title: 2011/766/ES: Komisijas Ieteikums ( 2011. gada 22. novembris ) par vilciena vadītāju mācību centru un eksaminētāju atzīšanas procedūru saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2007/59/EK  Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               29.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 314/41

         KOMISIJAS IETEIKUMS
   (2011. gada 22. novembris)
   par vilciena vadītāju mācību centru un eksaminētāju atzīšanas procedūru saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2007/59/EK
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2011/766/ES)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 292. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Lai sasniegtu vilciena vadītāju un vilciena vadītāju kandidātu apmācību un eksāmenu kvalitātes atbilstīgu un salīdzināmu līmeni ar mērķi tos sertificēt visās dalībvalstīs, ir ieteicams izmantot vienotus Savienības līmeņa nosacījumus un procedūras attiecībā uz mācību centru un vilciena vadītāju un vilciena vadītāju kandidātu eksaminētāju atzīšanas procedūru, kā arī izpildīt eksāmenu kvalitātes prasības.

               (2)

               Lai eksāmenus varētu savstarpēji atzīt, apmācības un eksāmeni būtu jāveic pienācīgi, kā arī pieņemamā un salīdzināmā kvalitātes līmenī visās dalībvalstīs.

               (3)

               Atzīšanas paziņojumā būtu jānorāda tās mācību centra atzītās kompetences jomas, kurās tas var nodrošināt apmācības kursus un par kurām ir atzīts, ka eksaminētājs var pieņemt vilcienu vadītāju eksāmenus. Kompetences jomās, kas norādītas atzīšanas paziņojumā, atzītajam mācību centram būtu atļauts sniegt apmācības kursus un atzītajam eksaminētājam – pieņemt eksāmenus visā Savienībā.

               (4)

               Attiecībā uz vilcienu vadītāju vispārējo valodu prasmi kompetentajai iestādei var nebūt specifiskās pieredzes un kompetences, kas vajadzīga mācību centru un eksaminētāju atzīšanai attiecībā uz vilcienu vadītāju vispārējo valodu prasmi. Šādā gadījumā dalībvalstis var pieņemt kompetences sertifikātus, ko izsnieguši mācību centri saskaņā ar Eiropas Padomes izveidoto Eiropas vienoto valodu prasmes noteikšanas sistēmu.

               (5)

               Dažās dalībvalstīs eksaminācijas centri vilcienu vadītāju eksāmenu organizācijai jau ir izveidoti vai tiks izveidoti. Šādā gadījumā dalībvalsts eksaminētāju atzīšanu var deleģēt eksaminācijas centriem saskaņā ar īpašiem valsts noteikumiem,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.

      Darbības joma

               1.

               Šajā ieteikumā izklāstīta ieteicamā prakse un procedūras tādu mācību centru atzīšanai, kuri veic vilciena vadītāju un vilciena vadītāju kandidātu profesionālo apmācību, un vilciena vadītāju un vilciena vadītāju kandidātu eksaminētāju atzīšanai saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2007/59/EK (1).

      Mācību centra atzīšanas pieteikums

               2.

               Mācību centrs iesniedz rakstisku atzīšanas, tās atjaunošanas vai grozījumu pieteikumu tās dalībvalsts kompetentajai iestādei, kurā ir mācību centra galvenā darbības vieta vai ir paredzēts to izveidot, izņemot gadījumā, kas minēts 6. punktā.

               3.

               Ja mācību centra sastāvā ir vairāk nekā viena juridiskā persona, tad katra juridiskā persona atsevišķi pieprasa atzīšanu.

               4.

               Pieteikumos ietver dokumentus, kas pierāda, ka ir izpildītas Direktīvā 2007/59/EK un Komisijas Lēmumā 765/2011 (2) noteiktās prasības.

               5.

               Pieteikumos norāda apmācību uzdevumus, par kuriem pieteikuma iesniedzējs prasa atzīšanu. Pieteikums var attiekties uz apmācību uzdevumiem, kas pieder pie vienas vai vairākām kompetences jomām. To izkārto pa šādām kompetences jomām:

                           a)

                           vispārējās profesionālās zināšanas saskaņā ar Direktīvas 2007/59/EK IV pielikumu;

                           b)

                           profesionālās zināšanas par ritošo sastāvu saskaņā ar Direktīvas 2007/59/EK V pielikumu;

                           c)

                           profesionālās zināšanas par infrastruktūru saskaņā ar Direktīvas 2007/59/EK VI pielikumu;

                           d)

                           valodas prasmes saskaņā ar Direktīvas 2007/59/EK VI pielikumu (vispārējās valodas prasmes un/vai dzelzceļa operāciju un drošības procedūru specifiskā komunikācija un terminoloģija).

               6.

               Mācību centru, kura galvenā darbības vieta ir citā dalībvalstī, nevis dalībvalstī, kurā atrodas infrastruktūra, var atzīt tās dalībvalsts kompetentā iestāde, kurā atrodas infrastruktūra.

               7.

               Ja pieteikuma iesniedzēju, kurš iesniedz pieteikumu par tādu mācību uzdevumu atzīšanu, kas saistīti ar zināšanām par infrastruktūru, jau atzinusi dalībvalsts kompetentā iestāde saskaņā ar šo ieteikumu un Lēmumu 765/2011, citu dalībvalstu kompetentās iestādes ierobežo savu novērtējumu līdz prasībām, kas ir specifiskas attiecīgajai infrastruktūrai un atturas no tādu aspektu vērtēšanas, kas jau ir novērtēti, veicot iepriekšējo atzīšanu.

      Mācību centra atzīšanas paziņojuma izsniegšana

               8.

               Kompetentā iestāde izsniedz atzīšanas paziņojumu ne vēlāk kā divu mēnešu laikā pēc visu nepieciešamo dokumentu saņemšanas.

               9.

               Kompetentā iestāde pieņem lēmumu par pieteikumu, pamatojoties uz pieteikuma iesniedzēja spēju pierādīt, kā tiek nodrošināta neatkarība, kompetence un objektivitāte.

               10.

               Atzīšanas paziņojumā iekļauj šādu informāciju:

                           a)

                           kompetentās iestādes nosaukums un adrese;

                           b)

                           mācību centra nosaukums un adrese;

                           c)

                           mācību uzdevumi, par kuriem mācību centrs ir tiesīgs sniegt mācību kursus saskaņā ar 5. punktu;

                           d)

                           mācību centra identifikācijas numurs, kas piešķirts saskaņā ar 15. punktu;

                           e)

                           atzīšanas paziņojuma derīguma termiņš.

      Mācību centra atzīšanas paziņojuma derīguma termiņš, grozīšana, atjaunošana

               11.

               Mācību centra atzīšanas paziņojums ir derīgs piecus gadus. Pamatotos gadījumos kompetentā iestāde var saīsināt derīguma termiņu attiecībā uz visiem atzīšanas paziņojumā minētajiem mācību uzdevumiem vai to daļu.

               12.

               Mācību centrs, kam ir derīgs atzīšanas paziņojums, katrā laikā var iesniegt pieteikumu par mācību uzdevumu jomas paplašināšanu. Atzīšanas paziņojuma grozījumus izdara, pamatojoties uz attiecīgiem papildu dokumentiem, ko iesniedz pieteikuma iesniedzējs. Šādā gadījumā grozītā atzīšanas paziņojuma derīguma termiņš nemainās.

               13.

               Ja prasības attiecībā uz vienu vai vairākiem atzīšanas paziņojuma mācību uzdevumiem vairs netiek izpildītas, tad atzītais mācību centrs nekavējoties pārtrauc mācības par attiecīgajiem uzdevumiem un rakstiski informē kompetento iestādi, kura izdevusi atzīšanas paziņojumu. Kompetentā iestāde novērtē informāciju un izsniedz grozīto atzīšanas paziņojumu. Šādā gadījumā atzīšanas paziņojuma derīguma termiņš nemainās.

               14.

               Atzīšanas paziņojumu atjauno pēc mācību centra pieprasījuma un izsniedz saskaņā ar tādiem pašiem nosacījumiem kā sākotnējo atzīšanas paziņojumu. Kompetentā iestāde var noteikt vienkāršotu procedūru, ja atzīšanas nosacījumi paliek nemainīgi. Mācību centrs sniedz ziņas par mācībām iepriekšējos divos gados. Ja iepriekšējais derīguma termiņš saskaņā ar 11. punktu samazināts īsāks par diviem gadiem, tad ziņas sniedz par visu periodu.

      Mācību centru reģistrs

               15.

               Reģistrā, kas minēts Direktīvas 2007/59/EK 20. panta 3. punktā, katru atzīto mācību centru identificē ar individuālu identifikācijas numuru. Identifikācijas numurs pamatojas uz valsts noteikumiem, tomēr tajā jāietver tās dalībvalsts īsais nosaukums, kurā mācību centrs ir atzīts.

               16.

               Reģistrā ir vismaz šāda informācija:

                           a)

                           atzītā mācību centra nosaukums un adrese;

                           b)

                           mācību uzdevumi, attiecībā uz kuriem mācību centrs ir atzīts, lai sniegtu mācību kursus saskaņā ar Direktīvas 2007/59/EK attiecīgajiem pielikumiem;

                           c)

                           identifikācijas numurs;

                           d)

                           atzīšanas paziņojuma derīguma termiņš;

                           e)

                           kontaktinformācija.

