā. ESRK arī apzinās, cik svarīga ir peļņas sadale, lai finanšu iestādes varētu piesaistīt ārējo kapitālu, jo atlīdzība investoriem par to veiktajiem ieguldījumiem ir ārkārtīgi svarīga finanšu iestāžu un tirgu noturībai ilgtermiņā. Tomēr ESRK aicina ievērot ārkārtēju piesardzību attiecībā uz peļņas sadali, lai tā neapdraudētu finanšu sistēmas stabilitāti un atjaunošanās procesu, un uzskata, ka jebkuram peļņas sadales līmenim vajadzētu būt ievērojami zemākam nekā iepriekšējos gados pirms Covid-19 krīzes.

                     (3)

                     Ieteikums ESRK/2020/7 attiecas arī uz centrālajiem darījuma partneriem (CDP), ņemot vērā to sistēmisko nozīmi finanšu tirgus darījumu klīringā. Iecerētais rezultāts bija novērst to, ka akcionāri un vadošie darbinieki izmanto CDP kapitāla pozitīvo saldo ar peļņas sadales palīdzību laikā, kad operacionālais risks, kuru CDP sedz ar pašu resursiem, nevis klīringa dalībnieku iemaksām, ir visnopietnākais, ņemot vērā arī ierobežojumus attiecībā uz darbinieku klātbūtni CDP birojos. Tomēr stresa tests attiecībā uz Eiropas Savienības CDP, ko Eiropas Vērtspapīru un tirgu iestāde veica pēc Covid-19 pandēmijas uzliesmojuma, apstiprināja Savienības CDP vispārēju operacionālo noturību pret kopējiem satricinājumiem un vairākām saistību neizpildes situācijām kredītriska, likviditātes riska un koncentrācijas riska stresa testos (4). Turklāt līdz šim nav gūti pierādījumi par sistēmas vai procesa kļūmēm. CDP veikto operacionālā riska mazināšanas pasākumu efektivitāte liecina, ka CDP vairs nav jāiekļauj Ieteikuma ESRK/2020/7 piemērošanas jomā.

                     (4)

                     Ieteikumā ESRK/2020/7 iekļautajiem pasākumiem ir pagaidu raksturs, un ESRK turpinās uzraudzīt to ietekmi uz finanšu iestādēm un finanšu iestāžu spēju sniegt ieguldījumu ekonomikas atjaunošanā. Lemjot par to, vai šis ieteikums jāgroza un kad tas jāgroza, ESRK cita starpā būtu jāņem vērā makroekonomiskās norises un jauni dati par finanšu sistēmas stabilitāti.

                     (5)

                     Ieteikuma ESRK/2020/7 2. iedaļas 5. punktā noteikts, ka ESRK Valde var lemt par to, vai Ieteikums ESRK/2020/7 jāgroza un kad tas jāgroza. Šādi grozījumi jo īpaši varētu ietvert tā perioda pagarināšanu, kurā piemēro A ieteikumu.

                     (6)

                     Tādēļ attiecīgi jāgroza Ieteikums ESRK/2020/7,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.

            GROZĪJUMI

         Ieteikumu ESRK/2020/7 groza šādi:

                     1)

                     ar šādu ieteikumu aizstāj 1. iedaļas A ieteikumu:
                     “A ieteikums. Peļņas sadales ierobežojumi

                     Attiecīgajām iestādēm tiek ieteikts to uzraudzībā esošajām finanšu iestādēm (*1) pieprasīt līdz 2021. gada 30. septembrim atturēties no šādu darbību veikšanas:

                                 a)

                                 veikt dividenžu sadali vai uzņemties neatsaucamas saistības veikt dividenžu sadali;

                                 b)

                                 veikt parasto akciju atpirkšanu;

                                 c)

                                 radīt pienākumu izmaksāt mainīgo atalgojumu personām, kas uzņemas būtisku risku,
                                 kā rezultātā samazinās pašu kapitāla kvantitāte vai kvalitāte, ja vien finanšu iestādes, veicot kādu no šīm darbībām, neievēro īpašu piesardzību un no šīm darbībām izrietošais samazinājums nepārsniedz to kompetentās iestādes noteiktu konservatīvu robežvērtību. Kompetentajām iestādēm tiek ieteikts iesaistīties diskusijās ar finanšu iestādēm, pirms finanšu iestādes veic kādu no a) vai b) punktā minētajām darbībām.

                           Šis ieteikums piemērojams ES grupas līmenī (vai individuālā līmenī, ja finanšu iestāde neietilpst ES grupā) un attiecīgā gadījumā subkonsolidētā vai individuālā līmenī.

                        (*1)  Tas neattiecas uz finanšu iestāžu filiālēm.”;"

                     2)

                     šādi groza 2. iedaļas 1. punkta 1. apakšpunktu:

                                 a)

                                 ar šādu punktu aizstāj b) punktu:

                                             “b)

                                             “kompetentā iestāde” ir kompetentā vai uzraudzības iestāde, kas definēta attiecīgi Regulas (ES) Nr. 575/2013 4. panta 1. punkta 40) apakšpunktā vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/138/EK (*2) 13. panta 10. punktā;

                                    (*2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/138/EK (2009. gada 25. novembris) par uzņēmējdarbības uzsākšanu un veikšanu apdrošināšanas un pārapdrošināšanas jomā (Maksātspēja II) (OV L 335, 17.12.2009., 1. lpp.).”;"

                                 b)

                                 ar šādu punktu aizstāj c) punktu:

                                             “c)

                                             “finanšu iestāde” ir jebkurš no šādiem uzņēmumiem, kuru galvenais birojs vai juridiskā adrese ir Eiropas Savienībā:

                                                         i)

                                                         iestāde, kas definēta Regulas (ES) Nr. 575/2013 4. panta 1. punkta 3) apakšpunktā;

                                                         ii)

                                                         apdrošināšanas sabiedrība, kas definēta Direktīvas 2009/138/EK 13. panta 1. punktā;

                                                         iii)

                                                         pārapdrošināšanas sabiedrība, kas definēta Direktīvas 2009/138/EK 13. panta 4. punktā;”;

                                 c)

                                 ar šādu punktu aizstāj d) punktu:

                                             “d)

                                             “persona, kas uzņemas būtisku risku” ir tādas darbinieku kategorijas pārstāvis, kura profesionālajai darbībai ir būtiska ietekme uz finanšu iestādes riska profilu, tostarp tādas darbinieku kategorijas pārstāvis, kas minēta attiecīgi Direktīvas 2013/36/ES 92. panta 2. punktā vai Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2015/35 (*3) 275. panta 1. punkta c) apakšpunktā;

                                    (*3)  Komisijas Deleģētā regula (ES) 2015/35 (2014. gada 10. oktobris), ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/138/EK par uzņēmējdarbības uzsākšanu un veikšanu apdrošināšanas un pārapdrošināšanas jomā (Maksātspēja II) (OV L 12, 17.1.2015., 1. lpp.).”;"

                     3)

                     šādu apakšpunktu iekļauj 2. iedaļas 3. punktā:

                                 “1.a

                                 Kalibrējot konservatīvo robežvērtību, kompetentajām iestādēm būtu pienācīgi jāņem vērā:

                                             a)

