               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 24.3.2021
            COM(2021) 136 final
            Ieteikums
            PADOMES LĒMUMS,
            ar kuru Komisiju pilnvaro Savienības vārdā risināt sarunas par grozījumiem Konvencijā par Eiropas dzīvās dabas un dabisko dzīvotņu aizsardzību (Bernes konvencija)

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               •Priekšlikuma pamatojums un mērķi

                  Konvencijas par Eiropas dzīvās dabas un dabisko dzīvotņu aizsardzību (“konvencija”) mērķis ir aizsargāt Eiropas savvaļas augus un dzīvniekus un to dabīgos biotopus, jo īpaši ja to aizsardzībai ir vajadzīga vairāku valstu sadarbība. Minētā konvencija ir starpvaldību līgums, kas noslēgts Eiropas Padomes aizgādībā. Konvencija stājās spēkā 1982. gada 1. jūnijā.

                  Eiropas Savienība ir konvencijas līgumslēdzēja puse kopš 1982. gada 1. septembra
                     1
                  . Patlaban konvencijai ir 51 līgumslēdzēja puse, to vidū visas ES dalībvalstis.

               Parastais Eiropas Padomes piešķīrums Bernes konvencijai gadu gaitā ir pakāpeniski samazinājies tiktāl, ka Bernes konvencijas funkcijas vairs nevar nodrošināt bez būtiskām brīvprātīgām Pušu iemaksām, taču arī tās kļūst aizvien mazākas.  Tāpēc ir svarīgi izveidot drošu konvencijas finansējuma avotu.

               Saskaņā ar pastāvīgās komitejas 39. sanāksmē 2019. gada 6. decembrī pieņemto Rezolūciju Nr. 9 (2019), kas ir par Bernes konvencijas finansēšanu un par jaunas Pusēm obligātu finansiālo iemaksu sistēmas ierosināšanu, tika izveidota starpsesiju ekspertu darba grupa, kuras uzdevums ir palīdzēt sekretariātam iesniegt pastāvīgās komitejas 40. sanāksmē izskatāmus priekšlikumus par finanšu klauzulu iekļaušanu, grozot Bernes konvencijas pantus, un par Paplašinātā daļējā nolīguma izveidi.

               Pamatojoties uz pastāvīgās komitejas 39. sanāksmē izveidotās starpsesiju ekspertu grupas darba rezultātiem, pastāvīgās komitejas 40. sanāksmē apsprieda vēl divus papildu priekšlikumus par finansējuma jautājuma risināšanu.  Minētajā sanāksmē tika pieņemts lēmums atbalstīt Paplašinātā daļējā nolīguma noslēgšanu.  Attiecībā uz priekšlikumu grozīt Bernes konvenciju, lai tajā iekļautu finanšu klauzulas, pēc Savienības un tās dalībvalstu paziņojuma par to, ka pirms lēmuma pieņemšanas vēl vajadzīgas turpmākas iekšējas apspriedes
                  2
               , pastāvīgā komiteja bez iebildumiem vienojās lēmuma pieņemšanu par iespējamiem konvencijas grozījumiem atlikt uz pastāvīgās komitejas 41. sanāksmi.

                  Ar konvencijas grozījumu, kuru ierosināja pastāvīgās komitejas 40. sanāksmē, tiktu ieviests obligātu iemaksu mehānisms. Tomēr priekšlikuma sākotnējā redakcijā nebija nošķirts pamatbudžets un programmatiskais budžets un nebija precizēts piemērojamais iemaksu apjoms.  Pārskatītais grozījuma priekšlikums tiks apspriests starpsesiju darba grupā, kas visu 2021. gadu strādās, gatavojoties lēmuma pieņemšanai pastāvīgās komitejas 41. sanāksmē. Savienībai būtu aktīvi jāpiedalās šajās sarunās.

               •Saskanība ar pašreizējiem konkrētās rīcībpolitikas noteikumiem

                  Obligātu iemaksu sistēmas ieviešana šajā konvencijā atbilstu citās jomās īstenotajai politikai. Savienība ir līgumslēdzēja puse virknē daudzpusēju vides nolīgumu, kuru satvarā, pamatojoties uz nolīguma prasībām un/vai finanšu noteikumiem, kas pieņemti, pamatojoties uz nolīguma noteikumiem, obligātas finansiālas iemaksas jau tiek veiktas.  Šajos nolīgumos parasti tiek nošķirts pamatbudžets un programmatiskais budžets, un obligātās iemaksas attiecas tikai uz pirmo.  Ierosinātajā konvencijas grozījumā tomēr nav precizēts, vai jaunveidojamais mehānisms sekos šim precedentam.  Ierosinātajā grozījumā nav precizēts arī piemērojamo iemaksu apmērs. Citos daudzpusējos vides nolīgumos Savienības iemaksa parasti nepārsniedz 2,5 % no iemaksu kopsummas.

                  Tāpēc Savienībai ir lietderīgi nodrošināt, ka Pusēm nav pienākuma veikt iemaksas programmatiskajā budžetā un ka Savienībai ar savu iemaksu nav jāsedz vairāk par 2,5 % no budžeta.

                  Šis ieteikums ir pilnībā saskanīgs ar Padomes Lēmumu (ES) 2020/1830, ar kuru tika noteikta Savienības nostāja konvencijas pastāvīgās komitejas 40 sanāksmē
                     3
                  , un faktiski izriet no minētā lēmuma.

               •Saskanība ar citām Savienības rīcībpolitikām

                  Šis priekšlikums atbilst Savienības mērķiem vides un starptautisko attiecību jomā.

               2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

               •Juridiskais pamats

                  Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. panta 3. punkts noteic, ka Komisija sniedz ieteikumus Padomei, kura pieņem lēmumu, atļaujot sākt sarunas un izvirzot Savienības sarunu vadītāju. Saskaņā ar LESD 218. panta 4. punktu Padome var nolīguma sarunu vadītājam dot norādes.

                  Tā kā sarunas attieksies uz aktu, ar ko papildina vai groza nolīgumā noteikto iestāžu sistēmu, LESD 218. panta 9. punktu piemērot nevar.

                  Tāpēc ierosinātā lēmuma procesuālais juridiskais pamats ir LESD 218. panta 3. un 4. punkts.

               Iecerētā akta galvenais mērķis un saturs attiecas uz vidi.

                  Tāpēc ierosinātā lēmuma materiālais juridiskais pamats ir LESD 192. panta 1. punkts.

               •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)

                  Saskaņā ar LESD 192. pantu vide ir dalītas kompetences joma. Šīs vides konvencijas finansēšana attiecībā uz attiecīgajām Pušu iemaksām ir dalītā Savienības un tās dalībvalstu kompetencē. Tāpēc Savienībai finansēšanā jāpiedalās.

               •Proporcionalitāte

                  Lai Savienība kā konvencijas Puse varētu piedalīties šajās sarunās, bez kurām prognozējamu finansiālu konvencijas pamatu izveidot nav iespējams, ir vajadzīgs Padomes lēmums.

               •Juridiskā instrumenta izvēle

                  Juridiskā instrumenta izvēle ir paredzēta LESD 218. panta 3. un 4. punktā.

               3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANOS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               •Ex post izvērtējumi / spēkā esošo tiesību aktu atbilstības pārbaudes

                  Neattiecas.

               •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

                  Neattiecas.

               •Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana

                  Neattiecas.

               •Ietekmes novērtējums

                  Neattiecas.

               •Normatīvā atbilstība un vienkāršošana

                  Neattiecas.

               •Pamattiesības

                  Neattiecas.

               4.IETEKME UZ BUDŽETU

                  Patlaban Savienība, pamatojoties uz ierosināto brīvprātīgo iemaksu skalu, Bernes konvencijā ik gadu iemaksā 24 700 EUR.  Ir ļoti maz ticams, ka obligāta iemaksa, kuras apjoms ir 2,5 % no pamatbudžeta, varētu minēto summu pārsniegt, un tāpēc šai iniciatīvai ietekmes uz budžetu nav.

               5.CITI ELEMENTI

               •Īstenošanas plāni un uzraudzīšanas, izvērtēšanas un ziņošanas kārtība

                  Sarunu norādes būtu jāpublisko tūlīt pēc to pieņemšanas.

               •Skaidrojošie dokumenti (direktīvām)

                  Neattiecas.

               •Detalizēts konkrētu priekšlikuma noteikumu skaidrojums

                  Neattiecas.

               Ieteikums

               PADOMES LĒMUMS,

               ar kuru Komisiju pilnvaro Savienības vārdā risināt sarunas par grozījumiem Konvencijā par Eiropas dzīvās dabas un dabisko dzīvotņu aizsardzību (Bernes konvencija)

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 218. panta 3. un 4. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               TĀ KĀ Konvenciju par Eiropas dzīvās dabas un dabisko dzīvotņu aizsardzību
                  4
                (Bernes konvencija) ir ierosināts grozīt, lai tajā iekļautu finanšu klauzulas.

               TĀ KĀ jānodrošina, lai šāds grozījums saskanētu ar Savienības tiesību aktiem un interesēm, proti, lai Savienībai nebūtu jāsedz vairāk par 2,5 % no iemaksu kopsummas.

               TĀ KĀ būtu jāpilnvaro Komisija Eiropas Savienības vārdā risināt sarunas par konvencijas grozījumiem,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               (1)Ar šo Komisija tiek pilnvarota pastāvīgās komitejas sanāksmēs un attiecīgās starpsesiju ekspertu darba grupas sanāksmēs Savienības vārdā risināt sarunas par tādiem grozījumiem Konvencijā par Eiropas dzīvās dabas un dabisko dzīvotņu aizsardzību (Bernes konvencija), ar kuriem izveido jaunu sistēmu, kas paredz obligātas Pušu finansiālās iemaksas.

               (2)Komisija minētās sarunas Savienības vārdā risina, apspriežoties ar [īpašās komitejas nosaukumu ieraksta Padome] un pamatojoties uz sarunu norādēm, kas pievienotas šā lēmuma pielikumā.

               (3)Ciktāl 1. punktā minēto grozījumu būtība skar jautājumus, kas ir dalītā Savienības un tās dalībvalstu kompetencē, Komisijai un dalībvalstīm sarunu procesā būtu cieši jāsadarbojas, lai panāktu vienotību Savienības un tās dalībvalstu starptautiskajā pārstāvībā.

               (4)Komisija Padomei ziņo par sarunu iznākumu un attiecīgos gadījumos – par visām problēmām, kas var rasties sarunu gaitā.

               2. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        Padomes Lēmums 82/72/EEK (1981. gada 3. decembris) par to, ka jānoslēdz Konvencija par Eiropas savvaļas dzīvnieku, augu un dabisko biotopu aizsardzību (OV L 38, 10.2.1982., 1. lpp.).

                     (2)

                        Sk. arī Padomes Lēmumu (ES) 2020/1830 (2020. gada 27. novembris) par nostāju, kas Eiropas Savienības vārdā jāieņem Konvencijas par Eiropas dzīvās dabas un dabisko dzīvotņu aizsardzību (Bernes konvencija) pastāvīgās komitejas 40. sanāksmē (OV L 409, 4.12.2020., 34. lpp.).

                     (3)

                        Turpat.

                     (4)

                        Padomes Lēmums 82/72/EEK (1981. gada 3. decembris) par to, ka jānoslēdz Konvencija par Eiropas savvaļas dzīvnieku, augu un dabisko biotopu aizsardzību (OV L 38, 10.2.1982., 1. lpp.).

