title: Padomes Ieteikums ( 2014. gada 8. jūlijs ) par ekonomikas politikas vispārīgo pamatnostādņu īstenošanu dalībvalstīs, kuru naudas vienība ir euro

text:
               29.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/141

         PADOMES IETEIKUMS
   (2014. gada 8. jūlijs)
   par ekonomikas politikas vispārīgo pamatnostādņu īstenošanu dalībvalstīs, kuru naudas vienība ir euro
   2014/C 247/27
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 136. pantu saistībā ar 121. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Pašreizējo eurozonas ekonomikas vidi raksturo pakāpeniska, tomēr joprojām nestabila ekonomikas atlabšana. 2013. gadā un 2014. gada sākumā eurozonā ievērojami samazinājās inflācija, un ir sagaidāms, ka nākotnē prognozes laikposmā tā palielināsies tikai ļoti pakāpeniski, atspoguļojot eurozonā pastāvošo stagnāciju, kā arī mazāk aizsargāto valstu ekonomikā joprojām veiktās relatīvo cenu korekcijas un euro valūtas maiņas kursa agrāko kāpumu. Turklāt, lai gan ekonomikas atlabšana tiek balstīta uz arvien daudzpusīgāku pieeju, dalībvalstu, kuru naudas vienība ir euro (eurozonas dalībvalstu), vidū joprojām pastāv lielas atšķirības.

               (2)

               Eurozona ir vairāk nekā tajā ietilpstošo valstu summa. Ekonomikas un finanšu krīze skaidri atklāja eurozonā pastāvošās ciešās savstarpējās saiknes un nepieciešamību nostiprināt eurozonas dalībvalstu koordināciju fiskālās politikas, finanšu politikas un struktūrpolitikas jomā, lai nodrošinātu saskanīgu eurozonas kopējo nostāju. Eurozonas dalībvalstis, 2012. gada 2. martā parakstot Līgumu par stabilitāti, koordināciju un pārvaldību ekonomiskajā un monetārajā savienībā, uzņēmās saistības īstenot virkni tālejošu politikas reformu un veikt politikas koordināciju. Tā sauktās “divpakas” (divu regulu kopuma) (3) stāšanās spēkā 2013. gadā vēl vairāk padziļināja budžeta un ekonomikas politikas koordināciju eurozonā. Eurozonas dalībvalstīm ir konkrēta atbildība par jaunā pārvaldības regulējuma iedarbīgu īstenošanu. Tādēļ būtu nepieciešams palielināt savstarpēju motivēšanu, lai atbalstītu valsts mēroga reformu īstenošanu, veicinātu fiskālo piesardzību, padziļinātu valsts mēroga reformu izvērtēšanu no eurozonas skatpunkta, internalizējot potenciālo plašāku ietekmi un stimulējot politikas jomas, kas ir īpaši svarīgas labi funkcionējošai ekonomikas un monetārajai savienībai (EMS). Lai to paveiktu, ir nepieciešama arī atbilstoša informācijas apmaiņa par eurozonas stratēģiju.

               (3)

               Ņemot vērā eurozonas dalībvalstu ciešo savstarpējo atkarību, pastāv iespēja, ka saistībā ar strukturālo reformu īstenošanu tiek izraisīta liela pārrobežu ietekme, kas ir jāņem vērā, lai nodrošinātu optimālu politikas izstrādi un īstenošanu gan atsevišķās eurozonas dalībvalstīs, gan eurozonā kopumā. Piemēram, saskaņotāka rīcība reformu īstenošanā veicinātu nepieciešamo konverģenci starp dalībvalstīm. Šajā ziņā ļoti svarīgas ir agrīnas diskusijas par eurozonas dalībvalstu reformu plāniem, kuras balstītas uz pastāvošo praksi, un makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūras iedarbīga īstenošana.

               (4)

               Viens no galvenajiem, eurozonai aktuālajiem politikas uzdevumiem ir samazināt valsts parādu, īstenojot diferencētu, izaugsmei labvēlīgu fiskālo politiku, vienlaikus stimulējot eurozonas izaugsmes potenciālu un novēršot krīzes sociālās sekas. Pateicoties iepriekšējo gadu konsolidācijas centieniem, eurozonas fiskālais stāvoklis ir uzlabojies, tomēr virknei eurozonas dalībvalstu joprojām ir jāturpina fiskālās korekcijas, lai samazinātu ļoti augsto parādsaistību līmeni. Visām eurozonas dalībvalstīm būtu jāuzlabo publisko finanšu kvalitāte – ar mērķi stimulēt ražīgumu un nodarbinātību.

               (5)

               Krīzes sākumposmā eurozonā ievērojami kritās ieguldījumu apjoms, un ilgtermiņa griezumā tas vēl joprojām nav atgriezies vidējā līmenī. Ir vairāki iemesli, kuru kopīgā ietekme norises ieguldījumu jomā ir padarījušas visai kūtras: aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšana privātajā sektorā, finanšu nozares sadrumstalotība un vajadzīgie fiskālās konsolidācijas centieni, kuru ietekmē ir krities publisko ieguldījumu apjoms. Lai saglabātu ekonomikas atlabšanas tendenci un stimulētu potenciālo izaugsmi, ir būtiski svarīgi palielināt ieguldījumus infrastruktūrā un prasmju attīstībā. Liela daļa ieguldījumu ir jāsaņem no privātā sektora, tomēr publiskām iestādēm var būt svarīga loma veicinošu apstākļu radīšanā.

               (6)

               Kredītu plūsma uz reālo ekonomiku eurozonā vēl aizvien ir vāja, un finanšu tirgus joprojām ir ļoti sadrumstalots, lai gan spiediens uz valstu parādiem ir mazinājies. Finansējuma pieejamība, it īpaši maziem un vidējiem uzņēmumiem, vēl aizvien ir problēma daudzās valstīs, un tas rada risku, ka varētu tikt apdraudēta ekonomikas atlabšana. Tādēļ ir nepieciešamas iniciatīvas, kuru mērķis ir atjaunot kredītu plūsmas, padziļināt kapitāla tirgus un stimulēt ekonomikas ilgtermiņa finansēšanu. Tādas darbības kā, piemēram, pabeigt sakārtot banku bilances, turpināt nostiprināt pašu kapitāla rezerves, ja nepieciešams, pārskatīt aktīvu kvalitāti un veikt stresa testus, palīdz atklāt visas vēl pastāvošās iespējamās nepilnības un pastiprināt uzticēšanos nozarei kopumā. Ir panākts ievērojams progress attiecībā uz banku savienību, jo īpaši ar vienotā uzraudzības mehānisma izveidi un vienošanos par vienoto noregulējuma mehānismu.

               (7)

               Finanšu krīze ir atklājusi nepilnības ekonomikas un monetārās savienības (EMS) uzbūvē. Komisija 2012. gada 28. novembrī nāca klajā ar Plānu padziļinātas un patiesas ekonomikas un monetārās savienības izveidei; mērķis bija sākt Eiropas mēroga debates. Eiropadomes priekšsēdētājs ciešā sadarbībā ar Eiropas Komisijas priekšsēdētāju, Eurogrupas priekšsēdētāju un Eiropas Centrālās bankas prezidentu 2012. gada 5. decembrī nāca klajā ar ziņojumu, kas balstījās uz vairākām Komisijas plāna idejām un ietvēra gan grafiku, gan no vairākiem posmiem sastāvošu procesu virzībai uz ekonomikas un monetārās savienības izveides pabeigšanu. Eiropas Parlaments savu nostāju pauda 2012. gada 20. novembra rezolūcijā. Kopš tā laika ir veikti būtiski svarīgi pasākumi. Eiropadome 2013. gada decembrī pauda turpmākus viedokļus. EMS pilnveidošanai būs nepieciešama pakāpeniska pieeja, kurā būtu apvienota disciplīna un solidaritāte. Tā dēvētajā “sešniekā” (4) un “divniekā” ir paredzēts, ka pirmais pārskats par šo tiesību aktu īstenošanu ir jāsagatavo līdz 2014. gada beigām,

         AR ŠO IESAKA eurozonas dalībvalstīm, neskarot Padomes kompetenci attiecībā uz dalībvalstu ekonomikas politikas koordinēšanu, bet jo īpaši ekonomikas politikas koordinācijas kontekstā Eurogrupas ietvaros, 2014.–2015. gadā atsevišķi vai kopīgi veikt šādus pasākumus:

               1.

               Ciešā sadarbībā ar Komisiju veicināt un uzraudzīt strukturālo reformu īstenošanu eurozonas vienmērīgai darbībai visnozīmīgākajās jomās, lai sekmētu izaugsmi un konverģenci, un iekšējās un ārējās nelīdzsvarotības korekciju. Izvērtēt un stimulēt gan reformu saistību īstenošanas norisi eurozonas dalībvalstīs, kurās pastāv pārmērīga nelīdzsvarotība, gan reformu īstenošanu tajās eurozonas dalībvalstīs, kurās saistībā ar nelīdzsvarotību ir nepieciešama izlēmīga rīcība, lai ierobežotu negatīvu ietekmi uz pārējām eurozonas valstīm. Sekmēt atbilstīgu politiku valstīs ar lielu tekošā konta atlikumu, lai veicinātu pozitīvu pārrobežu ietekmi. Regulāri rīkot tematiskas apspriedes par strukturālām reformām darba un produktu tirgos ar potenciāli lielu pārrobežu ietekmi, galveno uzmanību veltot augstā nodokļu īpatsvara samazināšanai darbaspēka izmaksās un reformām pakalpojumu tirgos.

               2.

               Ciešā sadarbībā ar Komisiju koordinēt eurozonas dalībvalstu fiskālo politiku, jo īpaši izvērtējot budžeta plāna projektu, lai visā eurozonā nodrošinātu saskanīgu un izaugsmei labvēlīgu fiskālo nostāju. Uzlabot publisko finanšu kvalitāti un ilgtspēju, par prioritāti nosakot materiālos un nemateriālos ieguldījumus gan valstu, gan ES līmenī. Nodrošināt to, lai valstu fiskālās sistēmas, tostarp valstu fiskālo jautājumu padomes, būtu spēcīgas.

               3.

               Nodrošināt banku sistēmas izturētspēju, jo īpaši veicot nepieciešamās darbības pēc aktīvu kvalitātes pārbaudes un spriedzes testiem, īstenojot banku savienības regulējumu un turpinot darbu, ko paredzēts veikt vienotā noregulējuma mehānisma pārejas posmā. Stimulēt privātā sektora ieguldījumus un palielināt kredītu plūsmu uz ekonomiku, veicot darbības, kuru mērķis ir uzlabot kredītu pieejamību maziem un vidējiem uzņēmumiem, padziļināt kapitāla tirgus, no jauna aktivizēt vērtspapīrošanas tirgus, balstoties uz priekšlikumiem un grafiku, kas ietverti Komisijas Paziņojumā par Eiropas ekonomikas ilgtermiņa finansēšanu.

               4.

               Turpināt iesākto darbu pie ekonomikas un monetārās savienības padziļināšanas un veicināt ekonomikas uzraudzības sistēmas uzlabošanu saistībā ar 2014. gada beigās paredzēto pārskatīšanu.

      Briselē, 2014. gada 8. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. C. PADOAN

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 472/2013 (2013. gada 21. maijs) par to eurozonas dalībvalstu ekonomiskās un budžeta uzraudzības pastiprināšanu, kurās ir vai kurām draud nopietnas finanšu stabilitātes grūtības (OV L 140, 27.5.2013., 1. lpp.); Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 473/2013 (2013. gada 21. maijs) par kopīgiem noteikumiem budžeta plānu projektu uzraudzībai un novērtēšanai un pārmērīga budžeta deficīta novēršanai eurozonas dalībvalstīs (OV L 140, 27.5.2013., 11. lpp.).