                                             šā ieteikuma mērķi, jo īpaši nepieciešamība finanšu iestādēm uzturēt pietiekami augstu kapitāla līmeni, tostarp ņemot vērā to kapitāla rādītāju virzību, lai mazinātu sistēmisko risku un veicinātu ekonomikas atjaunošanos, ņemot vērā riskus, kas saistīti ar uzņēmumu un mājsaimniecību maksātspējas stāvokļa pasliktināšanos pandēmijas dēļ;

                                             b)

                                             to, ka jānodrošina, ka kompetento iestāžu uzraudzīto finanšu iestāžu vispārējais peļņas sadales līmenis ir ievērojami zemāks nekā iepriekšējos gados pirms Covid-19 krīzes;

                                             c)

                                             kompetento iestāžu uzraudzīto sektoru īpatnības.”;

                     4)

                     ar šādu punktu aizstāj 2. iedaļas 4. punktu:
                     “4.   Pārskatu sniegšanas termiņi

                     Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1092/2010 17. panta 1. punktu adresātiem jāinformē Eiropas Parlaments, Padome, Komisija un ESRK par darbībām, kas veiktas, reaģējot uz šo ieteikumu, vai jāpamato jebkāda bezdarbība. Katram adresātam līdz 2021. gada 15. oktobrim jāiesniedz pārskats par A ieteikuma īstenošanu.”;

                     5)

                     ar šādu punktu aizstāj 2. iedaļas 5. punktu:
                     “5.   Ieteikuma grozījumi

                     Līdz 2021. gada 30. septembrim ESRK Valde lems par to, vai šis ieteikums jāgroza un kad tas jāgroza, cita starpā ņemot vērā makroekonomiskās norises un jaunus datus par finanšu sistēmas stabilitāti.”;

                     6)

                     šādu apakšpunktu pievieno 2. iedaļas 6. punktam “Uzraudzība un novērtējums”:

                                 “3.

                                 ESRK Sekretariāts palīdzēs palīdz adresātiem, t. sk., nodrošinot koordinētu pārskatu sniegšanu un nodrošinot attiecīgus paraugus, un vajadzības gadījumā precizējot pārskatu sniegšanas kārtību un grafiku.”;

                     7)

                     pielikumu “Paziņojums par darbībām, kas veiktas, reaģējot uz šo ieteikumu” svītro.

            Frankfurtē pie Mainas, 2020. gada 15. decembrī

                  ESRK Valdes vārdā –

                  ESRK sekretariāta vadītājs

               Francesco MAZZAFERRO

            (1)  OV L 331, 15.12.2010., 1. lpp.

            (2)  OV C 58, 24.2.2011., 4. lpp.

            (3)  Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas Ieteikums ESRK/2020/7 (2020. gada 27. maijs) par peļņas sadales ierobežošanu Covid-19 pandēmijas laikā (OV C 212, 26.6.2020., 1. lpp.).

            (4)  Sk. EVTI paziņojumu presei: ESMA’s Third EU-Wide CCP Stress Test Finds System Resilient to Shocks, pieejams https://www.esma.europa.eu/press-news/esma-news/esma%E2%80%99s-third-eu-wide-ccp-stress-test-finds-system-resilient-shocks.


title: Padomes Ieteikums (2020. gada 3. aprīlis) par pārmērīga valdības budžeta deficīta situācijas novēršanu Rumānijā 2020/C 116/01

text:
               8.4.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 116/1

      PADOMES IETEIKUMS
      (2020. gada 3. aprīlis)
      par pārmērīga valdības budžeta deficīta situācijas novēršanu Rumānijā
      (2020/C 116/01)
      EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 126. panta 7. punktu,
      ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
      tā kā:

                  (1)

                  Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 126. pantu dalībvalstīm jāizvairās no pārmērīga valsts budžeta deficīta.

                  (2)

                  Stabilitātes un izaugsmes pakta (SIP) pamatā ir mērķis panākt stabilu valsts finansiālo stāvokli, kā līdzekli, lai stiprinātu priekšnosacījumus cenu stabilitātei un spēcīgai, ilgtspējīgai izaugsmei, kura ir labvēlīga jaunu darbavietu radīšanai.

                  (3)

                  2020. gada 3. aprīlī Padome saskaņā ar LESD 126. panta 6. punktu pieņēma lēmumu par to, ka Rumānijā ir pārmērīgs budžeta deficīts.

                  (4)

                  LESD 126. panta 7. punkts un Padomes Regulas (EK) Nr. 1467/97 (1) 3. panta 4. punkts nosaka pienākumu Padomei sniegt attiecīgajai dalībvalstij ieteikumus ar mērķi noteiktā laikā novērst pārmērīga budžeta deficīta situāciju. Attiecīgajos ieteikumos jānosaka termiņš, kas nepārsniedz sešus mēnešus un kurā attiecīgajai dalībvalstij ir efektīvi jārīkojas, lai novērstu pārmērīgo budžeta deficītu. Turklāt ieteikumā novērst pārmērīgu budžeta deficītu Padomei ir jāpieprasa sasniegt gada budžeta mērķus, kuriem, balstoties uz ieteikuma pamatā esošo prognozi, ir jāatbilst strukturālās bilances, t. i., cikliski koriģētās bilances, neskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus, minimālajam ikgadējam uzlabojumam vismaz 0,5 % apmērā no iekšzemes kopprodukta (IKP).

                  (5)

                  Saskaņā ar Komisijas 2020. gada ziemas prognozi, kas papildināta ar fiskālajiem mainīgajiem lielumiem līdz 2022. gadam, paredzēts, ka reālā IKP pieaugums 2019. gadā bija 3,9 %. Pamatojoties uz nemainīgas politikas pieņēmumu, Komisija prognozē, ka reālā IKP pieaugums būs mērens, bet saglabāsies stabils –3,8 % 2020. gadā un 3,5 % 2021. un 2022. gadā. No vienas puses, ievērojamais fiskālais stimuls, kas izriet no pašreizējās politikas, turpinātu dot zināmu impulsu privātajam patēriņam. No otras puses, pastāvīga fiskālā deficīta palielināšanās mazinātu patērētāju un ieguldītāju uzticēšanos ekonomikas izaugsmes trajektorijas ilgtspējai. Rezultātā paredzams, ka ieguldījumi samazināsies, jo privātie ieguldītāji ņem vērā makroekonomikas nelīdzsvarotības palielināšanos. Paredzams, ka neto eksporta devums prognozes periodā saglabāsies negatīvs, jo eksportu joprojām ietekmē vājš ārējais pieprasījums, savukārt importu atbalsta privātais patēriņš. Tas savukārt vēl vairāk pasliktinātu jau tā augsto tekošā konta deficītu.

                  (6)

                  Valdība 2019. gada 10. decembrī pieņēma un nosūtīja parlamentam fiskālo budžeta stratēģiju 2020.–2022. gadam (“fiskālā stratēģija”), kuras mērķrādītājs 2019. gadā ir pārskatīts vispārējās valdības budžeta deficīts 3,8 % apmērā no IKP, kas pārsniedz atsauces vērtību – 3 % no IKP. Minētā pārskatīšana salīdzinājumā ar sākotnēji plānotajiem 2,8 % no IKP 2019. gadā bija balstīta uz budžeta izpildes datiem no gada sākuma. Fiskālā stratēģija tika izsludināta ar likumu 2019. gada 18. decembrī.