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 24.3.2021
            COM(2021) 136 final
            PIELIKUMS
            Ieteikums
            Padomes lēmums,
            ar kuru Komisiju pilnvaro Savienības vārdā risināt sarunas par grozījumiem Konvencijā par Eiropas dzīvās dabas un dabisko dzīvotņu aizsardzību (Bernes konvencija)

               PIELIKUMS

               Sarunu risināšanas norādes par grozījumiem Konvencijā par Eiropas dzīvās dabas un dabisko dzīvotņu aizsardzību (Bernes konvencija)

               (1)Komisijai būtu jācenšas nodrošināt, ka nolīgums, kura rezultātā tiek pārskatīta Konvencija par Eiropas dzīvās dabas un dabisko dzīvotņu aizsardzību (Bernes konvencija) un tās piemērošana, atbilst relevantajiem Eiropas Savienības tiesību aktiem un rīcībpolitikām un jo īpaši Savienības tiesību aktiem dabas un biodaudzveidības jomā
                  1
               , kā arī Savienības saistībām, kuras tā uzņēmusies saskaņā ar citiem relevantiem daudzpusējiem nolīgumiem vides jomā.

               (2)Attiecībā uz priekšlikumiem Konvenciju par Eiropas dzīvās dabas un dabisko dzīvotņu aizsardzību (Bernes konvencija) grozīt, lai ieviestu obligātas finansiālas iemaksas, Komisijai būtu jāiesaistās sarunās par to, kā vislabāk risināt jautājumu par droša un prognozējama konvencijas finansiālā pamata izveidi, un būtu jācenšas atbilstīgi Savienības nostājai nodrošināt, ka grozījumi:

               (a)neprasa veikt obligātas iemaksas programmatiskajā budžetā;

               (b)nenosaka tādu Savienības iemaksu, kuras apjoms pārsniedz 2,5 % no iemaksu kopsummas;

               (c)neietekmē konvencijas Pušu pašreizējās saistības.

               (3)Komisijai būtu sarunas jārisina saskaņā ar relevantajiem spēkā esošajiem Eiropas Savienības tiesību aktiem vai saskaņā ar Savienības nostājām, par kurām tieši šo sarunu vajadzībām panākta vienošanās īpašajā dalībvalstu pārstāvju komitejā, kas minēta šā Padomes lēmuma 1. panta 2. punktā, vai Padomē.

               (4)Komisijai būtu Padomei jāziņo par sarunu iznākumu un attiecīgos gadījumos – par visām problēmām, kas var rasties sarunu gaitā.

                     (1)

                        Konkrēti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/147/EK (2009. gada 30. novembris) par savvaļas putnu aizsardzību, Padomes Direktīva 92/43/EEK (1992. gada 21. maijs) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību un Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1143/2014 (2014. gada 22. oktobris) par invazīvu svešzemju sugu introdukcijas un izplatīšanās profilaksi un pārvaldību.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 20.11.2019
            COM(2019) 912 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            ar mērķi koriģēt novēroto būtisko novirzi no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai Rumānijā
            {SWD(2019) 932 final}

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               ar mērķi koriģēt novēroto būtisko novirzi no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai

                  Rumānijā

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 10. panta 2. punkta otro daļu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               tā kā:

               (1)Saskaņā ar Līguma 121. pantu dalībvalstīm ir jāveicina stabila valsts finanšu sistēma, vidējā termiņā koordinējot ekonomikas politiku un daudzpusēju uzraudzību, lai izvairītos no pārmērīga valdības budžeta deficīta.

               (2)Stabilitātes un izaugsmes pakta pamatā ir mērķis panākt stabilu valdības finansiālo stāvokli, kas ir veids, kā stiprināt priekšnosacījumus cenu stabilitātei un spēcīgai, ilgtspējīgai izaugsmei, kura ir labvēlīga jaunu darbvietu radīšanai.

               (3)2017. gada jūnijā un 2018. gada jūnijā Padome saskaņā ar Līguma 121. panta 4. punktu konstatēja, ka attiecīgi 2016. un 2017. gadā bija vērojama būtiska novirze no Rumānijas vidēja termiņa budžeta mērķa vai tā sasniegšanai vajadzīgās korekcijas gaitas. Konstatēto būtisko noviržu dēļ Padome sniedza 2017. gada 16. jūnija
                  2
                un 2018. gada 22. jūnija
                  3
                ieteikumus, iesakot Rumānijai veikt politikas pasākumus, kas nepieciešami, lai izlabotu minētās novirzes. Pēcāk Padome konstatēja, ka Rumānija pēc minētajiem ieteikumiem nav efektīvi rīkojusies, un izdeva pārskatītus ieteikumus attiecīgi 2017. gada 5. decembrī
                  4
                un 2018. gada 4. decembrī
                  5
               . Pēcāk Padome konstatēja, ka Rumānija arī pēc minētajiem ieteikumiem nav efektīvi rīkojusies.

               (4)Padome 2019. gada 14. jūnijā nolēma, ka 2018. gadā Rumānijā atkal tika novērota būtiska novirze no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai, un izdeva ieteikumu Rumānijai veikt vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka nominālās izaugsmes līmenis valdības primārajos neto izdevumos
                  6
                2019. gadā nepārsniedz 4,5 % un 2020. gadā 5,1 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 1 % apmērā no iekšzemes kopprodukta (IKP) 2019. gadā un 0,75 % no IKP 2020. gadā
                  7
               . Tā arī ieteica Rumānijai izmantot visus neplānotos papildu ieņēmumus budžeta deficīta samazināšanai, savukārt budžeta konsolidācijas pasākumiem būtu jānodrošina stabili uzlabojumi vispārējās valdības strukturālā budžeta bilancē tādā veidā, kas labvēlīgs izaugsmei. Padome noteica, ka Rumānijai līdz 2019. gada 15. oktobrim ir jāziņo par pasākumiem, kas veikti, reaģējot uz minēto ieteikumu.

               (5)Padome 2019. gada 9. jūlijā ieteica Rumānijai 2019. un 2020. gadā nodrošināt, ka tiek ievērots Padomes 2019. gada 14. jūnija ieteikums, lai koriģētu būtisko novirzi no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai
                  8
               .

               (6)Komisija 2019. gada 25. septembrī Rumānijā rīkoja pastiprinātas uzraudzības misiju nolūkā veikt uzraudzību uz vietas saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 11. panta 2. punktu. Pēc tam, kad Komisija bija nosūtījusi savus pagaidu konstatējumus Rumānijas iestādēm, lai tās varētu izteikt komentārus, Komisija 2019. gada [20. novembrī] par saviem konstatējumiem ziņoja Padomei. Konstatējumi tika nodoti atklātībai.

               (7)Rumānijas iestādes 2019. gada 15. oktobrī iesniedza ziņojumu par tās efektīvo rīcību, kas veikta, reaģējot uz Padomes 2019. gada 14. jūnija ieteikumu. Ņemot vērā iestāžu ziņojumā sniegto informāciju un vispārējo novērtējumu, balstoties uz Komisijas 2019. gada rudens prognozi, Padome 2019. gada 20. novembrī secināja, ka Rumānija nav efektīvi rīkojusies, reaģējot uz Padomes 2019. gada 14. jūnija ieteikumu.

               (8)Tā kā Rumānija nav rīkojusies efektīvi un tā kā pastāv augsta kumulatīvā novirze no atbilstīgām korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai, ir lietderīgi adresēt Rumānijai pārskatītu ieteikumu par atbilstīgiem veicamiem pasākumiem saskaņā ar Līguma 121. panta 4. punktu.

               (9)2019. gada rudens prognozē Komisija paredz, ka 2019. gadā Rumānijas strukturālā bilance vēl vairāk pasliktināsies par 0,8 % no IKP un 2020. gadā – vēl par 0,8 % no IKP. Tā rezultātā tiek lēsts, ka strukturālais deficīts būs 2,5 % no IKP un 3,4 % no IKP — no strukturālā deficīta vidēja termiņa budžeta mērķa, proti, 1,0 % no IKP, attiecīgi 2019. gadā un 2020. gadā.

               (10)Lai koriģētu kumulatīvās novirzes un panāktu, ka pēc iepriekšējām novirzēm Rumānija atkal īsteno atbilstīgas korekcijas, Rumānijai adresētajā Padomes 2019. gada 14. jūnija ieteikumā attiecībā uz 2020. gadu ieteiktā gada strukturālā korekcija 0,75 % apmērā no IKP būtu jāpapildina ar papildu pasākumiem. Papildu pasākums 0,25 % apmērā no IKP šķiet piemērots, ņemot vērā kumulatīvo noviržu apmēru no ieteiktajām korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai. Tas paātrinās korekciju virzībā uz vidēja termiņa budžeta mērķi, neapdraudot ekonomikas izaugsmi.

               (11)Komisijas 2019. gada rudens prognozē paredzēts, ka vispārējās valdības budžeta deficīts 2019. gadā būs 3,6 %, bet 2020. gadā – 4,4 % no IKP, kas pārsniedz Līgumā noteikto atsauces vērtību – 3 % no IKP. Turklāt prasītās strukturālās korekcijas šķiet piemērotas, lai nodrošinātu, ka Rumānija 2020. gadā ievēro Līgumā noteikto atsauces vērtību 3 % no IKP.

               (12)2019. gada rudens prognozē Komisija paredz, ka prasītais strukturālās bilances uzlabojums 2020. gadā par 1,0 % no IKP atbilst valdības neto primāro izdevumu nominālajam izaugsmes tempam, kas nepārsniedz 4,4 %.

               (13)Komisijas 2019. gada rudens prognozē paredzēts, ka strukturālā bilance 2020. gadā pasliktināsies par 0,8 % no IKP. Tādēļ strukturālais uzlabojums par 1,0 % no IKP rada nepieciešamību pieņemt pasākumus, kuru kopējais ienesīgums strukturālā izteiksmē būtu 1,8 % no IKP salīdzinājumā ar pašreizējo pamatscenāriju Komisijas 2019. gada rudens prognozē.

               (14)Rīcības trūkums pēc iepriekšējiem ieteikumiem, lai novērstu novēroto būtisko novirzi un risku pārsniegt Līgumā noteikto atsauces vērtību, nosaka vajadzību steidzami rīkoties, lai Rumānija atkal īstenotu piesardzīgu fiskālo politiku.

               (15)Lai sasniegtu ieteiktos budžeta mērķus, ir būtiski, ka Rumānija pieņem un stingri īsteno nepieciešamos pasākumus un cieši uzrauga kārtējo izdevumu attīstību.

               (16)Ar šajā ieteikumā paustajām prasībām tiek aizstāti attiecīgie elementi, kas izklāstīti Padomes 2019. gada 14. jūnija ieteikumā.

               (17)Rumānijai līdz 2020. gada 15. aprīlim būtu jāziņo Padomei par rīcību, kas veikta, reaģējot uz šo ieteikumu, iespējams, kā daļu no tās konverģences programmas, kas iesniegta saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 7. pantu.

               (18)Ir lietderīgi šo ieteikumu darīt publiski pieejamu,

               AR ŠO IESAKA RUMĀNIJAI:

               (1)veikt nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka valdības primāro neto izdevumu nominālais izaugsmes temps 2020. gadā nepārsniedz 4,4 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 1,0 % apmērā no IKP, tādējādi dodot dalībvalstij iespēju īstenot attiecīgas korekcijas vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai;

               (2)budžeta deficīta mazināšanai izmantot neplānotus ieņēmumus; budžeta konsolidācijas pasākumiem izaugsmei labvēlīgā veidā jānodrošina vispārējās valdības budžeta strukturālās bilances noturīga uzlabošanās;

               (3)līdz 2020. gada 15. aprīlim ziņot Padomei par rīcību, kas veikta, reaģējot uz šo ieteikumu. Ziņojumā būtu jāietver pietiekami konkrēti un ticami paziņoti pasākumi, tostarp informācija par katra minētā pasākuma ietekmi uz budžetu, kuru mērķis ir prasīto korekciju ievērošana, kā arī atjauninātas un detalizētas budžeta prognozes par 2020. gadu.

               Šis ieteikums ir adresēts Rumānijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        OV C 216, 6.7.2017., 1. lpp.

                     (3)

                        OV C 223, 27.6.2018., 3. lpp.

                     (4)

                        OV C 439, 20.12.2017., 1. lpp.

                     (5)

                        OV C 460, 21.12.2018., 1. lpp.