      (4)  Padomes Regula (ES) N. 1177/2011 (2011. gada 8. novembris), ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 1467/97 par to, kā paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras īstenošanu (OV L 306, 23.11.2011., 33. lpp.); Padomes Direktīva 2011/85/ES (2011. gada 8. novembris) par prasībām dalībvalstu budžeta struktūrām (OV L 306, 23.11.2011., 41. lpp.); Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1173/2011 (2011. gada 16. novembris) par efektīvu budžeta uzraudzības īstenošanu eurozonā (OV L 306, 23.11.2011., 1. lpp.); Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1174/2011 (2011. gada 16. novembris) par izpildes pasākumiem pārmērīgas makroekonomiskās nelīdzsvarotības koriģēšanai eurozonā (OV L 306, 23.11.2011. 8. lpp.); Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1175/2011(2011. gada 16. novembris), ar ko groza Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (OV L 306, 23.11.2011., 12. lpp.); Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.).


Ieteikums Padomes atzinums saskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 3. punktu par atjaunināto Spānijas stabilitātes programmu 2004.–2008. gadam


title: Padomes Ieteikums ( 2014. gada 8. jūlijs ) par Lietuvas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Lietuvas 2014. gada konverģences programmu

text:
               29.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/67

         PADOMES IETEIKUMS
   (2014. gada 8. jūlijs)
   par Lietuvas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Lietuvas 2014. gada konverģences programmu
   2014/C 247/13
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), un 2010. gada 21. oktobrī tā pieņēma lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (2), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Dalībvalstu vai to valdību vadītāji 2012. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu par Izaugsmes un nodarbinātības paktu, kas ir saskaņots pamats rīcībai valstu, ES un eurozonas līmenī, izmantojot visas iespējamās sviras, instrumentus un politikas jomas. Viņi pieņēma lēmumu par dalībvalstu līmenī veicamo rīcību, jo īpaši paužot pilnīgu apņemšanos sasniegt stratēģijas “Eiropa 2020” mērķus un īstenot konkrētai valstij adresētos ieteikumus.

               (4)

               Padome 2013. gada 9. jūlijā pieņēma ieteikumu (3) par Lietuvas 2013. gada valsts reformu programmu un sniedza savu atzinumu par Lietuvas atjaunināto konverģences programmu 2012.–2016. gadam.

               (5)

               Komisija 2013. gada 13. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, iezīmējot 2014. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. 2013. gada 13. novembrī Komisija, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (4), pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Lietuva netika noteikta kā viena no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (6)

               Eiropadome 2013. gada 20. decembrī apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes sekmēšanai. Tā uzsvēra vajadzību īstenot diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju, atjaunot normālus aizdevumu nosacījumus ekonomikai, sekmēt izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu, novērst krīzes sociālās sekas un modernizēt valsts pārvaldi.

               (7)

               Lietuva 2014. gada 1. aprīlī iesniedza savu 2014. gada valsts reformu programmu un 2014. gada 22. aprīlī – 2014. gada konverģences programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (8)

               2014. gada konverģences programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir līdz 2015. gadam sasniegt vidējā termiņa mērķi un konverģences programmas noslēgumā 2017. gadā panākt strukturālu pārpalikumu 0,9 % apmērā no IKP. Konverģences programma apstiprina iepriekšējo vidējā termiņa mērķi –1 % apmērā no IKP, kas atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Pamatojoties uz (pārrēķinātu) strukturālo budžeta bilanci, virzībā uz vidējā termiņa mērķi ikgadējais progress ir ne mazāks kā 0,5 % no IKP 2014. un 2015. gadā. Vienlaikus 2015. gadā ir risks novirzīties no izdevumu kritērija izpildes. Kopumā korekcijas vidēja termiņa mērķa sasniegšanai lielā mērā atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Konverģences programma liecina, ka plānošanas periodā līdz 2017. gadam parāds ievērojami samazināsies līdz aptuveni 35 %. Konverģences programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs lielā mērā ir ticams. Vienlaikus vēl ir skaidri jādefinē konsolidācijas pasākumi 2015.-2017. gadā. Saskaņā ar Komisijas dienestu 2014. gada pavasara prognozi paredzams, ka strukturālās korekcijas 2014. gadā būs 0,2 % no IKP, bet 2015. gadā 0,6 % no IKP, līdz ar to 2014. gadā par 0,3 % no IKP neizpildot prasīto ierobežojumu 0,5 % apmērā no IKP. Turklāt 2014. gadā ir risks ievērojami novirzīties no izdevumu kritērija izpildes, bet 2015. gadā – vēl vairāk, kaut arī vairs ne tik lielā mērā. Pamatojoties uz konverģences programmas izvērtējumu un Komisijas prognozi, Padome saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97 uzskata, ka ir risks ievērojami novirzīties no korekcijām vidēja termiņa mērķa sasniegšanai 2014. gadā.

               (9)

               Nodokļi, kas mazāk kaitē izaugsmei, piemēram, īpašuma un vides nodokļi, joprojām ir salīdzinoši nenozīmīgi. Nodokļu ieņēmumi lielā mērā ir atkarīgi no netiešiem nodokļiem un nodokļiem darbaspēkam, savukārt ieņēmumu daļa no vides nodokļiem joprojām ir neliela. Varētu izmantot ieņēmumu palielināšanu no izaugsmi veicinošiem nodokļiem, lai atvieglotu nodokļu slogu jo īpaši mazkvalificētiem pelnītājiem ar maziem ienākumiem. 2013. gada sākumā tika veikta daļēja nodokļu sistēmas pārskatīšana, un valdība nolēma koriģēt kapitāla nodokļus, palielināt ar nodokli apliekamo ienākumu slieksni, kas nozīmē iedzīvotāju ienākuma nodokļa palielinātu progresivitāti to personu labā, kuru ienākumi ir mazi, un palielināt akcīzes nodokli alkoholam un tabakai. Tomēr kopumā minētajiem pasākumiem būs diezgan nelabvēlīga ietekme uz ieņēmumiem. Tāpēc joprojām būs svarīgi veikt turpmākus pasākumus, lai uzlabotu publisko finanšu stabilitāti un stiprinātu budžeta ieņēmumu pusi. Pēc 2013. gada konkrētām valstīm adresētiem ieteikumiem vides nodokļu jomā netika veikti būtiski pasākumi. Nelielas sekmes gūtas fiskālās sistēmas stiprināšanā, jo izdevumu maksimālās robežas aizvien nav pietiekami saistošas un tiesību aktu grozījumi joprojām nav apstiprināti. Lietuvai joprojām ir grūtības ar nodokļu saistību izpildi, it īpaši ar PVN krāpšanas gadījumu apkarošanu, cita starpā, stiprinot riska pārvaldības pasākumus. Tiek īstenots nodokļu saistību izpildes rīcības plāns 2013.–2014. gadam, un pirmie aprēķini liecina par labvēlīgu ietekmi. 2013. gadā tika pieņemti vairāki pasākumi ar mērķi stiprināt nodokļu saistību izpildi PVN un akcīzes nodokļa jomā. Ir sākta jauna mērķtiecīga stratēģija 2014.-2015. gadam.

               (10)

               Nelabvēlīga demogrāfiskā attīstība liek apšaubīt Lietuvas ilgtermiņa fiskālo stabilitāti. Saskaņā ar prognozēm izdevumi pensijām ievērojami pieaugs un, kā aprēķināts, 50 gados kļūs gandrīz divreiz lielāki par ES vidējo rādītāju. Pakāpeniskais likumā noteiktā pensionēšanās vecuma pieaugums, kas sākās 2012. gadā, nav pietiekams, lai izlīdzinātu darbaspēka sarukumu un paredzamā dzīves ilguma paildzināšanos. Turklāt krasais nabadzības pieaugums un vecāka gadagājuma cilvēku milzīgā materiālā nenodrošinātība norāda uz problēmām ar pensiju atbilstību. Lietuva ir veikusi svarīgus, taču izolētus pasākumus pareizajā virzienā, bet ir nepieciešamas būtiskākas izmaiņas, lai īstenotu visaptverošu reformu. Lietuva ir pabeigusi otrā līmeņa pensiju reformu, taču netiek plaši izmantota ne arodpensiju shēma, ne brīvprātīgi pensiju uzkrājumi. Bez likumā noteiktā pensionēšanās vecuma pieauguma ir vajadzīgi arī pasākumi, kuri nodrošina vecāka gadagājuma strādājošo nodarbināmību un vecāka gadagājuma iedzīvotājiem piemērotu darba vidi.

               (11)

               Kopumā bezdarbs ir sarucis, taču joprojām ir liels strukturālais bezdarbs, kas liecina par prasmju neatbilstību, jo īpaši mazkvalificētam darbaspēkam. Samazinās jauniešu bezdarbs un to jauniešu īpatsvars, kuri nemācās vai nestrādā, tomēr tas joprojām ir augsts. Aktīva darba tirgus politikas ierobežotais tvērums joprojām ir problēma, un ir jāuzlabo tā efektivitāte un savlaicīgums. Prognozes liecina, ka kvalificēta darbaspēka trūkums nākotnē kļūs vēl izteiktāks. Ir svarīgi uzlabot jauniešu nodarbināmību, lai sekmētu profesionālās izglītības un augstākās izglītības atbilstību darba tirgus vajadzībām, celtu mācekļu programmu un ar darbu saistītas apmācības kvalitāti, sadarbojoties ar privāto sektoru, ieskaitot MVU. Joprojām nav pietiekoša plaša līdzdalība mūžizglītībā. Ir nepieciešama darba tiesiskā regulējuma visaptveroša pārskatīšana ar sociālo partneru līdzdalību, lai rastu veidus, kā atvieglot administratīvo slogu darba devējiem. Pirmkārt, būs svarīgi identificēt un novērst nevajadzīgus ierobežojumus, kuri ietekmē elastīgas līgumiskās attiecības, atlaišanas kārtību un darba laika režīmu.

               (12)

               Neskatoties uz nesen novēroto uzlabojumu, darbspējīgā vecuma iedzīvotāju nabadzība joprojām ir lielāka par ES vidējo rādītāju. Minimālās mēnešalgas un ar nodokli apliekamo ienākumu sliekšņa palielināšana ir palīdzējusi risināt nabadzības problēmu. Tomēr pēdējos gados ir krasi pieaugusi vecāka gadagājuma cilvēku nabadzība un milzīga materiālā nenodrošinātība. 2012.–2013. gadā, pateicoties naudā sniegtas sociālās palīdzības reformas izmēģinājuma projektam, samazinājās sociālo pabalstu saņēmēju skaits un izdevumi par skaidrā naudā izmaksātiem sociālajiem pabalstiem. 2014. gadā šo izmēģinājuma projektu piemēroja arī visās pašvaldībās. Ir nepieciešams nodrošināt uzraudzību un novērtējumu par minētās reformas ietekmi uz vistrūcīgākajām grupām. Ilgtermiņa bezdarbniekiem paredzētās sociālās palīdzības aktivizācijas pasākumu tvērums ir nepietiekams. Turklāt šie pasākumi joprojām ir vērsti uz sabiedrisko darbu shēmām, tādējādi sniedzot ienākumu atbalstu, taču tie nepalīdz uzlabot saņēmēju nodarbināmību. Ir jānovērtē minētās reformas ietekme uz grupām ar zemiem ienākumiem. Lietuva pieņēma sociālās iekļaušanas veicināšanas rīcības plānu 2014.–2020. gadam. Tomēr joprojām ir nepieciešams noteikt galvenās mērķa grupas, budžetu un konkrētus pasākumus, konkrēti norādot kā tiks sasniegti mērķi un kā sadarbosies dažādās ministrijas, pašvaldības un pilsoniskās sabiedrības pārstāvji, īstenojot minēto rīcības plānu.