                  (7)

                  Komisijas 2020. gada ziemas prognozē, kas papildināta ar fiskālajiem mainīgajiem lielumiem līdz 2022. gadam, paredzēts, ka vispārējās valdības budžeta deficīts visā prognozes periodā saglabāsies virs atsauces vērtības – 3 % no IKP. Pamatojoties uz nemainīgas politikas pieņēmumu, Komisija prognozē, ka vispārējās valdības budžeta deficīts 2019. gadā būs 4 % no IKP, 2020. gadā –4,9 %, 2021. gadā –6,9 % un 2022. gadā –7,7 %. Tiek prognozēts, ka strukturālais deficīts 2020. gadā pasliktināsies par 1 % no IKP, 2021. gadā – vēl par 1,9 % no IKP un 2022. gadā – vēl par 0,8 %. Komisijas prognozēto budžeta deficīta pieaugumu galvenokārt nosaka 2019. gada vasarā pieņemtie ievērojamie pensiju palielinājumi. Lielāki izdevumi par pensijām dotu 0,9 procentpunktus no IKP budžeta deficīta pieaugumam 2020. gadā, 1,7 procentpunktus no IKP 2021. gadā un 1,1 procentpunktu no IKP 2022. gadā. Tiek lēsts, ka bērnu pabalsta divkāršošanai, kurai jāstājas spēkā 2020. gada augustā, gada budžeta izmaksas būs 0,6 % no IKP. Fiskālajā stratēģijā valdība paredz, ka 2020. gadā vispārējās valdības budžeta deficīts būs 3,6 % no IKP, 2021. gadā –3,4 % un 2022. gadā –2,8 %. Pamatojoties uz valdības aplēsēm, tas izraisītu strukturālu korekciju 0,3 % apmērā 2020. gadā, 0,2 % apmērā 2021. gadā un 0,6 % apmērā 2022. gadā. Fiskālās stratēģijas korekcijas pamatā galvenokārt ir izdevumi. Jo īpaši tiek prognozēts, ka izdevumi par darba ņēmēju atalgojumu, precēm un pakalpojumiem un ārpussavienības valstu līdzfinansētiem kapitālizdevumiem samazināsies kā īpatsvars no IKP. Mazāka budžeta deficīta prognoze fiskālajā stratēģijā salīdzinājumā ar Komisijas prognozi izriet no optimistiskākām fiskālās stratēģijas pamatā esošajām makroekonomikas prognozēm un no tā, ka fiskālajā stratēģijā nav ņemta vērā dažu pieņemto pasākumu fiskālā ietekme, savukārt plānotā kārtējo izdevumu ierobežošana nav pilnībā pamatota ar pieņemtajiem vai ticami paziņotajiem pasākumiem un tāpēc to nevarēja pilnībā ņemt vērā Komisijas prognozē.

                  (8)

                  Vispārējās valdības parāds Rumānijā 2018. gadā bija 34,7 % no IKP. Saskaņā ar Komisijas prognozi paredzēts, ka 2022. gadā vispārējās valdības parāds palielināsies līdz 46,6 % no IKP, tādējādi saglabājoties zem Līgumā noteiktās atsauces vērtības.

                  (9)

                  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1467/97 3. panta 4. punktu pārmērīga budžeta deficīta novēršana ir jāpabeidz nākamajā gadā pēc tā konstatēšanas (šajā gadījumā 2021. gadā), ja vien nepastāv īpaši apstākļi. Korekcija būtu jānosaka saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1467/97, ņemot vērā dalībvalsts ekonomisko un fiskālo stāvokli.

                  (10)

                  Pašreizējā situācijā Rumānijā pastāv šādi īpaši apstākļi. Pārmērīga budžeta deficīta novēršanai līdz 2021. gadam būtu nepieciešama pārāk krasa fiskālā korekcija, kas radītu ievērojamu ražošanas apjoma samazinājumu. Ilgākai korekcijai, lai gan joprojām ir vajadzīgas būtiskas ikgadējas korekcijas, būtu pakāpeniskāka ietekme uz izaugsmi, un tajā būtu ņemts vērā tas, ka 2020. budžeta gads jau ir sācies. Strukturālās reformas, ko veic paralēli fiskālajai konsolidācijai, palīdzēs nodrošināt pārmērīga budžeta deficīta noturīgu novēršanu. Ņemot to vērā un ņemot vērā ekonomisko un fiskālo situāciju Rumānijā, ir pamatoti noteikt termiņu pārmērīga budžeta deficīta novēršanai līdz 2022. gadam.

                  (11)

                  Lai šajā termiņā veiktu ticamas un ilgtspējīgas korekcijas, Rumānijai būtu jāsasniedz nominālais vispārējās valdības budžeta deficīta mērķis 3,6 % apmērā no IKP 2020. gadā, 3,4 % apmērā no IKP 2021. gadā un 2,8 % apmērā no IKP 2022. gadā, kas, pamatojoties uz Komisijas prognozi, atbilst valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma tempam (2) 8,2 % apmērā 2020. gadā, 5,5 % apmērā 2021. gadā un 5,5 % apmērā 2022. gadā. Šāds neto izdevumu pieauguma temps būs galvenais rādītājs, ko izmantos, lai novērtētu fiskālos centienus, ja būs vajadzīga rūpīga analīze. Atbilstošā strukturālās bilances ikgadējā korekcija ir 0,5 % no IKP 2020. gadā, 0,8 % no IKP 2021. gadā un 0,8 % no IKP 2022. gadā. Pamatojoties uz pašreizējo prognozi, minētie mērķi joprojām ļauj katru gadu palielināt reālos neto izdevumus. Lai sasniegtu šos mērķus, visticamāk, būs jāpārskata lielie tiesību aktos paredzētie pensiju palielinājumi un citi nesenie pasākumi, kas izraisa budžeta deficīta krasu pasliktināšanos pamatscenārijā.

                  (12)

                  Budžeta konsolidācijas pasākumiem būtu jānodrošina paliekoša korekcija, vienlaikus paaugstinot publisko finanšu kvalitāti un stiprinot ekonomikas izaugsmes potenciālu.

                  (13)

                  Kopš 2016. gada Rumānija ir sistemātiski un atkārtoti atkāpusies no valsts fiskālajā sistēmā paredzētajiem fiskālajiem noteikumiem, tādējādi padarot tos lielā mērā neefektīvus. Ir svarīgi, lai Rumānija turpmāk nodrošinātu valsts fiskālās sistēmas pilnīgu piemērošanu.

                  (14)

                  Vidējā termiņā un ilgtermiņā riski stabilām publiskajām finansēm šķiet augsti, ko izraisa liels fiskālais deficīts un iedzīvotāju novecošanās izmaksas. Šos riskus lielā mērā veido pensiju palielinājumi, kuri pieņemti 2019. gada vasarā un kuru spēkā stāšanās paredzēta 2019.–2021. gada laikā. Tas apstiprina steidzamo vajadzību pilnībā atjaunot publisko finanšu ilgtermiņa stabilitāti,

            AR ŠO IESAKA.

                  1.

                  Rumānijai ne vēlāk kā līdz 2022. gadam būtu jānovērš pašlaik pastāvošais pārmērīgais budžeta deficīts.

                  2.