                     (6)

                        Valdības neto primāros izdevumus veido valdības izdevumu kopsumma bez procentu izdevumiem, izdevumiem Savienības programmās, kurus pilnībā nosedz Savienības fondu ieņēmumi, un nediskrecionārām izmaiņām bezdarbnieku pabalstu izdevumos. Valdības finansētie bruto ieguldījumi pamatkapitālā ir izlīdzināti četru gadu laikposmā. Ir ierēķināti diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai tiesību aktos paredzētie ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu daļā ir atskaitīti.

                     (7)

                        OV C 210, 21.6.2019., 1. lpp.

                     (8)

                        OV C 301, 5.9.2019., 135. lpp.


               EIROPAS KOMISIJA
            Strasbūrā, 17.12.2019
            COM(2019) 652 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par eurozonas ekonomikas politiku
            {SWD(2019) 631 final}

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par eurozonas ekonomikas politiku

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 136. pantu saistībā ar 121. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību
                  2
               , un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

                tā kā:

               (1)Eurozona turpina paplašināties, taču pastāv savstarpēji saistīti riski attiecībā uz perspektīvām un nenoteiktība nākotnē. Turklāt iezīmējas risks, ka vāja produktivitāte un iedzīvotāju novecošana stimulēs turpmāku, ilgstošu zemas izaugsmes un inflācijas periodu. Lai gan izlaides starpība kopš 2017. gada ir bijusi pozitīva un 2018. gadā veidoja 0,7 % no potenciālā IKP, paredzams, ka potenciālā izaugsme arī turpmāk būs zemāka par pirmskrīzes līmeni
                  3
               . Pamatinflācija 2018. gadā saglabājās 1–1½ % amplitūdā, un prognozēts, ka 2019., 2020. un 2021. gadā tā saglabāsies aptuveni 1½ % apmērā. Darba tirgus rādītāji turpina uzlaboties, kaut gan lēnākā tempā, un paredzams, ka nodarbinātības pieaugums palēnināsies vēl vairāk un problēmas saistībā ar darbvietu kvalitāti saglabāsies. Nominālās algas pieaugums ir nostiprinājies, 2018. gadā sasniedzot aptuveni 2¼ % pieaugumu pēc vairākiem gadiem, kad pieaugums bija zemāks par 2,0 %, un paredzams, ka 2019. gadā tas sasniegs aptuveni 2½ %, bet 2020.–2021. gadā nokritīsies atkal līdz 2¼ %. Par spīti labajiem darba tirgus apstākļiem reālo algu pieaugums ir palielinājies tikai lēnām un joprojām ir zems – 2018. un 2019. gadā tas bija zemāks par 1 %, un tiek prognozēts, ka 2020. un 2021. gadā tas būs attiecīgi 0,7 % un 0,8 %. Paredzams, ka eurozonas tekošā konta pārpalikums samazināsies. Dalībvalstis ar deficītu samazināja vai pavērsa pretējā virzienā savu tekošā konta deficītu, pat ja tajās joprojām tiek reģistrēta rekordliela negatīva neto starptautisko ieguldījumu pozīcija (NIIP)
                  4
               . Tajā pašā laikā dažas dalībvalstis turpināja uzturēt pastāvīgi augstus tekošā konta pārpalikumus un tādējādi turpina palielināt savu neto starptautisko ieguldījumu pozīciju. Tekošā konta bilances dinamiku eurozonā ietekmē ārējā pieprasījuma pavājināšanās, jo īpaši uz eksportu orientētās dalībvalstīs ar augstu tekošā konta pārpalikumu, kuras ir ļoti atkarīgas no ārvalstu eksporta pieprasījuma.

               (2)Lai palielinātu izaugsmes potenciālu, vienlaikus nodrošinot vides un sociālo ilgtspēju un veicinot patiesu konverģenci starp eurozonas dalībvalstīm, ir vajadzīgas strukturālas reformas nolūkā uzlabot ilgtspējīgu izaugsmi un investīcijas materiālajā un nemateriālajā kapitālā nolūkā palielināt ražīgumu. Tas jo īpaši palīdzētu tām dalībvalstīm, kuru izaugsmes potenciāls ir acīmredzami zemāks par eurozonas vidējo rādītāju. Tas būtu nepieciešams arī tādēļ, lai novērstu to, ka eurozonas ekonomikā iestājas ieildzis periods ar zemu potenciālo izaugsmi un ražīgumu, zemu cenu inflāciju un algu pieaugumu, kā arī pieaugošu nevienlīdzību. Reformas un investīcijas joprojām ir izšķiroši svarīgas, lai nodrošinātu, ka eurozona atjauno izaugsmes tempu, vidējā termiņā un ilgtermiņā pārvar spēcīgāku spiedienu, ko rada arī demogrāfiskās situācijas pasliktināšanās, un veicina pāreju uz ilgtspējīgu ekonomiku, palīdzot eurozonai un tās dalībvalstīm sasniegt ANO ilgtspējīgas attīstības mērķus.

               (3)Pamanāma kļūst klimata pārmaiņu ekonomiskā ietekme, kas ir viens no lielākajiem sistēmiskajiem riskiem, ar ko mūsdienās saskaras pasaules ekonomika, finanšu sistēmas un sabiedrība. Klimata pārmaiņu un plašākā nozīmē vides degradācijas radītie riski globālajai ekonomikai kļūst arvien aktuālāki, un tie ietekmēs mūsu sabiedrības visneaizsargātākās grupas. Ja netiks veikti atbilstīgi pasākumi, tas varētu negatīvi ietekmēt mūsu ekonomikas noturību, iekļautību un ilgtermiņa izaugsmes potenciālu. Šajā kontekstā būtiska nozīme būtu investīcijām un regulatīvu un finansiālu apstākļu radīšanai, lai nodrošinātu sakārtotu pāreju uz ilgtspējīgu ekonomiku. Ja vides un klimata problēmas tiks risinātas pareizi, tā būs arī iespēja atdzīvināt Eiropas ekonomiku ilgtspējīgas attīstības virzienā. Šajā sakarā Komisija ir nākusi klajā ar Eiropas “zaļo kursu” kā Eiropas izaugsmes stratēģiju, kas ietvers pirmo Eiropas klimata tiesību aktu, lai tiesību aktos iestrādātu 2050. gada klimatneitralitātes mērķi. Vienlaikus zaļajā pārejā būs jāņem vērā ietekme uz dažādām sabiedrības daļām. Investīcijas, kas veicina pāreju uz ilgtspējīgu ekonomiku, būs jāpapildina ar ieguldījumiem prasmēs un atbalstu darbvietu maiņai, lai nodrošinātu, ka visi iedzīvotāji gūst labumu no tehnoloģiskajām pārmaiņām, jo īpaši nozarēs un reģionos, kas digitālās un zaļās pārejas jomā atpaliek.

               (4)Publiskā un privātā sektora līdzekļu mobilizēšana ieguldījumiem zaļajā un digitālajā pārejā var palīdzēt uzturēt izaugsmi īstermiņā un risināt ilgtermiņa problēmas, ar kurām saskaras mūsu ekonomika. Lai gan digitālā revolūcija var nozīmēt iespējas ražīguma, izaugsmes un darbvietu radīšanas ziņā, tā var arī radīt problēmas, jo īpaši mazāk kvalificētiem darba ņēmējiem, kuriem trūkst prasmju darbam ar jaunajām tehnoloģijām. Eurozonas dalībvalstu atšķirīgais temps pārejā uz digitālo ekonomiku varētu radīt būtisku risku konverģencei un makroekonomiskajai stabilitātei. To varētu pastiprināt spēcīga aglomerācijas ietekme, kas bieži vien sniedz labumu lielajām pilsētām un “uzvarētājs iegūst visu” dinamikai, kura bieži ir vērojama digitālo tehnoloģiju jomā, kas var palielināt nevienlīdzību un negatīvi ietekmēt konverģenci. Investīcijām vajadzētu būt vērstām ne tikai uz pētniecības un inovācijas radīšanu, bet arī uz inovāciju plašāku izplatīšanu visā ekonomikā.

               (5)Koordinētāka investīciju stratēģija apvienojumā ar stingrākiem reformu centieniem eurozonas līmenī būtu noderīga, lai atbalstītu izaugsmi un reaģētu uz tādām ilgtermiņa problēmām kā klimata pāreja un tehnoloģiju pārveide. Budžeta instruments konverģencei un konkurētspējai, kas jāiekļauj Reformu atbalsta programmā, sniegtu finansiālu atbalstu eurozonas dalībvalstīm reformu un investīciju pakešu īstenošanai. InvestEU, kas arī sniegs ieguldījumu Ilgtspējīgas Eiropas investīciju plānā, mērķis ir arī piesaistīt papildu investīcijas vismaz 650 miljardu EUR apmērā, lai vēl vairāk veicinātu inovāciju un darbvietu radīšanu ES, tai skaitā finansējot ilgtspējīgu infrastruktūru. Kohēzijas politikas fondiem, kuriem ir izšķiroša nozīme mūsu reģionu un lauku apvidu atbalstīšanā, ir arī nozīme klimata un tehnoloģiju pārkārtošanā, veicinot ilgtspējīgu attīstību. Eiropas Investīciju banka jau ir atvēlējusi 25 % no sava kopējā finansējuma investīcijām klimata jomā un ir paziņojusi par nodomu divkāršot šo daļu. Lai sasniegtu Savienības ilgtspējības mērķus, būtu svarīgi valsts un vietējā līmenī īstenot investīciju projektus, kas aptver pielāgošanos klimata pārmaiņām un to mazināšanu, enerģētikas pārkārtošanu, dekarbonizāciju vai aprites ekonomiku. Investīcijas tīklu nozarēs un infrastruktūrā var palīdzēt uzlabot eurozonas konkurētspēju un veicināt pāreju uz ilgtspējīgāku transportu. Turklāt investīcijas nemateriālajos aktīvos, piemēram, pētniecībā un izstrādē, un prasmēs, būtu svarīgas, lai sagatavotu eurozonas darba tirgu gaidāmajām problēmām.

               (6)Ekonomikas ekspansijas ietekme pēdējo gadu laikā dalībvalstīs un reģionos nav bijusi vienmērīga. Lai gan izmantojamo ienākumu līmenis pēdējā laikā ir palielinājies, vairākās eurozonas dalībvalstīs tas joprojām ir zemāks par pirmskrīzes līmeni. Nabadzības un sociālās atstumtības riskam pakļauto cilvēku skaits lielākajā daļā dalībvalstu samazinās, un tagad tas ir par 5 miljoniem mazāks nekā 2012. gadā, taču eurozonā tas joprojām pārsniedz 2008. gada līmeni. Pēc laikposma, kurā dominēja lielas atšķirības, dažas dalībvalstis pēdējo dažu gadu laikā ir panākušas konverģenci ar valstīm, kurām ir augstākie rādītāji IKP uz vienu iedzīvotāju jomā. Tomēr ienākumu daļa, kas ir personām ar augstāko ienākumu līmeni, pēdējos desmit gados ir lēnām palielinājusies, un starp dalībvalstīm joprojām pastāv lielas atšķirības.  Lai veicinātu augšupēju konverģenci dalībvalstīs un starp tām, būtu svarīgi veicināt politiku, kuras mērķis ir palielināt iedarbīgumu un taisnīgumu saskaņā ar ilgtspējīgas attīstības mērķiem. Tie rada labākus makroekonomiskos iznākumus ar vienlīdzīgāk sadalītiem ieguvumiem sabiedrībai kopumā, kas arī palīdz veicināt eurozonas kohēziju.