               (13)

               Valdība kopš 2010. gada veic valsts uzņēmumu vērienīgu reformu. 2013. gada decembrī tika apstiprināti pēdējie tiesību akti, ar kuriem grozīja pārredzamības pamatnostādnes, kas nosaka, ka visiem valsts uzņēmumiem no 2014. gada savos gada ziņojumos jānodrošina atsevišķi dati par komerciālajām un nekomerciālajām funkcijām. Pirmo ziņojumu, kurā sniegts šāds sadalījums, paredzēts iesniegt 2014. gada augustā. Tad vajadzētu varēt sīkāk izvērtēt to, cik veiksmīgas ir šādas izmaiņas. Tomēr neatkarīgu locekļu skaits valsts uzņēmumu valdēs joprojām ir mazs daļēji tādēļ, ka valsts un pašvaldību uzņēmumiem tiek piemēroti juridiski šķēršļi. Tiek ierosinātas juridiskas izmaiņas, kuras ļaus visu valsts uzņēmumu valdēs iecelt neatkarīgus locekļus. Pēc tam, kad būs pilnībā īstenota komerciālo un nekomerciālo funkciju nodalīšana un nodrošinātas profesionālākas valdes, būs jānovērtē šo pasākumu efektivitāte.

               (14)

               Joprojām nepietiekami izstrādāti ir elektrotīklu un gāzes tīklu savienojumi ar kaimiņu dalībvalstīm, tādējādi ierobežojot konkurenci un sadārdzinot cenas. Gāzes un elektrības tirgus liberalizācija ir stiprinājusi konkurenci iekšējā tirgū, taču līdz šim patērētāji nav izmantojuši tiesības mainīt piegādātāju. Valdība ir noteikusi, ka elektroenerģijas starpsavienojumi ir prioritāte, tomēr to izveidošana ir vēl jāpabeidz. Ir pasūtīts svarīgs gāzes cauruļvads, un paredzams, ka līdz 2014. gada decembrim sāks darboties sašķidrinātās dabasgāzes terminālis Klaipēdā. Ir gūti nelieli panākumi attiecībā uz Lietuvas elektroenerģijas tīklu starpsavienojumiem ar ES elektroenerģijas tirgu. Turklāt ir jāuzlabo energoefektivitāte. Lietuva ir guvusi nelielas sekmes ēku energoefektivitātes uzlabošanā, cita starpā, attiecībā uz ieguldījumiem no JESSICA līdzdalības fonda. 2013. gadā pieņēma tiesību aktus, lai paātrinātu minētā līdzdalības fonda apguvi. Projekti pabeigti 2014. gada sākumā, un ir ievērojami pieaudzis sākotnēju pieteikumu skaits. Tiesību aktu grozījumi paredz arī apkures subsīdiju samazināšanu gadījumos, ja iedzīvotāji noraidījuši ēkas atjaunošanu, – līdz ar to tiek novērsti šķēršļi atjaunošanai.

               (15)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir vispusīgi izanalizējusi Lietuvas ekonomikas politiku. Tā ir izvērtējusi valsts reformu programmu un konverģences programmu. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Lietuvā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1.–6. ieteikumā.

               (16)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi konverģences programmu, un tās atzinums (5) ir atspoguļots jo īpaši turpmāk izklāstītajā 1. ieteikumā,

         AR ŠO IESAKA Lietuvai laikposmā no 2014. gada līdz 2015. gadam rīkoties šādi.

               1.

               Pastiprināt budžeta pasākumus 2014. gadam, ņemot vērā izdevumu pieaugumu, kas pārsniedz kritēriju, un radušos atšķirību 0,3 % apmērā no IKP strukturālo pasākumu sakarā, pamatojoties uz Komisijas dienestu 2014. gada pavasara prognozi, kurā norādīts uz ievērojamas novirzīšanās risku saistībā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvās daļas prasībām. 2015. gadā stiprināt budžeta stratēģiju, lai atbilstoši prasībām nodrošinātu korekciju 0,5 % apmērā no IKP vidēja termiņa mērķa sasniegšanai. Pēc tam nodrošināt vidējā termiņa mērķa ievērošanu. Papildināt budžeta stratēģiju ar turpmāku fiskālās sistēmas stiprināšanu, it īpaši, nodrošinot saistošas izdevumu maksimālās robežas, kad tiks pieņemta vidēja termiņa budžeta sistēma. Turpināt pārskatīt nodokļu sistēmu un apsvērt to nodokļu palielināšanu, kas vismazāk kaitē izaugsmei, kā, piemēram, regulārie īpašuma nodokļi un vides nodokļi, vienlaikus turpinot uzlabot nodokļu saistību izpildi.

               2.

               Pieņemt un īstenot tiesību aktus par visaptverošu pensiju sistēmas reformu. Likumā noteikto pensionēšanās vecumu pielāgot paredzamajam mūža ilgumam, ierobežot priekšlaicīgas pensionēšanās iespējas, izstrādāt skaidrus noteikumus pensiju indeksācijai un veicināt papildu ietaupījumu shēmu izmantošanu. Līdz ar pensiju reformu veikt pasākumus vecāka gadagājuma darbaspēka nodarbināmības veicināšanai.

               3.

               Mērķtiecīgāk plānot aktīvā darba tirgus politikas pasākumus, kuri vērsti uz mazkvalificēta darbaspēka un ilgtermiņa bezdarbnieku līdzdalību darba tirgū. Uzlabot bezdarbnieku pabalstu tvērumu un atbilstību un piesaistīt tos aktivizācijas pasākumiem. Risināt prasmju ilgstošas neatbilstības problēmu, uzlabojot izglītības atbilstību darba tirgus vajadzībām, inter alia, pamatojoties uz prasmju prognozēšanas sistēmām, un veicināt mūžizglītību. Lai uzlabotu jauniešu nodarbināmību, par prioritāti noteikt kvalitatīvu mācekļu programmu un citu mācīšanās darbavietā iespēju piedāvājumu un stiprināt partnerību ar privāto sektoru. Apspriežoties ar sociālajiem partneriem, pārskatīt darba tiesību aktu atbilstību, it īpaši attiecībā uz darba līgumu sistēmu un darba laika režīmu.

               4.

               Nodrošināt atbilstošu tvērumu vistrūcīgākajām grupām un turpināt stiprināt saikni starp naudā sniegtas sociālās palīdzības un aktivizācijas pasākumiem.

               5.

               Kā plānots, pabeigt valsts uzņēmumu reformas īstenošanu, it īpaši pabeigt komerciālo darbību nodalīšanu no nekomerciālām, turpinot uzlabot profesionalitāti valdēs un rūpīgi uzraudzīt reformas ietvaros paredzēto prasību izpildi.

               6.

               Izvērst pasākumus, lai uzlabotu ēku energoefektivitāti, ātri ieviešot līdzdalības fondu. Turpināt attīstīt elektroenerģijas un gāzes tīklu pārrobežu savienojumus ar kaimiņu dalībvalstīm, lai dažādotu enerģijas avotus un veicinātu konkurenci, uzlabojot Baltijas valstu elektroenerģijas tirgus integrāciju.

      Briselē, 2014. gada 8. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. C. PADOAN

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Paliek spēkā 2014. gadā ar Padomes Lēmumu 2014/322/ES (2014. gada 6. maijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm 2014. gadam (OV L 165, 4.6.2014., 49. lpp.).

      (3)  OV C 217, 30.7.2013., 51. lpp.

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.).