                  Rumānijai būtu jāsasniedz vispārējās valdības nominālā deficīta mērķis –3,6 % no IKP 2020. gadā, 3,4 % no IKP 2021. gadā un 2,8 % no IKP 2022. gadā, kas atbilst valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma tempam 8,2 % apmērā 2020. gadā, 5,5 % apmērā 2021. gadā un 5,5 % apmērā 2022. gadā, atbilstīgi ikgadējai strukturālajai korekcijai 0,5 % apmērā no IKP 2020. gadā, 0,8 % apmērā no IKP 2021. gadā un 0,8 % apmērā no IKP 2022. gadā.

                  3.

                  Rumānijai būtu jāprecizē un stingri jāīsteno pasākumi, kas vajadzīgi, lai līdz 2022. gadam novērstu pārmērīgo budžeta deficītu. Budžeta konsolidācijas pasākumiem būtu jānodrošina noturīga korekcija izaugsmei labvēlīgā veidā. Rumānijai būtu jāizmanto visi neplānotie ieņēmumi budžeta deficīta samazināšanai.

                  4.

                  Padome nosaka 2020. gada 15. septembri kā termiņu, līdz kuram Rumānijai efektīvi jārīkojas un saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1467/97 3. panta 4.a punktu jāsniedz detalizēts ziņojums par konsolidācijas stratēģiju, kas paredzēta šo mērķu sasniegšanai. Pēc tam Rumānijas iestādēm vismaz reizi sešos mēnešos būtu jāziņo par šo ieteikumu īstenošanā gūtajiem panākumiem, – līdz pārmērīgs budžeta deficīts ir novērsts.

            Turklāt Rumānijas iestādēm būtu jānodrošina valsts fiskālās sistēmas pilnīga piemērošana. Lai nodrošinātu fiskālās konsolidācijas stratēģijas veiksmīgu īstenošanu, būs svarīgi arī atbalstīt fiskālo konsolidāciju ar visaptverošām strukturālām reformām atbilstīgi Rumānijai adresētajiem Padomes ieteikumiem saistībā ar Eiropas pusgadu un jo īpaši tiem, kuri saistīti ar makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūru.
      Šis ieteikums ir adresēts Rumānijai.

         Briselē, 2020. gada 3. aprīlī

               Padomes vārdā –

               priekšsēdētājs

            G. GRLIĆ RADMAN

         (1)  Padomes Regula (EK) Nr. 1467/97 (1997. gada 7. jūlijs) par to, kā paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras īstenošanu (OV L 209, 2.8.1997., 6. lpp.).

         (2)  Valdības neto primāros izdevumus veido kopējie valdības izdevumi, izņemot procentu izdevumus, izdevumus saistībā ar Savienības programmām, kas ir pilnībā izlīdzināti ar ienākumiem no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas saistībā ar bezdarbnieku pabalstu izdevumiem. Valsts finansētā bruto pamatkapitāla veidošanas līmenis ir izlīdzināts četru gadu laikposmā. Ir ierēķināti diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai tiesību aktos paredzētie ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu daļā ir atskaitīti.


               8.4.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 118/158

      P8_TA(2018)0294
      Sarunas par ES un Azerbaidžānas visaptverošo nolīgumu
      Eiropas Parlamenta 2018. gada 4. jūlija ieteikums Padomei, Komisijai un Komisijas priekšsēdētāja vietniecei / Savienības augstajai pārstāvei ārlietās un drošības politikas jautājumos attiecībā uz sarunām par ES un Azerbaidžānas visaptverošo nolīgumu (2017/2056(INI))
      (2020/C 118/25)

         Eiropas Parlaments,

                  —

                  ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību 2., 3., un 8. pantu un V sadaļu, jo īpaši 21., 22. un 36. pantu, kā arī Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) piekto daļu,

                  —

                  ņemot vērā to, ka 2017. gada 7. februārī tika uzsāktas sarunas starp Eiropas Savienību un Azerbaidžānu par jaunu visaptverošo nolīgumu, ar kuru ir paredzēts aizstāt Partnerības un sadarbības nolīgumu, kas 1999. gadā tika noslēgts starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Azerbaidžānas Republiku, no otras puses (1),

                  —

                  ņemot vērā to, ka Padome 2016. gada 7. novembrī pieņēma sarunu norādes attiecībā uz šo nolīgumu,

                  —

                  ņemot vērā 2006. gada 7. novembrī parakstīto Saprašanās memorandu par ES un Azerbaidžānas stratēģisko partnerību enerģētikas jomā,

                  —

                  ņemot vērā Eiropas Savienības un Azerbaidžānas 15. sadarbības padomes sanāksmes, kura notika 2018. gada 9. februārī, galvenos rezultātus;

                  —

                  ņemot vērā Komisijas 2017. gada 19. decembra ziņojumu par ES un Azerbaidžānas attiecībām pārskatītās EKP kontekstā (SWD(2017)0485),

                  —

                  ņemot vērā Euronest parlamentārās asamblejas Prezidija 2017. gada 30. oktobra paziņojumu valstu vai valdību vadītājiem,

                  —

                  ņemot vērā tā 2017. gada 15. novembra ieteikumu Padomei, Komisijai un Eiropas Ārējās darbības dienestam (EĀDD) par Austrumu partnerību, gatavojoties 2017. gada novembra samitam (2),

                  —

                  ņemot vērā 2017. gada 13. decembra rezolūciju par gada ziņojumu par kopējās ārpolitikas un drošības politikas īstenošanu (3),

                  —

                  ņemot vērā Austrumu partnerības samitu kopīgās deklarācijas, tostarp 2017. gada 24. novembra kopīgo deklarāciju,

                  —

                  ņemot vērā Komisijas un EĀDD 2016. gada jūnija Globālo Eiropas Savienības ārpolitikas un drošības politikas stratēģiju, un īpaši tās galvenos principus,

                  —

                  ņemot vērā tā 2017. gada 15. jūnija rezolūciju par Azerbaidžānas žurnālista Afgan Mukhtarli lietu (4) un citas rezolūcijas par Azerbaidžānu, īpaši tās, kas saistītas ar cilvēktiesību situāciju un tiesiskumu,

                  —

                  ņemot vērā runaspersonas ārlietās un drošības politikas jautājumos/Eiropas kaimiņattiecību politikas un paplašināšanās sarunu jautājumos 2018. gada 14. janvāra paziņojumu par soda piespriešanu žurnālistam Afgan Mukhtarli,

                  —

                  ņemot vērā Eiropas Padomes Parlamentārās asamblejas 2017. gada 11. oktobra rezolūciju par demokrātisku iestāžu darbību Azerbaidžānā,

                  —

                  ņemot vērā Eiropas Padomes Ministru komitejas 2017. gada 5. decembrī uzsākto pienākumu neizpildes procedūru, jo Azerbaidžānas iestādes joprojām atsakās īstenot Eiropas Cilvēktiesību tiesas (ECtHR) spriedumu lietā Ilgar Mammadov pret Azerbaidžānu,

                  —

                  ņemot vērā Eiropas Drošības un sadarbības organizācijas Demokrātisko iestāžu un cilvēktiesību biroja (EDSO/ODIHR) 2018. gada 2. marta vajadzību novērtēšanas misijas ziņojumu par Azerbaidžānas agrīnajām prezidenta vēlēšanām,

                  —

                  ņemot vērā Reglamenta 108. panta 4. punktu un 52. pantu,

                  —

                  ņemot vērā Ārlietu komitejas ziņojumu un Starptautiskās tirdzniecības komitejas nostāju grozījumu veidā (A8-0185/2018),

                  A.