               (7)Konsekvence un līdzsvars eurozonas makroekonomikas politikas pasākumu kopumā, tai skaitā monetārajā, fiskālajā un strukturālajā politikā, ir izšķiroši svarīgi, lai nodrošinātu stabilu, iekļaujošu un ilgtspējīgu ekonomikas izaugsmi un efektīvi reaģētu uz pastāvīgi zemo inflāciju, prognožu pasliktināšanos un ilgtermiņa izaugsmes apdraudējumiem. Eiropas Centrālā banka saglabā atbalstošu monetāro politiku, lai palīdzētu inflācijai virzīties uz vidēja termiņa inflācijas mērķa sasniegšanu, vienlaikus atbalstot izaugsmi un darbvietu radīšanu. Fiskālajai politikai ir jāpapildina monetārās politikas nostāja, tāpat kā strukturālajām reformām dažādās nozarēs, tostarp tajās, kuras vajadzīgas, lai pabeigtu ekonomiskās un monetārās savienības (EMS) struktūras izveidi.

               (8)Valstu fiskālās politikas koordinācija, pilnībā ievērojot Stabilitātes un izaugsmes paktu un vienlaikus ņemot vērā pieejamo fiskālo telpu un blakusietekmi starp valstīm, atbalsta EMS pienācīgu darbību. Paredzams, ka eurozonas fiskālā nostāja 2020. un 2021. gadā būs visumā neitrāla vai nedaudz ekspansīva. Tajā pašā laikā valstu fiskālā politika joprojām nav pietiekami diferencēta, ņemot vērā dalībvalstīs pieejamo fiskālo telpu. Ja dalībvalstis ar augstu valsts parāda līmeni īstenotu piesardzīgu fiskālo politiku, tas mazinātu šo valstu parādu, samazinātu neaizsargātību pret satricinājumiem un ekonomikas lejupslīdes gadījumā ļautu pilnībā darboties automātiskajiem stabilizatoriem. No otras puses, turpmāka investīciju un citu produktīvu izdevumu palielināšana dalībvalstīs, kurās budžeta stāvoklis ir labvēlīgs, veicinātu izaugsmi īstermiņā un vidējā termiņā, vienlaikus arī palīdzot atjaunot eurozonas ekonomikas līdzsvaru. Gadījumā, ja prognozes pasliktinās, lai īstermiņā uzturētu izaugsmi, ir svarīgi panākt tādu atbalstošu fiskālo nostāju kopējā līmenī, kas ir vērsta uz produktīviem izdevumiem, un vienlaikus īstenot politiku, pilnībā ievērojot Stabilitātes un izaugsmes paktu, ņemot vērā konkrētās valsts apstākļus un pēc iespējas izvairoties no procikliskuma.

               (9)Fiskālās strukturālās reformas joprojām ir izšķiroši svarīgas, lai uzlabotu fiskālo stabilitāti, stiprinātu izaugsmes potenciālu un ļautu īstenot efektīvu fiskālo politiku lejupslīdes gadījumā. Labi funkcionējošas valstu fiskālās sistēmas kopā ar regulāru un rūpīgu izdevumu pārskatīšanu un efektīvu un pārredzamu publisko iepirkumu var stiprināt publisko izdevumu lietderību un efektivitāti un uzlabot fiskālās politikas uzticamību un kvalitāti. Valstu budžetu struktūras uzlabošana gan attiecībā uz ieņēmumiem, gan izdevumiem, tai skaitā resursu novirzīšana investīcijām, izveidojot publisko investīciju stratēģijas, palielinātu publisko budžetu ietekmi uz izaugsmi, palielinātu ražīgumu un sāktu risināt steidzamās ilgtermiņa problēmas, kas saistītas ar zaļo un digitālo ekonomiku. Lai nodokļu sistēmas padarītu efektīvākas un taisnīgākas, būtiski ir vienkāršot un modernizēt nodokļu sistēmas un novērst krāpšanu nodokļu jomā, izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un nodokļu apiešanu, piemēram, veicot pret agresīvu nodokļu plānošanu vērstus pasākumus. Tas, cik viegli mobilie resursi var pārvietoties eurozonā, palielina nodokļu konkurences iespējas. Tādēļ koordinācija starp dalībvalstīm ir būtiska, lai risinātu jautājumus, kas saistīti ar peļņas novirzīšanu, pārmērīgu nodokļu konkurenci un vispārēju sacensību par iespējami zemākiem uzņēmumu ienākuma nodokļiem. Šajos centienos būtu svarīgi panākt vienošanos par kopējo konsolidēto uzņēmumu ienākuma nodokļa bāzi, kā arī vienošanos par peļņas sadales pārskatīšanu starp valstīm un par minimālas faktiskas nodokļu uzlikšanas nodrošināšanu. Nodokļu slogs eurozonā ir salīdzinoši liels un vērsts uz darbaspēku, un īpašuma vai vides nodokļi veido ļoti nelielu daļu no nodokļu ieņēmumiem. Tomēr abi pēdējie minētie var būt mazāk kaitējoši izaugsmei un darbaspēka piedāvājumam un pieprasījumam un var veicināt ilgtspējīgu izaugsmi, stimulējot patērētāju un ražotāju “zaļāku” rīcību. Nodokļu jomā būtu labāk jāņem vērā klimata dimensija un konsekventāk jārisina emisiju un oglekļa emisiju pārvirzes jautājums. Tādēļ, lai palīdzētu pāriet uz zaļo ekonomiku, tiks ierosināts sekmēt tādas budžeta politikas izstrādi, kas ir vides saistības veicinoša, un pārskatīt Enerģijas nodokļu direktīvu, kā arī vajadzības gadījumā izveidot oglekļa ievedkorekcijas mehānismu, lai novērstu oglekļa emisiju pārvirzi un saglabātu vienlīdzīgus konkurences apstākļus ar trešo valstu uzņēmumiem.

               (10)Eurozonas dalībvalstu izturētspējai ir būtiskas strukturālas un institucionālas reformas, kas palielina konkurenci produktu tirgos, veicina resursefektivitāti, uzlabo uzņēmējdarbības vidi un valsts pārvaldes kvalitāti, ieskaitot tiesu sistēmu efektivitāti. Noturīgas ekonomikas struktūras novērš satricinājumu būtisku un ilgstošu ietekmi uz ienākumiem un darbaspēka piedāvājumu un var veicināt fiskālās un monetārās politikas darbību un ierobežot atšķirības, jo īpaši lejupslīdes laikā, radot labvēlīgākus apstākļus ilgtspējīgai un iekļaujošai izaugsmei. Strukturālo reformu, jo īpaši to reformu, kas paredzētas konkrētām valstīm adresētajos ieteikumos, labāka koordinācija un īstenošana var radīt pozitīvu blakusietekmi visās dalībvalstīs. Šajā sakarā valstu produktivitātes padomēm var būt svarīga nozīme, lai palielinātu atbildību par reformām un uzlabotu to īstenošanu. Reformas ir vajadzīgas arī, lai risinātu steidzamas ilgtermiņa problēmas, piemēram, klimata pāreju un tehnoloģisko pārveidi. Vienotā tirgus integrācijas padziļināšana, kas ir izrādījusies nozīmīgs izaugsmes un konverģences dzinējspēks starp dalībvalstīm, arī var veicināt ražīguma pieaugumu.

               (11)Eiropas sociālo tiesību pīlārā ir izklāstīti divdesmit principi par to, kā veicināt vienlīdzīgas iespējas un piekļuvi darba tirgum, taisnīgus darba apstākļus un sociālo aizsardzību un iekļaušanu. Tas ir veidots kā kompass, lai veicinātu augšupēju konverģenci virzībā uz labākiem darba un dzīves apstākļiem. Savukārt spēcīgāka un iekļaujošāka ekonomika un sabiedrība var veicināt Savienības un eurozonas noturību. Lai nodrošinātu taisnīgu un godīgu pāreju uz zaļo un digitālo ekonomiku, svarīgas ir arī reformas un ieguldījumi prasmēs, profesionālās pārmaiņās un efektīvākā sociālajā aizsardzībā. Pīlāra pilnīga īstenošana visos līmeņos, pienācīgi ņemot vērā attiecīgās kompetences, būs būtiska, lai veicinātu augšupēju konverģenci.

               (12)Reformas, kas palielina līdzdalību darba tirgū, veicina kvalitatīvu darbvietu radīšanu, atbalsta veiksmīgas statusa maiņas darba tirgū, samazina segmentāciju un veicina sociālo dialogu, var palīdzēt veicināt iekļaujošu izaugsmi, uzlabot ekonomikas noturību un automātisku stabilizāciju, samazināt nevienlīdzību un risināt nabadzības un sociālās atstumtības problēmu. Individualizēts atbalsts profesionālām pārmaiņām, apmācība un pārkvalificēšana ir būtiski, lai veicinātu darba meklētāju savlaicīgu atgriešanos darba tirgū. Augstas kvalitātes izglītības un apmācības pieejamība visā dzīves ciklā prasa atbilstošus ieguldījumus, lai uzlabotu cilvēkkapitālu un prasmes, arī ņemot vērā digitālo un zaļo pāreju. Tas palīdz vidējā termiņā un ilgtermiņā uzlabot nodarbināmību, ražīgumu, inovācijas spējas un algas, palielinot eurozonas noturību. Ar tiesību aktiem nodarbinātības aizsardzības jomā jāparedz taisnīgi un pienācīgi darba apstākļi visiem darba ņēmējiem, jo īpaši ņemot vērā to, ka veidojas jauni, netipiski nodarbinātības veidi, kas paver jaunas iespējas, tomēr rada arī problēmas saistībā ar darbvietas drošību un sociālo aizsardzību. Arī efektīvas un ilgtspējīgas sociālās aizsardzības sistēmas ir izšķiroši svarīgas, lai nodrošinātu pienācīgus ienākumus un piekļuvi kvalitatīviem pakalpojumiem. Pensiju reformas un darba un privātās dzīves līdzsvara politika var būtiski veicināt dalību darba tirgū, nodrošinot Eiropas labklājības sistēmu ilgtspēju ilgtermiņā. Varētu būt noderīgi pāreju no darbaspēka aplikšanas ar nodokļiem koncentrēt uz zemu ienākumu saņēmējiem un otrajiem pelnītājiem. Lai stiprinātu atbildību un atbalstītu reformu īstenošanu, izšķiroša nozīme ir sociālo partneru iesaistei nodarbinātības, sociālajās un ekonomiskajās reformās.

               (13)Eurozonas finanšu sektora stabilitāte kopš krīzes ir palielinājusies, lai gan joprojām pastāv nepilnības. Uzņēmumu un mājsaimniecību parāds vairākās valstīs joprojām ir augsts, un daudzos gadījumos valstu nodokļu sistēmas joprojām ietver stimulus aizņemties. Vajadzība pielāgot banku komercdarbības modeļus, zemās procentu likmes un arvien sīvākā konkurence, ko rada citi finansējuma veidi, turpina radīt spiedienu uz banku konkurētspēju. Ir panākts stabils progress riska samazināšanā, jo īpaši ieņēmumus nenesošu aizdevumu (INA) samazināšanā. Tomēr, ja INA īpatsvars joprojām ir diezgan augsts, ir vajadzīgi papildu pastāvīgi centieni, un visām dalībvalstīm būtu jāievieš atbilstīga politika, lai novērstu INA uzkrāšanos. Komisija 2018. gada martā iepazīstināja ar riska samazināšanas pasākumu kopumu, ar kuru palīdzētu risināt ar atlikušajiem INA saistītās problēmas un nepieļaut INA uzkrāšanos nākotnē. Kā daļa no leģislatīvajiem pasākumiem attiecībā uz INA 2019. gada aprīlī tika pieņemta regula
                  5
               , ar kuru tiek ieviests “normatīvs prudenciālā atbalsta mehānisms”, lai novērstu risku, ka nākotnē INA būs nepietiekams nodrošinājums; būtu jāpanāk turpmāks progress, lai turpinātu risināt INA jautājumu, jo īpaši virzot uz priekšu projektu direktīvai par INA sekundārajiem tirgiem. Kā uzsvērts Komisijas 2019. gada jūlija
                  6
                ziņojumos par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanu, Savienībā ir vajadzīga visaptverošāka pieeja nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un teroristu darbību finansēšanas apkarošanai, lai novērstu konstatētos strukturālos trūkumus. Tam jo īpaši nepieciešama labāka noteikumu izpildes nodrošināšana un labāka uzraudzība, izmantojot vienotāku ES rīcību.