               17.

               Lai nodrošinātu reģistrā atjauninātu informāciju, atzītie mācību centri informē kompetento iestādi, kas izdevusi atzīšanas paziņojumu, par visām pārmaiņām attiecībā uz datiem, kas publicēti reģistrā. Valsts noteikumi var pieprasīt reģistrā uzturēt papildu datus un informāciju par šo datu izmaiņām.

      Atzīšanas apturēšana un atsaukšana

               18.

               Ja novērtēšanas vai uzraudzības darbības, ko kompetentā iestāde vai dalībvalsts veic saskaņā ar Direktīvas 2007/59/EK 26., 27. vai 29. pantu, sniedz pierādījumus, ka mācību centrs neatbilst atzīšanas prasībām, kompetentā iestāde atsauc vai aptur attiecīgo atzīšanas paziņojumu.

               19.

               Ja kompetentā iestāde konstatē, ka mācību centrs, ko atzinusi citas dalībvalsts kompetentā iestāde, nav izpildījis Direktīvā 2007/59/EK un Lēmumā 765/2011 noteiktās saistības, tā informē tās dalībvalsts kompetento iestādi, kas izsniegusi atzīšanas paziņojumu. Kompetentā iestāde, kas izdevusi atzīšanas paziņojumu, pārbauda šo informāciju 4 nedēļu laikā un informē pieprasījuma iesniedzēju kompetento iestādi par savu pārbaužu rezultātiem un lēmumiem.

               20.

               Ja kompetentā iestāde konstatē, ka mācību centrs vairs neatbilst atzīšanas prasībām, kompetentā iestāde atsauc vai aptur atzīšanas paziņojumu.

      Pārskatīšanas kārtība

               21.

               Kompetentā iestāde nekavējoties rakstiski informē mācību centru par tās lēmuma iemesliem.

               22.

               Apturēšanas vai atsaukšanas gadījumā kompetentā iestāde skaidri informē mācību centru par prasībām, kas vairs netiek izpildītas. Pirms apturēšana vai atsaukšana stājas spēkā, kompetentā iestāde var paredzēt brīdinājuma termiņu, kurā mācību centrs var pielāgot savu praksi, lai izpildītu atzīšanas prasības. Tā informē mācību centru par pārskatīšanas kārtību, kādā mācību centrs var pieprasīt lēmuma pārskatīšanu.

               23.

               Kompetentā iestāde nodrošina, ka ir izveidotas administratīvās pārsūdzības procedūras, lai atļautu attiecīgajam mācību centram pieprasīt pārskatīt apstrīdēto lēmumu.

      Mācību centri, kas nodrošina valodu apmācību

               24.

               Attiecībā uz vispārējo valodu prasmju apmācību dalībvalsts var atzīt pieteikuma iesniedzēju kā mācību centru, pamatojoties uz sertifikātu, kas apliecina pieteikuma iesniedzēja kompetenci nodrošināt vispārējo valodas apmācību. Šai kompetencei jāatbilst Eiropas Padomes izveidotās Eiropas vienotās valodu prasmes noteikšanas sistēmas (3) principiem un metodoloģijai. Dalībvalsts var noteikt papildu noteikumus, lai, šo iespēju izmantojot, ņemtu vērā valsts visu valodu mācību centru sertifikācijas praksi.

               25.

               Attiecībā uz īpašas komunikācijas un dzelzceļa ekspluatācijas un drošības procedūru terminoloģijas apmācību atzīšanu pieprasa saskaņā ar šā ieteikuma noteikumiem. Pieteikumus no mācību centriem, kas nodrošina īpašas komunikācijas un dzelzceļa ekspluatācijas un drošības procedūru terminoloģijas apmācību, iesniedz tās dalībvalsts kompetentajai iestādei, kurā atrodas infrastruktūra, uz ko attiecas komunikācija un terminoloģija.

      Eksaminētāja atzīšanas pieteikums

               26.

               Pieteikuma iesniedzējs, kurš vēlas tikt atzīts par eksaminētāju, iesniedz rakstisku pieteikumu attiecīgās dalībvalsts kompetentajai iestādei.

               27.

               Ja pieteikums attiecas uz atzīšanu par eksaminētāju attiecībā uz zināšanām par infrastruktūru, tostarp maršruta un pastāvošo noteikumu zināšanām, par atzīšanu ir atbildīga kompetentā iestāde dalībvalstī, kurā infrastruktūra atrodas.

               28.

               Pieteikumu var iesniegt pieteikuma iesniedzēja vārdā arī tā darba devējs.

               29.

               Pieteikumos ietver dokumentus, kas pierāda, ka ir izpildītas Direktīvā 2007/59/EK un Lēmumā 765/2011 noteiktās prasības.

               30.

               Pieteikumos norāda kompetences jomu(-as), kurās pieprasa atzīšanu par eksaminētāju. Pieteikums var attiekties uz vienu vai vairākām kompetences jomām. To izkārto pa šādām kompetences jomām:

                           a)

                           vispārējās profesionālās zināšanas saskaņā ar Direktīvas 2007/59/EK IV pielikumu;

                           b)

                           profesionālās zināšanas par ritošo sastāvu saskaņā ar Direktīvas 2007/59/EK V pielikumu;

                           c)

                           profesionālās zināšanas par infrastruktūru saskaņā ar Direktīvas 2007/59/EK VI pielikumu;

                           d)

                           valodas prasmes saskaņā ar Direktīvas 2007/59/EK VI pielikumu (vispārējās valodas prasmes un/vai dzelzceļa operāciju un drošības procedūru specifiska komunikācija un terminoloģija).

      Eksaminētāja atzīšanas paziņojuma izsniegšana

               31.

               Kompetentā iestāde novērtē visus dokumentus, ko iesniedz pieteikuma iesniedzējs. Ja visas prasības ir izpildītas, tā izsniedz atzīšanas paziņojumu cik drīz vien iespējams un ne vēlāk kā divu mēnešu laikā pēc visu nepieciešamo dokumentu saņemšanas.

               32.

               Atzīšanas paziņojumā iekļauj vismaz šādu informāciju:

                           a)

                           kompetentās iestādes nosaukums un adrese;

                           b)

                           pieteikuma iesniedzēja vārds un uzvārds, adrese un dzimšanas datums; pieteikuma iesniedzēja dzimšanas vietu atzīšanas paziņojumā var iekļaut pēc izvēles;

                           c)

                           kompetences joma(-as), kurā(-ās) eksaminētājs ir tiesīgs pieņemt eksāmenus;

                           d)

                           valodas, kurās eksaminētājs ir atzīts par tiesīgu pieņemt eksāmenus;

                           e)

                           eksaminētāja identifikācijas numurs, ko piešķir saskaņā ar 10. punkta d) apakšpunktu;

                           f)

                           atzīšanas paziņojuma derīguma termiņš.

      Eksaminētāja atzīšanas paziņojuma derīguma termiņš, grozīšana, atjaunošana

               33.

               Eksaminētāja atzīšanas paziņojums ir derīgs piecus gadus. Pamatotos gadījumos kompetentā iestāde var saīsināt derīguma termiņu attiecībā uz visām atzīšanas paziņojumā minētajām kompetences jomām vai to daļu.

               34.

               Derīga atzīšanas paziņojuma turētājs var jebkurā laikā pieprasīt grozījumus, lai pievienotu kompetences jomu(-as). Atzīšanas paziņojuma grozījumus izdara, pamatojoties uz attiecīgajiem papildu dokumentiem, ko iesniedz pieteikuma iesniedzējs. Grozītā atzīšanas paziņojuma derīguma termiņš nemainās.

               35.

               Ja ir kādas izmaiņas, kuru rezultātā nepieciešami atzīšanas paziņojuma grozījumi, jo vairs netiek izpildītas prasības attiecībā uz vienu vai vairākām atzītajām kompetences jomām, atzītais eksaminētājs nekavējoties pārtrauc pieņemt eksāmenus šajās kompetences jomās un rakstiski informē kompetento iestādi. Kompetentā iestāde novērtē informāciju un izsniedz grozīto atzīšanas paziņojumu. Grozītā atzīšanas paziņojuma derīguma termiņš nemainās.

               36.

               Atzīšanas paziņojumu atjauno pēc eksaminētāja pieprasījuma un izsniedz saskaņā ar tādiem pašiem nosacījumiem kā sākotnējo atzīšanas paziņojumu. Kompetentā iestāde var noteikt vienkāršotu procedūru, ja iepriekšējie atzīšanas nosacījumi paliek nemainīgi. Jebkurā gadījumā eksaminētāji, kas iesnieguši atjaunošanas pieteikumu, iesniedz dokumentāciju par kompetenci, ko viņi ir ieguvuši iepriekšējā derīguma termiņā, un par pēdējo divu gadu laikā pieņemtajiem eksāmeniem. Ja iepriekšējais derīguma termiņš saskaņā ar 33. punktu samazināts īsāks par diviem gadiem, iesniedz ziņas par visu periodu.

      Eksaminētāju reģistrs

               37.

               Reģistrā, kas minēts Direktīvas 2007/59/EK 20. panta 3. punktā, katru atzītu eksaminētāju identificē ar individuālu identifikācijas numuru. Identifikācijas numuru pamatā ir jābūt valsts noteikumiem, tomēr tajā jāietver īsais tās dalībvalsts nosaukums, kurā eksaminētājs ir atzīts.