                  tā kā Austrumu partnerība (EaP) balstās uz Armēnijas, Azerbaidžānas, Baltkrievijas, Gruzijas, Moldovas, Ukrainas un Eiropas Savienības kopīgu apņemšanos padziļināt savstarpējās attiecības un ievērot starptautiskās tiesības un pamatvērtības, tostarp demokrātiju, tiesiskumu, labu pārvaldību, cilvēktiesības un pamatbrīvības; tā kā jauna ES un Azerbaidžānas nolīguma noslēgšanā būtu jādod priekšroka Savienības interesēm šajā reģionā, kā arī jāveicina tās vērtības;

                  B.

                  tā kā Parlaments atbalsta attiecību padziļināšanu ar visām Austrumu Partnerības dalībvalstīm tiktāl, ciktāl tās ievēro minētās pamatvērtības; tā kā Austrumu partnerības politikas ietvaros paredzētajam pievilcīgajam ilgtermiņa “EaP+” modelim, ko Parlaments ierosināja 2017. gada 15. novembra rezolūcijā par Austrumu partnerību un kas varētu rosināt šo valstu pievienošanos citas starpā muitas savienībai, enerģētikas savienībai, digitālajai savienībai un Šengenas zonai, vajadzētu būt pieejamam arī tām valstīm, kuras nav noslēgušas asociācijas nolīgumu ar ES, piemēram, Azerbaidžānai, tiklīdz tās būs gatavas uzņemties šādas ciešākas saistības un sasniegs būtisku progresu savstarpēji apstiprinātu reformu īstenošanā;

                  C.

                  tā kā kopš 1999. gada ES un Azerbaidžānas attiecības reglamentē Partnerības un sadarbības nolīgums; tā kā ES nepārprotami ir pirmais Azerbaidžānas tirdzniecības partneris gan importa, gan eksporta jomā, veidojot 48,6 % no Azerbaidžānas tirdzniecības kopējā apjoma, un ir arī lielākais ārvalstu tiešo investīciju avots; tā kā Azerbaidžāna ir stratēģisks ES enerģētikas partneris, kas nodrošina iespēju dažādot ES enerģijas avotus; tā kā tomēr Azerbaidžānas ekonomikas pamatā ir naftas un gāzes nozare, kas veido aptuveni 90 % no tās eksporta, tādējādi padarot to neaizsargātu pret ārējiem satricinājumiem un pasaules naftas cenu svārstībām; tā kā Azerbaidžāna vēl nav iestājusies PTO, kas rada nopietnas tarifu un beztarifu barjeras, kuras kavē tirdzniecību un uzņēmējdarbības attiecības ar ES;

                  D.

                  tā kā 2017. gada 24. novembrī notikušajā Austrumu partnerības samitā pieņemtajā kopīgajā deklarācijā ES un Azerbaidžāna ir uzsvērusi, ka ES diferencētā veidā kopīgi ar katru no partnervalstīm, tostarp Armēniju, Azerbaidžānu un Baltkrieviju, turpinās apspriest pievilcīgas un reālas iespējas, kā stiprināt savstarpēju tirdzniecību un veicināt investīcijas tā, lai ņemtu vērā kopīgās intereses, reformēto investīciju politiku attiecībā uz investīciju aizsardzību, kā arī starptautiskās tirdzniecības noteikumus un ar tirdzniecību saistītus starptautiskos standartus, tostarp intelektuālā īpašuma jomā, un sekmētu ekonomikas modernizāciju un dažādošanu;

                  E.

                  tā kā tiek prognozēts, ka jaunajam nolīgumam būs labvēlīga ietekme uz Azerbaidžānu attiecībā uz demokrātisko standartu ievērošanu un izaugsmes un ekonomikas attīstības veicināšanu; tā kā šādas izredzes ir īpaši nozīmīgas Azerbaidžānas jauniešiem, ņemot vērā, ka ar to tiks veicināta jaunas izglītotas Azerbaidžānas iedzīvotāju paaudzes veidošana, lai ievērotu mūsu pamatvērtības un modernizētu valsti; tā kā pilnībā funkcionējoša pilsoniskā sabiedrība ir būtisks priekšnoteikums, lai nodrošinātu ekonomikas diversifikāciju,

                  1.

                  iesaka Padomei, Komisijai un Komisijas priekšsēdētāja vietniecei / Savienības augstajai pārstāvei ārlietās un drošības politikas jautājumos:

                        Vispārīgie principi, pamatvērtības un apņēmība konfliktu risināšanā

                              a)

                              nodrošināt, ka ES un Azerbaidžānas attiecību padziļināšana ir atkarīga no tā, vai Azerbaidžāna īsteno un ievēro demokrātijas pamatvērtības un principus, tiesiskumu, labu pārvaldību, cilvēktiesības un pamatbrīvības, tostarp vārda un biedrošanās brīvību, minoritāšu tiesības un dzimumu līdztiesību, sniedzot labumu abām pusēm un jo īpaši savas valsts pilsoņiem;

                              b)

                              atgādināt Azerbaidžānas iestādēm par Parlamenta nostāju, kas pausta tā 2017. gada 15. novembra ieteikumā par Austrumu partnerību un kurā iekļauts aicinājums Azerbaidžānai pildīt starptautiskās saistības un nepārprotami norādīts, ka netiks ratificēts neviens visaptverošs līgums ar valsti, kura neievēro ES pamatvērtības un pamattiesības, īpaši saistībā ar Eiropas Cilvēktiesību tiesas lēmumu neizpildi un cilvēktiesību aizstāvju, NVO, opozīcijas pārstāvju, juristu, žurnālistu un vides aktīvistu aizskaršanu, iebiedēšanu un vajāšanu; nodrošināt, ka saskaņā ar Azerbaidžānas iestāžu paziņojumu tiek atbrīvoti visi politieslodzītie un pārliecības dēļ ieslodzītie Azerbaidžānā pirms tiek noslēgts jebkāds jauns ES un Azerbaidžānas nolīgums; nodrošināt, ka jaunajā nolīgumā ir iekļauts īpašs apturēšanas mehānisms ar skaidriem nosacījumiem par tiesiskuma, cilvēktiesību un pamatbrīvību ievērošanu;

                              c)

                              atgādināt Azerbaidžānas iestādēm par Eiropas Parlamenta nostāju, kas pausta tajos pašos ieteikumos, proti, ka tādu jauno nolīgumu ratifikācijai, kurus ES ir noslēgusi ar kādu no Kalnu Karabahas konflikta pusēm, ir jāizvirza nosacījums par jēgpilnām saistībām un būtiskiem rezultātiem attiecībā uz konflikta miermīlīgu atrisināšanu, piemēram, pamiera saglabāšanu un atbalstu EDSO 2009. gada pamatprincipiem un EDSO Minskas grupas līdzpriekšsēdētāju centieniem; atkārtoti uzsvērt nepieciešamību iesaistīt gan Armēnijas, gan arī Azerbaidžānas pilsonisko sabiedrību jebkurā sarunu procesā;

                              d)

                              nodrošināt, ka gaidāmais nolīgums ar Azerbaidžānu ir vērienīgs, visaptverošs un vērsts uz nākotni, atbilst ES un Azerbaidžānas centieniem, pamatojoties uz kopīgām vērtībām un interesēm, un ir saskaņots ar Ilgtspējīgas attīstības programmu 2030. gadam, un nodrošinās reālus un konkrētus ieguvumus abām pusēm, ne tikai lieliem uzņēmumiem, bet arī ņems vērā MVU īpatnības, un kalpos ES un Azerbaidžānas iedzīvotāju interesēs;

