title: Ieteikums Padomes lēmums, kas adresēts Grieķijai, lai pastiprinātu un paplašinātu fiskālo uzraudzību, un ar ko Grieķijai pieprasa veikt budžeta deficīta samazināšanas pasākumus, kurus uzskata par nepieciešamiem, lai novērstu pārmērīgu budžeta deficītu

text:
   LV
LV    LV
 ---pagebreak---                     EIROPAS KOMISIJA
                                                     Briselē, 4.5.2010
                                                     SEC(2010) 560 galīgā redakcija
                                           Ieteikums
                                   PADOMES LĒMUMS,
    kas adresēts Grieķijai, lai pastiprinātu un paplašinātu fiskālo uzraudzību, un ar ko
   Grieķijai pieprasa veikt budžeta deficīta samazināšanas pasākumus, kurus uzskata par
                  nepieciešamiem, lai novērstu pārmērīgu budžeta deficītu
LV                                                                                LV
 ---pagebreak---                                               Ieteikums
                                       PADOMES LĒMUMS,
      kas adresēts Grieķijai, lai pastiprinātu un paplašinātu fiskālo uzraudzību, un ar ko
    Grieķijai pieprasa veikt budžeta deficīta samazināšanas pasākumus, kurus uzskata par
                     nepieciešamiem, lai novērstu pārmērīgu budžeta deficītu
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību (LESD) un jo īpaši tā 126. panta
   9. punktu un 136. pantu,
   ņemot vērā Komisijas ieteikumu,
   tā kā:
   1)     Saskaņā ar LESD 136. panta 1. punktu attiecībā uz dalībvalstīm, kuru naudas vienība
          ir euro, var pieņemt īpašus pasākumus, lai stiprinātu to budžeta disciplīnas
          koordināciju un uzraudzību.
   2)     LESD 126. pantā ir noteikts, ka dalībvalstīm ir jāizvairās no pārmērīga valsts budžeta
          deficīta, un šim nolūkam minētajā pantā ir izklāstīta budžeta deficīta novēršanas
          procedūra. Stabilitātes un izaugsmes pakts, kura korektīvajā daļā ir noteikta pārmērīga
          budžeta deficīta novēršanas procedūras īstenošana, kalpo par atbalstu valdības
          politikai, lai ātrāk atkal sasniegtu stabilu budžeta stāvokli, ņemot vērā ekonomisko
          situāciju.
   3)     Saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma (EK līguma) 104. panta 6. punktu
          Padome 2009. gada 27. aprīlī nolēma, ka Grieķijā ir pārmērīgs budžeta deficīts, un
          saskaņā ar EK līguma 104. panta 7. punktu un 3. panta 4. punktu Padomes 1997. gada
          7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1467/97 par to, kā paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta
          deficīta novēršanas procedūras īstenošanu, sagatavoja ieteikumus, lai novērstu
          pārmērīgu budžeta deficītu vēlākais līdz 2010. gadam. Turklāt Padome noteica, ka
          efektīvu pasākumu veikšanas termiņš ir 2009. gada 27. oktobris. Saskaņā ar LESD
          126. panta 8. punktu Padome 2009. gada 30. novembrī konstatēja, ka Grieķija nav
          veikusi efektīvus pasākumus; tāpēc saskaņā ar LESD 126. panta 9. punktu Padome
          2010. gada 16. februārī pieprasīja Grieķijai veikt deficīta samazināšanas pasākumus
          vēlākais līdz 2012. gadam. Turklāt Padome noteica, ka efektīvu pasākumu veikšanas
          termiņš ir 2010. gada 15. maijs.
   4)     Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1467/97 5. panta 2. punktu, ja dalībvalsts ir
          veikusi efektīvus pasākumus un ja pēc minētā ieteikuma pieņemšanas norisinās
          negaidīti nelabvēlīgi ekonomikas notikumi, kas lielā mēra negatīvi ietekmē valsts
          finanses, tad Padome, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu, var nolemt pieņemt
          pārskatītu ieteikumu saskaņā ar LESD 126. panta 9. punktu.
LV                                                 2                                              LV
 ---pagebreak---    5) Saskaņā ar Komisijas dienestu 2009. gada rudens prognozēm, ko par pamatu
      izmantoja sākotnējā Grieķijai adresētajā paziņojumā, bija paredzēts, ka 2010. gadā
      IKP samazināsies par ¾ un, sākot ar 2011. gadu, šis rādītājs uzlabosies, ņemot vērā
      prognozēto ekonomikas izaugsmi 0,7 % apmērā. Paredzams, ka 2010. gadā reālais
      IKP krasi samazināsies, kam sekos turpmāka lejupslīde 2011. gadā. Sagaidāms, ka pēc
      tam izaugsme pakāpeniski atjaunosies. Ja netiks veiktas izmaiņas politikā, šī
      ekonomiskās situācijas ievērojamā pasliktināšanās negatīvi ietekmēs arī valsts finanšu
      prognozes. Te jāpiemin arī valsts budžeta deficīta 2009. gada pārskatīšana (laikā, kad
      tika pieņemts lēmums saskaņā ar 126. panta 9. punktu, aplēstais rādītājs bija 12,7 % no
      IKP, savukārt budžeta paziņojumā, ko Grieķija iesniedza 2010. gada 1. aprīlī,
      uzrādītais deficīts bija 13,6 %), kā arī iespējama turpmāka pārskatīšana (rādītāju
      palielinot par 0,3 līdz 0,5 % no IKP) pēc tam, kad tiks pabeigtas Eurostat un Grieķijas
      statistikas iestāžu kopīgi veiktās pārbaudes1. Visbeidzot, tirgos pastāvošās bažas par
      valsts finanšu perspektīvām ir krasi palielinājušas riska uzcenojumu valsts parādam,
      kas ir vēl vairāk apgrūtinājis valsts budžeta deficīta un valsts parāda dinamikas
      kontroli. Saskaņā ar sākotnējo novērtējumu, ko Komisija veica 2010. gada martā,
      Grieķija īstenoja pieprasītos fiskālos pasākumus, lai sasniegtu plānoto deficīta mērķi
      2010. gadam. Tomēr straujās izmaiņas ekonomikas situācijā nozīmē to, ka šos plānus
      vairs nevar uzskatīt par derīgiem. Ņemot vērā valsts maksātspējas tiešu apdraudējumu,
      šā gada laikā ir jāveic vēl radikālāki pasākumi. Tajā pašā laikā šobrīd prognozētā
      ekonomikas krasā lejupslīde nozīmē to, ka sākotnēji plānoto budžeta deficīta
      samazināšanu nebūs iespējams īstenot. Var uzskatīt, ka Grieķijā ir norisinājušies
      negaidīti nelabvēlīgi ekonomikas notikumi, kas lielā mērā negatīvi ietekmējuši valsts
      finanses, un tāpēc var iesniegt pārskatītus ieteikumus saskaņā ar LESD 136. pantu un
      126. panta 9. punktu.
   6) No iepriekš minētajiem apsvērumiem izriet, ka termiņš, kas tika noteikts Padomes
      2010. gada 16. februāra paziņojumā par pārmērīga budžeta deficīta novēršanu
      Grieķijā, ir jāpagarina par 2 gadiem, t.i., līdz 2014. gadam.
   7) Valsts kopējais parāds 2009. gada beigās bija 115,1 % no IKP. Šī parāda attiecība ir
      viena no augstākajām ES un krietni pārsniedz Līgumā noteikto atsauces vērtību 60 %
      no IKP. Turklāt šobrīd veikto statistikas pārbaužu rezultātā šis rādītājs varētu tikt
      pārskatīts un palielināts (par 5 līdz 7 procentpunktiem). Ja izdotos samazināt budžeta
      deficītu, kas tiek uzskatīts par vajadzīgu un šā brīža apstākļos paveicamu uzdevumu,
      no 2014. gada parāda pieaugums tiktu apturēts. Papildus pastāvīgi augstajam valsts
      budžeta deficītam arī zembilances operācijas lielā mērā ir ietekmējušas parāda
      pieaugumu. Tas ir mazinājis tirgu pārliecību, ka valdība spēs apturēt parāda
      palielināšanos. Attiecībā uz budžeta deficītu un citiem faktoriem, kas palielina parādu,
      Grieķijai ir nekavējoties jāveic izšķiroši pasākumi iepriekš nepieredzētā apmērā, lai
      apturētu parāda un IKP attiecības palielināšanos un pēc iespējas drīzāk vajadzīgo
      finansējumu nodrošinātu tirgus.
   8) Ņemot vērā valsts finanšu stāvokļa kraso pasliktināšanos, euro zonas dalībvalstis ir
      nolēmušas papildus daudzpusējai palīdzībai, ko piešķīris Starptautiskais Valūtas fonds,
      Grieķijai sniegt stabilitātes nodrošināšanai paredzētu atbalstu, lai visā euro zonā
      saglabātu finanšu stabilitāti. Šo atbalstu sniegs, sakopojot divpusējus aizdevumus, un
      to koordinēs Komisija. Aizdevēji ir nolēmuši, ka atbalsts būs atkarīgs no tā, vai
   1
      Eurostat ziņu izlaidums 55/2010, 2010. gada 22. aprīlis.
LV                                                 3                                           LV
 ---pagebreak---          Grieķija ievēros šo lēmumu. Proti, Grieķijai būtu jāīsteno šajā lēmumā norādītie
         pasākumi saskaņā ar tajā minēto grafiku,
   IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
                                             1. pants
   1.     Grieķija pēc iespējas drīzāk un vēlākais līdz 2014. gadam novērš pašreizējo
          pārmērīgo budžeta deficītu.
   2.     Pārmērīga budžeta deficīta novēršanai nepieciešamās korekcijas mērķis ir nodrošināt,
          ka valsts kopbudžeta deficīts nepārsniedz 18 508 miljonus euro (8,0 % no IKP)
          2010. gadā, 17 065 miljonus euro (7,6 % no IKP) 2011. gadā, 14 916 miljonus euro
          (6,5 % no IKP) 2012. gadā, 11 399 miljonus euro (4,9 % no IKP) 2013. gadā un
          6 385 miljonus euro (2,6 % no IKP) 2014. gadā. Šā mērķa īstenošanai laikposmā no
          2009. līdz 2014. gadam būs jāpanāk strukturālās bilances uzlabojumi vismaz 10 %
          apmērā no IKP.
   3.     Šā panta 2. punktā noteiktajai korekcijas norisei nepieciešams, lai valsts konsolidētā
          kopējā parāda ikgadējās izmaiņas nepārsniegtu 34 058 miljonus euro 2010. gadā,
          17 365 miljonus euro 2011. gadā, 15 016 miljonus euro 2012. gadā, 11 599 miljonus
          euro 2013. gadā un 7885 miljonus euro 2014. gadā. Pamatojoties uz pašreizējām IKP
          prognozēm, parāda attiecība pret IKP būs 133,2 % 2010. gadā, 145,2 % 2011. gadā,
          148,8 % 2012. gadā, 149,6 % 2013. gadā un 148,4 % 2014. gadā.
                                             2. pants
   1.     Līdz 2010. gada jūnija beigām Grieķija veic šādus pasākumus:
          a)    pieņem tiesību aktus, ar ko ievieš progresīva nodokļa sistēmu visiem ienākumu
                avotiem un horizontāli vienādotu režīmu attiecībā uz ienākumiem, kas gūti no
                darba un pamatlīdzekļiem;
          b)    pieņem tiesību aktus, ar ko atceļ visus nodokļu sistēmā paredzētos
                atbrīvojumus un noteikumus par autonomo nodokļu piemērošanu, ietverot
                ienākumus no ierēdņiem izmaksātajiem īpašajiem pabalstiem;
          c)    atceļ ārkārtas rezervei paredzētās budžeta apropriācijas, tādējādi ietaupot
                700 miljonus euro;
          d)    atceļ lielāko daļu solidaritātes pabalstam paredzēto budžeta apropriāciju
                (izņemot nabadzības samazināšanai paredzēto daļu), tādējādi ietaupot
                400 miljonus euro;