               38.

               Reģistrā ir vismaz šāda informācija:

                           a)

                           atzītā eksaminētāja vārds, uzvārds, adrese, dzimšanas datums;

                           b)

                           kompetences joma(-as), kur eksaminētājs ir tiesīgs pieņemt eksāmenus;

                           c)

                           valoda(-as), kādās eksaminētājs ir atzīts par tiesīgu pieņemt eksāmenus;

                           d)

                           eksaminētāja identifikācijas numurs, ko piešķir saskaņā ar 37. punktu;

                           e)

                           gadījumā, ja darba devējs iesniedz pieteikumu eksaminētāja vārdā saskaņā ar 28. punktu, – darba devēja nosaukums un adrese (citos gadījumos eksaminētāja darba devēja nosaukumu un adresi var iekļaut pēc izvēles);

                           f)

                           atzīšanas paziņojuma derīguma termiņš;

                           g)

                           kontaktinformācija.

               39.

               Lai nodrošinātu reģistrā atjauninātu informāciju, atzītie eksaminētāji vai to darba devēji informē iestādi, kas izdevusi atzīšanas paziņojumu, par visām reģistrā ietverto datu izmaiņām. Valsts noteikumi var paredzēt reģistrā uzturēt papildu datus un informāciju par šo datu izmaiņām.

               40.

               Dati, kas minēti 38. punkta a), b) un c) apakšpunktā, ir publiski pieejami. Citus datus, kas minēti 38. punktā, publisko saskaņā ar valsts noteikumiem par personas datu aizsardzību.

      Atzīšanas apturēšana un atsaukšana

               41.

               Ja novērtēšanas vai uzraudzības darbības, ko kompetentā iestāde veic saskaņā ar Direktīvas 2007/59/EK 26., 27. vai 29. pantu, sniedz pierādījumus, ka eksaminētājs neatbilst atzīšanas prasībām, kompetentā iestāde atsauc vai aptur atzīšanas paziņojumu.

               42.

               Ja kompetentā iestāde konstatē, ka eksaminētājs, ko atzinusi citas dalībvalsts kompetentā iestāde, neatbilst vienai vai vairākām Direktīvas 2007/59/EK un Lēmuma 765/2011 prasībām, tā informē tās dalībvalsts kompetento iestādi, kas izdevusi atzīšanas paziņojumu, un pieprasa tai veikt attiecīgas pārbaudes.

               43.

               Ja šīs minētās dalībvalsts kompetentā iestāde konstatē, ka eksaminētājs vairs neatbilst prasībām, tā atsauc vai aptur atzīšanas paziņojumu, nekavējoties rakstiski informē eksaminētāju par sava lēmuma iemesliem un paziņo savu lēmumu tai kompetentajai iestādei, kura informēja par nespēju izpildīt prasības.

      Pārskatīšanas kārtība

               44.

               Kompetentā iestāde nekavējoties rakstiski informē eksaminētāju par sava lēmuma iemesliem.

               45.

               Apturēšanas vai atsaukšanas gadījumā kompetentā iestāde sniedz skaidru informāciju par prasībām, kas vairs netiek ievērotas. Pirms apturēšana vai atcelšana stājas spēkā, kompetentā iestāde var paziņot termiņu, kurā eksaminētājs var pielāgot savu praksi, lai izpildītu prasības attiecībā uz atzīšanu.

               46.

               Kompetentā iestāde nodrošina, ka tiek izveidotas administratīvas pārsūdzības procedūras, kas ļautu pieteikuma iesniedzējiem vai eksaminētājiem pieprasīt pārskatīt apstrīdēto lēmumu.

      Eksaminētāji, kas vērtē valodu prasmi

               47.

               Attiecībā uz vispārējās valodas prasmes pārbaudīšanu un pieteikuma iesniedzēja atzīšanu par eksaminētāju, dalībvalsts var atzīt pieteikuma iesniedzēju, pamatojoties uz sertifikātu, kas izsniegts saskaņā ar parasto praksi valodu apmācības jomā. Šim sertifikātam jāatbilst eksaminētāja kompetencei pieņemt eksāmenus saskaņā ar Eiropas Padomes izveidotās Eiropas vienotās valodu prasmes noteikšanas sistēmas principiem un metodoloģiju. Dalībvalsts var noteikt papildu noteikumus, lai, šo iespēju izmantojot, ņemtu vērā valsts visu valodu eksaminētāju sertifikācijas praksi.

               48.

               Attiecībā uz īpašas komunikācijas un dzelzceļa ekspluatācijas un drošības procedūru terminoloģijas kompetences eksāmeniem jāpieprasa atzīšana saskaņā ar šā ieteikuma noteikumiem. Pieteikumus no eksaminētājiem nolūkā pieņemt eksāmenus attiecībā uz īpašu komunikāciju un dzelzceļa ekspluatācijas un drošības procedūru terminoloģiju iesniedz tās dalībvalsts kompetentajai iestādei, kurā atrodas infrastruktūra, uz ko attiecas komunikācija un terminoloģija.

      Eksaminācijas centru atzīšana

               49.

               Dalībvalsts var pieņemt lēmumu pieprasīt eksaminācijas centru atzīšanu, pamatojoties uz rakstisku pieteikumu kompetentajai iestādei.

               50.

               Kompetentā iestāde sniedz eksaminācijas centra atzīšanas paziņojumu saskaņā ar valsts noteikumiem un procedūrām un uz neatkarības, kompetences un objektivitātes kritēriju pamata. Punkti no 26. līdz 48. attiecas uz eksaminācijas centru atzīšanu.

               51.

               Kompetentā iestāde var arī deleģēt šiem eksaminācijas centriem savu eksaminētāju atzīšanu ar nosacījumu, ka tie atbilst prasībām, kas noteiktas 53. punktā.

               52.

               Eksaminācijas centrs 54. punkta mērķiem saglabā visu tā atzīto eksaminētāju atjauninātu reģistru. Šajā reģistrā norāda 38. punktā minēto informāciju.

               53.

               Eksaminācijas centrs veic attiecīgus pasākumus, lai pārvaldītu savus eksaminētājus un nodrošinātu, ka tā eksaminētājiem ir kompetences, kas nepieciešamas saskaņā ar Direktīvu 2007/59/EK un Lēmumu 765/2011.

               54.

               Eksaminētājiem atļauts pieņemt eksāmenus vienīgi saistībā ar tā eksaminācijas centra darbību, pie kura tie pieder.

               55.

               Informācija par atzīto eksaminācijas centru ir publiski pieejama reģistrā, kas paredzēts 38. punktā, nesniedzot informāciju par atsevišķiem eksaminētājiem, kas pieder pie šā eksaminācijas centra. Identifikācijas numura vietā, kas minēts 37. punktā, norāda eksaminācijas centra nosaukumu.

               56.

               Kompetentā iestāde nekavējoties rakstiski informē eksaminācijas centru par sava lēmuma iemesliem.

               57.

               Apturēšanas vai atsaukšanas gadījumā kompetentā iestāde sniedz skaidru informāciju par prasībām, kuras vairs netiek ievērotas. Pirms apturēšana vai atsaukšana stājas spēkā, kompetentā iestāde var paziņot termiņu, kurā eksaminācijas centrs var pielāgot savu praksi, lai izpildītu prasības attiecībā uz atzīšanu.

               58.

               Kompetentā iestāde nodrošina, ka tiek izveidotas administratīvas pārsūdzības procedūras, kas ļautu pieteikuma iesniedzējiem vai eksaminācijas centriem pieprasīt pārskatīt apstrīdēto lēmumu.

      Pārskatāmi novērtēšanas noteikumi

               59.

               Vērtēšanas un punktu piešķiršanas principi, kā arī rezultātu tips ir pieejams pirms eksāmeniem.

               60.

               Vilciena vadītājiem vai vilciena vadītāju kandidātiem atļauts apskatīt eksāmenu novērtējumu rezultātus un pieprasīt pārskatīšanu gadījumā, ja ir pamatots negatīvs viedoklis par eksāmenu, ko viņi lika.

      Kvalitātes pārbaudes un kompetentās iestādes uzraudzība

               61.

               Lai veiktu uzraudzības darbības saskaņā ar Direktīvas 2007/59/EK 26., 27. vai 29. pantu, kompetentā iestāde var pieprasīt:

                           a)

                           pieeju visiem dokumentiem, kas attiecas uz eksāmenu sagatavošanu, gaitu un vērtēšanu;

                           b)

                           ziņošanas procedūru, kas pieprasa, ka noteikta informācija jāsniedz regulāri vai pēc pieprasījuma;

                           c)

                           kompetentās iestādes pārstāvjiem iespēju novērot eksāmenus.

      Briselē, 2011. gada 22. novembrī

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētāja vietnieks

         Siim KALLAS

      (1)  OV L 315, 3.12.2007., 51. lpp.

      (2)  Skatīt šā Oficiālā Vēstneša 36 lappusi.