                              e)

                              nodrošināt ātru un stabilu sarunu virzību, ja tiks izpildīti iepriekš minētie nosacījumi, lai parakstītu šo jauno nolīgumu pirms nākamā Austrumu partnerības samita 2019. gadā;

                              f)

                              aktīvi un skaidri paziņot par jaunā nolīguma mērķiem un nosacījumiem un notiekošo sarunu procesu, lai uzlabotu pārredzamību un sabiedrības informētību Azerbaidžānā un ES, un par gaidāmajām iespējām un ieguvumiem, kas rastos no tā noslēgšanas, līdz ar to stājoties pretī jebkurai maldinošas informācijas izplatīšanas kampaņai;

                        Politiskais dialogs un reģionālā sadarbība

                              g)

                              nodrošināt regulāru un padziļinātu politisko dialogu nolūkā panākt spēcīgākas reformas, kuru mērķis ir atbalstīt iestādes un stiprināt varas dalīšanu starp tām, lai padarītu tās demokrātiskākas un neatkarīgākas, ievērotu cilvēktiesības un plašsaziņas līdzekļu brīvību un izveidotu regulatīvo vidi, kurā pilsoniskā sabiedrība var darboties bez nepamatotas iejaukšanās, tostarp reformu īstenošanas procesā;

                              h)

                              sagatavot konkrētus pasākumus, kuru mērķis ir īstenot EDSO/ODIHR un Eiropas Padomes Venēcijas komisijas ieteikumus nolūkā nodrošināt progresu attiecībā uz iekļaujošām, konkurētspējīgām un pārredzamām vēlēšanām un referendumiem, lai Azerbaidžānas iedzīvotājiem ļautu brīvi un taisnīgi paust uzskatus un cerības;

                              i)

                              pilnībā atbalstīt EDSO un Eiropas Padomes vēlēšanu novērošanas misiju provizoriskos secinājumus par 2018. gada 11. aprīļa prezidenta pirmstermiņa vēlēšanām, saskaņā ar kuriem vēlēšanās trūka reālas konkurences, jo pastāvēja ierobežojoša politiskā vide, tāds tiesiskais regulējums, kas ierobežo pamattiesības un pamatbrīvības, plurālisma trūkums, tostarp plašsaziņas līdzekļos, plaši izplatīta obligāto procedūru neievērošana, pārredzamības trūkums un daudzi nopietni pārkāpumi, piemēram, biļetenu nelikumīga ievietošana vēlēšanu urnās;

                              j)

                              censties panākt noteikumus, kuri uzlabo sadarbību, veicinot mieru un starptautisko tiesiskumu, un jo īpaši mudināt Azerbaidžānu ievērot tās starptautiskās saistības, tostarp Eiropas Padomes dalībvalsts saistības, un pildīt Eiropas Cilvēktiesību tiesas nolēmumus; mudināt Azerbaidžānu parakstīt un ratificēt Starptautiskās Krimināltiesas (ICC) Romas statūtus; censties panākt arī spēcīgus sadarbības pasākumus, novēršot masu iznīcināšanas ieroču izplatīšanu un kājnieku ieroču un vieglo ieroču nelikumīgu tirdzniecību;

                              k)

                              nodrošināt ciešāku sadarbību ārlietu, aizsardzības un drošības jautājumos iespējami lielākas konverģences panākšanai, īpaši attiecībā uz atbildes pasākumiem attiecībā uz globāliem draudiem un problēmām, tostarp terorismu, konfliktu novēršanu, krīzes pārvaldību un reģionālo sadarbību, vienlaikus ņemot arī vērā Azerbaidžānas dažādoto ārpolitiku; atbalstīt ES un Azerbaidžānas dalības pamatnolīguma parakstīšanu, lai nodrošinātu juridisku un politisku pamatu sadarbībai kopējās drošības un aizsardzības politikas (KDAP) misijās un operācijās;

                              l)

                              nodrošināt, ka prioritāte tiek piešķirta dialogam starp Azerbaidžānu un Armēniju, kā arī intensīvākai ES dalībai miermīlīgā Kalnu Karabahas konflikta atrisināšanā saskaņā ar EDSO 2009. gada pamatprincipiem un īpaši EDSO Minskas grupas līdzpriekšsēdētāju atbalstu, sekmējot visas iniciatīvas, kuras veicina miera veidošanu, piemēram, visu pušu pamiera ievērošanu, dialogus visos līmeņos, tostarp augsta līmeņa sarunas, naida runas novēršanu, patiesus uzticības palielināšanas pasākumus, ievērojamu EDSO starptautisko novērotāju skaita palielināšanu un Armēnijas un Azerbaidžānas pilsoniskās sabiedrības, tostarp reliģisku un kultūras pārstāvju, padziļinātas informācijas apmaiņas, lai sagatavotu Armēnijas un Azerbaidžānas sabiedrības mierīgai līdzāspastāvēšanai; paust nopietnas bažas par militāro spēku pastiprināšanu un nesamērīgajiem aizsardzības izdevumiem šajā reģionā;

                              m)

                              ieviest īpašus noteikumus, lai atbalstītu iestāžu nozīmīgos pūliņus palīdzēt daudzajiem bēgļiem un iekšēji pārvietotajām personām un atbalstīt civiliedzīvotājus konflikta zonās, kas atrodas Azerbaidžānas starptautiski atzītajās robežās; pieprasīt, lai tiktu ievērotas visu to personu tiesības, kuras īslaicīgi vai pastāvīgi dzīvo Azerbaidžānas teritorijā; īpaši palīdzēt ievērot viņu tiesības atgriezties savās mājās un atgūt savu īpašumu, kā arī no visām konfliktā iesaistītajām pusēm saņemt kompensāciju saskaņā ar Eiropas Cilvēktiesību tiesas nolēmumiem;

                        Tiesiskums un cilvēktiesību un pamatbrīvību ievērošana

                              n)

                              sniegt atbalstu tiesas varas iestāžu reformai, kuras mērķis ir nodrošināt tās objektivitāti un neatkarību no izpildvaras un stiprināt tiesiskumu; jo īpaši nodrošināt profesionālo juristu neatkarību, novēršot jebkādu nepamatotu iejaukšanos juristu darbā, ļaut neatkarīgi praktizējošiem juristiem pārstāvēt klientus saskaņā ar notariālo aktu pilnvaru un izbeigt Azerbaidžānas advokatūras patvaļīgās pilnvaras izslēgt juristus un atteikties uzņemt jaunus locekļus;

                              o)

                              kā arī nodrošināt atbalstu, lai izveidotu stingru pamatu cilvēktiesību, pamatbrīvību un dzimumu līdztiesības aizsardzībai; uzsvērt, ka sieviešu pārstāvībai visos valdības līmeņos, tostarp viņu līdztiesīgai, pilnvērtīgai un aktīvai līdzdalībai konfliktu novēršanā un risināšanā, ir būtiska nozīme, un mudināt Azerbaidžānu parakstīt Stambulas Konvenciju par vardarbības pret sievietēm un vardarbības ģimenē novēršanu un apkarošanu;

                              p)