          e)    samazina visaugstākās pensijas, tādējādi pilnā gadā ietaupot 500 miljonus euro
                (350 miljonus euro 2010. gadā);
LV                                               4                                               LV
 ---pagebreak---         f)      samazina ierēdņiem izmaksātās Lieldienu, vasaras un Ziemassvētku prēmijas
                un pabalstus, tādējādi pilnā gadā ietaupot 1500 miljonus euro (1100 miljonus
                euro 2010. gadā);
        g)      atceļ pensionāriem izmaksātās Lieldienu, vasaras un Ziemassvētku prēmijas,
                vienlaikus aizsargājot tos, kuri saņem zemas pensijas, tādējādi pilnā gadā
                ietaupot 1900 miljonus euro (1500 miljonus euro 2010. gadā);
        h)      palielina PVN likmi, tādējādi pilnā gadā iekasējot vismaz 1,8 miljardus euro
                (800 miljonus euro 2010. gadā);
        i)      palielina akcīzes nodokli degvielai, tabakai un alkoholam, tādējādi pilnā gadā
                iekasējot vismaz 1050 miljonus euro (450 miljonus euro 2010. gadā);
        j)      pieņem tiesību aktus, ar ko īsteno pakalpojumu direktīvu2;
        k)      pieņem tiesību aktus, ar ko pārveido un vienkāršo valsts pārvaldi vietējā
                līmenī, lai samazinātu darbības izmaksas;
        l)      izveido darba grupu, lai uzlabotu struktūrfondu un kohēzijas fondu apgūšanas
                līmeni;
        m)      pieņem tiesību aktus, ar ko vienkāršo jaunu uzņēmumu dibināšanu;
        n)      salīdzinājumā ar plāniem valsts ieguldījumus samazina par 500 miljoniem
                euro;
        o)      budžeta apropriācijas, kas paredzētas struktūrfondu un kohēzijas fondu
                līdzfinansēšanai, novirza īpašā centrālajā kontā, ko nevar izmantot citiem
                mērķiem.
   2.   Līdz 2010. gada septembra beigām Grieķija pieņem šādus pasākumus:
        a)      budžetā projektā 2011. gadam iekļauj fiskālās konsolidācijas pasākumus, kuri
                veido vismaz 3,2 % no IKP (4,3 % no IKP, ja ņem vērā 2010. gadā īstenotos
                pasākumus). Budžetā jo īpaši iekļauj šādus pasākumus (vai īpašos gadījumos –
                 pasākumus, kuru mērķis ir gūt salīdzināmus ietaupījumus): vispārējās valdības
                starpposma patēriņu samazina par vismaz 300 miljoniem euro salīdzinājumā ar
                2010. gada līmeni (papildus ietaupījumiem, kas izriet no valsts pārvaldes un
                pašvaldību reformas, kas minētas šajā punktā), iesaldē pensiju indeksāciju
                (tādējādi ietaupot 100 miljonus euro), ļoti rentabliem uzņēmumiem pagaidu
                kārtā piemēro ar krīzi saistītu maksājumu (kas 2011., 2012. un 2013. gadā
                nodrošinātu papildu ikgadējus ienākumus vismaz 600 miljonu euro apmērā),
                ievieš uz aprēķinu pamata noteiktus nodokļus pašnodarbinātām personām (kas
                2011. gadā nodrošinātu vismaz 400 miljonus euro un lielākus ieņēmumus
                2012. un 2013. gadā), paplašina PVN bāzi, ietverot atsevišķus pakalpojumus,
                kas pašlaik tajā nav iekļauti, un 30 % preču un pakalpojumu piemēro nevis
                pazemināto likmi, bet gan parasto likmi (kas nodrošinātu ieņēmumus
   2
      Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīva 2006/123/EK par pakalpojumiem
      iekšējā tirgū, (OV L 376, 27.12.2006.).
LV                                               5                                                  LV
 ---pagebreak---       1 miljarda euro apmērā), pakāpeniski ievieš vides nodokli par CO² emisijām
      (kas 2011. gadā nodrošinātu vismaz 300 miljonus euro), valdība ievieš tiesību
      aktus, ar ko veic reformas valsts pārvaldē, un veic pašvaldību reorganizāciju
      (tādējādi 2011. gadā izmaksas samazinot par vismaz 500 miljoniem euro un
      2012. un 2013. gadā – vēl par 500 miljoniem euro), samazina iekšzemes
      finansētos ieguldījumus (par vismaz 1 miljardu euro), prioritāti piešķirot
      ieguldījumu projektiem, ko finansē no ES struktūrfondiem, ievieš iniciatīvas,
      lai noregulētu zemes izmantošanas noteikumu pārkāpumus (kas laikposmā no
      2011. līdz 2013. gadam nodrošinātu vismaz 1500 miljonus euro, no kuriem
      vismaz 500 miljonus euro 2011. gadā), iekasē ieņēmumus no spēļu
      licencēšanas (vismaz 500 miljonus euro no licenču pārdošanas un 200 miljonus
      euro no nodevām), paplašina nekustamā īpašuma nodokļa aprēķina bāzi,
      atjauninot aktīvu vērtību (kas nodrošinātu papildu ieņēmumus 500 miljonu
      euro apmērā), palielina nodokļus par natūrā izmaksātām algām, tostarp
      piemēro nodokli mašīnu nomas maksājumiem (kas nodrošinātu vismaz
      150 miljonus euro), palielina nodokļus par luksusprecēm (par vismaz
      100 miljoniem euro), ievieš īpašu nodokli par neatļautām būvēm (kas
      nodrošinātu vismaz 800 miljonus euro gadā), valsts sektorā aizstāj tikai 20 %
      no darba ņēmējiem, kuri pensionējas (valdības un pašvaldību iestādēs, valsts
      uzņēmumos, valsts aģentūrās un citās valsts iestādēs);
   b) ievieš tiesību aktus, ar ko veic pensiju sistēmas reformas, lai nodrošinātu tās
      ilgtspēju vidējā termiņā un ilgtermiņā. Ar šiem tiesību aktiem kā vienotu
      likumā noteikto pensionēšanās vecumu nosaka 65 gadus (arī sievietēm), esošos
      pensiju fondus apvieno trijos fondos un ievieš jaunu kopīgu pensiju sistēmu
      attiecībā uz visiem esošajiem un nākotnē pieņemtiem darbiniekiem (sistēma
      būs spēkā no 2013. gada 1. janvāra), pazemina pensiju maksimālo apjomu,
      pakāpeniski no 37 līdz 40 gadiem palielina minimālo periodu pensiju
      iemaksām, lai saņemtu pilnu pensiju (līdz 2015. gadam), sākot no 2011. gada
      1. janvāra, kā minimālo pensionēšanās vecumu nosaka 60 gadus (tostarp smagu
      un bīstamu darbu strādniekiem, kā arī tiem, kuri pensiju iemaksas maksājuši
      40 gadus), atceļ īpašos noteikumus attiecībā uz personām, kuras bija
      apdrošinātas pirms 1993. gada (saglabājot iegūtās tiesības), ievērojami saīsina
      par grūtām un bīstamām uzskatāmu profesiju sarakstu, samazina pensiju
      pabalstus (par 6 % gadā) personām, kuras pensionējas 60–65 gadu vecumā un
      kuru pensijas iemaksu periods ir mazāks par 40 gadiem, izveido automātisku
      korekcijas mehānismu, kas sasaista pensionēšanās vecumu un paredzamā mūža
      ilguma pieaugumu (no 2020. gada), ievieš no materiālā stāvokļa atkarīgu
      minimālo garantēto ienākumu veciem cilvēkiem, kuru vecums pārsniedz
      likumā noteikto pensionēšanās vecumu, ievieš stingrākus noteikumus un
      regulāri pārskata kritērijus, lai piešķirtu invaliditātes pensijas, uz iemaksām
      balstītajā shēmā izdara izmaiņas pensijas aprēķināšanas formulā, lai
      pastiprinātu saikni starp veiktajām iemaksām un saņemtajiem pabalstiem (ar
      uzkrājuma likmi, kas nepārsniedz vidējo gada likmi 1,2 % apmērā), kā arī
      pensiju ieņēmumu aprēķinā iekļauj visas dzīves laikā gūtos ienākumus
      (saglabājot iegūtās tiesības). Šo tiesību aktu īstenošana ļautu nākamajās
      desmitgadēs samazināt pensiju izdevumu attiecības pret IKP paredzēto
      pieaugumu zem vidējā euro zonas līmeņa, kā arī laikposmā no 2010. līdz
      2060. gadam ierobežot pensijām paredzēto valsts sektora izdevumu
      pieaugumu, lai tie nepārsniegtu 2,5 % no IKP;
LV                                     6                                              LV
 ---pagebreak---         c)      pastiprina Galvenās grāmatvedības iestādes lomu un palielina tās resursus, kā
                arī ievieš aizsardzības pasākumus, lai novērstu iespējamu politisku iejaukšanos
                datu prognozēšanā un uzskaitē.
        d)      izstrādā reformu plānu attiecībā uz tiesību aktiem par atalgojumu valsts
                sektorā, tostarp izveido vienoto maksājumu iestādi, kas veic algu izmaksu;
                ievieš kopīgus principus un grafiku, lai izveidotu racionalizētu un vienotu
                valsts sektora atalgojuma sistēmu, ko piemēro valsts iestādēm, pašvaldībām un
                citām struktūrām;
        e)      ievieš tiesību aktus, ar ko uzlabo nodokļu administrēšanas un kontroles
                efektivitāti;
        f)      uzsāk valsts pārvaldes un esošo sociālo programmu neatkarīgu pārbaudi;
        g)      publicē ikmēneša statistikas datus (pamatojoties uz naudas plūsmas principu)
                par valsts iestāžu un to pakļautībā esošo struktūru ieņēmumiem, izdevumiem,
                finansējumu un nokavētiem maksājumiem;
        h)      izstrādā rīcības plānu, lai uzlabotu valsts datu vākšanu un apstrādi, it sevišķi
                pilnveidojot statistikas iestāžu un Galvenās grāmatvedības iestādes kontroles
                mehānismus un nodrošinot faktisku personisku atbildību nepareizu ziņojumu
                sniegšanas gadījumos, tādējādi dodot iespēju ātri iegūt kvalitatīvus valsts
                iestāžu datus, kas prasīti Regulā (EK) Nr. 2223/963, (EK) Nr. 264/20004,
                (EK) Nr. 1221/20025,                (EK) Nr. 501/20046,               (EK) Nr. 1222/20047,
                (EK) Nr. 1161/2005 , (EK) Nr. 223/2009 un (EK) Nr. 479/200910;
                                        8                          9
        i)      regulāri publicē informāciju par finanšu stāvokli valsts uzņēmumos un citās
                valsts struktūrās, kas nav klasificētas kā valsts pārvaldes iestādes (tostarp
                detalizētas ienākumu deklarācijas, bilances un datus par nodarbinātību un algu
                izdevumiem).
   3
      Padomes 1996. gada 25. jūnija Regula (EK) Nr. 2223/96 par Eiropas nacionālo un reģionālo kontu
      sistēmu Kopienā, OV L 310, 30.11.1996.
   4
      Komisijas 2000. gada 3. februāra Regula (EK) Nr. 264/2000 par Padomes Regulas (EK) Nr. 2223/96
      īstenošanu attiecībā uz īstermiņa valsts finanšu statistiku, OV L 29/4, 4.2.2000.
   5
      Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 10. jūnija Regula (EK) Nr. 1221/2002 par valsts ceturkšņa
      nefinanšu pārskatiem, OV L 179/1 , 9.7.2002.
   6
      Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 10. marta Regula (EK) Nr. 501/2004 par valsts ceturkšņa
      finanšu pārskatiem, OV L 81/1, 19.3.2004.
   7
      Padomes 2004. gada 28. jūnija Regula (EK) Nr. 1222/2004 par to, kā apkopot un sūtīt datus, kas
      attiecas uz valsts parādu ceturksnī, OV L 233/1, 2.7.2004.