      (5)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52008PC0577

Komisijas ieteikums Padomei pilnvarot Komisiju sākt un risināt sarunas ar Starptautisko Vīnkopības un vīna organizāciju (IOV) par Eiropas Kopienas pievienošanās nosacījumiem un noteikumiem  /* COM/2008/0577 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 26.9.2008COM(2008) 577 galīgā redakcijaKOMISIJAS IETEIKUMS PADOMEIpilnvarot Komisiju sākt un risināt sarunas ar Starptautisko Vīnkopības un vīna organizāciju (IOV) par Eiropas Kopienas pievienošanās nosacījumiem un noteikumiemKOMISIJAS IETEIKUMS PADOMEIpilnvarot Komisiju sākt un risināt sarunas ar Starptautisko Vīnkopības un vīna organizāciju (IOV) par Eiropas Kopienas pievienošanās nosacījumiem un noteikumiemA. PASKAIDROJUMS1. IEVADSStarptautiskā Vīnkopības un vīna organizācija (IOV) ir starpvaldību organizācija ar zinātniskām un tehniskām iezīmēm, kas darbojas vīnkopības un vīna, vīnu saturošu dzērienu, galda vīnogu, rozīņu un citu no šiem produktiem iegūtu izstrādājumu jomā. To nodibināja Parīzē ar 2001. gada 3. aprīļa starptautisko nolīgumu, un tā ir tieši cēlusies no Starptautiskā Vīna biroja , ko ar 1924. gada 29. novembra starptautisko vienošanos nodibināja 1924. gadā un kas ar 1958. gada 4. septembra lēmumu kļuva par Starptautisko Vīnogulāju un vīna biroju .2006. gada 3. aprīlī IOV veido 43 dalībvalstis, kurām novērotāja statusā uz laiku pievienojas Biroja vecās dalībvalstis. IOV nav pievienojušās sešas Eiropas Savienības dalībvalstis: Apvienotā Karaliste, Polija, Dānija, Lietuva, Latvija, Igaunija.IOV mērķi un uzdevumi ir precizēti 2. panta 1. un 2. punktā nolīgumā par tās dibināšanu. Saskaņā ar šo pantu IOV tās kompetences jomā ir šādi mērķi:1. norādīt tās dalībniekiem veicamos pasākumus, lai ņemtu vērā ražotāju, patērētāju un citu vīna nozares dalībnieku problēmas;2. palīdzēt pārējām starptautiskajām starpvaldību un nevalstiskajām organizācijām, jo īpaši tām, kas veic standartizēšanas darbības;3. veicināt esošās prakses un standartu saskaņošanu starptautiskā mērogā un vajadzības gadījumā jaunu starptautisku standartu izveidi, lai uzlabotu vīna nozares produktu ražošanas un tirdzniecības apstākļus, un patērētāju interešu ievērošanu.IOV uzdevumus, kas izriet no tās dibināšanas nolīguma, sīkāk paskaidro un nosaka “trīsgadu stratēģiskais plāns”, ko izmanto par organizācijas darbības pamatu. Trīsgadu stratēģiskais plāns tiek sīkāk izklāstīts “gada programmā”.Izsmeļošs izklāstījums, kas attiecas uz IOV darbības metodēm un struktūru, ir pieejams organizācijas tīmekļa vietnē www.oiv.org.Lai garantētu Kopienas nostājas konsekvenci tās ārējos sakaros un nodrošinātu tās pilnvaru robežās veikto iekšējo pasākumu labāku koordinēšanu, šķiet, ka ir leģitīmi un vajadzīgi apsvērt Eiropas Kopienas dalību IOV.Kopienas dalībai IOV nav vajadzīgs grozīt IOV dibināšanas aktu (2001. gada 3. aprīļa Parīzes Nolīgums, ar ko dibina Starptautisko Vīnkopības un vīna organizāciju). Tomēr līdz lēmumam par pievienošanos, lai uzlabotu Kopienas dalību IOV, Kopiena un dalībvalstis centīsies uzlabot savu koordināciju šajā jomā un pastiprināt lomu, ko EK īsteno novērotāja statusā.No otras puses, Padomes Regulā (EK) Nr. 479/2008 par vīna tirgus kopējo organizāciju[1] tiek norādīts, ka jaunu vīndarības metožu atļaušanai Komisija “… pamatojas uz Starptautiskās Vīnkopības un vīna organizācijas (IOV) ieteiktām un publicētām vīndarības metodēm” un, runājot par analīzes metodēm, ka “Analīzes metodes, lai noteiktu to produktu sastāvu, uz kuriem attiecas šī regula, un noteikumi, pēc kuriem var noteikt, vai šie produkti ir apstrādāti, neievērojot atļautās vīndarības metodes, ir metodes un noteikumi, ko ieteikusi un publicējusi IOV”.Turklāt saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 479/2008 IOV ieteikto standartu ievērošana attiecībā uz vīndarības metodēm ir pietiekams iemesls, lai Eiropas tirgū laistu vīnus no trešām valstīm.Tas pamato vajadzību pastiprināt sakarus starp Kopienu un IOV.Tādēļ Komisija iesaka Padomei:-  atļaut Komisijai sākt un risināt sarunas ar IOV par nosacījumiem un noteikumiem attiecībā uz Eiropas Kopienas pievienošanos IOV saskaņā ar Līguma 300. panta noteikumiem;-  iecelt komiteju, kurai šajā uzdevumā jāpalīdz Komisijai;-  pieņemt ieteiktās sarunu direktīvas. Turklāt Komisija iesaka Padomei uzaicināt dalībvalstis atbalstīt šos mērķus.2. KOPIENAS PILNVARAS JAUTāJUMOS, KURUS RISINA IOVIOV ir starpvaldību organizācija, kas veic nozīmīgu standartizācijas darbību, sagatavojot rezolūcijas, ieteikumus un priekšlikumus, kuri attiecas uz dažādiem vīna nozares produktu tirdzniecības un ražošanas aspektiem, kā vīndarības metodes, produktu aprakstīšana un definēšana, marķēšana, noteikumi laišanai tirgū, produktu analīzes un novērtēšanas metodes, ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu un augu šķirņu aizsardzība.Šīs rezolūcijas, nemainot to juridisko iedarbību, parasti iekļauj detalizētākos standartos, ko parasti piedāvā kā kodeksus un periodiski atjaunina, pamatojoties uz organizācijas pieņemtajām rezolūcijām. Šobrīd IOV ir publicējusi vairākus standartu kodeksus, ko visi dalībnieki izmanto kā atsauces, tostarp Starptautisko Vīndarības kodeksu, Starptautisko Vīndarības metožu kodeksu, Vīna un nenorūgušu vīnogu vīna starptautisko analīzes metožu krājumu, Stipro alkoholisko dzērienu starptautisko analīzes metožu krājumu, Vīna un vīna produktu stipro alkoholisko dzērienu konkursu starptautisko standartu un Vīnu un vīna produktu degvīnu marķēšanas starptautisko standartu.Kopš vīna tirgus kopējās organizācijas (TKO) izveides Kopiena ir saglabājusi un paplašinājusi savas pilnvaras vīna un vīnkopības nozarē. Tā rezultātā Kopienai tika piešķirtas ekskluzīvas pilnvaras attiecībā uz jautājumiem, kas attiecas uz TKO un uz ko pašlaik galvenokārt attiecas Regula (EK) Nr. 479/2008 un tās piemērošanas regulas.Kopienas sekundārie tiesību akti jautājumos, kurus risina IOV, ir:-  Padomes 1999. gada 17. maija Regula (EK) Nr. 1493/1999 par vīna tirgus kopējo organizāciju (OV L 179, 14.7.1999.),-  Padomes 2008. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 479/2008 par vīna tirgus kopējo organizāciju (OV L 148, 6.6.2008.),-  Komisijas 2008. gada 8. maija Regula (EK) Nr. 423/2008, ar ko nosaka konkrētus sīki izstrādātus Padomes Regulas (EK) Nr. 1493/1999 īstenošanas noteikumus un ar ko izveido Kopienas enoloģiskās prakses un procesu kodeksu (kodificētā versija, OV L 127, 15.5.2008.),-  Komisijas 2002. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 753/2002, ar ko paredz konkrētus noteikumus Padomes Regulas (EK) Nr. 1493/1999 piemērošanai attiecībā uz konkrētu vīna nozares produktu aprakstu, apzīmējumu, noformējumu un aizsardzību (OV L 118, 4.5.2002.),-  Komisijas 2000. gada 24. jūlija Regula (EK) Nr. 1607/2000, ar ko nosaka sīki izstrādātus īstenošanas noteikumus attiecībā uz noteiktos reģionos ražotiem kvalitatīviem vīniem (OV L 185, 25.7.2000.),-  Komisijas 1990. gada 17. septembra Regula (EEK) Nr. 2676/90, ar kuru nosaka Kopienas metodes vīna analīzei (OV L 272, 3.10.1990.),-  Padomes 1991. gada 10. jūnija Regula (EEK) Nr. 1601/91, ar ko nosaka vispārīgus noteikumus par aromatizētu vīnu, aromatizētus vīnus saturošu dzērienu un aromatizētus vīnus saturošu kokteiļu definēšanu, to nosaukumu un noformējumu veidošanu (OV L 149, 14.6.1991.),-  Komisijas 1994. gada 25. janvāra Regula (EK) Nr. 122/94, kura nosaka konkrētus piemērošanas noteikumus Padomes Regulai (EEK) Nr. 1601/91, kas nosaka vispārīgus noteikumus attiecībā uz aromatizēto vīnu, uz vīna bāzes gatavoto aromātisko dzērienu un aromatizēto vīna produktu kokteiļu definīciju, aprakstu un noformējumu (OV L 21, 26.1.1994.),-  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 15. janvāra Regula (EK) Nr. 110/2008 par stipro alkoholisko dzērienu definīciju, aprakstu, noformējumu, marķējumu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzību un ar ko atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 1576/89 (OV L 39, 13.2.2008.),-  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 20. marta Direktīva 2000/13/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtikas produktu marķēšanu, noformēšanu un reklāmu (OV L 109, 6.5.2000.),-  Padomes 2007. gada 22. oktobra Regula (EK) Nr. 1234/2007, ar ko izveido lauksaimniecības tirgu kopīgu organizāciju un paredz īpašus noteikumus dažiem lauksaimniecības produktiem (Vienotā TKO regula) (OV L 299, 16.11.2007.), kurā grozījumi izdarīti ar Padomes 2008. gada 14. aprīļa Regulu (EK) Nr. 361/2008 (OV L 121, 7.5.2008.), ar ko jo īpaši ievieš noteikumus attiecībā uz augļu un dārzeņu nozari ,-  Komisijas 1999. gada 22. decembra Regula (EK) Nr. 2789/1999, ar ko nosaka tirdzniecības standartu galda vīnogām (OV L 336, 29.12.1999.) ,-  Padomes 2001. gada 20. decembra Direktīva 2001/112/EK, kas attiecas uz pārtikai paredzētām augļu sulām un dažiem līdzīgiem produktiem (OV L 10, 12.1.2002.).IOV darbību, kas saistītas ar dalībvalstu ekskluzīvu kompetenci, ir ļoti maz, un tām ir nosacīta nozīme attiecībā uz IOV īstenotajiem vispārējiem mērķiem.Pašreizējā situācija pašā Kopienā ir pretstatā tās nostājai IOV, kur šobrīd tikai dalībvalstīm ir tiesības aktīvi piedalīties lēmumu pieņemšanā.Tā rezultātā Kopienai nav pienācīga statusa, kas tai ļautu tiešā veidā īstenot savas pilnvaras organizācijā. Valstu nostājas joprojām tiek aplūkotas atsevišķi neatkarīgi no attiecīgo dalībvalstu piederības Kopienai.Turklāt Kopienas tiesiskajā regulējumā jau ir tiešas atsauces uz IOV rezolūcijām, kas pieņemtas attiecībā uz analīzes metodēm, vīna TKO ietvaros atzīstot “Vīna un nenorūgušu vīnogu vīna starptautisko analīzes metožu krājumu”, un to pakāpeniski un iespēju robežās mēģina loģiski saskaņot ar citiem IOV standartiem, piemēram, ar “Starptautisko Vīndarības metožu kodeksu” un “Starptautisko Vīndarības kodeksu”.Kopienas pievienošanās IOV attiecas arī uz vīna TKO reformas procesu, saistībā ar ko Padome nolēma pastiprināt pastāvošo saikni starp IOV dokumentiem un Kopienas tiesību aktiem, paredzot balstīties uz IOV ieteikumiem, lai noteiktu Kopienas standartus vīndarības jomā, un noteica, ka atļautās analīzes metodes ir tās, ko ir ieteikusi un publicējusi IOV.3. KOPIENAS PIEVIENOšANāS3.1 Eiropas Kopienas statuss un Komisijas dalība IOVPašreiz Eiropas Kopienai IOV nav oficiāla statusa, lai gan 8. pantā 2001. gada 3. aprīļa nolīgumā, ar ko dibina Starptautisko Vīnkopības un vīna organizāciju, starpvaldību organizācijām nepārprotami tiek paredzēta iespēja kļūt par pilntiesīgiem organizācijas dalībniekiem.Šobrīd Komisija kā Eiropas Kopienas pārstāvis tiek regulāri aicināta piedalīties Ģenerālās asamblejas un ekspertu grupu, apakškomisiju un komisiju darbā, taču tā nevar piedalīties Izpildu komitejas darbībā ( ad hoc novērotājas statuss) un neveic nekādas brīvprātīgas iemaksas IOV.Pamatojoties uz iepriekš minēto, pašreizējais statuss, kas Komisijas pārstāvjiem IOV darbībā ļauj piedalīties tikai pasīvi, ir lielā mērā nepietiekams un nepiemērots.3.2 Kopienas pievienošanās nepieciešamībaŅemot vērā to, ka uz IOV kompetences jomu tagad lielā mērā attiecas Kopienas tiesību akti, ir vēlams, ka Kopienas loma IOV tiek pastiprināta un oficiāli noformēta, lai varētu garantēt Kopienas nostājas konsekvenci starptautiskajā līmenī un nodrošināt pienācīgu Kopienas interešu pārstāvēšanu.Pievienošanās ar pilntiesīgas dalībnieces statusu varētu būt piemērotākais risinājums. Citas iespējas, kas Komisijai ir, pamatojoties uz IOV pamatdokumentiem, jo īpaši iespēja būt īpašā novērotāja vai novērotāja statusā, nav pietiekamas.Novērotāja un īpašā novērotāja statuss neļauj piedalīties IOV darbībā, bet tikai “izteikties” un “piedalīties” dažās no tās struktūrām bez iespējas iesniegt priekšlikumus vai grozījumus. Tātad šie statusi Kopienai neļauj ne izteikties par jautājumiem, kas attiecas uz tās ekskluzīvo kompetenci, ne virzīt tālāk Kopienas līmenī pieņemtos lēmumus.Turklāt IOV dibināšanas akts nosaka, ka arī starpvaldību organizācijām, kam ir īpašs statuss, ir jāveic finansiāla iemaksa; šo IOV juridisko prasību Kopiena nevar pieņemt, ņemot vērā to, ka tai netiek piešķirtas balsstiesības.To pašu iepriekš minēto iemeslu dēļ starptautiskajām organizācijām paredzētā iespēja noslēgt sadarbības protokolu ar IOV arī šķiet lielā mērā nepietiekama.3.3 Pievienošanās pieteikumsa) Pievienošanās posmi2001. gada 3. aprīļa nolīgums “starpvaldību organizācijām” skaidri paredz iespēju kļūt par IOV dalībniekiem.Pievienošanās procesā Eiropas Kopienai jāievēro šādi posmi:-  Padome pilnvaro Komisiju pārrunāt nosacījumus un noteikumus par Eiropas Kopienas pievienošanos IOV;-  Komisija sāk un risina sarunas ar IOV, lai pieņemtu pievienošanās protokolu;-  Komisija pieņem priekšlikumu Padomes lēmumam par Kopienas pievienošanos IOV un to iesniedz Padomei;-  Padomes lēmums pilnvaro Eiropas Kopienu pievienoties IOV; piekrišanas un parakstīšanas instrumenti tiek iesniegti Francijas Republikas Ārlietu ministrijai (IOV dibināšanas nolīguma 15. panta IX nodaļa);-  Kopienas pievienošanās stājas spēkā saskaņā ar kārtību, ko paredz tā IOV dibināšanas nolīguma attiecīgie noteikumi.b) Procedūras noteikumiPamatojoties uz 2. pantu vispārīgajos organizācijas reglamenta noteikumos, starp IOV un Eiropas Kopienu jāparaksta protokols, lai noteiktu konkrētus pievienošanās nosacījumus un balsstiesību saskaņošanas pasākumus.Šis protokols jāpieņem pēc Ģenerālās asamblejas piekrišanas un pēc Izpildu komitejas priekšlikuma. Tomēr protokola izstrādes pamatā jābūt sarunām, kurās Eiropas Kopiena piedalās ar tādām pašām tiesībām, kādas tās ir IOV, nevis IOV iestāžu vienpusīgam aktam.Katrā gadījumā tā priekšlikuma izstrādes procesā, kas attiecas uz pievienošanās protokolu, ir jāveic dalībvalstu saskaņota darbība Izpildu komitejā. Saskaņošana starp dalībvalstīm ir jo īpaši svarīga attiecībā uz noteiktām pievienošanās sarunu pamatnostādnēm, piemēram, noteikumiem par Kopienas dalību organizācijas struktūrās, Kopienas līdzdalību fakultatīvās funkcijās, finansiālās iemaksas noteikšana un plašākā nozīmē jebkādiem praktiskiem aspektiem, kas jāievēro IOV un kas attiecas uz pievienošanās protokolu, lai Eiropas Kopiena varētu pilnībā īstenot savas pilnvaras bez jebkādiem juridiskiem vai administratīviem ierobežojumiem. Šādas pilnvaras varētu īstenot bez jaunu tiesību izveidošanas balsošanas jomā.3.4 Pilnvaru koordinēšana un sadale starp Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīmKad pievienošanās būs spēkā, Komisija un dalībvalstis kopīgi kā dalībnieki piedalīsies IOV darbā; šā iemesla dēļ, balstoties uz to, kas ticis paveikts saistībā ar dalību citās starptautiskajās organizācijās, tām jānosaka iekšējās koordinēšanas procedūras, kas ļauj garantēt efektīvu Kopienas interešu pārstāvēšanu IOV.Tāpēc ir jānosaka konkrētas procedūras attiecībā uz:-  IOV sanāksmju sagatavošanu un jo īpaši koordinēšanas procedūrām Briselē un uz vietas, lai izveidotu kopējas nostājas un Kopienas nostājas un noteiktu veidu, kā atbildēt uz organizācijas anketām;-  balsstiesību un dalības tiesību sadale atkarībā no pilnvaru veida (ekskluzīvas, valstiskas, dalītas).Koordinēšanas noteikumiem jābūt pietiekami detalizētiem, lai nodrošinātu to vieglu piemērošanu, taču vienlaicīgi pietiekami elastīgiem, lai varētu veikt vajadzīgos grozījumus.Šīs koordinēšanas procedūras var konkretizēt, noslēdzot vienošanos starp Komisiju un Padomi, ko pievieno Padomes galējam lēmumam, ar kuru atļauj Kopienas pievienošanos IOV.Vienlaicīgi ar efektīvu koordinēšanas noteikumu izstrādi un ciešā saistībā ar tiem Eiropas Kopienai, pievienojoties IOV, jāsniedz vispārēja kompetences deklarācija; šo deklarāciju var pievienot pievienošanās lēmumam, ko pieņēmusi Padome pēc Komisijas priekšlikuma, un iekļaut pievienošanās protokolā, kas noslēgts starp Kopienu un IOV. Piedaloties IOV darbā un balstoties uz šo deklarāciju, pirms sapulcēm parasti jāizstrādā konkrētas kompetences deklarācija.4. PAGAIDU PASāKUMIPārejas laikā un lai uzlabotu sakarus ar IOV saistībā ar pievienošanos, Eiropas Komisijai jābūt piemērotākam statusam nekā tas ir šobrīd.Kopienai jāpastiprina institucionālās attiecības ar IOV, uzlabojot novērotāja statusu, lai saskaņā ar šīs organizācijas reglamenta 5. pantu varētu piedalīties visās organizācijas struktūrās (izņemot Zinātnes un tehnikas komiteju), proti, jāpieprasa ģenerāldirektoram (kuram pēc tam jāprasa Izpildu komitejas piekrišana) vairākkārtēja novērotāja statusu. No formālā viedokļa raugoties, šis statuss Kopienas nostājā IOV neko nemaina, jo tā paliek novērotāja statusā un tai tādēļ nav nepieciešams Padomes pilnvarojums.Turklāt Kopienai un dalībvalstīm vajadzētu sadarboties, lai uzlabotu to iekšējo koordinēšanu un ļautu sistemātiski izstrādāt kopēju nostāju attiecībā uz Kopienas pilnvarām. Lai to paveiktu, dalībvalstīm un Komisijai, veicot pasākumus IOV sekretariātā, jānodrošina saskaņošana, lai uzlabotu un padarītu efektīvāku Eiropas Kopienas dalību IOV darbībā.5. SECINāJUMIKopienai ir jākļūst par IOV dalībnieci, jo nekādu citu statusu nevar uzskatīt par politiski un juridiski atbilstošu Kopienas pilnvarām IOV darbības jomā.Ņemot vērā pievienošanās procesa un ar to saistīto sarunu ilgumu, ir jāparedz arī pagaidu risinājums, lai uzlabotu un stiprinātu nostāju iekšējās koordinēšanas procedūras IOV un Kopienas institucionālo lomu šajā organizācijā.Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija iesaka Padomei to pilnvarot sākt un risināt sarunas ar IOV par nosacījumiem un noteikumiem par Eiropas Kopienas pievienošanos IOV saskaņā ar Līguma 300. pantu, iecelt komiteju, kurai šajā uzdevumā jāpalīdz Komisijai, un pieņemt pielikumā esošās sarunu direktīvas.Sarunu direktīvas, kas minētas pielikumā, tika izstrādātas, lai ļautu Kopienai kļūt par IOV dalībnieci. Šim statusam jānodrošina, lai Kopienai tās pilnvaru robežās un ar tādām pašām tiesībām, kādas ir IOV dalībvalstīm:1. būtu iespēja izteikt savu nostāju sarunās vai IOV struktūru sanāksmēs,2. attiecībā uz jomām, kurās lēmumi tiek pieņemti balsojot, būtu vienlīdzīgas balsstiesības ar dalībvalstīm, kas ir pārstāvētas attiecīgajās IOV struktūrās un ko saista Kopienas tiesību akti, kuri veido ārējās kompetences pamatu,3. būtu iespēja izteikt savu piekrišanu savā vārdā, lai uzņemtos tiesības un pienākumus, kas izriet no instrumentiem, kuri noslēgti saistībā ar IOV.Saskaņā ar EK līguma 300. pantu pārrunas jāveic Komisijai, apspriežoties ar īpašu Padomes ieceltu komiteju. Dalībvalstīm, kas šobrīd ir IOV dalībnieces, jāatbalsta Kopienas pievienošanās šai organizācijai.Kad sarunas būs pabeigtas un pamatojoties uz to rezultātiem, Komisija iesniegs priekšlikumu Padomes lēmumam par Eiropas Kopienas pievienošanos IOV.B. IETEIKUMSŅemot vērā iepriekš minēto, Komisija iesaka Padomei:-  ļaut Komisijai ar IOV risināt sarunas par nosacījumiem un noteikumiem attiecībā uz Eiropas Kopienas pievienošanos IOV;-  saskaņā ar Līgumu iecelt komiteju, kurai šajā uzdevumā jāpalīdz Komisijai, lai tā varētu risināt sarunas Kopienas vārdā;-  pieņemt šā ieteikuma pielikumā pievienotās sarunu direktīvas.PIELIKUMSSarunu direktīvas1. Kopienai ir jāiegūst pilntiesīgas dalībnieces statuss ar tādām pašām tiesībām, kādas ir IOV dalībvalstīm.2. Šim statusam jāļauj Komisijai piedalīties sarunās un sanāksmēs ar tādām pašām tiesībām, kādas ir IOV dalībvalstīm.3. Kopiena neveiks finansiālu iemaksu IOV budžetā. Gadījumā, ja šo nostāju nevarēs pieņemt vai ja tā negatīvi ietekmēs esošo IOV dalībvalstu piekrišanu attiecībā uz Kopienas pievienošanos, Kopiena, piedāvājot alternatīvu risinājumu, varētu uzņemties segt noteiktus izdevumus, kas radušies saistībā ar tās pievienošanos IOV. IOV šo izdevumu summu nevarēs noteikt vienpusēji, bet tikai vienojoties ar Kopienu.4. Kopienai kā pilntiesīgai dalībniecei jāļauj pievienoties visiem instrumentiem, par ko IOV nākotnē veiks sarunas savas kompetences jomā.[1] OV L 148, 6.6.2008., 1. lpp.