                              ieviest īpašus noteikumus, lai atbalstītu Azerbaidžānu cīņā pret ekonomisko noziedzību, tostarp korupciju, nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas; sekmēt lielāku pārredzamību attiecībā uz uzņēmumu un trastu faktiskajiem īpašniekiem, kā arī attiecībā uz lielo uzņēmumu finanšu darbībām saistībā ar gūto peļņu un samaksātajiem nodokļiem; atbalstīt izmeklēšanu par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas shēmām, īpaši par “Laundromat” lietu, un izveidot īpašus uzraudzības un kontroles mehānismus, piemēram, ierobežotu piekļuvi Eiropas banku sistēmu tiem, kuri iesaistīti nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un krāpniecības shēmās;

                              q)

                              pastiprināt sadarbību ar Azerbaidžānu un atbalstu tai cīņā pret terorismu, organizēto noziedzību un kibernoziedzību, kā arī radikalizācijas un pārrobežu noziedzības novēršanā; sadarboties, jo īpaši, apkarojot teroristu organizāciju vervēšanas kampaņas;

                              r)

                              iekļaut noteikumus, kuri veicinātu tāda krimināllikuma īstenošanu Azerbaidžānā, kas saistīts ar cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzību un kura mērķis ir izbeigt politisko vajāšanu un nolaupīšanas, patvaļīgus ceļošanas aizliegumus, vēršanos pret politiskajiem disidentiem, tostarp ar neslavas celšanu, un vēršanos pret neatkarīgajiem žurnālistiem, cilvēktiesību aizstāvjiem, NVO pārstāvjiem un neaizsargātākajiem sabiedrības locekļiem, piemēram dažu minoritāšu grupu pārstāvjiem, tostarp pret LGBTQ kopienu; nodrošināt, ka konkrētas atsauces uz šīm grupām ir iekļautas līgumā; atkārtoti uzsvērt, ka šāda prakse nav pieņemama nevienai potenciālajai ES partnervalstij; sadarbībā ar nozīmīgām starptautiskām un patiesi neatkarīgām Azerbaidžānas NVO izveidot padziļinātu ES un Azerbaidžānas forumu efektīvam un uz rezultātiem vērstam cilvēktiesību dialogam, kura progresu katru gadu būtu jāizvērtē saskaņā ar konkrētiem kritērijiem;

                              s)

                              mudināt pieņemt attiecīgus grozījumus tiesību aktos, lai pilsoniskā sabiedrība varētu īstenot likumīgas darbības, novērst nepamatotus ierobežojumus attiecībā uz to reģistrācijas prasībām, darbību un piekļuvi ārvalstu finansējumam un dotācijām, un izbeigt nepamatotu kriminālizmeklēšanu, nevajadzīgu ziņošanu dažādām valdības aģentūrām, biroju reidus, līdzekļu iesaldēšanu, ceļošanas aizliegumus un pilsoniskās sabiedrības vadošo pārstāvju vajāšanu;

                              t)

                              pirms sarunu noslēgšanas nodrošināt, ka Azerbaidžāna atbrīvo politieslodzītos un pārliecības dēļ ieslodzītos, starp kuriem pazīstamākie ir Ilgar Mammadov, Afgan Mukhtarli, Mehman Huseynov, Ilkin Rustamzada, Seymur Haziyev, Rashad Ramazanov, Elchin Ismayilli, Giyas Ibrahimov, Beyram Mammadov, Asif Yusifli un Fuad Gahramanli, atceļ viņu ceļošanas aizliegumu pēc viņu atbrīvošanas, tostarp žurnālistes Khadija Ismayilova un jurista Intigam Aliyev ceļošanas aizliegumu, un pilnībā īsteno Eiropas Cilvēktiesību tiesas nolēmumus, sevišķi saistībā ar Ilgar Mammadov; ar tiesiskiem līdzekļiem un tiesiskuma īstenošanu nodrošināt šo personu atbrīvošanu un uzlabot viņu un viņu ģimeņu situāciju, ietverot arī šo personu atjaunošanu amatā, un aizsargāt Azerbaidžānas disidentus ES; nosodīt to, ka pretēji Azerbaidžānas iestāžu paziņojumiem neviens no iepriekš minētajiem politieslodzītajiem nav atbrīvots un — gluži otrādi — tika ieslodzītas citas personas par to, ka tās miermīlīgi īstenoja savas konstitucionālās tiesības, tostarp opozīcijas partiju locekļi un cilvēktiesību jurists Emin Aslan; pieprasīt nekavējoties atbrīvot aizturēto cilvēktiesību juristu Emin Aslan un pilnībā atsaukt apšaubāmās apsūdzības par “nepakļaušanos policijai”; nodrošināt, lai Azerbaidžāna izbeidz administratīvo aizturēšanu valdības kritiķu apklusināšanas nolūkā;

                              u)

                              nodrošināt to, ka Azerbaidžāna ievēro tiesības uz miermīlīgu pulcēšanos, ka tā atturas no šo tiesību ierobežošanas tādā veidā, kas nav saderīgs ar tās saistībām, kuras noteiktas starptautiskajās tiesībās, tostarp Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijā (ECTK), un ka tā nekavējoties un efektīvi izmeklē visus gadījumus, kad notika pārmērīga spēka lietošana, patvaļīgi aresti un tika nepamatoti aizturēti miermīlīgi protestētāji, tostarp saistībā ar 2017. gada septembrī un 2018. gada martā sankcionētajām opozīcijas manifestācijām, un sauc vainīgos pie atbildības;

                              v)

                              pirms sarunu noslēgšanas censties panākt Azerbaidžānas iestāžu apņemšanos piemērot ANO Konvenciju pret spīdzināšanu un citiem nežēlīgas, necilvēcīgas vai pazemojošas izturēšanās vai sodīšanas veidiem un apņemšanos patiesi izmeklēt visus sliktas izturēšanās gadījumus pret politieslodzītajiem un ieslodzītajiem pārliecības dēļ, īpaši attiecībā uz Mehman Galandarov, kurš nomira apcietinājumā Azerbaidžānā, un attiecībā uz LGBTQI kopienas locekļiem, kuri 2017. gada septembrī masveidā tika vajāti un arestēti;

                              w)

                              uzsvērt ES bažas par pašreizējo preses brīvības situāciju Azerbaidžānā, kura organizācijas “Reportieri bez robežām” 2018. gada pasaules preses brīvības indeksā ierindojas 163. vietā no 180 valstīm; uzsvērt, cik svarīgi ir brīvi un neatkarīgi tiešsaistes un bezsaistes plašsaziņas līdzekļi, un nodrošināt spēcīgāku ES politisko un finansiālo atbalstu brīviem un plurālistiskiem Azerbaidžānas plašsaziņas līdzekļiem, kuriem raksturīga redakcionāla neatkarība no dominējošās politiskās un oligarhu grupas un kuri atbilst ES standartiem; lūgt iestādēm atbloķēt pieeju tīmekļvietnei Azadliq un trijām ziņu aģentūrām, kas darbojas no ārvalstīm: Azerbaidžānas ziņu dienestam Radio Brīvā Eiropa/Radio Brīvība (Radio Free Europe/Radio Liberty (RFE/RL) Azerbaijan Service), Meydan TV un Azerbaycan Saati;

                        Tirdzniecība un ekonomiskā sadarbība

                              x)