   8
      Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 6. jūlija Regula (EK) Nr. 1161/2005 par ceturkšņa
      nefinanšu kontu apkopošanu pa institucionāliem sektoriem, OV L 191/22, 22.7.2005.
   9
      Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 11. marta Regula (EK) Nr. 223/2009 par Eiropas statistiku
      un ar ko atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK, Euratom) Nr. 1101/2008 par tādas
      statistikas informācijas nosūtīšanu Eiropas Kopienu Statistikas birojam, uz kuru attiecas
      konfidencialitāte, Padomes Regulu (EK) Nr. 322/97 par Kopienas statistiku un Padomes Lēmumu
      89/382/EEK, Euratom, ar ko nodibina Eiropas Kopienu Statistikas programmu komiteju, OV L 87/164,
      31.3.2009.
   10
      Padomes 2009. gada 25. maija Regula (EK) Nr. 479/2009 par to, kā piemērot Eiropas Kopienas
      dibināšanas līgumam pievienoto Protokolu par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru, OV L
      145/1, 10.6.2009.
LV                                                    7                                                    LV
 ---pagebreak---    3. Līdz 2010. gada decembra beigām Grieķija pieņem šādus pasākumus:
      a)    galīgajā variantā     pieņem    pasākumus,     kas   minēti   2. punkta  a)  un
            d) apakšpunktā;
      b)    izstrādā tiesību aktu projektu, lai nostiprinātu fiskālo sistēmu. Tam jo sevišķi
            jāietver vidēja termiņa fiskālās sistēmas izveide, obligātas ārkārtas rezerves
            izveide budžetā 10 % apmērā no kopējām apropriācijām, izdevumu stingrākas
            uzraudzības mehānismu izveide, kā arī neatkarīgas struktūras izveide fiskālās
            politikas jomā, lai sniegtu konsultācijas un nodrošinātu kvalificētu pārbaudi
            fiskālo jautājumu jomā;
      c)    pieņem tiesību aktus, lai veiktu algu vienošanās sistēmas reformas privātajā
            sektorā, tādējādi samazinot samaksas likmes par virsstundu darbu, uzlabojot
            darba laika organizācijas elastību un nodrošinot, ka saskaņā ar vietējiem
            teritoriāliem līgumiem algu pieaugumu var noteikt zemāku par nozaru
            nolīgumos noteikto līmeni;
      d)    pieņem tiesību aktus par minimālo algu, lai attiecībā uz riska grupām,
            piemēram, gados jauniem cilvēkiem un ilglaicīgiem bezdarbniekiem, ieviestu
            atalgojumu zem minimālās algas līmeņa, un lai veiktu pasākumus, kas
            nodrošina, ka pašreizējais minimālās algas līmenis nominālā izteiksmē tiek
            saglabāts trīs gadus;
      e)    veic reformas nodarbinātības aizsardzības tiesību aktos, lai jaunu darbinieku
            pārbaudes laiku pagarinātu līdz vienam gadam, samazina atlaišanas pabalstu
            vispārējo līmeni un nodrošina, ka gan uz strādniekiem, gan uz kalpotājiem
            attiecas vieni un tie paši atlaišanas pabalstu nosacījumi, kā arī paaugstina
            minimālo slieksni noteikumu par kolektīvo atlaišanu piemērošanai, jo īpaši
            lielos uzņēmumos, un veicina pagaidu darba līgumu lielāku izmantošanu;
      f)    ievērojami palielina struktūrfondu un kohēzijas fondu apgūšanas līmeni;
      g)    ievieš jaunu sistēmu pārvaldībai zāļu jomā, veicinot ģenērisko zāļu
            izmantošanu;
      h)    izveido vienotu publiskā iepirkuma sistēmu, tostarp centrālu publiskā
            iepirkuma iestādi, lai nodrošinātu noturīgas konkursa procedūras, kā arī ex ante
            un ex post pārbaudes;
      i)    pieņem tiesību aktus, ar ko vienkāršo un paātrina uzņēmumu, rūpniecisko
            darbību un profesiju licencēšanas procedūras;
      j)    veic izmaiņas Grieķijas konkurences iestādes organizatoriskajā sistēmā, lai
            palielinātu tās neatkarību, noteiktu pieņemamus termiņus lēmumu izskatīšanai
            un pieņemšanai un tai piešķirtu sūdzību noraidīšanas pilnvaras;
      k)    labāk pārvalda valsts īpašumu, tādējādi laikposmā no 2011. līdz 2013. gadam
            ietaupot vismaz 1 miljardu euro gadā;
      l)    veic pasākumus, lai atceltu esošos ierobežojumus attiecībā uz pakalpojumu
            sniegšanas brīvību.
LV                                           8                                               LV
 ---pagebreak---    4.       Līdz 2011. gada marta beigām Grieķija pieņem šādus pasākumus:
   galīgajā variantā pieņem pasākumus, kas minēti 3. punkta b) apakšpunktā.
   5.       Līdz 2011. gada jūnija beigām Grieķija pieņem šādus pasākumus:
            a)    izveido racionalizētu un vienotu valsts sektora atalgojuma sistēmu, ko piemēro
                  valsts iestādēm, pašvaldībām un citām struktūrām un kurā atalgojums
                  atspoguļo produktivitāti un uzdevumus;
            b)    veic pasākumus, lai īstenotu secinājumus, kas iegūti ārējā neatkarīgā izpētē par
                  valsts pārvaldes iestāžu funkcijām;
            c)    nostiprina darba inspekciju, nodrošinot kvalificētu personālu un nosakot
                  kvantitatīvus mērķus saistībā ar vairākām veicamajām pārbaudēm.
   6.       Līdz 2011. gada septembra beigām Grieķija pieņem šādus pasākumus:
            a)    budžetā projektā 2012. gadam iekļauj fiskālās konsolidācijas pasākumus, kuri
                  veido vismaz 2,2 % no IKP. Budžetā jo īpaši iekļauj šādus pasākumus (vai
                  īpašos gadījumos – pasākumus, kuru mērķis ir gūt salīdzināmus ietaupījumus):
                  vēl vairāk paplašina PVN bāzi, precēm un pakalpojumiem piemērojot nevis
                  pazemināto likmi, bet gan parasto likmi (tādējādi iegūstot papildus
                  300 miljonus euro), vēl vairāk samazina valsts sektorā strādājošo skaitu
                  papildus noteikumam par 1 jauna darbinieka pieņemšanu 5 pensionējušos
                  personu vietā (tādējādi ietaupot vismaz 600 miljonus euro), ievieš akcīzes
                  nodokli nealkoholiskiem dzērieniem (kopsummā par vismaz 300 miljoniem
                  euro), paaugstina nekustamā īpašuma nodokli, atjauninot aktīvu vērtību
                  (tādējādi gūstot vismaz 200 miljonu euro lielus papildu ieņēmumus),
                  pārstrukturizē teritoriālās valdības iestādes (tādējādi ietaupot vismaz
                  500 miljonus euro), samazina vispārējās valdības starpposma patēriņu (par
                  vismaz 300 miljoniem euro salīdzinājumā ar 2011. gada līmeni), iesaldē
                  nominālās pensijas, efektīvāk iekasē uz aprēķinu pamata noteiktus nodokļus,
                  ko piemēro pašnodarbinātām personām, (tādējādi iegūstot vismaz 100 miljonus
                  euro), samazina pārskaitījumus valsts uzņēmumiem pēc to pārstrukturēšanas
                  (par vismaz 800 miljoniem euro), ievieš no materiālā stāvokļa atkarīgus
                  bezdarba pabalstus (tādējādi ietaupot 500 miljonus euro), iekasē lielākus
                  ieņēmumus no azartspēļu licencēšanas (vismaz 225 miljonus euro no licenču
                  pārdošanas un 400 miljonus euro no nodevām);
            b)    samazina nodokļu šķēršļus attiecībā uz uzņēmumu apvienošanos un
                  pārņemšanu;
            c)    vienkāršo muitošanas procedūras eksporta un importa jomā;
            d)    vēl vairāk palielina struktūrfondu un kohēzijas fondu apgūšanas līmeni;
            e)    pilnībā īsteno labāka regulējuma programmu, lai par 20 % samazinātu
                  administratīvo slogu (salīdzinājumā ar 2008. gadu).
   7.       Līdz 2011. gada decembra beigām Grieķija pieņem šādus pasākumus:
LV                                                 9                                               LV
 ---pagebreak---             a)    galīgajā variantā pieņem pasākumus, kas minēti 6. punkta a) apakšpunktā;
            b)    stiprina visu pārvaldes iestāžu un starpposma struktūru spējas pārvaldīt
                  darbības programmas atbilstoši valsts stratēģiskajai atsauces pamatprogrammai
                  2007. –2013. gadam, kā arī to sertificēšanu ISO 9001:2008 (kvalitātes vadība).
                                                3. pants
   Grieķija pilnībā sadarbojas ar Komisiju un pēc pamatota Komisijas pieprasījuma nekavējoties
   nosūta visus datus vai dokumentus, lai varētu uzraudzīt, kā tiek pildīts šis lēmums.
                                                4. pants
   1.       Grieķija katru ceturksni Padomei un Komisijai iesniedz ziņojumu, kurā izklāstīti šā
            lēmuma izpildei veiktie politikas pasākumi.
   2.       Šā panta 1. punktā minētajos ziņojumos ietver sīku informāciju par:
            a)    konkrētiem pasākumiem, kas līdz ziņojuma datumam īstenoti šā lēmuma
                  izpildei, tostarp par šo pasākumu kvantitatīvo ietekmi uz budžetu;
            b)    konkrētiem pasākumiem, kurus šā lēmuma izpildei plānots īstenot pēc
                  ziņojuma datuma, kā arī par to īstenošanas grafiku un paredzēto ietekmi uz
                  budžetu;
            c)    valsts budžeta izpildi katru mēnesi;
            d)    budžeta īstenošanu saistībā ar sociālā nodrošinājuma, pašvaldību un
                  ārpusbudžeta finansējumu, sniedzot datus biežāk nekā reizi gadā;
            e)    valsts parāda vērtspapīru emisiju un atmaksāšanu;
            f)    pastāvīgas un pagaidu nodarbinātības tendencēm valsts sektorā;
            g)    vēl neapmaksātajiem valsts budžeta izdevumiem (kumulēti nokavētie
                  maksājumi);
            h)    finanšu stāvokli valsts uzņēmumos un citās valsts struktūrās.
   3.       Komisija un Padome analizē minētos ziņojumus, lai izvērtētu, kā Grieķija pilda šo
            lēmumu. Pamatojoties uz šiem novērtējumiem, Komisija var norādīt pasākumus, kas
            nepieciešami, lai īstenotu lēmumā paredzētās korekcijas pārmērīga budžeta deficīta
            novēršanai.
                                                5. pants
   Šis lēmums stājas spēkā tā paziņošanas dienā.
LV                                                 10                                            LV
 ---pagebreak---                                              6. pants
   Šis lēmums ir adresēts Grieķijas Republikai.
   Briselē, […]
                                               Padomes vārdā —
                                               priekšsēdētājs
                                               […]
LV                                              11             LV