      (3)  Common European Framework of Reference for Languages: Learning, Teaching, Assessment, 2001. (Cambridge University Press angļu valodā – ISBN 0-521-00531-0). Pieejama arī Eiropas Padomes tīmekļa vietnē: http://www.coe.int/T/DG4/Portfolio/documents/Common%20European%20Framework%20hyperlinked.pdf.


title: Padomes Ieteikums (2017. gada 11. jūlijs) par Polijas 2017. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Polijas 2017. gada konverģences programmu

text:
               9.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/88

         PADOMES IETEIKUMS
   (2017. gada 11. jūlijs)
   par Polijas 2017. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Polijas 2017. gada konverģences programmu
   (2017/C 261/20)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Komisija 2016. gada 16. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, iezīmējot 2017. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes apstiprināja 2017. gada 9. un 10. marta Eiropadome. Komisija 2016. gada 16. novembrī, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2), pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Polija nebija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (2)

               2017. gada ziņojums par Poliju tika publicēts 2017. gada 22. februārī. Tajā tika izvērtēti Polijas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti Padomes 2016. gada 12. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem konkrētai valstij adresētajiem ieteikumiem, un Polijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu.

               (3)

               Polija 2017. gada 28. aprīlī iesniedza savu 2017. gada valsts reformu programmu un 2017. gada konverģences programmu. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās tika izvērtētas vienlaikus.

               (4)

               Attiecīgie konkrētai valstij adresētie ieteikumi ir iekļauti Eiropas strukturālo un investīciju fondu (ESI fondi) 2014.–2020. gadam plānošanā. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013 (3) 23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Komisija ir sniegusi papildu norādes par to, kā tā izmantotu minēto noteikumu norādēs par to pasākumu piemērošanu, kuri saista ESI fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību.

               (5)

               Polija šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā. Valdība savā 2017. gada konverģences programmā plāno pakāpenisku nominālās bilances uzlabojumu no deficīta, kas bija 2,4 % no IKP 2016. gadā, līdz 1,2 % no IKP 2020. gadā. Nav sagaidāms, ka programmas darbības laikā, proti, līdz 2020. gadam, tiks sasniegts vidējā termiņa budžeta mērķis, proti, strukturālais deficīts 1 % apmērā no IKP. Saskaņā ar 2017. gada konverģences programmu sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP palielināsies no 54,4 % no IKP 2016. gadā līdz 55,3 % no IKP 2017. gadā un līdz 2020. gadam samazināsies līdz 52,1 % no IKP. Minēto budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir labvēlīgs.

               (6)

               Padome 2016. gada 12. jūlijā attiecībā uz 2017. gadu ieteica Polijai panākt gada fiskālo korekciju 0,5 % apmērā no IKP virzībā uz vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanu. Pamatojoties uz Komisijas 2017. gada pavasara prognozi, pastāv risks 2017. gadā nedaudz novirzīties no ieteiktās korekcijas.

               (7)

               Ņemot vērā Polijas fiskālo stāvokli, ir sagaidāms, ka 2018. gadā tā turpinās veikt korekcijas virzībā uz vidējā termiņa budžeta mērķa sasniegšanu, proti, strukturālo deficītu 1 % apmērā no IKP. Atbilstoši vispārpieņemtajai korekciju matricai saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu šāda korekcija nozīmē prasību, lai nominālās izaugsmes līmenis valdības neto primārajos izdevumos (4) nepārsniegtu 3,7 % 2018. gadā. Tas atbilstu strukturālajai korekcijai 0,5 % apmērā no IKP. Nemainīgas politikas apstākļos pastāv risks, ka 2018. gadā būs ievērojama novirze no minētās prasības. Kopumā Padome uzskata, ka Polijai ir jābūt gatavai veikt turpmākus pasākumus 2017. gadā un ka 2018. gadā būs nepieciešami papildu pasākumi, lai nodrošinātu atbilstību Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem. Tomēr, kā paredzēts Regulā (EK) Nr. 1466/97, budžeta plānu un rezultātu izvērtējumā būtu jāņem vērā attiecīgās dalībvalsts budžeta līdzsvars, ņemot vērā cikliskos apstākļus. Kā atgādināts Komisijas paziņojumā par 2017. gada Eiropas pusgadu, kas pievienots šiem konkrētām valstīm adresētajiem ieteikumiem, 2018. gada budžeta rezultātu izvērtējumā būs pienācīgi jāņem vērā mērķis panākt tādu fiskālo nostāju, kas sekmē gan pašreizējās atlabšanas stiprināšanu, gan Polijas publisko finanšu stabilitātes nodrošināšanu. Saistībā ar minēto Padome atzīmē, ka Komisija plāno veikt vispārēju izvērtējumu saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, jo īpaši ņemot vērā ciklisko situāciju Polijā.

               (8)

               2017. gada ziņojumā par valsti konstatēts, ka tika panākts zināms progress attiecībā uz nodokļu iekasēšanas uzlabošanu, jo Polija veica vairākas reformas, kuru mērķis bija stiprināt nodokļu sistēmu. Būtu cieši jāuzrauga to kopējā ietekme uz nodokļu iekasēšanu un nodokļu saistību izpildes izmaksām. Turpretī Polijā nav panākts progress attiecībā uz to, lai ierobežotu plašo samazinātu PVN likmju izmantošanu, kurām ir negatīva ietekme uz PVN ieņēmumiem un kuras nav efektīvs sociālās politikas instruments.

               (9)

               Polija saskaras ar izdevumu pieaugumu dažādās jomās, jo īpaši tajās, kas saistītas ar sabiedrības novecošanu. Tāpēc ir jāievieš mehānismi publisko izdevumu lietderības un efektivitātes novērtēšanai, lai resursus varētu pārdalīt. Ņemot to vērā, valdība ir paziņojusi par plāniem stiprināt budžeta procesu, jo īpaši attiecībā uz vidējā termiņa budžeta sistēmu un izdevumu pārskatīšanas iestrādāšanu budžeta procesā. Polija ir vienīgā dalībvalsts, kurai nav ne pilnvērtīgas un neatkarīgas fiskālās padomes, ne arī zināmu plānu tādu izveidot, kaut gan valstī ir neatkarīgas fiskālās iestādes, kas pilda dažas no šādas padomes funkcijām.

               (10)

               Sagaidāms, ka darbspējīgā vecuma iedzīvotāju skaita samazināšanās Polijā turpmākajās desmitgadēs ierobežos izaugsmes potenciālu. Polijas darba tirgus pēdējos gados ir darbojies labi. Nodarbinātības līmenis turpināja palielināties, bet vairāki nesenie politikas pasākumi var samazināt ekonomiski aktīva darbaspēka līmeni, jo īpaši sieviešu, mazkvalificētu personu un gados vecāku cilvēku vidū. Sagaidāms, ka likumā noteiktā pensionēšanās vecuma samazināšana 2017. gada beigās mudinās daļu no gados vecākiem darba ņēmējiem pamest darba tirgu. Polijas sociālās aizsardzības sistēma sniedz tikai nelielus stimulus sākt strādāt. Sagaidāms, ka jaunais bērnu pabalsts mazinās nabadzību un nevienlīdzību, taču tas var arī negatīvi ietekmēt ekonomiski aktīva darbaspēka līmeni vecāku, galvenokārt sieviešu, vidū. Bērnu pabalsta apmērs un ierobežotās pārbaudes materiālā stāvokļa noteikšanai mazina stimulus strādāt, kas ir iestrādāti citos sociālajos pabalstos. Sākot no 2016. gada septembra, ir atcelts pienākums apmeklēt pirmsskolas izglītības iestādi piecus gadus veciem bērniem, un formālajā bērnu aprūpē uzņemto tādu bērnu īpatsvars, kas ir jaunāki par trim gadiem, ir viens no mazākajiem Savienībā. Neraugoties uz veiktajiem pasākumiem, darba tirgus segmentācija joprojām ir liela, un tas negatīvi ietekmē ražīgumu un cilvēkkapitāla uzkrāšanos. Joprojām ir šķēršļi plašākai pastāvīgo darba līgumu slēgšanai. Kodifikācijas komiteja gatavo jaunu individuālo un kolektīvo darba tiesību kodeksu projektu. Tā ir iespēja novērst šos šķēršļus.

               (11)

               Pēdējos gados vidējais faktiskais pensionēšanās vecums ir palielinājies, taču tas joprojām ir pārāk mazs. Lielāks faktiskais pensionēšanās vecums ir ļoti svarīgs ekonomikas izaugsmei, nākotnes pensiju adekvātumam un pensiju sistēmas fiskālajai stabilitātei. Taču nesenais lēmums samazināt likumā noteikto pensionēšanās vecumu līdz 60 gadiem sievietēm un līdz 65 gadiem vīriešiem rada pretēju ietekmi un var negatīvi ietekmēt faktisko pensionēšanās vecumu. Dārgā īpašā sociālās apdrošināšanas sistēma lauksaimniekiem (KRUS) ir vēl viens cēlonis nelielajai darbaspēka mobilitātei un slēptajam bezdarbam lauksaimniecības nozarē.