                              ietvert taisnīgas un tālejošas tirdzniecības un ieguldījumu noteikumus, ja tie ir saderīgi ar Azerbaidžānas statusu kā valstij, kura nav PTO locekle, un tie pilnībā atbilst un ES standartiem un nevājina tos, īpaši sanitārajā, fitosanitārajā, vides, nodarbinātības, sociālajā, dzimumu līdzsvara un diskriminācijas novēršanas jomā, un nodrošina, ka tiek atzītas un aizsargātas intelektuālā īpašuma tiesības, tostarp ģeogrāfiskās izcelsmes norādes, īpaši vīniem un stiprajiem alkoholiskajiem dzērieniem; atbalstīt Azerbaidžānu, pievienojoties PTO;

                              y)

                              ieviest stingrus pasākumus, kas ļautu nodrošināt strauju progresu uzņēmējdarbības un ieguldījumu vides uzlabošanā Azerbaidžānā, īpaši saistībā ar nodokļiem, valsts finanšu pārvaldību un publisko iepirkumu, ņemot vērā PTO Nolīgumā par valsts iepirkumu izklāstītos noteikumus, lai panāktu lielāku pārredzamību, labāku pārvaldību un pārskatatbildību, vienlīdzīgu piekļuvi un taisnīgu konkurenci;

                        Enerģētika un citas sadarbības jomas

                              z)

                              palielināt sadarbību enerģētikas jomā saskaņā ar ES un Azerbaidžānas stratēģisko partnerību enerģētikas jomā un ņemot vērā Azerbaidžānas uzticamas enerģijas piegādātājas reputāciju, vienlaikus tomēr paturot prātā, ka Azerbaidžāna 2017. gada martā apturēja un vēlāk atsauca savu dalību Ieguves rūpniecības pārredzamības iniciatīvā (EITI) saistībā ar Azerbaidžānas NVO tiesību aktu izmaiņām, kas neatbilda šīs grupas pilsoniskās sabiedrības prasībām; mudināt Azerbaidžānu no jauna pielāgoties šīm prasībām, lai atsāktu savu darbību EITI;

                              aa)

                              tāpat atbalstīt Azerbaidžānas energoresursu struktūras diversifikāciju nolūkā sekmēt oglekli nesaturošu enerģijas avotu izmantošanu un sagatavoties pārejai uz pēcoglekļa ēru, samazinot atkarību no fosilajiem kurināmajiem un veicinot atjaunojamo energoresursu izmantošanu, lai sekmētu arī energoapgādes drošību; atbalstīt Dienvidu gāzes koridora pabeigšanu pēc tam, kad ir izskatītas Eiropas Investīcijas bankas lēmumā par finansējumu Transanatolijas dabasgāzes cauruļvadam (TANAP) minētās būtiskās bažas par klimata pārmaiņām un to ietekmi uz vietējām kopienām;

                              ab)

                              kā daļu no jaunā nolīguma ieviest vērienīgus vides aizsardzības un klimata pārmaiņu mazināšanas noteikumus saskaņā ar Savienības klimata pārmaiņu mazināšanas programmu un abu pušu Parīzes nolīgumā noteiktajām saistībām, tostarp, integrējot šos noteikumus citu nozaru politikas virzienos;

                              ac)

                              paredzēt jaunas ciešākas sadarbības iespējas ar enerģētiku nesaistītās jomās, jo īpaši izglītības, veselības, transporta, savienojamības un tūrisma jomās, lai dažādotu Azerbaidžānas ekonomiku, veicinātu darbvietu radīšanu, modernizētu rūpniecības un pakalpojumu nozares un veicinātu ilgtspējīgu attīstību uzņēmējdarbībā un pētniecībā; nodrošināt vairāk tiešu personisko kontaktu gan Eiropas līmenī, gan reģionālā informācijas apmaiņā ar Armēnijas NVO;

                              ad)

                              veicināt sadarbību attiecībā uz jauniešu un studentu apmaiņām, stiprinot esošās un jau veiksmīgās programmas, piemēram, “Jauno Eiropas kaimiņu” tīklu un izstrādājot jaunas stipendiju un apmācību programmas, kā arī atvieglojot dalību augstākās izglītības programmās, īpaši ERASMUS+ programmā, kas sekmēs prasmju, tostarp valodu prasmju, attīstību un ļaus Azerbaidžānas iedzīvotājiem iepazīties ar ES un tās vērtībām;

                              ae)

                              veicināt arī ekonomisko izaugsmi, izmantojot transportu un savienojamību; paplašināt Eiropas transporta tīklu (TENT-T) arī līdz Azerbaidžānai;

                              af)

                              saskaņā ar Austrumu partnerības samita 2017. gada kopīgo deklarāciju izskatīt iespēju piemērotā brīdī, ja apstākļi to ļaus, sākt dialogu par vīzu režīma liberalizāciju attiecīgi ar Armēniju un Azerbaidžānu, ja tiek izpildīti nosacījumi labi pārvaldītai un drošai mobilitātei, tostarp tiek efektīvi īstenoti starp pusēm noslēgtie vīzu režīma atvieglošanas un atpakaļuzņemšanas nolīgumi;

                        Institucionālie noteikumi

                              ag)

                              nodrošināt, ka nolīgumā ir ietverta stabila parlamentārā dimensija, stiprinot pašreizējos sadarbības noteikumus un mehānismus, lai palielinātu ieguldījumu tā īstenošanā un īstenošanas kontrolē, īpaši, izveidojot uzlabotu parlamentu sadarbības struktūru, kas veicinātu regulāru un konstruktīvu dialogu starp Eiropas Parlamentu un Azerbaidžānas parlamentu par visiem mūsu attiecību aspektiem, tostarp nolīgumu īstenošanu;

                              ah)

                              īstenot sarunas pēc iespējas pārredzamāk; saskaņā ar LESD 218. panta 10. punktu, kurā noteikts, ka “Eiropas Parlamentu nekavējoties un pilnīgi informē visos procedūras posmos”, informēt Parlamentu visos sarunu posmos; tāpat nodrošināt Parlamentam katras sarunu kārtas sarunu tekstus un protokolus; atgādināt Padomei, ka LESD 218. panta 10. punkta neievērošanas dēļ Eiropas Savienības Tiesa jau iepriekš ir atcēlusi Padomes lēmumus par vairāku nolīgumu parakstīšanu un noslēgšanu; paturēt prātā, ka Parlaments var arī turpmāk nesniegt savu piekrišanu jauniem nolīgumiem, līdz Padome izpildīs savas juridiskās saistības;

                              ai)

                              nodrošināt, ka jaunais nolīgums netiek provizoriski piemērots līdz brīdim, kad Parlaments būs sniedzis piekrišanu; uzsvērt, ka Parlaments var nesniegt piekrišanu jauniem nolīgumiem un citiem turpmākiem nolīgumiem, ja tas netiek ņemts vērā;

                  2.

                  uzdod priekšsēdētājam šo ieteikumu nosūtīt Padomei, Komisijai, Komisijas priekšsēdētāja vietniecei / Savienības augstajai pārstāvei ārlietās un drošības politikas jautājumos un Azerbaidžānas Republikas prezidentam, valdībai un parlamentam.

         (1)  OV L 246, 17.9.1999., 3. lpp.

         (2)  Pieņemtie teksti, P8_TA(2017)0440.

         (3)  Pieņemtie teksti, P8_TA(2017)0493.

         (4)  Pieņemtie teksti, P8_TA(2017)0267.