				|

		52014DC0423

			Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par Portugāles 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Portugāles 2014. gada stabilitātes programmu /* COM/2014/0423 final - 2014/ () */

Ieteikums
PADOMES IETEIKUMS
par Portugāles 2014. gada valsts reformu
programmu
un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Portugāles 2014. gada
stabilitātes programmu

EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2.
punktu un 148. panta 4. punktu,
ņemot vērā Padomes 1997. gada 7.
jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa
uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas
stiprināšanu[1]
un jo īpaši tā 5. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu[2],
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
rezolūcijas[3],
ņemot vērā Eiropas Padomes
secinājumus,
ņemot vērā
Nodarbinātības komitejas atzinumu,
ņemot vērā Ekonomikas un
finanšu komitejas atzinumu,
ņemot vērā Sociālās
aizsardzības komitejas atzinumu,
ņemot vērā Ekonomikas politikas
komitejas atzinumu,
tā kā:
(1)
Eiropas Padome 2010. gada 26. martā piekrita
Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības
stratēģiju “Eiropa 2020”, kas balstīta uz ciešāku
ekonomikas politikas koordināciju, kura būs vērsta uz
galvenajām jomām, kurās nepieciešams rīkoties, lai
palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un
konkurētspēju.
(2)
Padome 2010. gada 13. jūlijā,
pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma ieteikumu par
dalībvalstu un Savienības vispārējās ekonomikas
politikas pamatnostādnēm (2010–2014) un 2010. gada 21. oktobrī
pieņēma lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības
politikas pamatnostādnēm, kas kopā veido “integrētās
pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas
integrētās pamatnostādnes ņemt vērā savā
ekonomikas un nodarbinātības politikā.
(3)
Dalībvalstu vai to valdību
vadītāji 2012. gada 29. jūnijā pieņēma
lēmumu par Izaugsmes un nodarbinātības paktu, kas ir
saskaņots pamats rīcībai valstu, ES un eurozonas
līmenī, kurš izmanto visas iespējamās sviras, instrumentus
un politiku. Viņi pieņēma lēmumu par rīcību, kas
jāveic dalībvalstu līmenī, jo īpaši paužot ciešu
apņemšanos sasniegt stratēģijas “Eiropa 2020” mērķus
un īstenot konkrētām valstīm adresētos ieteikumus.
(4)
Saskaņā ar Lēmuma 2011/344/ES 1.
panta 2. punktu Portugālei līdz 2014. gada 17. maijam tika
piemērota makroekonomikas korekciju programma, kurā noteikts, ka
finansiālais atbalsts būs pieejams trīs gadus. Padome 2014. gada
19. martā nolēma par sešām nedēļām pagarināt
finansiālā atbalsta termiņu, lai varētu vispusīgi un
padziļināti izvērtēt atbilstību programmas
nosacījumiem un pienācīgi izmaksāt pēdējo
aizdevuma daļu. Atbilstīgi Regulas (ES) Nr. 472/2013 12. pantam
Portugālei programmas darbības laikā tādējādi
nepiemēroja Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada
uzraudzību un izvērtēšanu. Tā kā Portugāle
programmā vairs nepiedalās, tā būtu pilnībā
jāintegrē Eiropas pusgadā.
(5)
Komisija 2013. gada 13. novembrī
pieņēma Gada izaugsmes pētījumu[4], kas iezīmē 2014.
gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Tai
pašā dienā Komisija, balstoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011,
pieņēma Brīdinājuma mehānisma ziņojumu[5].
(6)
Eiropas Padome 2013. gada 20. decembrī
apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu stabilitāti,
fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes sekmēšanai.
Tā uzsvēra, ka jāīsteno diferencēta un izaugsmei
labvēlīga fiskālā konsolidācija, jāatjauno
parastie kreditēšanas nosacījumi ekonomikai, jāveicina izaugsme
un konkurētspēja, jārisina bezdarba jautājums,
jānovērš krīzes sociālās sekas un
jāmodernizē valsts pārvalde.
(7)
Atbilstīgi Regulai (ES) Nr. 472/2013
Portugāle uz makroekonomikas korekciju programmas darbības laiku bija
atbrīvota no pienākuma iesniegt savu stabilitātes programmu un
valsts reformu programmu. 2014. gada 30. aprīlī tā tomēr
iesniedza atjauninātu fiskālo stratēģiju un Portugāles
valdības vēstuli, kurā izklāstīts aktualizēts
pārskats par virzību uz stratēģijas “Eiropa 2020”
mērķiem. Valdība 17. maijā dokumentā “Ceļš uz
izaugsmi. Vidēja termiņa reformu stratēģija
Portugālei” iepazīstināja ar savu pašreizējo reformu
programmu un jaunām iniciatīvām, kuru mērķis ir
ilgtspējīga izaugsme.
(8)
2014. gada fiskālajā
stratēģijā izklāstītās budžeta
stratēģijas mērķis ir līdz 2015. gadam ilgtspējīgi
izlabot pārmērīgo budžeta deficītu un līdz 2017. gadam
sasniegt vidējā termiņa mērķi. Stratēģija
atbilstoši 2013. gada 21. jūnija Ieteikumam par pārmērīga
budžeta deficīta procedūru paredz un 12. pārskats par
makroekonomikas korekciju programmu to vēlreiz apstiprina, ka 2014.
gadā valdības deficīts jāsamazina līdz 4,0 % no
IKP un līdz 2015. gadam tas jāsamazina vēl — līdz 2,5 %
no IKP. Tomēr 2014. gada 30. maijā Portugāles
Konstitucionālā tiesa atcēla konsolidācijas pasākumus,
kuru ietekme uz budžeta rezultātiem 2014. gadā tika aplēsta
aptuveni 0,35 % apmērā no IKP un kuriem, iespējams, būtu
sekas 2015. gadā. Lai sasniegtu kopīgi izvirzītos
mērķus, valdībai tā vietā būs jāievieš
līdzvērtīgi pasākumi. Tomēr tiek gaidīti vēl
divi Konstitucionālās tiesas spriedumi, tāpēc nav
pilnībā iespējams noteikt īstenojamo pasākumu
apmēru. Laika ir maz, iespējams, valdībai būs
jāīsteno pasākumi, īpaši ieņēmumu pusē, kas
izaugsmei nebūs tik labvēlīgi. Laikposmam pēc 2015. gada
stratēģijā apstiprināts uzdevums līdz 2017. gadam
sasniegt vidējā termiņa mērķi, 2016. gadā veikt
strukturālo konsolidāciju par 0,5 % no IKP un panākt, ka 2017.
gadā strukturālais deficīts ir 0,5 %. Saskaņā ar
stratēģiju vispārējās valdības bruto parāds 2014.
gadā sasniegs maksimālo līmeni, proti, apmēram 130,5 % no
IKP, un no 2015. gada tas sāks pakāpeniski samazināties.
Stratēģijas budžeta plāna pamatā esošais makroekonomikas
scenārijs atbilst tam, kas saskaņots 12. pārskatā par
makroekonomikas korekciju programmu, un pašlaik to izvērtē Publisko
finanšu padome. Aplēsts, ka fiskālās konsolidācijas
pasākumi 2014. gadā būs pietiekami, lai sasniegtu deficīta
mērķi — 4 % no IKP. Tomēr saglabājas ar mērķi
saistīti riski, sevišķi juridiskās nenoteiktības
dēļ un tādu darbību statistiskās ietekmes
dēļ, kas vērstas uz dažu valsts uzņēmumu parāda
efektīvāku pārvaldīšanu. 2015. gada budžeta korekciju
pamatā ir fiskālās konsolidācijas pasākumi, kas
sasniedz 0,8 % no IKP un kas ir pietiekami, lai īstenotu mērķi —
2,5 % no IKP. Pamatojoties uz programmas izvērtējumu un Komisijas
prognozēm, Padome atbilstoši Padomes Regulai (EK) Nr. 1466/97 uzskata, ka
stratēģijas mērķi ir saderīgi ar Stabilitātes un
izaugsmes pakta prasībām.
(9)
Ir vajadzīgs nostiprināt fiskālo
konsolidāciju ar turpmākām publisko finanšu
pārvaldības sistēmas reformām. Proti, neraugoties uz
makroekonomikas korekciju programmā sasniegto, nepieciešams pabeigt
vispusīgu Budžeta pamatlikuma reformu un vēl vairāk censties
nodrošināt stingru izdevumu kontroli, īstenojot Saistību
kontroles likumu, un publiskajā sektorā novērst kavēto
maksājumu vēl lielāku uzkrāšanos. Izšķiroša
nozīme būs nepārtrauktai valsts uzņēmumu
pārstrukturēšanai, kas nodrošina uzņēmumu finanšu ilgtspēju
un stingri kontrolē pensiju un veselības aprūpes izdevumus.
Ieņēmumu daļā ir iespējams veidot izaugsmei
labvēlīgu nodokļu sistēmu un vēl vairāk uzlabot
nodokļu saistību izpildi.
(10)
Portugālei ir jārisina ar bezdarbu
saistītās problēmas, jo tas joprojām ir ļoti liels
(īpaši jauniešu vidū), kaut arī nesen mazinājies. 2013.
gadā bezdarba līmenis bija 17 % un jauniešu bezdarba līmenis — 37,7
%, kas ir krietni virs vidējā līmeņa ES, tāpat kā
to jauniešu procents, kas nemācās, ir bez darba vai nav
apmācībā. Kopš ekonomikas krīzes sākuma
nodarbinātība, kas Portugālē tradicionāli ir augsta,
strauji samazinājās no 73,1 % 2008. gadā līdz 65,6 % 2013.
gadā. Atbilstoši shēmas “Garantija jauniešiem” mērķiem
svarīgākie uzdevumi, kas saistīti ar jauniešu bezdarbu, ir
nodibināt kontaktu ar nereģistrētajiem jauniešiem un
izglītību un apmācību labāk pielāgot darba tirgus
vajadzībām. Atbilstīgi makroekonomikas korekciju programmai
Portugāle ir īstenojusi plašas darba tirgus reformas, kuru
mērķis ir mīkstināt ļoti stingros
nodarbinātības aizsardzības likumus, veidot
elastīgākus algu veidošanas mehānismus un uzlabot valsts
nodarbinātības pakalpojumus un aktivizācijas politiku. Vēl
jo īpaši risināmi tādi jautājumi kā darba tirgus
segmentācija un darba algu elastīgāka piemērošanās
ekonomikas apstākļiem. Ja tiktu neatkarīgi novērtētas
darba aizsardzības sistēmas reformas, tad varētu noteikt,
kā tās ietekmējušas darba vietu radīšanu,
nestabilitāti, vispārīgās darbaspēka izmaksas un
tiesā par atlaišanu iesniegto prasību skaitu un to iznākumu. Lai
arī bijuši centieni mazināt negatīvo sociālo ietekmi,
ekonomikas pielāgošana, kas pēc krīzes bija nepieciešama,
negatīvi skārusi nabadzības mazināšanos.
(11)
Portugāle ir veikusi būtiskas savas
izglītības sistēmas reformas, īstenojot vairākus
pasākumus cīņai ar atbirumu, un uzlabojusi augstākās
izglītības iegūšanas līmeņa rādītāju un
atbilstību pieprasījumam un piedāvājumam darba tirgū.
Tomēr ir ļoti svarīgi, lai finansējums tiktu izmantots
pilnībā un efektīvi. Tas nozīmē, ka vēl
nepieciešams mazināt prasmju neatbilstību, piemēram, ar
kvalitatīvāku un pievilcīgāku profesionālo
izglītību un apmācību (ieskaitot duālo
profesionālo izglītību un apmācību), ar ciešāku
darba devēja iesaistīšanu programmu izstrādē un ar
adekvātu praksi un māceklību. Bez tam nepieciešams otrā un
trešā līmeņa studentiem efektīvi piedāvāt
profesionālās orientācijas un konsultācijas pakalpojumus
atbilstoši darba tirgus vajadzībām un vajadzīgo prasmju
prognozēm un veidot ciešāku kontaktu ar
uzņēmējdarbības jomu.
(12)
Pildot makroekonomikas korekciju programmu,
Portugāle ir spērusi būtiskus soļus, lai uzlabotu banku
nozares pašu kapitālu un nostiprinātu tās uzraudzību un
noregulējumu. Tomēr vēl ir būtiski uzdevumi, kas
uzmanīgi jānovēro un jāpārvalda; viens no tiem ir
Portugāles banku pelnītspēja. Dati par 2014. gada pirmo
ceturksni rāda, ka dažas no palīdzību saņēmušajām
bankām reģistrējušas pozitīvus rezultātus.
Grūtības joprojām sagādā aktīvu kvalitātes
pasliktināšanās, kas aizvien ir augstā līmenī —
aptuveni 6 % no kopējiem bruto aizdevumiem, un ir daudz ienākumus
nenesošu aizdevumu (10,6 %), jo īpaši uzņēmumu segmentā
(virs 16 %). Portugāle ir pieņēmusi vairākus
pasākumus, kas atvieglo aizdevuma piešķiršanu
dzīvotspējīgiem uzņēmumiem, taču
finansēšanas nosacījumi ir sarežģīti, īpaši MVU, un uzņēmumu
sektoram joprojām nav daudz finansēšanas alternatīvu kā
tikai banku piešķirts finansējums. Salīdzinājumā ar 2012.
gadu 2013. gadā par 4,8 % samazinājās nesen piešķirti
aizdevumi MVU. Kopš 2013. gada nedaudz samazinājusies vidējā
procentu likme par jauniem aizdevumiem Portugāles uzņēmumiem,
tomēr tā vēl arvien būtiski pārsniedz vidējo
likmi eurozonā. Tā kā uzņēmumiem ir liels parādu
slogs un nepieciešams samazināt aizņemto līdzekļu
īpatsvaru banku nozarē, bankām ir ierobežotas iespējas par
samērīgām izmaksām piešķirt kredītu
dzīvotspējīgiem uzņēmumiem.
(13)
Lai nodrošinātu enerģētikas nozares
efektivitāti un ilgtspēju un samazinātu enerģijas izmaksas
tautsaimniecībā, makroekonomikas korekciju programmā ir
pieņemtas divas pasākumu paketes. Enerģētikas nozarē
vēl vairāk jāsamazina procenti un jārisina lielā un
pieaugošā tarifu parāda jautājums. Tādēļ
Portugāle nesen izsludināja trešo pasākumu paketi, kuros
ietilpst īpašas enerģētikas nozares operatoriem piemērotas 2014.
gada nodevas pagarinājums līdz 2015. gadam. Bez tam ir tādi
risināmi jautājumi kā enerģētikas tīklu
pārrobežu integrācijas uzlabošana un elektroenerģijas un
gāzes starpsavienojumu projektu īstenošanas paātrināšana,
un šiem jautājumiem mērķtiecīgi jāseko līdz.
Programmas ietvaros ir gūti panākumi transporta nozarē, jo
īpaši uzlabota Portugāles ostu konkurētspēja, novēršot
trūkumus un neatbilstību, izstrādāts vispusīgs
ilgtermiņa transporta plāns un pilnveidota normatīvā
bāze. Tomēr vēl nepieciešami papildu pasākumi, lai
īstenotu vispusīgo ilgtermiņa transporta plānu un ostu
reformas rīcības plānu. Tāpat nepieciešama
rīcība, lai nodrošinātu transporta regulatora neatkarību un
darbspējas un valsts uzņēmumu finansiālo ilgtspēju
nozarē un veicinātu dzelzceļa pārvadājumu