title: Padomes Ieteikums (2005. gada 8. marts) atbrīvot Komisiju no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (Astotais EAF) darbību īstenošanu attiecībā uz 2003. finanšu gadu

text:
               23.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 77/12

         PADOMES IETEIKUMS
   (2005. gada 8. marts)
   atbrīvot Komisiju no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (Astotais EAF) darbību īstenošanu attiecībā uz 2003. finanšu gadu
   (2005/254/EK)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Ceturto ĀKK un EK konvenciju, kas parakstīta 1989. gada 15. decembrī Lomē un grozīta ar 1995. gada 4. novembrī Maurīcijā parakstīto nolīgumu,
   ņemot vērā Iekšējo nolīgumu par to, kā finansē un pārvalda Kopienas atbalstu saskaņā ar Otro finanšu protokolu Ceturtajai ĀKK un EK konvencijai (1), ar ko, cita starpā, izveido Astoto Eiropas Attīstības fondu (Astotais EAF), un jo īpaši minētā nolīguma 33. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Finanšu Regulu (1998. gada 16. jūnijs), kas attiecas uz sadarbību attīstības finansēšanas jomā atbilstīgi Ceturtajai ĀKK un EK konvencijai (2), un jo īpaši tās 66. līdz 74. pantu,
   izskatījusi ieņēmumu un izdevumu pārskatu un bilanci saistībā ar Astotā EAF darbībām līdz 2003. gada 31. decembrim un Revīzijas palātas ziņojumu attiecībā uz 2003. finanšu gadu kopā ar Komisijas atbildēm (3),
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar minētā iekšējā nolīguma 33. panta 3. punktu Eiropas Parlaments atbrīvo Komisiju no atbildības par Astotā EAF finanšu pārvaldību pēc Padomes ieteikuma.