               (14)Banku savienības izveide ir progresējusi, tai skaitā ar nolīgumu par vienotā noregulējuma fonda kopīgā atbalsta mehānisma īstenošanu, taču tā joprojām nav pabeigta. Lai turpinātu tehnisko darbu nolūkā sākt politiskās sarunas par Eiropas noguldījumu apdrošināšanas sistēmas (ENAS) izveidi, tika izveidota augsta līmeņa darba grupa. Šis darbs ir jāpabeidz, ņemot vērā ENAS nozīmi stabilai banku savienībai un plašākā EMS struktūrā, kas nozīmē, ka jāpievēršas visiem attiecīgajiem elementiem, lai veicinātu Eiropas banku nozares stabilitāti un efektivitāti. Visbeidzot, Komisija īstenoja visas saistībā ar kapitāla tirgu savienību paziņotās darbības. Tomēr dažreiz trūkst konkrēta atbalsta konkrētiem leģislatīvajiem dosjē, un ir vajadzīgi jauni centieni, lai likvidētu juridiskos, nodokļu un normatīvos šķēršļus kapitāla tirgu savienības izveidei, jo īpaši attiecībā uz noteikumiem par piekļuvi finansējumam, par maksātnespēju, uzraudzību un nodokļu atšķirībām, un lai panāktu efektīvāku ES līmeņa uzraudzību. Jāizvērtē arī nacionālo valsts obligāciju tirgu nozīme un darbība, lai risinātu jautājumu par tā dēvēto banku un valsts saikni.

               (15)Lai stiprinātu EMS struktūru, prioritārā kārtā ir jāīsteno darbības, kas noteiktas 2019. gada decembra Eurosamita paziņojumā, kā arī Komisijas priekšlikumi, kuros paredzēti turpmāki pasākumi EMS izveides pabeigšanai. 2019. gada paziņojumā “Eiropas ekonomiskās un monetārās savienības padziļināšana: pārskats par paveikto četrus gadus pēc piecu priekšsēdētāju ziņojuma” izklāstīts pašreizējais stāvoklis un ieskicētas jomas, uz kurām īstermiņā un vidējā termiņā būtu jāvērš reformu centieni. Zināms progress ir panākts attiecībā uz ekonomisko savienību, jo ir panākta politiska vienošanās par budžeta instruments konverģencei un konkurētspējai eurozonā. Turpinās diskusijas par to, kā uzlabot Eiropas Stabilizācijas mehānisma instrumentu kopumu un pārskatīt tā Līgumu. Tomēr Padomē nav notikušas diskusijas ne par eurozonas fiskālās stabilizācijas funkciju, ne par eurozonas pārvaldības reformu. Komisija plāno ierosināt Eiropas bezdarbnieka pabalstu pārapdrošināšanas shēmu, lai labāk aizsargātu iedzīvotājus ekonomisku satricinājumu gadījumos.

               (16)EMS izveides pabeigšana uzlabotu makroekonomikas rādītājus. Nepabeigta EMS kavē finanšu integrāciju. Tas ierobežo finansēšanas iespējas tik ļoti nepieciešamajām investīcijām, lai veicinātu iekļaujošu, ražīgu, ilgtspējīgu un stabilu ekonomiku. Nepabeigta EMS arī kavē monetārās politikas vienmērīgu transmisiju visā eurozonā un ierobežo Eiropas spēju noteikt savas ekonomikas nākotni. Turklāt centrālas fiskālās stabilizācijas funkcijas trūkums būtiski vājina eurozonas pretciklisko fiskālo spēju. Arī virzība uz starpvaldību risinājumiem nav saskaņota ar pienācīgu pārskatatbildību ES līmenī. Tādēļ uzlabojumi eurozonas struktūru pārvaldībā būtu svarīgi, lai palielinātu demokrātisko pārskatatbildību. EMS stiprināšana ir būtiska, lai palielinātu Eiropas ietekmi pasaulē, attīstītu euro starptautisko nozīmi un veicinātu atvērtu, daudzpusēju un uz noteikumiem balstītu pasaules ekonomiku. Ir svarīgi, ka šīs diskusijas turpinās atklātā un pārredzamā veidā attiecībā uz dalībvalstīm, kas nav eurozonas dalībnieces, pilnībā ņemot vērā Savienības iekšējo tirgu.

               AR ŠO IESAKA eurozonas dalībvalstīm individuāli un kolektīvi Eurogrupas ietvaros 2020. un 2021. gadā veikt turpmāk minētos pasākumus.

               1.Eurozonas dalībvalstīs ar tekošā konta deficītu vai augstu ārējo parādu – īstenot reformas, lai palielinātu konkurētspēju un samazinātu ārējo parādu. Eurozonas dalībvalstīs ar lielu tekošā konta pārpalikumu – stiprināt nosacījumus, kas atbalsta algu pieaugumu, vienlaikus respektējot sociālo partneru lomu, un īstenot pasākumus, kas veicina publiskās un privātās investīcijas. Visās dalībvalstīs – veicināt ražīgumu, uzlabojot uzņēmējdarbības vidi un iestāžu kvalitāti, uzlabot noturību, uzlabojot preču un pakalpojumu tirgu darbību, jo īpaši padziļinot vienoto tirgu. Atbalstīt taisnīgu un iekļaujošu pāreju uz konkurētspējīgu zaļo un digitālo ekonomiku, izmantojot gan publiskos, gan privātos materiālos un nemateriālos ieguldījumus.

               2.Dalībvalstīs ar augstu parāda līmeni – īstenot piesardzīgu politiku, lai ticami un ilgtspējīgi samazinātu valsts parādu. Dalībvalstīs, kurās ir labvēlīgs fiskālais stāvoklis, – izmantot šo stāvokli, lai vēl vairāk palielinātu augstas kvalitātes investīcijas. Gadījumā, ja prognozes pasliktinās, nodrošināt atbalstošu fiskālo nostāju kopējā līmenī, un vienlaikus īstenot politiku, pilnībā ievērojot Stabilitātes un izaugsmes paktu, ņemot vērā konkrētās valsts apstākļus un pēc iespējas izvairoties no procikliskuma, un būt gatavām koordinēt politiku Eurogrupā. Uzlabot valstu fiskālo sistēmu efektivitāti un publisko finanšu kvalitāti un pieņemt izaugsmi veicinošus nodokļu un citus attiecīgus budžeta pasākumus, kas sekmē ilgtspējīgu ekonomiku. Atbalstīt un īstenot ES darbības, ar ko apkaro agresīvu nodokļu plānošanu un risina problēmu saistībā ar sacensību par iespējami zemākiem uzņēmumu ienākuma nodokļiem.

               3.Stiprināt izglītības un apmācības sistēmas un ieguldījumus prasmēs. Palielināt tādas aktīvas darba tirgus politikas efektivitāti, kas atbalsta integrāciju darba tirgū un veiksmīgas statusa maiņas darba tirgū, tostarp uz digitālām un videi nekaitīgākām darbvietām. Veicināt dalību darba tirgū, tostarp sieviešu dalību, un novirzīt nodokļus no darbaspēka, jo īpaši personām ar zemiem ienākumiem un otrajiem pelnītājiem. Veicināt kvalitatīvu darbvietu radīšanu, taisnīgus darba apstākļus un novērst darba tirgus segmentāciju. Uzlabot piekļuvi atbilstīgām un ilgtspējīgām sociālās aizsardzības sistēmām. Uzlabot sociālā dialoga efektivitāti un veicināt sarunas par darba koplīguma slēgšanu.

               4.Pabeigt banku savienības izveidi, uzsākot politiskas sarunas par Eiropas noguldījumu apdrošināšanas sistēmu, veicot pasākumus, lai uzlabotu krīzes pārvarēšanu, un panākot, ka sāk darboties pasākumi likviditātes nodrošināšanai noregulējumā un vienotā noregulējuma fonda atbalsta mehānisms. Stiprināt Eiropas regulatīvo un uzraudzības sistēmu, tai skaitā pastiprinot nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas noteikumu uzraudzību un izpildi. Veicināt lielo privātā sektora parāda uzkrājumu sakārtotu samazināšanu, tai skaitā novēršot nodokļu jomā pastāvošos stimulus aizņemties. Turpināt veicināt to, ka bankas eurozonā ātri samazina ieņēmumus nenesošo aizdevumu līmeni, un novērst šādu aizdevumu uzkrāšanos. Atjaunot centienus pabeigt kapitāla tirgu savienības izveidi.

               5.Panākt vērienīgu progresu ekonomiskās un monetārās savienības padziļināšanā, ātri īstenojot darbības, kas noteiktas 2019. gada decembra Eurosamita paziņojumā, un panākt virzību uz priekšu visos pārējos aspektos ar mērķi stiprināt euro starptautisko nozīmi un pasaules mērogā projicēt Eiropas ekonomiskās intereses. Padziļināt ekonomisko un monetāro savienību un uzlabot tās demokrātisko pārskatatbildību, vienlaikus pilnībā ievērojot Savienības iekšējo tirgu, atklātā un pārredzamā veidā attiecībā uz dalībvalstīm, kas nav eurozonas dalībnieces.

               Strasbūrā, 17.12.2019

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

                     (3)

                        Visi prognozētie skaitļi šajā dokumentā ir ņemto no Eiropas Komisijas 2019. gada rudens prognozes.

                     (4)

                        Eiropas Komisija (2019), 2020. gada brīdināšanas mehānisma ziņojums, COM(2019)651 final.

                     (5)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2019/630 (2019. gada 17. aprīlis), ar ko attiecībā uz zaudējumu seguma minimumu ienākumus nenesošiem riska darījumiem groza Regulu (ES) Nr. 575/2013 (OV L 111, 25.4.2019., 4. lpp.).

                     (6)

                        Komisijas 2019. gada 24. jūlija ziņojums Eiropas Parlamentam un Padomei COM(2019) 360 “Ceļā uz ES tiesiskā regulējuma nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma finansēšanas novēršanas jomā labāku īstenošanu”.


title: Ieteikums PADOMES LÉMUMS, ar ko Komisiju pilnvaro Savienibas värdä vest sarunas par grozijumiem un pielägojumiem Monreälas protokolä par ozona släni noärdoääm vieläm

text: ---pagebreak---  ---pagebreak---  ---pagebreak---


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 4.11.2019
            COM(2019) 576 final
            Ieteikums
            PADOMES LĒMUMS
            par to, lai pilnvarotu Eiropas Komisiju sākt sarunas par Nolīgumu par sadarbību muitas jomā un savstarpēju administratīvo palīdzību (CCMAA) ar Baltkrievijas Republiku

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               •Priekšlikuma pamatojums un mērķi

               Pēdējo gadu laikā ir panākts progress ES un Baltkrievijas attiecībās, un ES un Baltkrievijas divpusējā preču tirdzniecība pastāvīgi pieaug. Eiropas Savienība ir Baltkrievijas otrs galvenais tirdzniecības partneris ar gandrīz vienu trešdaļu no kopējā valsts tirdzniecības apjoma. Tajā pašā laikā no Baltkrievijas rūpnīcām nāk ievērojams apjoms (aptuveni 15 %) nelikumīgo tabakas izstrādājumu, kurus ES dalībvalstīs aiztur muitas dienesti.

                  Tiek lēsts

               , ka nelikumīgu tabakas izstrādājumu tirdzniecība ik gadu nodara ES dalībvalstu un ES budžetā ieņēmumu zaudējumus 10 miljardu EUR apmērā. Nelikumīgu tabakas izstrādājumu tirdzniecība arī apdraud ES un valstu sabiedrības veselības aizsardzības politiku un tādējādi ik gadu veicina ar smēķēšanu saistītos nāves gadījumus. ES 2013. gadā pieņēma visaptverošu stratēģiju
                  1
                cīņai pret tabakas izstrādājumu nelikumīgu tirdzniecību, un tā ir aktuāla joprojām
                  2
               . Būtisks minētās stratēģijas elements ir uzlabot sadarbību ar galvenajām izcelsmes un tranzīta valstīm. Tāpēc priekšlikums atbilst ES dalībvalstu un to uzņēmumu nepieciešamībai pēc tiesiska regulējuma sadarbībai muitas jomā un savstarpējai administratīvajai palīdzībai ar Baltkrieviju.