efektivitāti un konkurenci.
(14)
Pilsētas īres tirgū ir īstenota
radikāla reforma, kuras mērķis ir panākt lielāku dinamiku
mājokļu tirgū, piemēram, labāk līdzsvarojot
īpašnieku un īrnieku tiesības un pienākumus, ieviešot
elastīgākus līguma termiņa izvēles nosacījumus un
stimulus renovācijas veikšanai. Vēl jāiegulda darbs, lai
šīs reformas ietekmi novērtētu vispusīgi, izmantojot datus
par galvenajiem tirgus dalībniekiem un ēnu ekonomiku Portugāles
īres tirgū. Portugāle ar ievērojamiem panākumiem ir
nostiprinājusi savu uzņēmējdarbības vidi, jo
īpaši sekmējot labvēlīgākus pamatnosacījumus,
veicinot uzņēmējdarbības garu un pilnveidojot
maksātnespējas procedūras grūtībās
nonākušiem uzņēmumiem. Tagad uzmanība būtu jāpievērš
īstenošanai. Ir pavirzījusies uz priekšu administratīvās un
licencēšanas kārtības vienkāršošana, bet joprojām
nepieciešams pabeigt virkni pasākumu. Vēl jāiegulda centieni
novērst šķēršļus, kas aizkavē konkurenci pakalpojumu
nozarē (jo īpaši pieņemot nozares grozījumus) un
profesionālo pakalpojumu nozarē, pieņemot tiesību aktus par
atlikušajām profesionālajām organizācijām. Kas
attiecas uz regulēšanu un konkurenci, lai nodrošinātu nacionālā
pakalpojumu regulatora un konkurences padomes neatkarību un autonomiju,
nepieciešami turpinājuma pasākumi. Publiskā sektora iestāžu
maksājumi joprojām tiek veikti ar ievērojamu kavēšanos.
(15)
Makroekonomikas korekciju programmā ir
gūti panākumi valsts pārvaldes (nodarbinātības,
atlīdzināšanas, darba apstākļu, organizācijas
efektivitātes un pakalpojumu kvalitātes jautājumos)
racionalizēšanā un modernizēšanā. Taču vēl
jāpabeidz daži no plānotajiem reformas pasākumiem un
jāuzlabo pārredzamība. Lai gan tiesu sistēmas
efektivitātes celšanā sasniegts daudz, jāveic papildu uzlabojumi,
jo īpaši attiecībā uz tiesvedības ilgumu, lietu pabeigšanas
koeficientu, neizskatīto lietu skaitu un uzraudzības un
novērtēšanas procesu.
(16)
Komisija 2014. gada 17. jūnijā pabeidza 12.
noslēguma pārskatu makroekonomikas korekciju programmā
Portugālei. Tā izvērtējums liek Komisijai secināt, ka
programmas veiksmīga īstenošana bija ļoti svarīga, lai
tiktu galā ar ekonomikas un finanšu risku un mazinātu
nelīdzsvarotību. Programmas ietvaros Portugāle ir
īstenojusi plašas nopietnas strukturālās reformas, kurām
jau pamanāmi rezultāti, proti, radusies lielāka
konkurētspēja un atsākusies ekonomikas izaugsme, tomēr
vēl jāstrādā, lai novērtētu, kā tās
ietekmējušas ekonomikas darbību. Tādējādi liela
nozīme ir nepārtrauktai visu īstenoto reformu uzraudzībai,
lai novērtētu, vai tās sekmē konkurētspējas,
ražošanas un nodarbinātības kāpumu.
(17)
Pēc makroekonomikas korekciju programmas
beigām, kas tiks juridiski pabeigta 2014. gada 28. jūnijā,
Portugāle tiks no jauna pilnībā integrēta Eiropas
pusgadā, tāpēc Komisija, balstoties uz savu 12. noslēguma
pārskatu makroekonomikas korekciju programmā, ir
novērtējusi Portugāles iesniegtos dokumentus. Tā ir
ņēmusi vērā ne tikai to lietderību
ilgtspējīgai fiskālajai un sociālekonomiskajai politikai
Portugālē, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un
norādījumiem, ņemot vērā vajadzību
nostiprināt Eiropas Savienības vispārējo ekonomisko
pārvaldību, kas panākams, sniedzot ES līmeņa
norādījumus iestrādāšanai turpmākajos valsts
lēmumos. Tās ieteikumi Portugālei saistībā ar Eiropas
pusgadu ir sniegti 1. līdz 8. ieteikumā.
(18)
Ņemot vērā šo izvērtējumu,
Padome ir izskatījusi Portugāles stabilitātes programmu, un
tās atzinums[6]
ir jo īpaši atspoguļots 1. ieteikumā. Minētie ieteikumi
tika sagatavoti pēc nesen veiksmīgi pabeigtās korekciju
programmas, un tādējādi tie izmanto programmas panākumus,
lai nodrošinātu tās ilgtspējīgu īstenošanu.
(19)
Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi
eurozonas ekonomikas politikas vispusīgu analīzi. Pamatojoties uz to,
Padome ir pieņēmusi konkrētus ieteikumus, kas adresēti
dalībvalstīm, kuru valūta ir euro. Portugālei būtu
jānodrošina pilnīga un laicīga minēto ieteikumu
īstenošana,
AR ŠO IESAKA Portugālei
laikposmā no 2014. līdz 2015. gadam rīkoties šādi.
1.           Pilnībā
īstenot 2014. gada budžeta stratēģiju, lai sasniegtu fiskālos
mērķus un novērstu jaunu kavēto maksājumu
uzkrāšanos. Stingri īstenot 2015. gada budžeta stratēģiju,
kas izklāstīta 2014. gada fiskālajā
stratēģijā, lai deficīts sasniegtu 2,5 % no IKP
atbilstīgi Ieteikumā par pārmērīgu budžeta
deficīta procedūru nospraustajam mērķim, vienlaikus
panākot nepieciešamo strukturālo korekciju. Iespējami drīz
aizstāt konsolidācijas pasākumus, kurus
Konstitucionālā tiesa atzinusi par pretkonstitucionāliem, ar līdzvērtīgiem
tāda paša mēroga pasākumiem. Pārmērīga budžeta deficīta
korekcijai jābūt ilgtspējīgai un jāatbalsta izaugsme,
bet vienreizēji/pagaidu pasākumi izmantojami ierobežoti. Kad
pārmērīgs budžeta deficīts būs novērsts,
turpināt ieplānoto gada strukturālo korekciju, kas vērsta
uz vidēja termiņa mērķi, atbilstīgi prasībai par
gada strukturālo korekciju, kura ir vismaz 0,5 % no IKP (vai lielāka
labākos laikos), un, lai augsto vispārējā parāda
attiecību ievirzītu ilgtspējīgā gultnē, nodrošināt
parāda noteikuma ievērošanu. Noteikt, ka prioritāte ir
fiskālā konsolidācija, kas balstīta uz izdevumiem, un
vēl vairāk palielināt publiskā sektora izdevumu
efektivitāti un kvalitāti. Cieši kontrolēt centrālās,
reģionālās un vietējās pārvaldes izdevumus.
Turpināt valsts uzņēmumu pārstrukturēšanu. Līdz
2014. gada beigām izstrādāt ilgtspējīgu
risinājumu, kas nodrošinātu pensiju sistēmas ilgtspēju
vidējā termiņā. Kontrolēt veselības
apdrošināšanas izdevumu palielināšanos un virzīt slimnīcu
reformu. Pārskatīt nodokļu sistēmu un padarīt to
labvēlīgāku izaugsmei. Turpināt uzlabot nodokļu
saistību izpildi un cīnīties ar nodokļu nemaksāšanu,
palielinot nodokļu administrācijas efektivitāti.
Nostiprināt publiskās finanšu pārvaldības sistēmu,
līdz 2014. gada beigām bez kavēšanās pabeidzot un
īstenojot vispusīgu Budžeta pamatlikuma reformu. Nodrošināt, ka
tiek stingri ievērots Saistību kontroles likums. No 2015. gada
publiskajā sektorā efektīvi ieviest vienotu algu skalu un
vienotu piemaksu skalu.
2.           Gādāt, lai
minimālās algas attīstība būtu saderībā ar
nodarbinātības un konkurētspējas veicināšanas
mērķiem. Nodrošināt tādu algu veidošanas sistēmu, kas
veicina algu saskaņošanos ar ražīgumu nozares un/vai
uzņēmuma līmenī. Konsultējoties ar sociālajiem
partneriem un saskaņā ar valsts praksi, izskatīt iespēju
par pagaidu izņēmuma klauzulu uzņēmuma līmenī
nozaru līgumos, kas noslēgti starp darba devējiem un darba
ņēmēju pārstāvjiem. Līdz 2014. gada septembrim
iesniegt priekšlikumus par izņēmuma klauzulu uzņēmuma
līmenī nozaru līgumiem, kuri noslēgti starp darba
devējiem un darba ņēmēju pārstāvjiem, un par
kolektīvo līgumu pagarināšanas pārskatīšanu.
3.           Līdz 2015. gada martam
iesniegt darba aizsardzības sistēmas jaunāko reformu
neatkarīgu novērtējumu un rīcības plānu
iespējamām turpmākām reformām, kas risinātu darba
tirgus segmentācijas jautājumu. Turpināt pašreizējo
aktīvās darba tirgus politikas un valsts nodarbinātības
pakalpojumu reformu, kuras mērķis ir celt nodarbinātības un
ekonomiski aktīva darbaspēka līmeni, jo īpaši ar labāku
konsultēšanu darba jautājumos/palīdzību darba
meklējumos un aktivizācijas/sankciju sistēmām, lai
mazinātu ilgtermiņa bezdarbu un iekļautu no darba tirgus
attālinātās personas. Atbilstoši shēmas “Garantija
jauniešiem” mērķiem risināt lielo jauniešu bezdarba
problēmu, piemēram, efektīvi prognozējot
vajadzīgās prasmes un nodibinot kontaktu ar
nereģistrētajiem jauniešiem. Paaugstināt robežvērtību,
kas dod tiesības izmantot ienākumu minimuma shēmu.
Nodrošināt adekvātu sociālās palīdzības segumu,
tajā pašā laikā gādājot par efektīvu atbalsta
saņēmēju aktivizāciju.
4.           Pilnveidot
izglītības sistēmas kvalitāti un nozīmi ar darba
tirgus vajadzībām, lai mazinātu atbirumu un risinātu
mācību mazo sasniegumu jautājumu. Izglītības
nozarē nodrošināt efektīvus publiskā sektora izdevumus un
mazināt prasmju neatbilstību, kā arī veidot kvalitatīvāku
un atraktīvāku profesionālo izglītību un
apmācību un sekmēt sadarbību ar
uzņēmējdarbības nozari. Uzlabot sadarbību starp
sabiedriskajām pētniecības iestādēm un
uzņēmumiem un sekmēt zināšanu pārnesi.
5.           Uzraudzīt banku
likviditāti un potenciālo kapitāla samazinājumu, ieskaitot
tematiskās inspekcijas uz vietas un stresa testus. Turpināt
vērtēt banku atveseļošanas plānus un, ja nepieciešams,
pilnveidot vērtēšanas kārtību. Īstenot vispusīgu
stratēģiju uzņēmuma parāda sloga mazināšanai un
pastiprināt centienus, kas vajadzīgi, lai paplašinātu
finansēšanas alternatīvu loku, kas paredzētas arī
uzņēmuma darbības sākumposmam, veidojot
efektīvākus parāda pārstrukturēšanas instrumentus
(īpaši PER un SIREVE) dzīvotspējīgiem
uzņēmumiem, stimulējot bankas un debitorus iesaistīties
agrīnā pārstrukturēšanā un uzlabot finansējuma
pieejamību, izmantojot kapitāla tirgu. Nodrošināt, ka ar
apzināto pasākumu palīdzību finansējums tiek novirzīts
uz ekonomikas produktīvajām nozarēm. Īstenot līdz 2014.
gada septembra beigām agrās brīdināšanas sistēmu, kas
signalizē par uzņēmumu, tostarp MVU, vājo finansiālo
stāvokli, lai tiktu atbalstīta parāda agrīna
pārstrukturēšana, samazināts MVU nokavēto aizdevumu
maksājumu apjoms un paātrināts ienākumus nenesošu aizdevumu
noregulējums.
6.           Enerģētikas
nozarē īstenot otro un trešo pasākumu paketi, kuru
mērķis ir enerģijas izmaksu samazināšana
tautsaimniecībā, vienlaikus līdz 2020. gadam dzēšot
elektroenerģijas tarifa parādu, un rūpīgi uzraudzīt
īstenošanu. Uzlabot enerģētikas tīklu pārrobežu
integrāciju un paātrināt elektroenerģijas un gāzes
starpsavienojumu projektu īstenošanu. Īstenot vispusīgu
ilgtermiņa transporta plānu un ostas reformu laika grafiku.
Nodrošināt, lai pašreizējo ostu koncesiju pārskatīšana un
jaunās atļauju izsniegšanas shēmas būtu vērstas uz
sniegumu un atbilstu iekšējā tirgus principiem, jo īpaši
iepirkuma noteikumiem. Nodrošināt, ka valsts transporta regulatora
iestāde (AMT) ir pilnībā neatkarīga un līdz 2014.
gada septembra beigām tā sāk darbību. Nodrošināt
transporta nozares valsts uzņēmumu finansiālo ilgtspēju.
Celt efektivitāti un konkurenci dzelzceļa nozarē, īstenojot
CP Carga konkurētspējas plānu pēc tam, kad notikusi
kravas ostas nodošana, un nodrošinot pārvaldības neatkarību
valsts infrastruktūru pārvaldītājiem un dzelzceļa
uzņēmumiem.
7.           Turpināt Portugāles
mājokļu tirgus novērtējuma uzlabošanu, ieskaitot
sistēmiskākas uzraudzības un ziņošanas izveidošanu
līdz 2014. gada novembra beigām, un nākt klajā ar
vispusīgu pārskatu par ēnu ekonomiku minētajā
tirgū. Censties vēl vairāk apzināt normatīvā
sloga apmērus tā, lai līdz 2015. gada martam tiktu
iekļautas vēl atlikušās jomas. Līdz 2014. gada septembra
beigām pieņemt un īstenot atlikušos licencēšanas
lēmumus un nozares grozījumus. Līdz 2014. gada septembra
beigām likvidēt profesionālo pakalpojumu nozarē atlikušos
ierobežojumus un apstiprināt grozītos profesionālo
organizāciju statūtus, kuri vēl nav pieņemti
makroekonomikas korekciju programmā. Novērst publiskā sektora
maksājumu kavējumus. Nodrošināt pienācīgus resursus
valsts regulatoriem un konkurences padomei un nekavējoties pieņemt
valsts konkurences padomes lēmumus.
8.           Turpināt
centrālās, reģionālās un vietējās valsts
pārvaldes racionalizāciju un modernizāciju. Īstenot
reformas, kas veido efektīvāku tiesu sistēmu un palielina
pārredzamību. Ieguldīt lielākus centienus makroekonomikas
korekciju programmā veikto reformu, kā arī ieplānoto un
turpmāko reformu, īstenošanas novērtēšanā.
Konkrētāk, likumdošanas procesā integrēt obligātus
sistēmiskus ex ante un ex post novērtējumus.
Izveidot centralizētu vērtēšanas daļu, kas neatkarīgi
darbojas valdības līmenī un reizi sešos mēnešos
vērtē minēto reformu īstenošanu un par to sniedz
pārskatus, ieskaitot ex ante ietekmes novērtējumu, un, ja
nepieciešams, nosaka koriģējošus pasākumus.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā –
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.
[2]               COM(2014) 423 final.
[3]               P7_TA(2014)0128 un P7_TA(2014)0129.
[4]               COM(2013) 800 final.
[5]               COM(2013) 790 final.
[6]               Atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5.
panta 2. punktam.