               (2)

               Komisija vispārēji ir apmierinoši īstenojusi Astotā EAF darbības 2003. finanšu gadā,

         AR ŠO IESAKA,
   lai Eiropas Parlaments atbrīvo Komisiju no atbildības par Astotā EAF darbību īstenošanu attiecībā uz 2003. finanšu gadu.

      Briselē, 2005. gada 8. martā

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         J.-C. JUNCKER

      (1)  OV L 156, 29.5.1998., 108. lpp.

      (2)  OV L 191, 7.7.1998., 53. lpp.

      (3)  OV C 293, 30.11.2004., 315. lpp.


title: Padomes Ieteikums ( 2014. gada 10. marts ) par stažēšanās kvalitātes sistēmu

text:
               27.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 88/1

      PADOMES IETEIKUMS

   (2014. gada 10. marts)
   par stažēšanās kvalitātes sistēmu
   2014/C 88/01
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 292. pantu saistībā ar tā 153. un 166. pantu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               Krīze ir sevišķi smagi skārusi jauniešus. Pēdējo gadu laikā jauniešu bezdarba līmenis vairākās dalībvalstīs ir kļuvis nepieredzēti augsts, un nekas neliecina, ka tas tuvākajā laikā mazināsies. Galvenais veids, kā iesaistīt jauniešus darba tirgū, ir sekmēt viņu nodarbināmību un produktivitāti.

               (2)

               Lai uzlabotu jauniešu iespējas darba tirgū, ir būtiski nodrošināt netraucētu pāreju no mācībām uz nodarbinātību. Lai īstenotu stratēģijas “Eiropa 2020” pamatmērķi – līdz 2020. gadam panākt 75 % nodarbinātības rādītāju sieviešu un vīriešu vecuma grupā no 20 līdz 64 gadiem, ir jāuzlabo jauniešu izglītība un jāsekmē viņu pāreja uz nodarbinātību. Dalībvalstu nodarbinātības politikas 8. pamatnostādnē dalībvalstis tiek aicinātas, lai atbalstītu jauniešus, un jo īpaši tādus, kas nestrādā un nemācās, īstenot programmas, lai palīdzētu viņiem rast pirmās darbavietas, gūt darba pieredzi vai turpmākas izglītības un apmācības iespējas, arī izmantojot darba praksi, un ātri reaģēt, ja jaunieši zaudētu darbu (1).

               (3)

               Pēdējo divdesmit gadu laikā stažēšanās ir kļuvusi par svarīgu atspēriena punktu ienākšanai darba tirgū.

               (4)

               Ja ar stažēšanās vietām, jo īpaši ar atkārtotām, tiek aizstāta pastāvīga darbavietas, īpaši iesācēju amatos, ko parasti piedāvā stažieriem, tad tiek radītas sociālekonomiskas izmaksas. Turklāt nepietiekami kvalitatīva stažēšanās, jo īpaši ar minimālu mācību saturu, nerada ne ievērojamus ieguvumus produktivitātes ziņā, ne pozitīva vēstījuma ietekmi. Sociālās izmaksas var rasties arī saistībā ar neatalgotu stažēšanos, kas var ierobežot karjeras iespējas cilvēkiem, kuriem ir nelabvēlīgi apstākļi.

               (5)

               Fakti liecina, ka pastāv savstarpēja saikne starp stažēšanās kvalitāti un nodarbinātības iznākumu. Tas, cik lielā mērā stažēšanās atvieglos pāreju uz nodarbinātību, atkarīgs no tās kvalitātes, proti, mācību satura un darba apstākļiem. Kvalitatīva stažēšanās dod tiešus ieguvumus produktivitātes ziņā, uzlabo atbilstību darba tirgum, kā arī sekmē mobilitāti, jo īpaši samazinot meklēšanas un pielāgošanās izmaksas gan uzņēmumiem, gan stažieriem.

               (6)

               Padomes Ieteikumā par garantijas jauniešiem izveidi (2) dalībvalstis tiek aicinātas nodrošināt, lai visi jaunieši vecumā līdz 25 gadiem četru mēnešu laikā pēc kļūšanas par bezdarbniekiem vai formālās izglītības beigšanas saņemtu kvalitatīvu darba, tālākizglītības, mācekļa prakses vai stažēšanās piedāvājumu.

               (7)

               Dažādos pētījumos un aptaujās ir konstatēts, ka ievērojamu daļu stažēšanās iespēju skar ar kvalitāti saistītas problēmas, visbiežāk tad, kad par stažēšanās mācību saturu un darba apstākļiem nav tieši atbildīga kāda izglītības vai apmācības iestāde.

               (8)

               Fakti liecina, ka ievērojamai daļai stažieru tiek vienkārši uzticēti nekvalificēti palīgdarbi. Kvalitatīva stažēšanās sniedz arī pamatotu un noderīgu mācību saturu. Tas nozīmē inter alia – konkrētu apgūstamo prasmju noteikšanu, stažiera uzraudzību un darbaudzināšanu un viņa/viņas panākumu pārraudzību.

               (9)

               Ir konstatētas arī problēmas, kas saistītas ar darba apstākļiem, piemēram, ilgs darba laiks, sociālā nodrošinājuma trūkums, veselības un drošības risks vai arodrisks, neliels atalgojums un/vai kompensācija vai to nemaksāšana, neskaidrības par piemērojamo tiesisko regulējumu un pārmērīgi pagarināts stažēšanās laiks.

               (10)

               Šobrīd dažās dalībvalstīs un nozarēs stažēšanās netiek reglamentēta un, ja regulējums pastāv, tas ir ļoti atšķirīgs un tajā ir paredzēti dažādi kvalitātes elementi vai atšķirīga īstenošanas prakse. Ja nav tiesiskā regulējuma vai instrumenta, vai arī trūkst pārredzamības attiecībā uz stažēšanās darba apstākļiem un tās mācību saturu, daudzi stažēšanās nodrošinātāji var izmantot stažierus kā lētu vai pat neatalgotu darbaspēku.

               (11)

               Stažēšanās kvalitātes sistēma palīdzēs uzlabot stažēšanās darba apstākļus un tās mācību saturu. Galvenais stažēšanās kvalitātes sistēmas elements ir rakstisks stažēšanās līgums, kurā norādīti izglītības mērķi, atbilstoši darba apstākļi, tiesības un pienākumi un saprātīgs stažēšanās ilgums.

               (12)

               Viens no cēloņiem, kāpēc stažēšanās kvalitāte ir nepietiekama, ir informācijas trūkums, un stažēšanās jomā šī problēma ir biežāk izplatīta nekā pastāvīgas nodarbinātības jomā. Stingrākas pārredzamības prasības, kas izvirzītas paziņojumiem vai sludinājumiem par stažēšanās iespējām, palīdzētu uzlabot darba apstākļus un veicinātu pārrobežu mobilitāti.

               (13)

               Būtiska nozīme mācību politikas un programmu izstrādē, īstenošanā un pārraudzībā ir sociālajiem partneriem. Sociālo partneru, mūžilgas profesionālās orientācijas pakalpojumu sniedzēju un attiecīgo iestāžu sadarbības mērķis varētu būt – sniegt jauniešiem mērķtiecīgu informāciju par pieejamām karjeras iespējām un darba tirgos vajadzīgajām prasmēm, kā arī par stažieru tiesībām un pienākumiem. Turklāt sociālie partneri var palīdzēt īstenot stažēšanās kvalitātes sistēmu, proti, izstrādājot un darot pieejamus vienkāršus un lakoniskus stažēšanās līgumu paraugus, kas jo īpaši būtu paredzēti izmantošanai mikrouzņēmumos un pielāgoti to konkrētajām vajadzībām. Eiropas sociālie partneri 2013. gada jūlija Jauniešu nodarbinātības veicināšanas pasākumu programmā ņēma vērā Komisijas nodomu ierosināt Padomes ieteikumu šajā jomā un paziņoja savu atbalstu dalībvalstu darbībām stažēšanās kvalitātes uzlabošanai.

               (14)

               Viens no grūtākajiem uzdevumiem ir palielināt stažieru pārrobežu mobilitāti Savienībā, tā, lai palīdzētu sekmēt patiesu Eiropas līmeņa darba tirgu. Stažieru pārrobežu mobilitātes attīstību ierobežo dalībvalstīs pastāvošās regulējumu atšķirības. Turklāt dažos gadījumos ir konstatēts, ka stažieru pārrobežu mobilitātes administratīvie un juridiskie šķēršļi ietekmē vairākas uzņēmējas dalībvalstis. Šajā sakarā ir svarīga informācija par stažieru tiesībām uz pārrobežu mobilitāti, jo īpaši par tiesībām, kas ietvertas Direktīvā 2004/38/EK (3). Kvalitatīva stažēšanās sistēma, nosakot principus un pamatnostādnes, kas būtu jāizmanto kā atsauce, veicinās arī piekļuvi starptautiskām stažēšanās iespējām.

               (15)

               Stažēšanās kvalitātes sistēmas izstrāde uzlabos pārredzamību. Turklāt tā varētu palīdzēt Eiropas Nodarbinātības dienestu (EURES) pakalpojumus attiecināt arī uz stažēšanos, tādējādi veicinot mobilitāti.

               (16)

               Eiropas Savienības fondi var finansiāli atbalstīt dalībvalstu programmas, kas veicina stažēšanos un piedāvā stažēšanās iespējas. Turklāt ar Jaunatnes nodarbinātības iniciatīvu tiks atbalstīta stažēšanās saistībā ar “Garantiju jauniešiem”, pievēršoties jauniešiem no tiem Savienības reģioniem, kurus visvairāk ir skāris jauniešu bezdarbs, un Eiropas Sociālais fonds (ESF) 2014. –2020. gadā būs šīs iniciatīvas līdzfinansētājs. ESF un Jaunatnes nodarbinātības iniciatīvu var izmantot, lai palielinātu dalībvalstu stažēšanās programmu skaitu un kvalitāti. Tas attiecas arī uz iespējamu ieguldījumu stažēšanās izmaksu segšanā, tostarp konkrētos apstākļos nodrošinot daļu pabalsta. Turklāt šie instrumenti var palīdzēt segt arī citu mācību veidu izmaksas, kurus stažieri var izvēlēties papildus savai stažēšanās iespējai, piemēram, valodu kursus.

               (17)

               Komisija ir uzsākusi konkrētu ESF Tehniskās palīdzības atbalsta programmu, lai palīdzētu dalībvalstīm izveidot stažēšanās programmas ar ESF atbalstu. Šajā atbalsta programmā ir sniegti stratēģiski, operatīvi un politiski ieteikumi tām valstu un reģionālajām iestādēm, kuras apsver jaunu stažēšanās programmu izveidi vai pašreizējo programmu modernizēšanu.

               (18)

               Padome 2011. gada maija Rezolūcijā par strukturēto dialogu attiecībā uz jauniešu nodarbinātību norādīja, ka ir vēlama stažēšanās kvalitātes sistēma, lai garantētu šādas pieredzes izglītojošu vērtību.