               Ņemot vērā īpašo vēsturisko kontekstu, Baltkrievija ir vienīgā ES austrumu kaimiņvalsts un vienīgā Eirāzijas Ekonomikas savienības valsts bez oficiāla juridiska pamata sadarbībai muitas jomā un savstarpējai administratīvajai palīdzībai ar ES. Tādēļ ir vajadzīgs starptautisks nolīgums, kas nodrošinātu juridisko pamatu sadarbībai muitas jomā, jo īpaši saistībā ar piegādes ķēdes drošību un tirdzniecības veicināšanu, kā arī savstarpējai administratīvajai palīdzībai, lai novērstu, izmeklētu un apkarotu muitas tiesību aktu pārkāpumus. Nolīgums ar Baltkrieviju būs piemērots instruments cīņā pret krāpšanu muitas jomā.

               Tā kā ES attiecības ar Baltkrieviju attīstās, tagad ir īstais brīdis, lai novērstu šo trūkumu ES ārējās attiecībās saistībā ar muitas jautājumiem tās kaimiņvalstīs. Šī iniciatīva atbilst Padomes 2016. gada februāra secinājumiem par Baltkrieviju, kuros norādīts, ka ES joprojām ir atvērta ES un Baltkrievijas attiecību turpmākai attīstībai un turpmākiem pasākumiem, lai attiecīgajā kontekstā uzlabotu politiskās attiecības un nozaru sadarbību. Tas ir arī turpinājums nesenajiem politiskajiem kontaktiem – ES un Baltkrievijas koordinācijas grupas sanāksmei 2019. gada 25. aprīlī un komisāra G. Etingera vizītei Minskā 2019. gada februārī. Mūsu sadarbības ar Baltkrieviju stiprināšana ir arī būtisks elements rīcības plānā par cīņu pret tabakas izstrādājumu nelikumīgu tirdzniecību 2018.–2022. gadā
                  3
               , ko Komisija pieņēma 2018. gada decembrī.

               Šī nav Normatīvās atbilstības un izpildes programmas (REFIT) iniciatīva.

               •Saskanība ar spēkā esošajiem noteikumiem politikas jomā

                  Komisija ir noslēgusi nolīgumus, kuros ir noteikumi par sadarbību muitas jomā un savstarpēju administratīvo palīdzību, ar visām mūsu austrumu kaimiņvalstīm, kā arī ar visām pārējām Eirāzijas Ekonomikas savienības dalībvalstīm: Krieviju
                     4
                  , Armēniju
                     5
                  , Kazahstānu
                     6
                   un Kirgizstānu
                     7
                  .

               •Atbilstība pārējiem Savienības politikas virzieniem

                  Ieteikums atbilst pārējiem Savienības politikas virzieniem.

               2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

               •Juridiskais pamats

                  Procesuālais juridiskais pamats būs Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. panta 3. un 4. punkts.

                  Nolīguma priekšmets būtu daļa no Savienības kopējās tirdzniecības politikas, tādēļ lēmumu par nolīguma parakstīšanu un noslēgšanu materiālais juridiskais pamats būs LESD 207. pants.

               •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)

                  Šī iniciatīva ir ES ekskluzīvā kompetencē (kopējā tirdzniecības politika) saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 207. pantu. Tāpēc subsidiaritātes principu nepiemēro.

               •Proporcionalitāte

                  Komisijas ieteikums ir saskaņā ar proporcionalitātes principu.

                  Starptautisks nolīgums ir piemērotākais un nepieciešamais instruments, lai nodrošinātu juridisko pamatu sadarbībai muitas jomā un savstarpējai administratīvajai palīdzībai ar trešo valsti, ņemot vērā arī mūsu mērķi sadarboties ar Baltkrieviju muitas sadarbības jomā, jo tā ir vienīgā atlikusī valsts pie ES austrumu robežas, ar kuru vēl nav noslēgts neviens ar muitu saistīts nolīgums.

               •Juridiskā instrumenta izvēle

                  Eiropas Savienības Padomes lēmums.

               3.EX POST NOVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               •Ex-post novērtējumi/spēkā esošo tiesību aktu atbilstības pārbaudes

                  Neattiecas.

               •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

                  Neattiecas.

               •Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana

                  Neattiecas.

               •Ietekmes novērtējums

                  Nolīguma mērķis ir uzlabot tiesību aktu muitas jomā piemērošanu, izmantojot sadarbību un savstarpēju administratīvo palīdzību starp ES un Baltkrievijas muitas dienestiem.

                  Noteikumu saskaņošana un saziņa ar Baltkrievijas Republiku radīs pozitīvu ietekmi.

                  Paredzama arī netieša pozitīva ietekme, uzlabojot muitas tiesību aktu pareizu piemērošanu, kas notiks ar savstarpēju administratīvo palīdzību un sadarbību muitas jomā, cita starpā samazinot krāpšanu muitas jomā, jo īpaši tabakas izstrādājumu kontrabandu, un tādējādi ES gūs lielākus muitas un nodokļu ieņēmumus.

                  Iespējamā nolīguma teksts, kurš tiks izstrādāts sarunās, būtu līdzīgs nolīgumiem, kas jau noslēgti ar Baltkrievijas kaimiņvalstīm un ar citām valstīm, kuras ietilpst Eirāzijas Ekonomikas savienībā, kur arī Baltkrievija ir dalībvalsts un kur pastāv kopīgs reģionālais muitas kodekss.

                  Attiecībā uz savstarpēju administratīvo palīdzību būtiska šā satura daļa ir formāla un procesuāla, tāpēc sarunu laikā teksta projektu nevajadzētu būtiski mainīt.

               •Normatīvā atbilstība un vienkāršošana

                  Šī nav Normatīvās atbilstības un izpildes programmas (REFIT) iniciatīva.

               •Pamattiesības

                  Ieteikums ir saskaņā ar ES Līgumiem un Eiropas Savienības Pamattiesību hartu.

               4.IETEKME UZ BUDŽETU

               Nolīgumam par sadarbību muitas jomā un savstarpēju administratīvo palīdzību nebūs tiešas ietekmes uz ES budžetu.

               Nolīgumam būs vajadzīgi finanšu un administratīvie resursi, lai izveidotu un vadītu apvienoto komiteju, kā arī iespējami komandējumi un apspriedes nolīguma īstenošanai.

               Ieteikums

               PADOMES LĒMUMS

               par to, lai pilnvarotu Eiropas Komisiju sākt sarunas par Nolīgumu par sadarbību muitas jomā un savstarpēju administratīvo palīdzību (CCMAA) ar Baltkrievijas Republiku

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 218. panta 3. un 4. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Ar šo Komisija tiek pilnvarota Eiropas Savienības vārdā sākt sarunas ar Baltkrievijas Republiku par Nolīgumu par sadarbību muitas jomā un savstarpēju administratīvo palīdzību.

               2. pants

               Sarunas risina, pamatojoties uz pielikumā izklāstītajām Padomes sarunu norādēm.

               3. pants

               Komisija sarunas risina, apspriežoties ar [īpašās komitejas nosaukums; ievieto Padome].

               4. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        COM(2013)324

                     (2)

                        COM(2017)235 E iedaļa.

                     (3)

                        COM (2018)846, A.2.7. punkts.

                     (4)

                        OV L 327/1, 28.11.1997.

                     (5)

                        OV L 239/1, 9.9.1999.

                     (6)

                        OV L 29/1, 4.2.2016.

                     (7)

                        OV L 196/46, 28.7.1999.

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 4.11.2019
            COM(2019) 576 final
            PIELIKUMS
            dokumentam
            Ieteikums PADOMES LĒMUMAM
            par to, lai pilnvarotu Eiropas Komisiju sākt sarunas par Nolīgumu par sadarbību muitas jomā un savstarpēju administratīvo palīdzību (CCMAA) ar Baltkrievijas Republiku

               PIELIKUMS

               Ieteikums Padomes lēmumam par to, lai pilnvarotu Eiropas Komisiju sākt sarunas par Nolīgumu par sadarbību muitas jomā un savstarpēju administratīvo palīdzību (CCMAA) ar Baltkrievijas Republiku

               1.Paredzētā nolīguma veids

               Paredzētā nolīguma tvērums attieksies tikai uz Savienības kompetences jomām. Paredzētā nolīguma vispārīgais mērķis būs izveidot un stiprināt sadarbību un savstarpēju administratīvo palīdzību muitas lietās ar Baltkrievijas Republiku, konkrētāk, izveidot juridisko pamatu muitas sadarbībai, kuras mērķis ir piegādes ķēdes drošība un likumīgas tirdzniecības veicināšana, vienlaikus nodrošinot efektīvu muitas kontroli, kā arī Eiropas Savienības finanšu interešu aizsardzība, nodrošinot informācijas apmaiņu, lai tiktu pareizi piemēroti tiesību akti muitas jomā. Paredzētais nolīgums tiks noslēgts uz neierobežotu laiku.

               2.Paredzētā nolīguma saturs

               Paredzētais nolīgums attieksies uz visiem noteikumiem, ko pieņem Eiropas Savienība un Baltkrievijas Republika (Līgumslēdzējas puses) to attiecīgajos tiesību aktos muitas jomā un kas reglamentē preču importu, eksportu un tranzītu, kā jebkādas citas muitas procedūras piemērošanu precēm. Principā netiek izslēgta neviena joma, uz kuru attiecas Savienības jurisdikcija un kurā būtu lietderīgi izmantot sadarbību muitas jomā vai savstarpējo administratīvo palīdzību.

               Tādēļ paredzētajam nolīgumam būtu jāaptver šādi elementi:

               (1)sadarbība muitas jomas tiesību aktu uzlabošanā, muitas procedūru saskaņošanā un vienkāršošanā;

               (2)mūsdienīgu muitas sistēmu ieviešana, kas ietver modernas muitošanas tehnoloģijas, noteikumi par atzītajiem uzņēmējiem, automatizēta riska analīze un kontrole, vienkāršotas procedūras preču izlaišanai, pēcizlaišanas audits, noteikumi par muitas un uzņēmumu partnerībām;

               (3)pārkraušanas darbību un tranzīta pārvietošanas caur attiecīgajām teritorijām atvieglošana un efektīva kontrole; sadarbība un koordinācija starp visām attiecīgajām iestādēm un aģentūrām to attiecīgajās teritorijās, lai atvieglotu tranzīta satiksmi; kur tas ir būtiski un lietderīgi, iespēju nodrošināšana attiecīgo muitas tranzīta sistēmu savstarpējai savienojamībai;

               (4)profesionālā ētika;

               (5)vajadzības gadījumā un saskaņā ar definējamiem noteikumiem apmaiņa ar attiecīgu informāciju un datiem, vienlaikus ievērojot Līgumslēdzēju pušu noteikumus par sensitīvu datu konfidencialitāti un persondatu aizsardzību;

               (6)muitas darbību koordinācija starp Līgumslēdzēju pušu muitas dienestiem;

               (7)atzīto uzņēmēju programmu un muitas kontroles savstarpēja atzīšana, attiecīgā gadījumā un saskaņā ar definējamiem noteikumiem ietverot līdzvērtīgus tirdzniecības veicināšanas pasākumus;

               (8)muitas vērtības noteikšana;

               (9)savstarpēja administratīvā palīdzība.

               3.Citi noteikumi

               Piemērojamie konfidencialitātes, datu aizsardzības un informācijas izmantošanas noteikumi tiks noteikti saskaņā ar attiecīgajiem ES tiesību aktiem.

               Paredzētais nolīgums ietvers parastās klauzulas attiecībā uz teritoriālo piemērošanu, stāšanos spēkā, ilgumu un denonsēšanai nepieciešamo paziņojumu.