title: 2013/461/ES: Komisijas Ieteikums ( 2013. gada 17. septembris ) par principiem, kas reglamentē SOLVIT Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               19.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 249/10

         KOMISIJAS IETEIKUMS
   (2013. gada 17. septembris)
   par principiem, kas reglamentē SOLVIT

   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2013/461/ES)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 292. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Līguma par Eiropas Savienības darbību (turpmāk – LESD) 26. pantā iekšējais tirgus ir definēts kā telpa bez iekšējām robežām, kurā ir nodrošināta preču, personu, pakalpojumu un kapitāla brīva aprite. Līguma par Eiropas Savienību (turpmāk – LES) 4. panta 3. punktā ir noteikts, ka dalībvalstīm jāīsteno vajadzīgie pasākumi, lai pilnībā ievērotu savas saistības saskaņā ar Savienības tiesību aktiem.

               (2)

               Iekšējais tirgus nodrošina daudzas iespējas cilvēkiem, kas vēlas dzīvot un strādāt citā dalībvalstī, un uzņēmumiem, kuri vēlas paplašināt savus tirgus. Lai gan iekšējais tirgus kopumā darbojas labi, dažreiz rodas problēmas gadījumos, kad valsts sektora iestādes neievēro Savienības tiesību aktus.

               (3)

               Pēc Komisijas 2001. gada 7. decembra Ieteikuma 2001/893/EK par SOLVIT (iekšējā tirgus problēmu risināšanas tīkls) izmantošanas principiem (1) pieņemšanas izveidoja iekšējā tirgus problēmu risināšanas tīklu (turpmāk – SOLVIT), kas ir dalībvalstu valsts pārvaldēs ietilpstošu centru tīkls un ātrs un neoficiāls veids, lai risinātu problēmas, ar kurām iedzīvotāji un uzņēmumi saskaras, izmantojot savas tiesības iekšējā tirgū.

               (4)

               Lai gan SOLVIT pēc būtības ir neoficiāls un pragmatisks, tā izveide palīdz nodrošināt, ka rastie risinājumi atbilst Savienības tiesību aktiem. SOLVIT pamatā ir pārredzams problēmu risināšanas process, kurā iesaistās divas dalībvalstis. Lai gan Komisija parasti nav iesaistīta lietu atrisināšanā, tā uztur ciešu saziņu ar SOLVIT centriem, piedāvā regulāru tiesisko apmācību un dažos sarežģītos gadījumos sniedz neoficiālas konsultācijas. Komisija arī uzrauga SOLVIT lietu apstrādi un rezultātus, izmantojot tiešsaistes datubāzi, un var iejaukties, ja uzskata, ka SOLVIT centru ierosinātie risinājumi neatbilst Savienības tiesību aktiem. Iepriekš minētā struktūra veicina atsevišķu lietu risinājumu likumību, turklāt novērtējuma rezultāti rāda, ka SOLVIT darbs ir arī nodrošinājis valsts iestāžu labāku vispārējo atbilstību Savienības tiesību aktiem.

               (5)

               Kopš tā izveides SOLVIT ir būtiski attīstījies. Patlaban tas apstrādā desmit reizes vairāk lietu nekā pirms desmit gadiem. Apstrādātās lietas ir arī krietni daudzveidīgākas, nekā sākotnēji bija paredzēts. Lielākā daļa lietu tiek sekmīgi atrisinātas vidēji deviņu nedēļu laikā, tādēļ iedzīvotāju un uzņēmumu, kas ir izmantojuši SOLVIT, apmierinātības rādītāji ir augsti.

               (6)

               Lai gan SOLVIT darbojas sekmīgi, pieaugošais pakalpojumu apmērs ir saasinājis vairākas problēmas. Tīkla padziļināts novērtējums, ko veica 2010. gadā, parādīja, ka ne visiem SOLVIT centriem ir vienlīdz labi resursi vai pozīcija. Tāpat tīklā atšķiras izskatīšanai apstiprinātās lietas un piedāvāto pakalpojumu līmenis. Turklāt pārāk maz cilvēku un uzņēmumu vēršas pie SOLVIT.

               (7)

               Pamatojoties uz minētajiem konstatējumiem, ir jāīsteno pasākumi, lai arī turpmāk nostiprinātu SOLVIT un palielinātu tā pamanāmību tiešsaistē un bezsaistē, kā uzsvērts Komisijas dienestu darba dokumentā “Efektīva problēmu risinājuma pastiprināšana vienotajā tirgū”, paziņojumā “Vienotā tirgus labāka pārvaldība” (2) un ziņojumā par ES pilsonību (3). Saistībā ar šo darbību Ieteikums 2001/893/EK būtu jāaizstāj ar jaunu ieteikumu. Šā jaunā ieteikuma mērķis ir nodrošināt lielāku skaidrību par to, kādiem vajadzētu būt SOLVIT rezultātiem, pamatojoties uz labāko praksi. Ieteikumā ir izklāstīti mērķi un standarti gan dalībvalstīm, gan Komisijai, lai nodrošinātu, ka uzņēmumi un pilsoņi saņem efektīvu palīdzību situācijās, kad netiek ievēroti Savienības tiesību akti. Tāpat ieteikuma mērķis ir nodrošināt, ka SOLVIT centri piemēro vienādus noteikumus un sniedz vienāda veida pakalpojumus visā tīklā.

               (8)

               Lai nodrošinātu pilnvarojuma konsekventu interpretāciju visā tīklā, šajā ieteikumā ir noteikti to lietu veidi, kas būtu jāapstrādā SOLVIT. Ieteikumā 2001/893/EK bija noteikts, ka SOLVIT risina “vienotā tirgus noteikumu”“nepareizas piemērošanas” gadījumus. Šāda darbības jomas definīcija ir izraisījusi nekonsekvenci. Pirmkārt, tiek argumentēts, ka termins “nepareiza piemērošana” netieši norāda, ka SOLVIT centri nevar risināt gadījumus, kuros valsts noteikumi ir pretrunīgi ar Savienības tiesību aktiem (tā sauktās “strukturālu problēmu lietas”), un, otrkārt, ka SOLVIT var rīkoties vienīgi gadījumos, kad attiecīgo Savienības tiesību aktu pamatā ir iekšējais tirgus.

               (9)

               Par SOLVIT lietām patlaban ir noteiktas visas pārrobežu problēmas, ko izraisījis iekšējo tirgu reglamentējošo Savienības tiesību aktu iespējams pārkāpums no valsts sektora iestādes puses, ja un ciktāl šādām problēmām nepiemēro tiesvedību vai nu valsts, vai ES līmenī.

               (10)

               Terminu “pārkāpums” izmanto, lai norādītu, ka SOLVIT centri kā SOLVIT lietu uzņemas visas situācijas, kad valsts sektora iestādes neievēro iekšējo tirgu reglamentējošos Savienības tiesību aktus neatkarīgi no problēmas pamatcēloņa. Lielākā daļa SOLVIT apstrādāto lietu atspoguļo situācijas, kurās valsts sektora iestāde nepareizi piemēro iekšējo tirgu reglamentējošos Savienības tiesību aktus. Tomēr SOLVIT centri ir arī apliecinājuši spēju piedāvāt efektīvu palīdzību strukturālu problēmu gadījumos. Lai gan strukturālo problēmu lietas veido tikai nelielu daļu no SOLVIT kopējā lietu noslogojuma, šādu lietu uzņemšanās SOLVIT centros ir svarīga, lai nodrošinātu, ka šādas problēmas nepaliek nepamanītas. Tas nodrošina maksimālu garantiju, ka strukturālas problēmas tiek efektīvi risinātas atbilstīgā līmenī.

               (11)

               Šis ieteikums apstiprina, ka SOLVIT risina pārrobežu problēmu gadījumus, kuros iesaistīta valsts sektora iestāde. Pārrobežu kritērijs nodrošina, ka SOLVIT lietu apstrādā SOLVIT centri divās dalībvalstīs, kas savukārt garantē pārredzamību un rezultātu kvalitāti. Valsts sektora iestādes kritērijs ir saistīts ar to, ka SOLVIT ietilpst valsts pārvaldē un rīkojas vienīgi neoficiāli.

               (12)

               Turklāt šā ieteikuma mērķis ir paskaidrot pakalpojumu līmeni, ko iedzīvotāji un uzņēmumi var sagaidīt no SOLVIT. Tas norāda, kā būtu jāinformē pieteikumu iesniedzēji un kāds ir palīdzības minimums, kas viņiem būtu jāpiedāvā. Tāpat ir paskaidroti dažādie procedūras posmi un termiņi, kas jāņem vērā, apstrādājot SOLVIT lietu, kā arī turpmākie pasākumi, kuri jāveic, ja lietu nevar atrisināt.

               (13)

               Turklāt šajā ieteikumā ir noteikti obligātie standarti, kas būtu jāievēro SOLVIT centriem saistībā ar to organizāciju, juridiskajām zināšanām un attiecībām ar citiem tīkliem. Tāpat ieteikumā ir paskaidrota Komisijas nozīme SOLVIT tīklā.