               (12)

               Izglītības sistēma pēdējo divu desmitgažu laikā ir ievērojami uzlabojusies – 15 gadus vecu jauniešu pamatprasmes ir krietni virs Savienības vidējā līmeņa, un mācību priekšlaicīgas pārtraukšanas rādītājs ir viens no zemākajiem Savienībā. Taču joprojām var uzlabot veidu, kādā skolēniem tiek nodrošinātas strauji mainīgajam darba tirgum atbilstošas prasmes. Gaidāmās izmaiņas sākumskolas un vidusskolas izglītībā rada lielas organizatoriskas problēmas un saīsina vispārējās izglītības ilgumu, kas var negatīvi ietekmēt izglītības kvalitāti. Ir paziņots arī par papildu izmaiņām nolūkā pielāgot profesionālo izglītību un apmācību darba tirgus vajadzībām, taču vēl nav skaidrs, kāds ir to potenciāls novērst esošos trūkumus. Valdība ir sākusi apspriešanu par augstākās izglītības reformu nolūkā uzlabot nozares darbību un atbilstību darba tirgum. Polijai ir raksturīga nepietiekama līdzdalība pieaugušo izglītībā, un pieaugušo pamatprasmju vidējais līmenis ir zems, kas savukārt kavē to nodarbināmību.

               (13)

               Nepilnības telpiskajā plānošanā palielina administratīvo slogu, kas saistīts ar nepieciešamību iegūt būvatļaujas. Zemes izmantošanas plāni ir izstrādāti tikai attiecībā uz nelielu Polijas teritorijas daļu, un to kvalitāte bieži vien ir zema. Apgabalos, attiecībā uz kuriem šādu plānu nav, būvatļaujas tiek piešķirtas, pamatojoties uz vienreizējiem lēmumiem par zemes apbūvi, kas investoriem rada risku un nenoteiktību. Būvniecības kodeksa projekta mērķis ir konsolidēt telpiskās plānošanas procesus un atvieglot investoriem radīto administratīvo slogu. Reforma sniedz iespēju uzlabot situāciju, bet tas atkarīgs no tiesību akta galīgās versijas un tā īstenošanas.

               (14)

               Darījumdarbības vide kopumā ir labvēlīga. Tomēr 2016. gadā ievērojami samazinājās investīciju aktivitāte, jo pārejas posma starp plānošanas periodiem dēļ mazāk tika izmantoti Savienības struktūrfondi un citstarp palielinājās nenoteiktība privāto investoru vidū. Piedevām uzņēmēju uzticēšanos ietekmēja regulatīvo izmaiņu skaita pieaugums un ierobežotās sabiedriskās apspriešanas par daudziem svarīgiem tiesību aktiem. Juridiskā noteiktība un uzticēšanās regulatīvās, nodokļu un citu jomu politikas un iestāžu darba kvalitātei un prognozējamībai ir svarīgi faktori, kas varētu ļaut pieaugt investīciju līmenim. Šajā sakarā ir būtisks arī tiesiskums un neatkarīga tiesu vara. Juridiskā noteiktība uzlabosies, ja tiks kliedētas bažas saistībā ar tiesiskumu. Ņemot vērā, ka valdība cenšas palielināt savu lomu ekonomikā, būs svarīgi nodrošināt lēmumu par investīcijām ekonomisko dzīvotspēju. Vairākās jomās vēl joprojām ir ievērojams regulatīvais slogs.

               (15)

               Savienības finansējuma izmantošanas rezultātā ir strauji attīstījies ceļu tīkls, taču ceļu satiksmes negadījumos bojāgājušo skaits joprojām ir viens no lielākajiem Savienībā, un tas rada lielas sociālās izmaksas. Neraugoties uz to, ka ir pieejami ievērojami Savienības fondu līdzekļi, dzelzceļa nozarē joprojām ir vērojamas nepilnības projektu īstenošanā. Joprojām nav atrisināta arī problēma saistībā ar to, kā nodrošināt ilgu ekspluatācijas laiku dzelzceļa aktīviem, jo trūkst daudzgadu programmas dzelzceļa infrastruktūras uzturēšanai.

               (16)

               Aptuveni 60 % no Polijas fosilā kurināmā uzstādītās jaudas tiek ražota vairāk nekā 30 gadus vecās iekārtās. Tādēļ turpmākajos gados tai ir nepieciešamas ievērojamas investīcijas. 2016. gadā elektroenerģijas starpsavienojumu īpatsvars bija viens no zemākajiem ES. Līdz ar to, ka ir jāpārtrauc ekspluatēt ievērojamu daļu no jaudas ražojošām iekārtām un ka pieaug pieprasījums pēc elektroenerģijas, izredzes nodrošināt elektroenerģijas ražošanas pietiekamību ir vājas. Pastāv risks, ka saistošais nacionālais mērķis 2020. gadam attiecībā uz atjaunojamo energoresursu enerģiju netiks sasniegts. Pēc tam, kad sāka darboties sašķidrinātās dabasgāzes terminālis, Polija ievērojami uzlaboja savu gāzes piegādes drošību. Tā ir arī attīstījusi savu nacionālo gāzes pārvades un sadales tīklu. Taču darbs pie reģionāli nozīmīgiem gāzes starpsavienojumiem nav virzījies uz priekšu atbilstoši grafikam.

               (17)

               2017. gada Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Polijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2017. gada ziņojumā par valsti. Tā ir arī izvērtējusi 2017. gada konverģences programmu un 2017. gada valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Polijai adresētajiem ieteikumiem. Izvērtējumā Komisija ir ņēmusi vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Polijā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (18)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi 2017. gada konverģences programmu, un tās atzinums (5) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā turpmāk,

         AR ŠO IESAKA Polijai 2017. un 2018. gadā rīkoties šādi.

               1.

               Ņemot vērā to, ka ir jāstiprina pašreizējā atlabšana un jānodrošina Polijas publisko finanšu stabilitāte, 2018. gadā īstenot ievērojamus fiskālos centienus, ievērojot Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvās daļas prasības. Veikt pasākumus, lai uzlabotu publisko izdevumu efektivitāti un ierobežotu samazinātu PVN likmju izmantošanu.

               2.

               Veikt pasākumus, lai palielinātu ekonomiski aktīva darbaspēka līmeni, jo īpaši sieviešu, mazkvalificētu personu un gados vecāku cilvēku vidū, tostarp sekmējot atbilstīgu prasmju apguvi un novēršot šķēršļus pastāvīgākiem nodarbinātības veidiem. Nodrošināt pensiju sistēmas stabilitāti un adekvātumu, veicot pasākumus faktiskā pensionēšanās vecuma palielināšanai un uzsākot preferenciālās pensiju sistēmas reformu.

               3.

               Veikt pasākumus, lai novērstu šķēršļus investīcijām, jo īpaši transporta nozarē.

      Briselē, 2017. gada 11. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         T. TÕNISTE

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

      (4)  Valdības neto izdevumus veido kopējie valdības izdevumi, izņemot procentu izdevumus, izdevumus saistībā ar Savienības programmām, kas ir pilnībā izlīdzināti ar ienākumiem no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas saistībā ar bezdarbnieku pabalstu izdevumiem. Valsts finansētā bruto pamatkapitāla veidošanas līmenis ir izlīdzināts četru gadu laikposmā. Ir ņemti vērā tiesību aktos paredzētie diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu jomā ir atskaitīti.

      (5)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.


title: Eiropas Centrālās bankas Ieteikums (2015. gada 10. jūnijs) – Eiropas Savienības Padomei par Banka Slovenije ārējiem revidentiem (ECB/2015/23)

text:
               18.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 201/1

         EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS IETEIKUMS
   (2015. gada 10. jūnijs)
   Eiropas Savienības Padomei par Banka Slovenije ārējiem revidentiem
   (ECB/2015/23)
   (2015/C 201/01)
   EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtus un jo īpaši to 27.1. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropas Centrālās bankas (ECB) un dalībvalstu, kuru valūta ir euro, nacionālo centrālo banku pārskatus revidē neatkarīgi ārējie revidenti, kurus ieteikusi ECB Padome un apstiprinājusi Eiropas Savienības Padome.

               (2)

                  Banka Slovenije pašreizējo ārējo revidentu Deloitte Revizija d.o.o. pilnvaras beigsies pēc 2014. finanšu gada revīzijas pabeigšanas. Tādēļ jāieceļ ārējie revidenti laika posmam, kas sākas 2015. finanšu gadā.

               (3)

                  Banka Slovenije par saviem ārējiem revidentiem 2015.–2017. finanšu gadā izvēlējusies Ernst & Young d.o.o.,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
   Tiek ieteikts par Banka Slovenije ārējiem revidentiem 2015.–2017. finanšu gadā iecelt Ernst & Young d.o.o.

      Frankfurtē pie Mainas, 2015. gada 10. jūnijā

            ECB prezidents

         Mario DRAGHI


title: Komisijas Ieteikums (ES) 2016/2124 (2016. gada 30. novembris) par to vispārīgo sūtījumu licenču darbības jomas un nosacījumu saskaņošanu, kas paredzētas sertificētajiem saņēmējiem, kuri minēti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/43/EK 9. pantā (izziņots ar dokumenta numuru C(2016) 7728)

text:
               3.12.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 329/105

         KOMISIJAS IETEIKUMS (ES) 2016/2124
   (2016. gada 30. novembris)
   par to vispārīgo sūtījumu licenču darbības jomas un nosacījumu saskaņošanu, kas paredzētas sertificētajiem saņēmējiem, kuri minēti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/43/EK 9. pantā

         (izziņots ar dokumenta numuru C(2016) 7728)

   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 292. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/43/EK (1) 5. pantu dalībvalstīm ir jāpublicē vismaz četras vispārīgās sūtījumu licences.