               4.Apvienotā muitas sadarbības komiteja

               Ar paredzēto nolīgumu tiks izveidota Apvienotā muitas sadarbības komiteja, kas nodrošinās paredzētā nolīguma pareizu darbību; tā var pieņemt lēmumus un veikt citus pasākumus, kas vajadzīgi, lai īstenotu nolīguma mērķus.

               Saskaņā ar LES 17. pantu Savienību Apvienotajā muitas sadarbības komitejā pārstāvēs Komisija, kurai palīdz dalībvalstu pārstāvji.

               Var izveidot darba grupu, kas izskata tehniskus jautājumus saistībā ar paredzētā nolīguma īstenošanu un sniedz attiecīgus ieteikumus Apvienotajai muitas sadarbības komitejai.

               Darba grupa sastāvēs no abu Līgumslēdzēju pušu ekspertiem.

               Tā sniegs ziņojumus Apvienotajai muitas sadarbības komitejai, kura pieņems attiecīgus lēmumus, savstarpēji vienojoties.

               5.Sarunas

               Komisijai būtu jāziņo Padomei par sarunu rezultātu un attiecīgos gadījumos – par visām problēmām, kas rodas sarunu gaitā.


                      RESTREINT UE/EU RESTRICTED
                             EIROPAS
                             KOMISIJA
                                                    Briselē, 11.3.2015.
                                                    COM(2015) 119 final
   This document was downgraded/declassified
   Date             16.1.2020
   By               M. SHOTTER
   Authority        DG HOME
                                          Ieteikums
                                    PADOMES LĒMUMS,
    ar ko pilnvaro sākt sarunas par nolīgumiem par īstermiņa vīzu režīma atcelšanu starp
                           Eiropas Savienību un Kolumbiju un Peru
LV                                                                                LV
                      RESTREINT UE/EU RESTRICTED
 ---pagebreak---                             RESTREINT UE/EU RESTRICTED
                                        PASKAIDROJUMA RAKSTS
   1.        IEVADS
   1.1.      Vispārēja informācija
   Padomes Regulā (EK) Nr. 539/20011 ir uzskaitītas trešās valstis, kuru pilsoņiem, šķērsojot
   dalībvalstu ārējās robežas, ir jābūt vīzām, kā arī tās trešās valstis, uz kuru pilsoņiem šī prasība
   neattiecas. Regulu (EK) Nr. 539/2001 piemēro visās dalībvalstīs, izņemot Īriju un Apvienoto
   Karalisti, un Islandē, Lihtenšteinā, Norvēģijā un Šveicē.
   Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 509/20142 grozīja Regulu (EK)
   Nr. 539/2001, pārceļot 19 valstis uz II pielikumu, kurā uzskaitītas trešās valstis, uz kuru
   pilsoņiem vīzas prasība neattiecas. Šīs 19 valstis ir Apvienotie Arābu Emirāti, Austrumtimora,
   Dominika, Grenāda, Kiribati, Kolumbija, Māršala Salas, Mikronēzija, Nauru, Palau, Peru,
   Sentlūsija, Sentvinsenta un Grenadīnas, Samoa, Zālamana Salas, Tonga, Trinidāda un
   Tobāgo, Tuvalu un Vanuatu. Atsaucei uz katru šo valsti II pielikumā ir pievienota zemsvītras
   piezīme, kurā norādīts, ka “atbrīvojumu no vīzu prasības piemēro no dienas, kad stājas spēkā
   ar Eiropas Savienību noslēgts nolīgums par atbrīvojumu no vīzu prasības.”
   Komisija 2014. gada 17. jūlijā pieņēma ieteikumu Padomei sarunu sākšanai par vīzu režīma
   atcelšanu ar 17 no iepriekšminētajām valstīm, t.i., visām minētajām valstīm, izņemot
   Kolumbiju un Peru. Uz pēdējām divām minētajām valstīm saskaņā ar Regulas (ES)
   Nr. 509/2014 5. apsvērumu un tās pieņemšanas laikā pieņemto kopīgo deklarāciju attiecas
   īpaša procedūra, kuras laikā turpina izvērtēt to, kā abas valstis nodrošina atbilstību
   attiecīgajiem kritērijiem, pirms Komisija var iesniegt Padomei ieteikumus lēmumiem, ar
   kuriem tiek sniegts pilnvarojums sarunu sākšanai par vīzu režīma atcelšanas nolīgumiem ar
   abām šīm valstīm. Šis vērtējums tika iekļauts Komisijas 2014. gada 29. oktobrī pieņemtajos
   ziņojumos3. Šie ziņojumi tika apspriesti Eiropas Parlamenta Pilsoņu brīvību, tieslietu un
   iekšlietu komitejā 2014. gada 5. novembrī un Padomes Vīzu jautājumu darba grupā —
    2014. gada 21. novembrī. Par šiem vērtējumiem tika pausts pozitīvs atzinums gan minētajā
   komitejā, gan darba grupā, lai gan tika paustas zināmas bažas saistībā ar nepieciešamību
   nodrošināt bezvīzu režīma sasaisti ar biometrisko pasu izdošanu šajās abās valstīs un uzlabotu
   sadarbību nelikumīgo migrantu atgriešanas jautājumā.
   Pozitīva vērtējuma rezultātā par to, ka Kolumbija un Peru izpilda attiecīgos kritērijus,
   Komisija tagad iesaka Padomei pilnvarot Komisiju sākt sarunas par vīzu režīma atcelšanu ar
   abām šīm valstīm.
   Juridiskā norma, ka vīzu režīma atcelšanu nosaka nolīgumā starp Eiropas Savienību un
   Kolumbiju un Peru, ir paredzēta galvenokārt tam, lai efektīvi aizsargātu savstarpības principu
   attiecībā uz vīzu režīma atcelšanu. Nolīgumos starp Eiropas Savienību un Kolumbiju un Peru
   1
           Padomes Regula (EK) Nr. 539/2001 (2001. gada 15. marts), ar ko izveido to trešo valstu sarakstu, kuru
           pilsoņiem, šķērsojot dalībvalstu ārējās robežas, ir jābūt vīzām, kā arī to trešo valstu sarakstu, uz kuru
           pilsoņiem šī prasība neattiecas, OV L 81, 21.3.2001., 1. lpp.
   2
           Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 509/2014 (2014. gada 15. maijs), ar kuru groza
           Padomes Regulu (EK) Nr. 539/2001, ar ko izveido to trešo valstu sarakstu, kuru pilsoņiem, šķērsojot
           ārējās robežas, ir jābūt vīzām, kā arī to trešo valstu sarakstu, uz kuru pilsoņiem šī prasība neattiecas, OV
           L 149, 20.5.2014., 67. lpp.
   3
           COM 2014 (663) attiecībā uz Peru un COM 2014 (665) attiecībā uz Kolumbiju.
LV                                                           2                                                          LV
                            RESTREINT UE/EU RESTRICTED
 ---pagebreak---                           RESTREINT UE/EU RESTRICTED
   būtu pilnībā jāietver savstarpības princips, iekļaujot minētā principa neievērošanu pie
   iemesliem, kas ir par pamatu nolīguma darbības apturēšanai vai izbeigšanai.
   Tā kā vīzu režīma atcelšanas princips attiecībā uz Kolumbijas un Peru pilsoņiem ir noteikts
   Regulā (ES) Nr. 509/2014 un Komisija ir pārliecinājusies, ka šīs abas valstis izpilda kritērijus
   vīzas prasības atcelšanai, Komisija tagad vēlas to īstenot praksē, iesniedzot Padomei
   ieteikumu pilnvarot Komisiju sākt sarunas par divpusēju nolīgumu par vīzu režīma atcelšanas
   noslēgšanu starp Eiropas Savienību un Kolumbiju un Peru.
   1.2.      Sarunu norādes
   Nolīgumos ar Kolumbiju un Peru tiks cieši ievēroti precedenti, kurus iedibināja spēkā esošie
   ES nolīgumi par vīzu režīma atcelšanu, proti, ar Antigvu un Barbudu4, Bahamu Salām5,
   Barbadosu6, Maurīciju7, Sentkitsu un Nevisu8 un Seišelām9, kā arī nolīgumi par vīzu režīma
   atcelšanu ar pārējām 17 valstīm, kas ar Regulu (ES) Nr. 509/2014 pārceltas uz Regulas (EK)
   Nr. 539/2001 II pielikumu.
   Nolīgumos būtu jāparedz un jānosaka atļautās uzturēšanās periods vīzu režīma atcelšanas
   ietvaros, ņemot vērā to, ka pastāv Šengenas zona bez iekšējām robežām, kurā ir nodrošināta
   personu brīva pārvietošanās. Katrā nolīgumā būtu jāparedz vīzas prasības atcelšana vienīgi
   tādu iecerētu uzturēšanos gadījumos, kas nepārsniedz 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā.
   Tie neattiektos uz uzņemšanu un imigrāciju.
   Pēc būtības nolīgumi apstiprinātu, ka Eiropas Savienība atceļ vīzas prasību attiecībā uz
   Kolumbijas un Peru pilsoņiem, savukārt Kolumbija un Peru atceļ vīzas prasību attiecībā uz
   visu dalībvalstu pilsoņiem.
   Nolīgumos būtu jādefinē pilsoņu grupas, uz kurām attiecas vīzu režīma atcelšana, proti,
   parasto pasu turētāji, diplomātisko, dienesta, oficiālo un īpašo pasu turētāji. Tajos būtu arī
   jādefinē ceļojuma mērķi (piemēram, tūrisms vai darījumu brauciens), uz kuriem attiecas vīzu
   režīma atcelšana.
   Turklāt nolīgumos būtu jāņem vērā situācija dalībvalstīs, kurās vēl pilnībā nepiemēro
   Šengenas acquis. Kamēr tās nav Šengenas zonas bez iekšējām robežām daļa, vīzu režīma
   atcelšanas ietvaros vajadzētu piešķirt tiesības katras minētās dalībvalsts teritorijā uzturēties
   laikposmu, kas nepārsniedz 90 dienas – neatkarīgi no laikposma, kas aprēķināts visai
   Šengenas zonai.
   2.        MĒRĶIS UN JURIDISKAIS PAMATS
   Šis ieteikums tiek iesniegts Padomei, lai tā pilnvarotu Komisiju vest sarunas ar Kolumbiju un
   Peru par nolīgumiem par īstermiņa vīzu režīma atcelšanu, kuros ir ietvertas skaidras,
   nepārprotamas un juridiski saistošas tiesības un pienākumi, kas nodrošina vīzas prasības
   4
           OV L 169, 30.6.2009., 3.–8. lpp.
   5
           OV L 169, 30.6.2009., 24.–29. lpp.
   6
           OV L 169, 30.6.2009., 10.–15. lpp.
   7
           OV L 169, 30.6.2009., 17.–22. lpp.
   8
           OV L 169, 30.6.2009., 38.–43. lpp.
   9
           OV L 169, 30.6.2009., 31.–36. lpp.
LV                                                 3                                                LV
                          RESTREINT UE/EU RESTRICTED
 ---pagebreak---                          RESTREINT UE/EU RESTRICTED
   atcelšanu attiecībā uz dalībvalstu pilsoņiem un Kolumbijas un Peru pilsoņiem, kuri ieceļo
   otras līgumslēdzējas puses teritorijā nolūkā tur uzturēties ne ilgāk par 90 dienām.
   Regulas (EK) Nr. 539/2001 pamatā ir Līguma par Eiropas Savienības darbību 77. panta
   2. punkta a) apakšpunkts. Sarunas par nolīgumiem par vīzu režīma atcelšanu ar trešām valstīm
   ir Savienības ekskluzīvā kompetencē.
   Savienībai būtu jāīsteno tās ekskluzīvā kompetence ar mērķi noslēgt visaptverošus nolīgumus
   ar Kolumbiju un Peru par savstarpēju vīzu režīma atcelšanu. Tajos jautājumos, kas ir
   Savienības nolīguma darbības jomā, šiem nolīgumiem vajadzētu prevalēt pār divpusējiem
   nolīgumiem, kuri noslēgti starp dalībvalstīm un Kolumbiju un Peru.
   3.        PIEMĒROJAMĪBA ASOCIĒTAJĀS VALSTĪS
   Savienībai nav pilnvaru noslēgt ar Kolumbiju un Peru tādus nolīgumus par vīzu režīma
   atcelšanu, kuri būtu saistoši tām četrām valstīm, kuras ir asociētas Šengenas acquis
   īstenošanā, tostarp attiecībā uz kopējo vīzu politiku.