               (14)

               Komisija nesen ir pārveidojusi SOLVIT tiešsaistes datubāzi par Iekšējā tirgus informācijas sistēmas atsevišķu moduli. Ņemot vērā šo tehnisko integrāciju, Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Regulā (ES) Nr. 1024/2012 par administratīvo sadarbību, izmantojot Iekšējā tirgus informācijas sistēmu, un ar ko atceļ Komisijas Lēmumu 2008/49/EK (“IMI regula”) (4), paredzētie noteikumi par personas datu un konfidenciālas informācijas apstrādi attiecas arī uz SOLVIT procedūrām. Šajā ieteikumā precizēti arī personas datu apstrādes konkrēti aspekti SOLVIT centros saskaņā ar IMI regulu.

               (15)

               Šā ieteikuma mērķis nav noteikt, kā Komisija risina tieši saņemtās sūdzības, un tas nekādi neskar Komisijas kā līgumu sargātājas nozīmi. Tāpat tā mērķis nav noteikt EU Pilot koordinatora un valstu EU Pilot koordinatoru nozīmi. Šie elementi ir aplūkoti īpašās pamatnostādnēs, ko regulāri atjaunina,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
   I.   MĒRĶIS UN DEFINĪCIJAS

   A.   Mērķis

   Šajā ieteikumā izklāstīti principi, kas reglamentē SOLVIT darbību. SOLVIT mērķis ir nodrošināt ātrus, efektīvus un neoficiālus risinājumus problēmām, ar ko cilvēki un uzņēmumi saskaras gadījumos, kad valsts sektora iestādes iekšējā tirgū viņiem liedz viņu ES tiesības. Tas veicina vienotā tirgus labāku darbību, sekmējot un atbalstot Savienības tiesību aktu labāku ievērošanu. Lai sasniegtu šo mērķi, valstu SOLVIT centriem ir jāsadarbojas, pamatojoties uz šajā ieteikumā izklāstītajiem principiem.
   B.   Definīcijas

   Šajā ieteikumā izmanto šādas definīcijas:
   1.   “Pieteikuma iesniedzējs”: fiziska vai juridiska persona, kas saskārusies ar pārrobežu problēmu un tieši vai ar starpnieka palīdzību iesniedz to SOLVIT, vai organizācija, kura iesniedz konkrētu problēmu sava(-u) biedra(-u) vārdā.
   2.   “Pārrobežu problēma”: problēma, ar ko saskaras kādas dalībvalsts pieteikuma iesniedzējs un kas saistīta ar iekšējo tirgu reglamentējošu ES tiesību aktu iespējamu pārkāpumu no valsts sektora iestādes puses citā dalībvalstī. Tas ietver problēmas, kuras pieteikumu iesniedzējiem radījušas viņu pašu valsts pārvaldes pēc tam, kad viņi ir izmantojuši vai centušies izmantot savas brīvas pārvietošanās tiesības.
   3.   “Iekšējo tirgu reglamentējoši Savienības tiesību akti”: jebkuri Savienības tiesību akti, noteikumi vai principi, kas saistīti ar iekšējā tirgus darbību LESD 26. panta 2. punkta izpratnē. Tas ietver noteikumus, kuru mērķis nav reglamentēt iekšējo tirgu kā tādu, bet kuriem ir ietekme uz preču, pakalpojumu, personu vai kapitāla brīvu apriti starp dalībvalstīm.
   4.   “Valsts sektora iestāde”: jebkura dalībvalsts valsts pārvaldes daļa valsts, reģionālā vai vietējā līmenī vai jebkura struktūra neatkarīgi no tās juridiskās formas, kura saskaņā ar valsts pieņemtu pasākumu ir kļuvusi atbildīga par sabiedriskā pakalpojuma sniegšanu valsts kontrolē un kurai šim nolūkam piešķirtas īpašas pilnvaras, kas pārsniedz pilnvaras, kuras izriet no parastajiem noteikumiem, kas piemērojami attiecībās starp iedzīvotājiem.
   5.   “Tiesvedība”: oficiāla procedūra strīda atrisināšanai tiesā vai kvazitiesā. Tas neietver administratīvas sūdzības pret to pašu iestādi, kura problēmu ir izraisījusi.
   6.   “Strukturāla problēma”: pārkāpums, ko izraisījis Savienības tiesību aktiem pretrunīgs valsts noteikums.
   7.   “Piederības dalībvalsts centrs”: SOLVIT centrs dalībvalstī, kam ir ciešākās saiknes ar pieteikuma iesniedzēju, pamatojoties, piemēram, uz valstspiederību, dzīvesvietu, reģistrācijas vietu vai vietu, kurā pieteikuma iesniedzējs ieguvis attiecīgās tiesības.
   8.   “Vadošais centrs”: SOLVIT centrs dalībvalstī, kurā noticis iekšējo tirgu reglamentējošu ES tiesību aktu iespējamais pārkāpums.
   9.   “SOLVIT datubāze”: tiešsaistes lietojumprogramma Iekšējā tirgus informācijas sistēmā (turpmāk – IMI), lai atbalstītu SOLVIT lietu apstrādi.
   II.
         SOLVIT PILNVARAS

      SOLVIT tīkls risina visas pārrobežu problēmas, ko izraisījis iekšējo tirgu reglamentējošo Savienības tiesību aktu iespējams pārkāpums no valsts sektora iestādes puses, ja un ciktāl šādām problēmām nepiemēro tiesvedību vai nu valsts, vai Savienības līmenī. Tas veicina vienotā tirgus labāku darbību, sekmējot un atbalstot Savienības tiesību aktu labāku ievērošanu.
   III.
         SOLVIT PIEDĀVĀTIE PAKALPOJUMI

   Dalībvalstīm ir jānodrošina, ka pieteikumu iesniedzēji var saņemt šādu pakalpojumu minimumu:

               1.

                  SOLVIT centriem jābūt sasniedzamiem pa tālruni vai e-pastu un jāsniedz ātra atbilde uz tiem adresēto saziņu.

               2.

               Pieteikumu iesniedzējiem vienas nedēļas laikā ir jāsaņem pirmā atbilde saistībā ar savu problēmu, ietverot norādi par to, vai SOLVIT varētu uzņemties viņu lietu vai ne, ja šāda norāde ir iespējama, pamatojoties uz sniegto informāciju. Ja vajadzīgs, viņi tajā pašā laikā ir jāaicina iesniegt jebkādu dokumentāciju, kas nepieciešama viņu lietas apstrādei. Viena mēneša laikā pēc šā pirmā novērtējuma un ar nosacījumu, ka attiecīgā lieta ir pilnīga, pieteikumu iesniedzējiem ir jāsaņem atbilde par to, vai vadošais centrs ir pieņēmis viņu lietu un to attiecīgi uzsācis kā SOLVIT lietu.

               3.

               Ja problēmu nevar uzņemties kā SOLVIT lietu, pieteikumu iesniedzēji ir jāinformē par iemesliem un viņiem ir jāsaņem padoms par citu iespējamu rīcību, kas viņiem varētu palīdzēt pārvarēt problēmu, tostarp, ja iespējams, novirzot vai pārsūtot problēmu citam attiecīgajam informācijas vai problēmu risināšanas tīklam vai attiecīgajai valsts kompetentajai iestādei.

               4.

               Desmit nedēļu laikā pēc lietas uzsākšanas datuma pieteikuma iesniedzējam ir jāsaņem savas problēmas risinājums, kas var ietvert piemērojamo Savienības tiesību aktu paskaidrojumu. Izņēmuma gadījumos un it sevišķi gadījumos, kad risinājums ir gandrīz panākts vai kad tas attiecas uz strukturālu problēmu, lietu var atstāt atklātu pēc minētā termiņa ne ilgāk kā desmit nedēļas ar nosacījumu, ka tiek informēts pieteikuma iesniedzējs.

               5.

               Pieteikumu iesniedzēji ir jāinformē par SOLVIT neoficiālo būtību un piemērotajām procedūrām un termiņiem. Šai informācijai ir jāietver informācija par citiem iespējamiem tiesiskās aizsardzības veidiem, brīdinājums, ka lietas apstrāde SOLVIT neaptur valsts apelācijas termiņa uzskaiti un ka SOLVIT piedāvātie risinājumi ir neoficiāli un nav apstrīdami. Pieteikumu iesniedzēji ir arī jāinformē, ka SOLVIT pakalpojumi ir bezmaksas. Pieteikumu iesniedzēji ir regulāri jāinformē par viņu lietu statusu.

               6.

               Lai gan SOLVIT procedūras ir neoficiālas, tas neliedz pieteikuma iesniedzējam uzsākt oficiālu tiesvedību valsts līmenī, un tādā gadījumā SOLVIT lieta tiek slēgta.

               7.

               Ja ir rasts sekmīgs risinājums, pieteikuma iesniedzējam ir jāsaņem padoms par rīcību, kas būtu jāīsteno, lai izmantotu ierosināto risinājumu.

               8.

               Tiklīdz kļūst skaidrs, ka lieta SOLVIT netiks atrisināta, lieta ir jāslēdz un pieteikuma iesniedzējs ir nekavējoties jāinformē. Tādā gadījumā SOLVIT ir jāsniedz pieteikuma iesniedzējam padoms par citiem iespējamiem tiesiskās aizsardzības veidiem valsts vai Savienības līmenī. Iesakot sūdzību iesniedzējiem vērsties Komisijā, SOLVIT centriem ir viņi jāmudina atsaukties uz iepriekš īstenoto procedūru SOLVIT (norādot atsauces numuru un īsi rezumējot šo procedūru). Par neatrisinātām lietām ir sistemātiski jāziņo Komisijai, izmantojot datubāzi.

               9.

               Pēc lietas slēgšanas pieteikumu iesniedzēji ir jāaicina sniegt atgriezenisko saiti par to, kā SOLVIT ir apstrādājis attiecīgo lietu.

         IV.
         SOLVIT CENTRU ORGANIZĀCIJA

               1.

               Katrai dalībvalstij ir jābūt savam SOLVIT centram.

               2.

               Lai nodrošinātu, ka SOLVIT centri var pildīt uzdevumus, kas noteikti šajā ieteikumā, dalībvalstīm ir jānodrošina, ka:

                           a)

                              SOLVIT centriem ir pietiekams un labi apmācīts personāls, kam ir vairāk nekā vienas Savienības valodas praktiskās zināšanas, lai vajadzības gadījumā nodrošinātu ātru un pārredzamu saziņu ar citiem SOLVIT centriem;

                           b)

                              SOLVIT centriem ir atbilstīgas juridiskās zināšanas vai attiecīga pieredze saistībā ar Savienības tiesību aktu piemērošanu, lai veiktu lietu neatkarīgu juridisko novērtējumu;

                           c)

                              SOLVIT centri ir daļa no valsts pārvaldes ar pietiekamām koordinācijas pilnvarām, lai tie spētu nodrošināt Savienības tiesību aktu pareizu īstenošanu savā pārvaldē;

                           d)

                              SOLVIT centri spēj izveidot tīklu valsts pārvaldes sistēmā, lai piekļūtu īpašām juridiskajām zināšanām un atbalstam, kas vajadzīgs, lai rastu praktisku risinājumu problēmām.

         V.
         SOLVIT PROCEDŪRA

   A.
         SOLVIT lietu apstrādi reglamentējošie principi

               1.

               Visas SOLVIT lietas ir jāapstrādā diviem SOLVIT centriem, proti, piederības dalībvalsts centram un vadošajam centram.

               2.

               Piederības dalībvalsts centram un vadošajam centram ir atklāti un pārredzami jāsadarbojas, lai pieteikumu iesniedzējiem nodrošinātu ātrus un efektīvus risinājumus.

               3.

               Piederības dalībvalsts centram un vadošajam centram ir jāvienojas, kādu valodu tie izmantos savstarpējai saziņai, paturot prātā mērķi atrisināt problēmas ar neoficiālas saziņas starpniecību pēc iespējas ātrāk un efektīvāk un nodrošinot pārredzamību un ziņojumu sniegšanu.

               4.

               Visas saņemtās problēmas, lietā iesaistīto SOLVIT centru veiktie novērtējumi, īstenotie pasākumi un ierosinātie rezultāti ir skaidri un vispusīgi jāreģistrē SOLVIT datubāzē. Ja lieta saistīta ar strukturālām problēmām, tā ir datubāzē attiecīgi jāapzīmē, lai Komisija varētu sistemātiski uzraudzīt šādus gadījumus.

               5.