               (2)

               Vispārīgās sūtījumu licences ir būtisks elements vienkāršotās licencēšanas sistēma, kas ieviesta ar Direktīvu 2009/43/EK.

               (3)

               Atšķiroties vispārīgo sūtījumu licenču, ko attiecībā uz ražojumiem, kuri saistīti ar aizsardzību, publicējušas dalībvalstis, darbības jomai un šo ražojumu sūtījumiem piemērojot atšķirīgus nosacījumus, Direktīvas 2009/43/EK īstenošana un vienkāršošanas mērķa sasniegšana var tikt kavēta. Lai nodrošinātu minēto licenču pievilcību un izmantošanu, būtiski ir saskaņot to sūtījumu darbības jomu un nosacījumus, kas tiek veikti saskaņā ar vispārīgajām sūtījumu licencēm, kuras publicējušas dalībvalstis.

               (4)

               Ar Direktīvas 2009/43/EK 14. pantu izveidotās komitejas dalībvalstu pārstāvji ir norādījuši, ka to sūtījumu darbības jomu un nosacījumus, kas veikti saskaņā ar vispārīgajām sūtījumu licencēm, kuras publicējušas dalībvalstis, varētu saskaņot, pieņemot Komisijas ieteikumu.

               (5)

               Šajā ieteikumā ietvertās pamatnostādnes ir rezultāts sarunām ar dalībvalstīm par to sūtījumu darbības jomu un nosacījumiem, kas tiek veikti saskaņā ar vispārīgajām sūtījumu licencēm, kuras paredzētas saņēmējiem, kas sertificēti saskaņā ar Direktīvas 2009/43/EK 9. pantu (GTL-CR).

               (6)

               Šo ieteikumu uzskata par pamatu dalībvalstu GTL-CR. Šā ieteikumu 1.1. punktā uzskaitītie ar aizsardzību saistītie ražojumi ir minimāls un nepilnīgs saraksts ar ražojumiem, kuru sūtījumus dalībvalstis atļauj saskaņā ar savām GTL-CR. Tas nozīmē, ka ar dalībvalsts publicētu GTL-CR var atļaut nosūtīt arī citus ar aizsardzību saistītus ražojumus, kas iekļauti Direktīvas 2009/43/EK pielikumā, bet nav iekļauti šajā ieteikumā.

               (7)

               Dalībvalstis atgādina, ka tām ir saistošas saistības saskaņā ar Eiropas tiesību aktiem, piemēram, Padomes Kopējo nostāju 2008/944/KĀDP (2), kā arī starptautiskās saistības eksporta kontroles jomā.

               (8)

               Šis ieteikums attiecas uz Eiropas Savienības Kopējo militāro preču sarakstu, kas noteikts Direktīvas 2009/43/EK pielikumā. Šo ieteikumu pēc vajadzības atjauninās, lai atspoguļotu turpmākos Eiropas Savienības Kopējo militāro preču saraksta atjauninājumus,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
   1.   VISPĀRĪGĀS SŪTĪJUMU LICENCES, KAS PAREDZĒTAS SAŅĒMĒJIEM, KURI SERTIFICĒTI SASKAŅĀ AR DIREKTĪVAS 2009/43/EK 9. PANTA 2. PUNKTU
   1.1.   Ar aizsardzību saistīti ražojumi, kurus var nosūtīt saskaņā ar vispārīgo sūtījumu licenci, kas paredzēta saņēmējiem, kuri sertificēti saskaņā ar Direktīvas 2009/43/EK 9. pantu

   Turpmāk norādītās ML kategorijas ar apakšpunktiem ir Direktīvas 2009/43/EK pielikumā noteiktā ar aizsardzību saistītu ražojumu saraksta apakškopa. Ar vispārīgo sūtījumu licenci, kas paredzēta saņēmējiem, kuri sertificēti saskaņā ar minētās direktīvas 9. pantu (GTL-CR), atļauj nosūtīt vismaz tos ar aizsardzību saistītos ražojumus, kas norādīti turpmāk izklāstītajās ML kategorijās. Dalībvalstis var izvēlēties savās GTL-CR ietvert vairāk ML kategoriju ar attiecīgajiem ar aizsardzību saistītajiem ražojumiem.
   ML kategoriju saraksts, kuras obligāti jāietver:

               —

               ML 6. Ietver visas preces, izņemot:

                           —

                           veselus transportlīdzekļus,

                           —

                           šasijas un torņus,

                           —

                           ierīces un sastāvdaļas, kas nav ietvertas citās tās pašas vispārīgās sūtījumu licences kategorijās.

               —

               ML 9. Visas preces, izņemot:

                           —

                           veselus kuģus un veselas zemūdenes,

                           —

                           zemūdens detektoriekārtas un īpaši izstrādātas to sastāvdaļas,

                           —

                           zemūdenēm paredzētas no gaisa padeves neatkarīgas vilces sistēmas un īpaši izstrādātas to sastāvdaļas,

                           —

                           veselus korpusus,

                           —

                           pretpasākumus,

                           —

                           ierīces un sastāvdaļas, kas nav ietvertas citās tās pašas vispārīgās sūtījumu licences kategorijās.

               —

               ML 10. Visas preces, izņemot:

                           —

                           veselus gaisa kuģus,

                           —

                           veselus bezpilota gaisa kuģus (UAV) un īpaši UAV izstrādātas vai modificētas sastāvdaļas,

                           —

                           kaujas gaisa kuģu un kaujas helikopteru fizelāžu,

                           —

                           kaujas gaisa kuģu dzinējus,

                           —

                           ierīces un sastāvdaļas, kas nav ietvertas citās tās pašas vispārīgās sūtījumu licences kategorijās.

               —

               ML 11. a) apakšpunkts. Vienīgi šādas preces:

                           —

                           vadības un navigācijas ierīces, izņemot sistēmas, kas paredzētas pārnēsājamām pretgaisa aizsardzības sistēmām (MANPADS) vai kas definētas MTCR I,

                           —

                           automatizētas vadības un kontroles sistēmas.

               —

               ML 13. c) un d) apakšpunkts.

               —

               ML 15. b), c) un d) apakšpunkts.

               —

               ML 16. Visas preces, izņemot:

                           —

                           ar MANPADS saistītas preces,

                           —

                           priekšmetus, kas saistīti ar precēm, kuru eksports ar to pašu vispārīgo sūtījumu licenci nav atļauts.

               —

               ML 17. a), b), d), e), j), k), l), m), n), o) un p) apakšpunkts. Visas preces, izņemot:

                           —

                           n) apakšpunkts: neietver izmēģinājuma modeļus, ja tie ir īpaši izstrādāti to preču izstrādei, kas izklāstītas ML 4, 6, 9 vai 10, kā arī īpaši šiem izmēģinājuma modeļiem izstrādātas sastāvdaļas.

               —

               ML 21. a) apakšpunkts. Vienīgi turpmāk norādītās preces un vienīgi tad, ja ar esošo vispārīgo licenci atļautas citās kategorijās:

                           a)

                           “programmatūra”, kas īpaši izstrādāta vai pielāgota kādam no šādiem nolūkiem:

                                       1)

                                       to ierīču darbināšanai vai apkalpošanai, kas noteiktas Direktīvas 2009/43/EK pielikumā;

                           b)

                           speciāla “programmatūra”, kas nav programmatūra, kura noteikta ML 21.a. pozīcijā, proti:

                                       1)

                                       militāram lietojumam speciāli izstrādāta “programmatūra”, kas speciāli izstrādāta, lai modelētu, simulētu vai vērtētu militāru ieroču sistēmas;

                                       4)

                                       militārām vajadzībām īpaši izstrādāta “programmatūra”, lai tās izmantotu Vadības, Komunikāciju, Kontroles un Izlūkošanas (C3I) vai Vadības, Komunikāciju, Datorizēšanas un Izlūkošanas (C4I) programmās.

               —

               ML 22. a) apakšpunkts. Visas tehnoloģijas, izņemot tās, kas nepieciešamas pilnveidošanai un ražošanai, un vienīgi tad, ja ar to pašu vispārīgo sūtījumu licenci atļautas citās kategorijās.

         1.2.   Nosacījumi, kurus iekļauj vispārīgajā sūtījumu licencē, kas paredzēta sertificētajiem saņēmējiem

   Turpmāk izklāstītais nosacījumu saraksts nav izsmeļošs. Tomēr citi nosacījumi, ko dalībvalsts iekļāvusi GTL-CR, nav pretrunā vai netraucē turpmāk izklāstītajiem nosacījumiem.

               —

               Piemērošanas ģeogrāfiskais reģions: Eiropas Ekonomikas zona (ES 28 + Islande un Norvēģija (3)).

               —

               Atkārtota pārvietošana EEZ ir atļauta bez ex ante pārbaudēm; var pieprasīt vienīgi ex post ziņošanu.

               —

               Reeksports. Dalībvalstis atļauj atbrīvot no eksporta ierobežojumiem vienā no šādiem gadījumiem vai abos:

                           —

                           attiecībā uz integrētiem komponentiem saskaņā ar Direktīvas 2009/43/EK 4. panta 8. punktu,

                           —

                           ja galīgais izmantotājs atrodas šādās valstīs: Austrālija, Kanāda, Japāna, Jaunzēlande, Šveice, Lihtenšteina un Amerikas Savienotās Valstis.