               (19)

               Padome 2011. gada 17. jūnija secinājumos “Jaunatnes nodarbinātības veicināšana, lai sasniegtu stratēģijas “Eiropa 2020” mērķus” aicināja Komisiju sniegt norādes par kvalitatīvas stažēšanās nosacījumiem, izmantojot stažēšanās kvalitātes sistēmu.

               (20)

               Eiropas Parlaments 2012. gada 14. jūnija rezolūcijā “Virzība uz ekonomikas atlabšanu, radot daudz jaunu darba vietu” aicināja Komisiju pēc iespējas drīz iesniegt priekšlikumu Padomes Ieteikumam par stažēšanās kvalitātes sistēmu un noteikt minimālos standartus kvalitatīvu prakses vietu piedāvāšanai un aizpildīšanai.

               (21)

               Eiropadome 2012. gada 28. un 29. jūnija sanāksmē aicināja Komisiju izskatīt iespēju attiecināt EURES portāla darbību arī uz stažēšanos.

               (22)

               Eiropadomes 2012. gada 13. un 14. decembra secinājumos Komisija tika aicināta ātri pabeigt darbu ar stažēšanās kvalitātes sistēmu.

               (23)

               Saistībā ar 2012. gada 6. un 7. decembra Jauniešu nodarbinātības veicināšanas pasākumu kopumu Komisija ar sociālajiem partneriem sāka apspriešanos par stažēšanās kvalitātes sistēmu. ES sociālie partneri savās atbildēs informēja Komisiju, ka tie neplāno sākt sarunas par autonomu nolīgumu saskaņā ar LESD 154. pantu.

               (24)

               Eiropadome 2013. gada 27. un 28. jūnijā no jauna apstiprināja, ka stažēšanās kvalitātes sistēma būtu jāizveido 2014. gada sākumā.

               (25)

               Kvalitātes sistēma ir svarīgs atsauces punkts, lai noteiktu, kas veido kvalitatīvas stažēšanās piedāvājumu saskaņā ar Padomes Ieteikumu par garantijas jaunatnei izveidi.

               (26)

               Saskaņā ar 2014. gada izaugsmes pētījumu ir būtiski atvieglot pāreju no izglītības uz nodarbinātību, jo īpaši palielinot kvalitatīvu prakšu un arodprakšu pieejamību.

               (27)

               Šajā ieteikumā “stažēšanās” ir ierobežota ilguma, apmaksāta vai neapmaksāta darba prakse, kurā ir ietverts mācīšanās un apmācības elements, lai gūtu praktisku un profesionālu pieredzi ar mērķi uzlabot nodarbināmību un atvieglot pāreju uz pastāvīgu nodarbinātību.

               (28)

               Šis ieteikums neattiecas uz tādu profesionālo pieredzi, kas ir daļa no formālās izglītības vai profesionālās izglītības un apmācības mācību programmas. Šis ieteikums neattiecas uz stažēšanos, kuras saturs ir reglamentēts valsts tiesību aktos un kura ir obligāta prasība. lai iegūtu konkrētu profesiju (piemēram, medicīnā, arhitektūrā u. c.).

               (29)

               Ņemot vērā šā ieteikuma būtību un mērķus, to nevajadzētu interpretēt tā, ka tas liegtu dalībvalstīm uzturēt spēkā vai ieviest stažieriem labvēlīgākus noteikumus nekā ieteiktie,

         AR ŠO IESAKA DALĪBVALSTĪM

               1.

               Uzlabot stažēšanās kvalitāti, jo īpaši mācību un apmācības saturu un darba apstākļus, lai atvieglotu pāreju no izglītības, bezdarba vai bezdarbības posma uz darbu, pieņemot turpmāk izklāstītos stažēšanās kvalitātes sistēmas principus.

      Rakstiska stažēšanās līguma noslēgšana

               2.

               Prasīt, lai stažēšanās notiktu saskaņā ar rakstisku līgumu, ko stažieris un stažēšanās nodrošinātājs noslēguši stažēšanās sākumā.

               3.

               Prasīt, lai stažēšanās līgumos būtu norādīti izglītības mērķi, darba apstākļi, tas, vai stažēšanās nodrošinātājs maksās stažierim pabalstu vai kompensāciju, pušu tiesības un pienākumi saskaņā ar piemērojamiem ES un valstu tiesību aktiem, kā arī stažēšanās ilgums, kā minēts 4.–12. ieteikumā.

      Mācību un apmācības mērķi

               4.

               Veicināt paraugprakses īstenošanu attiecībā uz mācību un apmācības mērķiem, lai palīdzētu stažieriem gūt praktisku pieredzi un apgūt attiecīgās prasmes; ar stažieriem uzticētajiem uzdevumiem būtu jāveicina šo mērķu sasniegšana.

               5.

               Mudināt stažēšanās nodrošinātājus norīkot stažieriem vadītāju, kuram būtu stažierim jāsniedz norādījumi par uzticēto uzdevumu izpildi, jāpārrauga un jānovērtē viņa/viņas panākumi.

      Stažieriem piemērojamie darba apstākļi

               6.

               Nodrošināt, lai tiktu ievērotas piemērojamos ES un valstu tiesību aktos noteiktās stažieru tiesības un darba apstākļi, tostarp maksimālā nedēļas darba laika ierobežojumi, obligātais ikdienas un iknedēļas atpūtas laikposms, kā arī attiecīgā gadījumā tiesības uz obligātajām brīvdienām.

               7.

               Mudināt stažēšanās nodrošinātājus precizēt, vai viņi nodrošina veselības apdrošināšanu un apdrošināšanu pret nelaimes gadījumiem, kā arī iespējas izmantot slimības atvaļinājumu.

               8.

               Prasīt, lai stažēšanās līgumā būtu precizēts, vai tiks maksāts pabalsts vai kompensācija, un, ja tiks maksāts, lai būtu norādīts pabalsta vai kompensācijas apmērs.

      Tiesības un pienākumi

               9.

               Mudināt attiecīgās puses nodrošināt, lai stažēšanās līgumā būtu norādītas stažiera un stažēšanās nodrošinātāja tiesības un pienākumi, tostarp – vajadzības gadījumā – stažēšanās nodrošinātāja konfidencialitātes politika un intelektuālā īpašuma tiesības.

      Saprātīgs ilgums

               10.

               Nodrošināt saprātīgu stažēšanās ilgumu, kas parasti nepārsniedz sešus mēnešus, izņemot gadījumus, kad ilgāka stažēšanās ir pamatota, ņemot vērā valsts praksi.

               11.

               Precizēt apstākļus un nosacījumus, saskaņā ar kuriem pēc sākotnējā stažēšanās līguma termiņa beigām stažēšanos var pagarināt vai atjaunot.

               12.

               Veicināt to, lai stažēšanās līgumā norādītu, ka gan stažieris, gan stažēšanās nodrošinātājs ar rakstisku paziņojumu var pārtraukt stažēšanos, par to informējot pietiekami ilgu laiku iepriekš, ņemot vērā stažēšanās ilgumu un attiecīgās valsts praksi.

      Pienācīga stažēšanās atzīšana

               13.

               Veicināt stažēšanās laikā apgūto zināšanu, prasmju un iemaņu atzīšanu un apstiprināšanu un mudināt stažēšanās nodrošinātājus, balstoties uz novērtējumu, tās apliecināt ar sertifikātu.

      Pārredzamības prasības

               14.

               Mudināt stažēšanās nodrošinātājus paziņojumos par vakancēm un sludinājumos iekļaut informāciju par stažēšanās noteikumiem un nosacījumiem, jo īpaši par to, vai ir paredzēts pabalsts un/vai kompensācija, un veselības apdrošināšana un apdrošināšana pret nelaimes gadījumiem; mudināt stažēšanās nodrošinātājus sniegt informāciju par darbā pieņemšanas politiku, tostarp to stažieru īpatsvaru, kuri pieņemti darbā pēdējos gados.

               15.

               Mudināt nodarbinātības dienestus un citus profesionālās orientācijas pakalpojumu sniedzējus, kad tie sniedz informāciju par stažēšanos, piemērot prasības par pārredzamību.

      Pārrobežu stažēšanās

               16.

               Veicināt stažieru pārrobežu mobilitāti Eiropas Savienībā, inter alia precizējot valstu tiesisko regulējumu par stažēšanos un paredzot skaidrus noteikumus par stažieru uzņemšanu no citām dalībvalstīm un stažieru nosūtīšanu uz tām, kā arī samazinot administratīvās formalitātes.

               17.

               Izskatīt iespēju izmantot paplašināto EURES tīklu un EURES portālā apmainīties ar informāciju par apmaksātu stažēšanos.

      Eiropas strukturālo un ieguldījumu fondu izmantošana

               18.

               Plānošanas periodā (2014.–2020. gadā) izmantot Eiropas strukturālos un ieguldījumu fondus, t. i., Eiropas Sociālo fondu un Eiropas Reģionālās attīstības fondu, kā arī attiecīgā gadījumā Jaunatnes nodarbinātības iniciatīvu, lai palielinātu stažēšanās kvalitāti un skaitu, tostarp īstenojot efektīvu partnerību ar visām attiecīgajām ieinteresētajām personām.

      Stažēšanās kvalitātes sistēmas piemērošana

               19.

               Īstenot atbilstošus pasākumus, lai pēc iespējas drīz piemērotu stažēšanās kvalitātes sistēmu.

               20.

               Līdz 2015. gada beigām informēt Komisiju par pasākumiem, kas īstenoti saskaņā ar šo ieteikumu.

               21.

               Veicināt sociālo partneru aktīvu līdzdalību stažēšanās kvalitātes sistēmas piemērošanā.

               22.

               Veicināt nodarbinātības dienestu, izglītības iestāžu un apmācības nodrošinātāju aktīvu līdzdalību stažēšanās kvalitātes sistēmas piemērošanā.

         NORĀDA, KA KOMISIJA PAREDZ:

               23.

               Veicināt ciešu sadarbību ar dalībvalstīm, sociālajiem partneriem un citām ieinteresētajām personām, lai ātri piemērotu šo ieteikumu.

               24.

               Pārraudzīt – sadarbībā ar dalībvalstīm un jo īpaši ar Nodarbinātības komitejas starpniecību – progresu, kas panākts stažēšanās kvalitātes sistēmas piemērošanā saskaņā ar šo ieteikumu, un analizēt ieviestās politikas radīto ietekmi.

               25.

               Ziņot par šā ieteikuma piemērošanas gaitu, balstoties uz dalībvalstu sniegto informāciju.

               26.

               Strādāt kopā ar dalībvalstīm, sociālajiem partneriem, nodarbinātības dienestiem, jauniešu un stažieru organizācijām un citām ieinteresētajām personām, lai veicinātu šā ieteikuma īstenošanu.

               27.

               Aicināt un atbalstīt dalībvalstis, tostarp veicinot paraugprakses apmaiņu starp tām, 2014.–2020. gada plānošanas periodā izmantot Eiropas Sociālo fondu un Eiropas Reģionālās attīstības fondu vai citus Eiropas fondus, lai palielinātu stažēšanās skaitu un kvalitāti.

               28.

               Kopā ar dalībvalstīm izskatīt iespēju iekļaut apmaksātu stažēšanos EURES darbības jomā un izveidot specializētu tīmekļa vietni par valstu tiesiskajiem regulējumiem attiecībā uz stažēšanos.