               Visiem ierosinātajiem risinājumiem vienmēr ir pilnībā jāatbilst Savienības tiesību aktiem.

               6.

                  SOLVIT centriem ir jāievēro detalizētie lietu apstrādes noteikumi, kas paredzēti SOLVIT lietu apstrādes rokasgrāmatā, kuru Komisija regulāri pārskatīs, sadarbojoties ar SOLVIT centriem.

         B.   Piederības dalībvalsts centrs

               1.

               Piederības dalībvalsts centram ir jāreģistrē visas saņemtās juridiskās problēmas neatkarīgi no tā, vai tās ir vai nav SOLVIT lietas.

               2.

               Tiklīdz piederības dalībvalsts centrs ir piekritis uzņemties sūdzības izskatīšanu kā SOLVIT lietu, tam ir jāsagatavo pilnīga lieta un jāveic problēmas vispusīga juridiskā analīze, pirms to iesniedz vadošajam centram.

               3.

               Saņemot risinājuma priekšlikumu, tostarp arī piemērojamo Savienības tiesību aktu paskaidrojumu, no vadošā centra, tam ir jāpārbauda, vai risinājums atbilst Savienības tiesību aktiem.

               4.

               Procedūras attiecīgajos posmos piederības dalībvalsts centram ir laikus jāsniedz pieteikuma iesniedzējam atbilstīga informācija.

         C.   Vadošais centrs

               1.

               Vadošajam centram ir jāapstiprina lietas pieņemšana vienas nedēļas laikā pēc tam, kad to ir iesniedzis piederības dalībvalsts centrs.

               2.

               Vadošajam centram ir jācenšas rast risinājumus pieteikumu iesniedzējiem, ietverot arī piemērojamo Savienības tiesību aktu paskaidrojumu, un ir regulāri jāinformē piederības dalībvalsts centrs par darba gaitu.

               3.

               Ja pieteikuma iesniedzēja iesniegtā problēma ir strukturāla problēma, vadošajam centram ir pēc iespējas ātrāk jānovērtē, vai problēmu var atrisināt ar SOLVIT procedūru. Ja centrs uzskata, ka tas nav iespējams, centram lieta ir jāslēdz kā neatrisināta lieta un jāinformē attiecīgās valsts iestādes, kas ir atbildīgas par Savienības tiesību aktu pareizu īstenošanu attiecīgajā dalībvalstī, lai nodrošinātu, ka tiek efektīvi izbeigts Savienības tiesību aktu pārkāpums. Arī Komisija ir jāinformē, izmantojot datubāzi.

         VI.   KOMISIJAS UZDEVUMS

               1.

               Komisija palīdz un atbalsta SOLVIT darbību:

                           a)

                           organizējot regulāras apmācību sesijas un tīkla pasākumus sadarbībā ar valstu SOLVIT centriem;

                           b)

                           izstrādājot un atjauninot SOLVIT lietu apstrādes rokasgrāmatu sadarbībā ar valstu SOLVIT centriem;

                           c)

                           sniedzot lietu apstrādes palīdzību pēc SOLVIT centru pieprasījuma. Sarežģītos gadījumos tas var ietvert neoficiālu juridisko konsultāciju sniegšanu. Komisijas dienestiem ir jāatbild uz neoficiālu juridisko konsultāciju pieprasījumiem divu nedēļu laikā. Šādas konsultācijas ir neoficiālas un nav uzskatāmas par saistošām Komisijai;

                           d)

                           pārvaldot un uzturot SOLVIT datubāzi un publisko saskarni, kā arī nodrošinot īpašu apmācību un materiālus, lai sekmētu tās izmantošanu SOLVIT centros;

                           e)

                           uzraugot SOLVIT centru kvalitāti un veiktspēju, kā arī to apstrādātās lietas. Strukturālu problēmu gadījumos Komisija cieši uzraudzīs lietu un vajadzības gadījumā sniegs konsultācijas un palīdzību, lai nodrošinātu šīs strukturālās problēmas atrisināšanu. Komisija apsvērs, vai attiecībā uz neatrisinātām strukturālām problēmām vajadzīgi turpmāki pasākumi;

                           f)

                           nodrošinot atbilstīgu saziņu starp SOLVIT, CHAP
                               (5) un EU Pilot
                               (6), lai nodrošinātu atbilstīgus turpmākos pasākumus attiecībā uz neatrisinātām SOLVIT lietām, uzraudzītu strukturālu problēmu lietas un izvairītos no sūdzību apstrādes dublēšanās;

                           g)

                           informējot SOLVIT centrus pēc to pieprasījuma par Komisijas turpmākajiem pasākumiem attiecībā uz neatrisinātām SOLVIT lietām, ja Komisijai ir iesniegta sūdzība.

               2.

               Attiecīgos gadījumos Komisija var novirzīt saņemtās sūdzības uz SOLVIT, lai rastu ātru un neoficiālu risinājumu, ja tam piekrīt sūdzības iesniedzējs.

         VII.   KVALITĀTES KONTROLE UN ZIŅOJUMU SNIEGŠANA

               1.

                  SOLVIT centriem ir jāveic regulāras kvalitātes pārbaudes attiecībā uz lietām, ko tie apstrādā kā piederības dalībvalsts centrs un kā vadošais centrs, kā noteikts lietu apstrādes rokasgrāmatā.

               2.

               Komisijas dienesti veiks regulāras vispārējās kvalitātes pārbaudes attiecībā uz visām lietām un norādīs uz iespējamām problēmām attiecīgajiem SOLVIT centriem, kuriem ir atbilstīgi jārīkojas, lai novērstu konstatētās nepilnības.

               3.

               Komisija regulāri ziņos par SOLVIT kvalitāti un veiktspēju. Tā ziņos arī par SOLVIT saņemto problēmu veidiem un SOLVIT apstrādātajām lietām, lai noteiktu tendences un atklātu iekšējā tirgū joprojām pastāvošās problēmas. Saistībā ar ziņojumu sniegšanu Komisija sniegs atsevišķu ziņojumu par strukturālu problēmu lietām.

         VIII.   TĪKLA PAMANĀMĪBA

               1.

               Komisija veicinās zināšanas par SOLVIT un tā izmantošanu starp Eiropas ieinteresēto personu organizācijām un Savienības iestādēm, kā arī uzlabos SOLVIT pieejamību un klātbūtni, izmantojot tiešsaistes rīkus.

               2.

               Dalībvalstīm ir jānodrošina, ka ir pieejama lietotājiem viegli uztverama informācija, kā arī SOLVIT pakalpojumi, it sevišķi valsts pārvaldes attiecīgajās tīmekļa vietnēs.

               3.

               Dalībvalstīm ir arī jāīsteno darbības, lai vairotu savu ieinteresēto personu informētību par SOLVIT. Komisija atbalstīs šādas darbības.

         IX.   SADARBĪBA AR CITIEM TĪKLIEM UN KONTAKTPUNKTIEM

               1.

               Lai nodrošinātu, ka pieteikumu iesniedzēji saņem efektīvu palīdzību, SOLVIT centriem ir jāsadarbojas ar citiem Eiropas un valstu informācijas un atbalsta tīkliem, piemēram, portālu “Tava Eiropa”, Europe Direct, “Tavs Eiropas padomdevējs”, Eiropas Biznesa atbalsta tīklu, Eiropas patērētāju centriem, EURES portālu, Fin-net un Eiropas ombudu tīklu. SOLVIT centriem ir arī jāizveido labas darba attiecības ar Sociālā nodrošinājuma sistēmu koordinēšanas administratīvās komisijas attiecīgajiem valstu locekļiem, lai būtu iespējama sociālā nodrošinājuma lietu efektīva apstrāde.

               2.

                  SOLVIT centriem ir jāuztur regulāra saziņa un cieši jāsadarbojas ar saviem EU pilot kontaktpunktiem, lai nodrošinātu pienācīgu informācijas apmaiņu par saņemtajām lietām un sūdzībām.

               3.

               Komisija šādu sadarbību veicinās, cita starpā organizējot kopīgus tīkla pasākumus un izveidojot tehniskus savienojuma līdzekļus ar 1. punktā norādītajiem tīkliem un kontaktpunktiem (7).

         X.   PERSONAS DATU UN KONFIDENCIALITĀTES AIZSARDZĪBA

   Personas datu apstrādei šā ieteikuma vajadzībām, ietverot it sevišķi pārredzamības prasības un datu subjektu tiesības, piemēro IMI regulu. Saskaņā ar minēto regulu piemēro turpmāk izklāstītos nosacījumus:

               1.

               Pieteikumu iesniedzējiem jābūt nodrošinātai iespējai iesniegt sūdzības SOLVIT, izmantojot publisku saskarni, kas savienota ar Iekšējā tirgus informācijas sistēmu un ko nodrošina Komisija. Pieteikumu iesniedzējiem nav piekļuves SOLVIT datubāzei.

               2.

               Piederības dalībvalsts centram un vadošajam centram ir jābūt piekļuvei SOLVIT datubāzei un jābūt iespējai risināt lietu, kurā tie ir iesaistīti, izmantojot šo datubāzi. Tas ietver piekļuvi pieteikuma iesniedzēja personas datiem.

               3.

               Citiem SOLVIT centriem, kas nav iesaistīti konkrētajā lietā, un Komisijai jābūt tikai lasīšanas tiesībām attiecībā uz anonīmu lietas informāciju.

               4.

               Piederības dalībvalsts centram parasti ir jāatklāj vadošajam centram pieteikuma iesniedzēja identitāte, lai veicinātu problēmu risināšanu. Pieteikuma iesniedzējs ir par to jāinformē procesa sākumā, un viņam ir jāpiedāvā iespēja iebilst; tādā gadījumā pieteikuma iesniedzēja identitāti nedrīkst atklāt.

               5.

               Pieteikuma iesniedzēja sniegtā informācija vadošajam centram un sūdzībā iesaistītajām attiecīgajām valsts sektora iestādēm ir jāizmanto vienīgi lietas atrisināšanas vajadzībām. Amatpersonas, kas risina lietu, apstrādā personas datus vienīgi tiem mērķiem, kādiem tie ir nosūtīti. Jāīsteno arī atbilstīgi pasākumi, lai aizsargātu sensitīvu komercinformāciju, kas neietver personas datus.

               6.

               Lietu var nosūtīt citam problēmu risināšanas tīklam vai organizācijai tikai ar pieteikuma iesniedzēja piekrišanu.

               7.

               Komisijas personālam ir jābūt piekļuvei pieteikuma iesniedzēja personas datiem tikai tad, ja tas ir vajadzīgs, lai:

                           a)

                           izvairītos no vienas un tās pašas Komisijai vai citai Savienības iestādei ar citas procedūras starpniecību iesniegtas problēmas paralēlas apstrādes;

                           b)

                           piedāvātu neoficiālas juridiskās konsultācijas saskaņā ar VI iedaļu;

                           c)

                           pieņemtu lēmumu par iespējamiem turpmākiem pasākumiem attiecībā uz lietām, ko jau apstrādājis SOLVIT;

                           d)

                           atrisinātu tehniskas problēmas, kas skar SOLVIT datubāzi.

               8.

               Ar SOLVIT lietām saistītie personas dati ir jāpatur Iekšējā tirgus informācijas sistēmā 18 mēnešus pēc SOLVIT lietas slēgšanas. SOLVIT lietu anonimizēti apraksti ir jāsaglabā SOLVIT datubāzē, un tos var izmantot statistikas, ziņojumu sniegšanas un politikas izstrādes vajadzībām.

         XI.   CITI NOTEIKUMI

   Šis ieteikums aizstāj Ieteikumu 2001/893/EK. Visas atsauces uz Ieteikumu 2001/893/EK ir jāinterpretē kā atsauces uz šo ieteikumu.
   XII.   PIEMĒROŠANAS DATUMS UN ADRESĀTI

   Šo ieteikumu piemēro no 2013. gada 1. oktobra.
   Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm.

      Briselē, 2013. gada 17. septembrī

            Komisijas vārdā –

            Komisijas loceklis

         Michel BARNIER

      (1)  OV L 331, 15.12.2001., 79. lpp.

      (2)  COM(2012) 259 final.

      (3)  COM(2013) 269 final.

      (4)  OV L 316, 14.11.2012., 1. lpp.

      (5)  Sūdzību apstrāde / Accueil des plaignants – Komisijas sūdzību reģistrācijas sistēma.

      (6)  COM(2007) 502 galīgā redakcija.

      (7)  Šā ieteikuma pieņemšanas laikā tehniskie līdzekļi ir izveidoti ar portālu “Tavs Eiropas padomdevējs” un tiek izstrādāti ar Europe Direct.