                     Abos reeksporta gadījumos izcelsmes dalībvalsts valsts kompetentā iestāde var lūgt piegādātājam, lai saņēmējs, kas sertificēts saskaņā ar Direktīvas 2009/43/EK 9. pantu, iesniedz deklarāciju par izmantojumu.

               —

               Lai veiktu ex post verifikāciju saskaņā ar GTL-CR, dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka piegādātāji saskaņā ar minimālajām ziņošanas prasībām, kas noteiktas Direktīvas 2009/43/EK 8. panta 3. punktā, ziņo par GTL-CR izmantošanu.

         2.   TURPMĀKIE PASĀKUMI
   Dalībvalstis tiek aicinātas ne vēlāk kā līdz 2017. gada 1. jūlijam īstenot šo ieteikumu.
   Dalībvalstis tiek mudinātas informēt Komisiju par šā ieteikuma īstenošanai veiktajiem pasākumiem.
   3.   ADRESĀTI
   Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm.

      Briselē, 2016. gada 30. novembrī

            Komisijas vārdā –

            Komisijas locekle

         Elżbieta BIEŃKOWSKA

      (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Direktīva 2009/43/EK, ar ko vienkāršo noteikumus un nosacījumus ar aizsardzību saistīto ražojumu sūtījumiem (OV L 146, 10.6.2009., 1. lpp.).

      (2)  Padomes 2008. gada 8. decembra Kopējā nostāja 2008/944/KĀDP, ar ko izveido kopīgus noteikumus, kas reglamentē militāru tehnoloģiju un ekipējuma eksporta kontroli (OV L 335, 13.12.2008., 99. lpp.).

      (3)  EEZ Apvienotās komitejas 2013. gada 14. jūnija lēmums Nr. 111/2013, ar ko groza EEZ līguma II pielikumu (Tehniskie noteikumi, standarti, testēšana un sertifikācija) (OV L 318, 28.11.2013., 12. lpp.), ar kuru Direktīvu 2009/43/EK iestrādāja EEZ līgumā, saturēja nepārprotamu pielāgojuma tekstu: “Šī direktīva neattiecas uz Lihtenšteinu.”


title: Komisijas Ieteikums (ES) 2017/1803 (2017. gada 3. oktobris) par likumīgu ceļu pastiprināšanu attiecībā uz personām, kurām nepieciešama starptautiskā aizsardzība (izziņots ar dokumenta numuru C(2017) 6504)

text:
               7.10.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 259/21

         KOMISIJAS IETEIKUMS (ES) 2017/1803
   (2017. gada 3. oktobris)
   par likumīgu ceļu pastiprināšanu attiecībā uz personām, kurām nepieciešama starptautiskā aizsardzība

         (izziņots ar dokumenta numuru C(2017) 6504)

   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 292. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Pārmitināšana ir nozīmīgs instruments, ar ko piedāvā aizsardzību piespiedu kārtā pārvietotām personām, un skaidrs apliecinājums pasaules mēroga solidaritātei ar trešām valstīm, lai palīdzētu tām tikt galā ar situāciju, kad liels skaits personu bēg no kara vai vajāšanas. Aizstājot bīstamas un neatbilstīgas migrācijas plūsmas uz Savienību ar drošiem un likumīgiem ceļiem, pārmitināšana palīdz glābt dzīvības, sekmē neatbilstīgas migrācijas samazināšanu un migrācijas spiediena pārvaldību un dod pretsparu kontrabandas tīklu izplatītajam vēstījumam. Tāpēc pārmitināšana ir arī svarīgs ES visaptverošās patvēruma un migrācijas politikas elements.

               (2)

               Krīze Vidusjūras reģionā 2015. gada septembrī lika Savienības iestādēm nekavējoties apzināties ārkārtas situāciju, kuras iemesls bija ārkārtīgi lielas migrācijas plūsmas reģionā, un aicināt pieņemt īstermiņa un ilgtermiņa pasākumus – no migrācijas plūsmu novēršanas ārpus ES līdz efektīvas kontroles nodrošināšanai pie mūsu ārējām robežām un ES politikas pastiprināšanai atgriešanas jomā, vienlaikus reformējot kopējo Eiropas patvēruma sistēmu (KEPS) un nodrošinot uzlabotas iespējas drošai un likumīgai ieceļošanai Eiropas Savienībā.

               (3)

               Kā daļu no tūlītējiem pasākumiem nolūkā visaptveroši risināt migrācijas krīzi un apliecināt solidaritāti ar trešām valstīm, ko visvairāk skar globālā bēgļu krīze, Komisija 2015. gada 8. jūnijā ieteica ES mēroga shēmu, lai divu gadu laikā pārmitinātu 20 000 personu, kurām nepieciešama starptautiskā aizsardzība (1). 2015. gada 20. jūlijā dalībvalstis kopā ar Dublinas sistēmas asociētajām valstīm piekrita pārmitināt no Tuvajiem Austrumiem, Āfrikas raga un Ziemeļāfrikas 22 504 personas, kurām nepieciešama starptautiskā aizsardzība (2).

               (4)

               Lai sagrautu migrantu kontrabandas tīklus un piedāvātu migrantiem alternatīvu riskēšanai ar dzīvību, ES un Turcija 2016. gada 18. martā nolēma pārraut nekontrolētas migrantu plūsmas loku, kurš radījis humanitāro krīzi, un vienojās par vairākiem pasākumiem, tostarp par to Sīrijas valstspiederīgo pārmitināšanu uz dalībvalstīm, kuriem nepieciešama starptautiskā aizsardzība.

               (5)

               Pēc ES un Turcijas paziņojuma Padome grozīja Padomes Lēmumu (ES) 2015/1601 (3), lai ļautu dalībvalstīm izpildīt savus pārcelšanas pienākumus attiecībā uz 54 000 pieteikuma iesniedzējiem, saskaņā ar savām valsts un daudzpusējām shēmām pārmitinot, humanitāri uzņemot vai citādā veidā likumīgi uzņemot no Turcijas Sīrijas valstspiederīgos, kuriem nepieciešama starptautiskā aizsardzība.

               (6)

               Ņujorkas deklarācijā par bēgļiem un migrantiem, kuru 2016. gada 19. septembrī pieņēma visas 193 Apvienoto Nāciju Organizācijas dalībvalstis, tika aicināts vienlīdzīgāk sadalīt slogu un atbildību bēgļu uzņemšanai un atbalstīšanai pasaulē. Apvienoto Nāciju Organizācijas dalībvalstis pauda nodomu paplašināt to likumīgo ceļu skaitu un apmēru, kuri pieejami bēgļiem, lai viņus uzņemtu vai pārmitinātu trešās valstīs (4).

               (7)

               Līdz 2017. gada 20. septembrim ir pārmitināts vairāk nekā 23 000 cilvēku saskaņā ar shēmu, par ko vienošanās tika panākta 2015. gada 20. jūlijā, kā arī atbilstīgi ES un Turcijas paziņojumam. Savu valsts shēmu ietvaros dalībvalstis ir pārmitinājušas vēl vairāk personu, kurām nepieciešama starptautiskā aizsardzība.

               (8)

               Dalībvalstis 2016. gadā vien pārmitināja 14 205 bēgļus, kas ir būtisks pieaugums salīdzinājumā ar 8 155 personām, kuras tika pārmitinātas 2015. gadā, 6 550 personām, kas pārmitinātas 2014. gadā, un 2010.–2013. gada laikposmā ik gadu pārmitinātajām 4 000–5 000 personām. Šis pieaugums liecina par pievienoto vērtību un potenciālu, kas pārmitināšanas jomā ir ES mēroga sadarbībai un koordinācijai. Tas liecina arī par to, cik svarīgi ir piešķirt pārmitināšanai pienācīgu finansējumu no ES budžeta, jo 2014.–2017. gadā tai ir atvēlēti 293,3 miljoni euro.

               (9)

               Dalībvalstīm, kuras vēl nav izpildījušas savas saistības saskaņā ar pašreizējām shēmām, tas būtu nekavējoties jādara. Visas saistības, kuras palikušas neizpildītas pēc abu shēmu darbības beigām, būtu jāpārnes uz nākamo pārmitināšanas saistību uzņemšanos, un tām būtu jāpapildina jaunās saistības, ko dalībvalstis uzņemsies.

               (10)

               Eiropas Savienībai jāpāriet no ad hoc pārmitināšanas un humanitāras uzņemšanas shēmām uz stabilu sistēmu pārmitināšanai uz ES. Tāpēc ES patvēruma sistēmas pārskatīšanas ietvaros Komisija nāca klajā ar priekšlikumu Savienības pārmitināšanas sistēmai (5), lai personām, kurām tas nepieciešams, nodrošinātu drošus un likumīgus ceļus starptautiskās aizsardzības saņemšanai. Minētā priekšlikuma raita pieņemšana ir svarīgs elements efektīvākā, taisnīgākā un stabilākā Eiropas politikā patvēruma un migrācijas jomā.

               (11)

               Lai nodrošinātu, ka līdz Savienības pārmitināšanas sistēmas ieviešanai pārmitināšana netiek pārtraukta, Komisija 8. pārmitināšanas un pārcelšanas forumā, kas notika 2017. gada 4. jūlijā, aicināja dalībvalstis uzņemties vērienīgas pārmitināšanas saistības, kuru pamatā ir savstarpēji saskaņotās prioritātes šim laikposmam un kuras arī atbilst globālajām vajadzībām, ko Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstais komisārs bēgļu jautājumos (UNHCR) prognozējis 2018. gadam.