   Lai nodrošinātu vienotu pieeju Kolumbijai un Peru jautājumos, uz kuriem attiecas nolīgums,
   būtu ieteicams, ka nolīguma puses – Savienība un attiecīgi Kolumbija un Peru – pievieno
   kopīgu deklarāciju, norādot, ka būtu vēlams, lai Kolumbija un Peru, no vienas puses, un
   Islande, Lihtenšteina, Norvēģija un Šveice, no otras puses, noslēgtu tādus atsevišķus
   divpusējus nolīgumus par vīzu režīma atcelšanu, kuru noteikumi ir saskaņoti ar to nolīgumu
   noteikumiem, kuri noslēgti starp Savienību un Kolumbiju un Peru.
LV                                                 4                                            LV
                         RESTREINT UE/EU RESTRICTED
 ---pagebreak---                            RESTREINT UE/EU RESTRICTED
                                                     Ieteikums
                                             PADOMES LĒMUMS,
     ar ko pilnvaro sākt sarunas par nolīgumiem par īstermiņa vīzu režīma atcelšanu starp
                                 Eiropas Savienību un Kolumbiju un Peru
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 218. panta 3. un 4. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu pēc tās pozitīvā vērtējuma par to, ka Kolumbija un
   Peru izpilda attiecīgos kritērijus,
   tā kā:
   (1)     Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 509/201410 atsauces uz
           Kolumbiju un Peru pārcēla no Padomes Regulas (EK) Nr. 539/200111 I pielikuma uz
           II pielikumu.
   (2)     Atsaucēs uz šīm valstīm ir pievienota zemsvītras piezīme, kurā norādīts, ka
           atbrīvojumu no vīzu prasības piemēro no dienas, kad stājas spēkā ar Eiropas Savienību
           noslēgts nolīgums par atbrīvojumu no vīzu prasības.
   (3)     Komisija ir sniegusi pozitīvu vērtējumu attiecībā uz to, vai Kolumbija un Peru izpilda
           attiecīgos kritērijus, lai vestu sarunas par nolīgumiem par vīzu režīma atcelšanu starp
           Eiropas Savienību un abām valstīm.
   (4)     Būtu jāsāk sarunas ar mērķi noslēgt šādus nolīgumus ar Kolumbiju un Peru,
   IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
                                                       1. pants
   Komisija ar šo tiek pilnvarota Savienības vārdā sākt sarunas par nolīgumiem par vīzu režīma
   atcelšanu ar Kolumbiju un Peru.
                                                       2. pants
   Sarunu norādes ir izklāstītas pielikumā.
   10
           Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 509/2014 (2014. gada 15. maijs), ar kuru groza
           Padomes Regulu (EK) Nr. 539/2001, ar ko izveido to trešo valstu sarakstu, kuru pilsoņiem, šķērsojot
           ārējās robežas, ir jābūt vīzām, kā arī to trešo valstu sarakstu, uz kuru pilsoņiem šī prasība neattiecas,
           OV L 149, 20.5.2014., 67. lpp.
   11
           Padomes Regula (EK) Nr. 539/2001 (2001. gada 15. marts), ar ko izveido to trešo valstu sarakstu, kuru
           pilsoņiem, šķērsojot dalībvalstu ārējās robežas, ir jābūt vīzām, kā arī to trešo valstu sarakstu, uz kuru
           pilsoņiem šī prasība neattiecas, OV L 81, 21.3.2001., 1. lpp.
LV                                                         5                                                         LV
                           RESTREINT UE/EU RESTRICTED
 ---pagebreak---                          RESTREINT UE/EU RESTRICTED
                                              3. pants
   Sarunas tiek vestas, apspriežoties ar Padomes Vīzu jautājumu darba grupu.
                                              4. pants
   Šis lēmums ir adresēts Komisijai.
   Briselē, 11.3.2015
   Padomes vārdā –
   priekšsēdētājs
LV                                                6                          LV
                         RESTREINT UE/EU RESTRICTED
 ---documentbreak---                       RESTREINT UE/EU RESTRICTED
                             EIROPAS
                             KOMISIJA
                                                    Briselē, 11.3.2015.
                                                    COM(2015) 119 final
                                                    ANNEX 1
   This document was downgraded/declassified
   Date             16.1.2020
   By               M. SHOTTER
   Authority        DG HOME
                                         PIELIKUMS
                                 kas pievienotas dokumentam
                                Ieteikums Padomes lēmumam,
    ar ko pilnvaro sākt sarunas par nolīgumiem par īstermiņa vīzu režīma atcelšanu starp
                           Eiropas Savienību un Kolumbiju un Peru
LV                                                                                LV
                      RESTREINT UE/EU RESTRICTED
 ---pagebreak---                          RESTREINT UE/EU RESTRICTED
                                          PIELIKUMS […]
                                            Sarunu norādes,
   Sarunu gaitā Komisijai vajadzētu tiekties sasniegt mērķus, kas turpmāk izklāstīti sīkāk.
   1.        NOLĪGUMU MĒRĶIS UN DARBĪBAS JOMA
   Šo nolīgumu mērķim vajadzētu būt skaidru, nepārprotamu un juridiski saistošu tiesību un
   pienākumu noteikšanai, kas nodrošina īstermiņa vīzas prasību atcelšanu attiecībā gan uz
   Kolumbijas un Peru pilsoņiem, kuri šķērso dalībvalstu ārējās robežas, gan uz dalībvalstu
   pilsoņiem, kuri šķērso minēto valstu robežas.
   2.        KONKRĒTI JAUTĀJUMI
   Nolīgumos būtu jādefinē ES pilsoņu grupas un Kolumbijas un Peru pilsoņu grupas, uz kurām
      attiecas vīzu režīma atcelšana, proti, parasto pasu turētāji un diplomātisko, dienesta,
      oficiālo un īpašo pasu turētāji. Nolīgumiem pievienotajās deklarācijās būtu jāatgādina par
      Kolumbijas un Peru valdību plāniem sākt 2015. gadā saviem pilsoņiem izsniegt
      biometriskās pases.
   Nolīgumos būtu jādefinē uzturēšanās mērķis, attiecībā uz kuru atcelts vīzu režīms: tūrisms,
      ģimenes apmeklējums, darījumu brauciens utt. Vīzu režīma atcelšanai nevajadzētu
      attiekties uz personām, kuras ieceļo uz laikposmu, kas nepārsniedz 90 dienas, ar mērķi
      veikt ienesīgu saimniecisko darbību.
   Nolīgumos būtu arī jādefinē vīzu režīma atcelšanas ietvaros atļautās uzturēšanās ilgums. ES
      pilsoņu gadījumā tam vajadzētu būt 90 dienām jebkurā 180 dienu laikposmā Kolumbijas
      un Peru teritorijā, un Kolumbijas un Peru pilsoņu gadījumā – 90 dienām jebkurā 180 dienu
      laikposmā Šengenas zonā.
   Nolīgumos būtu jāparedz, ka izņēmuma kārtā un pārejas periodā vīzu režīma atcelšanas
      ietvaros uzturēšanās ilgumu Šengenas zonā – 90 dienas jebkurā 180 dienu laikposmā –
      aprēķina neatkarīgi no jebkuras uzturēšanās reizes dalībvalstī, kura Šengenas acquis vēl
      nepiemēro pilnībā.
   Nolīgumos būtu skaidri jānorāda, ka vīzu režīma atcelšana tiek piemērota neatkarīgi no tā,
      kāds transporta veids ir izmantots, lai šķērsotu robežu.
   Nolīgumos būtu skaidri jānorāda, ka jautājumus, kuri ir ārpus šo nolīgumu darbības jomas,
      turpina reglamentēt valstu un Savienības tiesību akti. Tas jo īpaši attiektos uz citiem
      ieceļošanas nosacījumiem, ieceļošanas atteikumiem, uzturēšanās pagarināšanu, pārsniedzot
      trīs mēnešu laikposmu, utt.
   3.        NOLĪGUMU PĀRVALDĪBA
   Nolīgumos ar Kolumbiju un Peru vajadzētu iekļaut noteikumu, ar kuru izveido ekspertu
   komiteju. Komitejas sastāvā vajadzētu būt Eiropas Savienības pārstāvjiem un attiecīgi
   Kolumbijas un Peru pārstāvjiem. Savienību vajadzētu pārstāvēt Komisijai.
   Ekspertu komitejai ir jo īpaši šādi uzdevumi:
   –         pārraudzīt nolīguma īstenošanu un
LV                                                 2                                             LV
                         RESTREINT UE/EU RESTRICTED
 ---pagebreak---                            RESTREINT UE/EU RESTRICTED
   –         ierosināt tā grozījumus un papildinājumus.
   4.        ATTIECĪBAS AR SPĒKĀ ESOŠIEM DIVPUSĒJIEM NOLĪGUMIEM STARP
             DALĪBVALSTĪM UN KOLUMBIJU UN PERU
   Katrā nolīgumā vajadzētu iekļaut noteikumu, ar kuru paredz, ka no brīža, kad nolīgums stājas
   spēkā, tajos jautājumos, kuri ir nolīguma darbības jomā, tā noteikumi prevalē pār divpusējiem
   nolīgumiem vai to divpusējo nolīgumu vai vienošanos noteikumiem, kas noslēgti starp
   dalībvalstīm un Kolumbiju un Peru.
   5.        NOLĪGUMU TERITORIĀLĀ PIEMĒROŠANA, STĀŠANĀS SPĒKĀ, DARBĪBAS
             ILGUMS, APTURĒŠANA UN IZBEIGŠANA
   Nolīgumos vajadzētu iekļaut noteikumus par to teritoriālo piemērošanu – Francijas un
   Nīderlandes gadījumā vīzu režīma atcelšana Kolumbijas un Peru pilsoņiem dotu tiesības
   uzturēties tikai minēto dalībvalstu Eiropas teritorijā – un par to stāšanos spēkā un darbības
   ilgumu. Nolīgumi būtu jānoslēdz uz nenoteiktu laiku un tajos vajadzētu iekļaut noteikumus,
   kas ļauj katrai līgumslēdzējai pusei apturēt un/vai izbeigt nolīguma vai tā daļas darbību.
   Nolīguma darbības apturēšanas pamatu vidū vajadzētu būt jo īpaši draudiem sabiedriskajai
   kārtībai un drošībai, nelikumīgai imigrāciju un gadījumiem, kad viena no pusēm atjauno vīzu
   režīmu. Konkrētajā jautājumā par nelikumīgo migrāciju nolīgumiem pievienotajās
   deklarācijās būtu jāatgādina, ka saskaņā ar 49. panta 3. punktu Politiskā dialoga un sadarbības
   nolīgumā1 starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Andu Kopienu un
   tās dalībvalstīm, no otras puses, puses vienojas uzņemt atpakaļ savus nelikumīgos migrantus.
   Kolumbijai un Peru vajadzētu būt tiesībām apturēt vai izbeigt savu attiecīgo nolīgumu tikai
   attiecībā uz Eiropas Savienību kopumā, nevis attiecībā uz vienu vai vairākām dalībvalstīm
   atsevišķi. Savienībai vajadzētu būt tiesībām apturēt vai izbeigt nolīgumu tikai attiecībā uz
   visām tās dalībvalstīm.
   1
           COM(2003) 695. Nolīgums vēl nav stājies spēkā, jo ES to vēl nav ratificējusi. Taču sagaidāms, ka tas
           stāsies spēkā 2015. gadā.
LV                                                   3                                                          LV
                           RESTREINT UE/EU RESTRICTED