      Briselē, 2014. gada 10. martā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         I. VROUTSIS

      (1)  Padomes Lēmums (2010. gada 21. oktobris) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm 2010/707/ES, (OV L 308, 24.11.2010., 46. lpp.).

      (2)  OV C 120, 26.4.2013., 1. lpp.

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/38/EK (2004. gada 29. aprīlis) par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV L 158, 30.4.2004., 77. lpp.).


Avis juridique important

|

52004SC0828

Rekomendācija Padomes rekomendācija Polijai ar nolūku izbeigt pārmērīgā valdības deficīta situāciju  /* SEC/2004/0828 galīgā redakcija */

Rekomendācija PADOMES REKOMENDĀCIJA POLIJAI ar nolūku izbeigt pārmērīgā valdības deficīta situāciju(iesniegusi Komisija)SKAIDROJOŠS MEMORANDS2004. gada 7. aprīlī Komisija nopublicēja tās 2004. gada pavasara prognozes [1]. Saskaņā ar sīm prognozēm, kas ņēma vērā Polijas 2004. gada martā sniegto informāciju, valsts pārvaldes deficīts Polijā palielinājās no 3.6% GDP 2002. gadā [2] līdz 4.1% GDP 2003. gadā, tādā veidā pārsniedzot Vienosanās atsauces vērtību 3% GDP.[1]  Komisijas 2004. gada pavasara prognoze ir pieejama sekojosā interneta mājas lapā: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/ publications/european_economy/2004/ee204en.pdf.[2]  Saskaņā ar konverģences programmu, kuru Polijas varas institūcijas iesniedza 17. maijā, deficīts 2002. gadam tika labots uz 4.0% GDP.Pamatojoties uz so primāro [prima facie] pierādījumu, Komisija uzsāka pārmērīgā deficīta procedūru Polijai 2004. gada 12. maijā, ar Vienosanās [3] 104(3). pantā paredzētā ziņojuma adaptāciju. 2004. gada 17. maijā Komisija saņēma Polijas konverģences programmu, kas apstiprināja deficīta skaitli 4.1% GDP 2003. gadā.[3]  Šī ziņojuma pilnais teksts ir pieejams sekojosā interneta mājas lapā: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/ about/activities/sgp/procedures_en.htm.Pārmērīgā deficīta procedūras (EDP) piemērosana ir noteikta ar Vienosanās 104. pantu un Padomes regulu (EC) Nr. 1467/97 "par pārmērīgā deficīta procedūras īstenosanas paātrināsanu un noskaidrosanu", kas ir daļa no Stabilitātes un izaugsmes pakta [4]. Valstis, kas pievienojās ES 2004. gada 1. maijā ir Dalībvalstis, uz kurām attiecas izņēmums un tām ir jāizvairās no pārmērīgiem deficītiem, bet sankcijas saskaņā ar 104(9). un (11). pantiem nevar tikt attiecinātas uz tām. Komisijas ziņojums saskaņā ar Vienosanās 104(3). pantu secināja, ka Polijas deficīta pārsniegsana 2003. gadā virs Vienosanās atsauces vērtības 3% GDP neradās no neparastā notikuma ārpus Polijas varas iestāzu kontroles, kā arī ne no spēcīgas ekonomikas lejupslīdes Stabilitātes un izaugsmes pakta nozīmē, tā kā reālais GDP pieaugums 2003. gadā sasniedza 3.7%. Attiecībā uz notikumiem 2004. gadā, ziņojums secināja, ka valsts pārvaldes deficīts iespējams palielināsies un paliks virs 3% GDP. It īpasi, Komisijas 2004. gada pavasara prognozes runā par valsts pārvaldes deficītu 6% GDP 2004. gadā, kas pārsniedz 5.7% GDP, kuru paredz Polijas varas institūcijas konverģences programmā.[4]  OV L 209, 2.8.1997.Pamatojoties uz Komisijas 2004. gada pavasara prognozēm, Komisijas ziņojums arī secināja, ka GDP-parāda koeficients, kas sasniedza 45.4% GDP 2003. gadā, arī turpmāk paliks zem Vienosanās atsauces vērtības 60% 2004. gadā. It īpasi, Komisijas 2004. gada pavasara prognozes paredz, ka parāda koeficients 2004. gadā sasniegs 49.1% GDP, kas atbilst 49% GDP, ko paredz Polijas varas institūcijas konverģences programmā. Deficītam un parāda skaitliskiem rādītājiem ir jākoriģē uz augsu, ja atklātie pensiju fondi tiks izslēgti no valsts pārvaldes sektora, sekojot EUROSTAT lēmumam par finansēto pensiju shēmu klasifikāciju.Vienosanās 104(4). pants paziņo, ka "Komitejai, kas ir noteikta 114. pantā (kā Ekonomikas un finansu komiteja), ir jāformulē atzinums par Komisijas ziņojumu". Komiteja izdeva tās atzinumu 2004. gada 24. maijā, pievienojoties novērtējumam, kas tika Komisijas veikts tās ziņojumā. It īpasi, Komiteja secināja, ka budzeta situācija Polijā uzrādīja pārmērīgā deficīta eksistenci saskaņā ar pirmo no diviem kritērijiem, paredzētajiem 104(2). pantā sādu deficītu atklāsanai. Citu nozīmīgu faktoru apsvērsana, it īpasi vidēja termiņa budzeta pozīcijas un publisko ieguldījumu koeficienta izskatīsana, nemainīja novērtējumu, kas pamatojas uz pasiem kritērijiem. Komiteja arī uzskatīja par iespējamu, ka valsts pārvaldes deficīts turpinās pārsniegt Vienosanās atsauces vērtību 2004. gadā un ka valsts pārvaldes kopapjoma parāds paliks zem Vienosanās atsauces vērtības 60% GDP 2004. gadā.Komisija, pārbaudot nozīmīgos faktorus, kas ir ņemti vērā tās ziņojumā un attiecas uz Komitejas atzinumu, uzskata, ka Polijā pastāv pārmērīgs deficīts. Šis atzinums, kas tika Komisijas pieņemts 2004. gada 24. jūnijā, tika adresēts Padomei, saskaņā ar Vienosanās 104(5). pantu. Komisija ir rekomendējusi Padomei atbilstosi lemt, saskaņā ar 104(6). pantu. Papildinot, Komisija līdz ar so nodod Padomei rekomendāciju, jo Padomes rekomendācija ir jāadresē Polijai ar nolūku izbeigt pārmērīgā deficīta situāciju, saskaņā ar Vienosanās 104(7). pantu. Polijas uzsāktās darbības īstenosanas kontrole var pieprasīt to, ka Padome sastādīs turpmākās rekomendācijas saskaņā ar 104(7). pantu, ņemot vērā 104(9). panta nepiemērosanu Dalībvalstīm, uz kurām attiecas izņēmums.Rekomendācija PADOMES REKOMENDĀCIJA POLIJAI ar nolūku izbeigt pārmērīgā valdības deficīta situācijuEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,Ņemot vērā Vienosanos, kas dibina Eiropas Kopienu, un it īpasi 104(7). pantu;Ņemot vērā Komisijas rekomendāciju;Ievērojot to, ka:(1) Saskaņā ar Vienosanās 104. pantu, Dalībvalstīm ir jāizvairās no pārmērīgiem valdības deficītiem;(2) Stabilitātes un izaugsmes pakts pamatojas uz stabilu valdības finansu mērķi, kas kalpo kā līdzeklis cenu stabilitātes apstākļu stiprināsanai un spēcīgam noturīgam pieaugumam, kas ir nodarbinātības radīsanu veicinoss;(3) Padome 2004. gada [5. jūlijā] ir nolēmusi saskaņā ar 104(6). pantu, ka Polijā pastāv pārmērīgs deficīts;(4) Pieņemot lēmumu par pārmērīgā deficīta eksistenci Polijā, Padomei, saskaņā ar Vienosanās 104(7). pantu un Padomes regulas (EC) Nr. 1467/97 3. pantu, ir tajā pasā laikā nepieciesams sastādīt rekomendācijas Dalībvalstīm, kuras vēlas izbeigt to situāciju dotā periodā robezās;(5) Saskaņā ar Padomes regulas (EC) Nr. 1467/97 3(4). pantu, sai rekomendācijai ir jānorāda, ka efektīva darbība jāveic tām Dalībvalstīm, uz kurām tā attiecas lielākais četru mēnesu robezās, un ka pārmērīgā deficīta korekcija ir jāpabeidz gadā, kas seko tās atklāsanai, ja vien nepastāv īpasie apstākļi. Šādi īpasie apstākļi pastāv Polijas gadījumā, proti, dēļ tā, ka valsts pārvaldes deficīts ES pieejas ietvaros bija nozīmīgi virs atsauces vērtības un dēļ notiekoso strukturālo pārmaiņu ekonomikā;(6) Īpaso apstākļu pastāvēsana pilnvaro Padomi atļaut pārmērīgā deficīta korekciju vidēja termiņa ietvaros. Ir piemēroti izskatīt Polijas 2004. gada maijā iesniegto konverģences programmu un tās sekojosos labojumus, un tādēļ Padomes atzinumus, kas nodrosina pielāgosanās ceļu pārmērīgā deficīta korekcijai. 2004. gada maija konverģences programma paredz pārmērīgā deficīta korekcijas pabeigsanu līdz 2007. gadam, ar sekojosiem ikgada mērķiem valsts pārvaldes deficītam: 5.7% GDP 2004. gadā, 4.2% GDP 2005. gadā, 3.3% GDP 2006. gadā un 1.5% GDP 2007. gadā. Programma veido tās prognozes 2005. gadam un tālāk, balstoties uz tā saukto Hauznera plānu. Pielāgosanās ceļs pamatojas uz makroekonomikas scenāriju, kas, saskaņā ar Padomes 2004. gada [5. jūlija] atzinumu par konverģences programmu, atspoguļo diezgan labvēlīgu attīstības pieņēmumus turpmākos programmas gados;(7) Pēc Padomes viedokļa, budzeta nostiprināsanas pasākumiem ir jānodrosina ilglaicīgs uzlabojums valsts pārvaldes līdzsvarā, tajā pasā laikā virzoties uz publisko finansu kvalitātes uzlabosanu un ekonomikas attīstības potenciāla pastiprināsanu.LĪDZ AR ŠO REKOMENDĒ:- Polijas varas institūcijām izbeigt pasreizējo pārmērīgā deficīta situāciju cik vien ātri iespējams;- Polijas varas institūcijām sākt darboties vidēja termiņa ietvaros, ar mērķi mazināt deficītu līdz vērtībai, kas ir zemāka par 3% GDP 2007. gadā uzticamā un noturīgā veidā, saskaņā ar deficīta mazināsanas ceļu, kas ir norādīts Padomes atzinumā par konverģences programmu;- Polijas varas institūcijām ar sparu īstenot pasākumus, kas tika paredzēti 2004. gada maija konverģences programmā, it īpasi tos, kas ietverti tā sauktajā Hauznera plānā;- Polijas varas institūcijām veikt efektīvu darbību līdz [2004. gada 5. novembrim], ņemot vērā pasākumus, kas ir paredzēti, lai sasniegtu 2005. gadam paredzēto deficītu.Papildinot, Padome aicina Polijas varas institūcijas:- ierādīt iespējamus papildu ienākumus, lai mazinātu valsts pārvaldes deficītu;- nodrosināt to, ka parāda koeficienta pieaugums ir apstādināts.Šī rekomendācija ir adresēta Polijas Republikai.Sastādīts Briselē, [2004. gada 5. jūlijā].Padomes vārdā --priekssēdētājs[...]