               (12)

               Šā ieteikuma mērķis ir nodrošināt to, ka pārmitināšanas pasākumus var turpināt laikposmā no pašreizējo ES pārmitināšanas shēmu darbības beigām līdz Savienības pārmitināšanas sistēmas darbības uzsākšanai un pildīt 2017. gada 4. jūlijā sākto saistību uzņemšanos, ņemot vērā jaunās papildu vajadzības, kas izklāstītas UNHCR 2018. gadam prognozēto globālo pārmitināšanas vajadzību plānā.

               (13)

               Ieteikuma mērķis ir atbalstīt dalībvalstu pastāvīgos centienus likumīgu un drošu ceļu nodrošināšanā un pastiprināšanā attiecībā uz personām, kurām nepieciešama starptautiskā aizsardzība. Dalībvalstu rīcība, kas atbilst šim ieteikumam, apliecinās solidaritāti ar trešām valstīm, kurās ir liels skaits pārvietoto personu, kam nepieciešama starptautiskā aizsardzība, sniegs ieguldījumu starptautiskajās pārmitināšanas iniciatīvās un sekmēs labāku vispārējo migrācijas situācijas pārvaldību. Tāpēc šā ieteikuma mērķi atbilst priekšlikumam par Savienības pārmitināšanas sistēmu.

               (14)

               Prioritāro reģionu izvēles pamatā ir nepieciešamība arī turpmāk īstenot ES un Turcijas 2016. gada 18. marta paziņojumu, tostarp izmantojot gaidāmo brīvprātīgo humanitārās uzņemšanas shēmu (VHAS), turpināt pārmitināšanu no Jordānijas un Libānas un ieviest dzīvē paziņojumu, kas izklāstīts “Rīcības plānā par pasākumiem Itālijas atbalstam, spiediena mazināšanai Vidusjūras centrālās daļas maršrutā un solidaritātes palielināšanai” (6), lai veiktu pārmitināšanu no nozīmīgākajām Āfrikas valstīm, kuras atrodas Vidusjūras reģiona centrālās daļas migrācijas maršrutā un pa ceļam uz to, tostarp no Lībijas, Nigēras, Čadas, Ēģiptes, Etiopijas un Sudānas.

               (15)

               2017. gada 4. jūlijā sāktās saistību uzņemšanās ietvaros dalībvalstis līdz 20. septembrim ir izteikušas aptuveni 14 000 solījumu. Ir vajadzīga spēcīgāka visu dalībvalstu iesaistīšanās, lai veicinātu kopējos centienus glābt cilvēku dzīvību un piedāvātu ticamas alternatīvas neatbilstīgai kustībai.

               (16)

               Globālās pārmitināšanas vajadzības attiecas uz 1,2 miljoniem personu, un UNHCR ir atkārtoti aicinājis visas valstis pakāpeniski palielināt savu pārmitināšanas programmu mērogu atbilstīgi nodomiem, kas pausti Ņujorkas deklarācijā par bēgļiem. Ņemot vērā iepriekš minēto un pamatojoties uz progresu, kas panākts kopš 2015. gada, Savienībai būtu jāpiedāvā vismaz 50 000 pārmitināšanas vietu, lai līdz 2019. gada 31. oktobrim uzņemtu no trešām valstīm personas, kurām nepieciešama starptautiskā aizsardzība.

               (17)

               Lai atbalstītu dalībvalstis šā mērķa sasniegšanā, no Savienības budžeta būtu jādara pieejami 500 miljoni euro. Ievērojot Patvēruma, migrācijas un integrācijas fonda (AMIF) nosacījumus, dalībvalstis par katru no prioritārajiem reģioniem pārmitināto personu var saņemt fiksētu summu EUR 10 000 apmērā.

               (18)

                  UNHCR plāno pagaidu mehānismu visneaizsargātāko migrantu grupu ārkārtas evakuācijai no Lībijas. Eiropas Savienībai kopā ar citiem globālajiem dalībniekiem būtu jādod savs ieguldījums šajā mehānismā, lai tas dotu reālus rezultātus, ļaujot visneaizsargātākajām personām, kurām nepieciešama starptautiskā aizsardzība un kuras pašlaik uzturas Lībijā, saņemt piekļuvi pārmitināšanas iespējām. Neatbilstīga migrācija apstāsies tikai tad, ja bīstamajiem ceļojumiem būs reāla alternatīva. Tāpēc dalībvalstīm, apsverot savas pārmitināšanas saistības, būtu jāņem vērā arī šī UNHCR iniciatīva un tā jāatbalsta.

               (19)

               Kopīgajā paziņojumā par migrācijas un patvēruma problēmas risināšanu Francijas, Vācijas, Itālijas un Spānijas pārstāvji un Savienības Augstā pārstāve ārlietās un drošības politikas jautājumos un Komisijas priekšsēdētāja vietniece, kā arī Nigēras un Čadas pārstāvji un Lībijas Prezidentālās padomes priekšsēdētājs 2017. gada 28. augustā atzina, ka, ņemot vērā to, ka ir samazinājusies kontrabandistu organizētā migrācija, ir jāveic to personu pārmitināšana, kurām nepieciešama starptautiskā aizsardzība un kuras ir īpaši neaizsargātas.

               (20)

               Vismaz 50 000 pārmitināšanas vietu, ko Savienība piedāvās personām no prioritārajiem reģioniem, palīdzēs pasaules mēroga solidaritātes iniciatīvām izvērst likumīgos migrācijas ceļus; minēto iniciatīvu vidū ir nesenais UNHCR aicinājums 2018. gadā visā pasaulē nodrošināt 40 000 vietu pārmitināšanai no valstīm, kuras atrodas gar Vidusjūras reģiona centrālās daļas maršrutu.

               (21)

               Lai nodrošinātu īstenošanas uzraudzību, dalībvalstīm katru mēnesi būtu jāziņo Komisijai par personām, kas pārmitinātas uz šo dalībvalstu teritoriju saskaņā ar savām saistībām, un jānorāda valsts, no kuras attiecīgā persona ir pārmitināta.

               (22)

               Komisijai līdz 2018. gada 31. oktobrim būtu jāizskata šā ieteikuma īstenošanā panāktais progress. Pamatojoties uz šo pārskatu un ņemot vērā kopējo migrācijas situāciju Eiropas Savienībā un pasaulē, dalībvalstis var tikt aicinātas turpmāk pārskatīt savas saistības.

               (23)

               Šis ieteikums būtu jāadresē dalībvalstīm. Asociētās valstis tiek aicinātas sniegt savu ieguldījumu kopīgajos Eiropas centienos pārmitināšanas jomā,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.

      PĀRMITINĀŠANAS SAISTĪBU PALIELINĀŠANA

               1.

               Pamatojoties uz pieredzi, kas gūta pašreizējo ES pārmitināšanas shēmu īstenošanā, un lai aptvertu laikposmu no šo shēmu darbības beigām līdz Savienības pārmitināšanas sistēmas darbības uzsākšanai, dalībvalstīm būtu jāpiedāvā vismaz 50 000 pārmitināšanas vietu, lai līdz 2019. gada 31. oktobrim uzņemtu no trešām valstīm personas, kurām nepieciešama starptautiskā aizsardzība.

               2.

               Dalībvalstīm, kuras vēl nav uzņēmušās saistības saskaņā ar pārmitināšanas saistību uzņemšanos, ko Komisija uzsāka 2017. gada 4. jūlijā, tas būtu jādara ne vēlāk kā līdz 2017. gada 31. oktobrim, un tām dalībvalstīm, kuras to jau izdarījušas, būtu jāapsver iespēja palielināt savas saistības, lai sasniegtu mērķi.

               3.

               Dalībvalstīm savas saistības būtu jākoncentrē uz to, lai:

                           a)

                           nodrošinātu Sīrijas un trešo valstu valstspiederīgo, kā arī Sīrijas konflikta rezultātā pārvietoto bezvalstnieku nepārtrauktu pārmitināšanu no Turcijas, lai tādējādi atbalstītu ES un Turcijas 2016. gada 18. marta paziņojuma īstenošanu, tostarp izmantojot gaidāmo brīvprātīgo humanitārās uzņemšanas shēmu (VHAS);

                           b)

                           nodrošinātu pārmitināšanas turpināšanu no Libānas un Jordānijas;

                           c)

                           sekmētu situācijas stabilizāciju Vidusjūras reģiona centrālajā daļā, pārmitinot no Lībijas, Nigēras, Čadas, Ēģiptes, Etiopijas un Sudānas personas, kurām nepieciešama aizsardzība, tostarp atbalstot UNHCR pagaidu mehānismu visneaizsargātāko migrantu grupu ārkārtas evakuācijai no Lībijas.

               4.

               Savu saistību izpildē dalībvalstis tiek aicinātas veikt pārmitināšanu pēc iespējas ātrāk, cieši sadarbojoties ar UNHCR un vajadzības gadījumā saņemot atbalstu no EASO.

      UZRAUDZĪBA

               5.

               Dalībvalstīm katru mēnesi būtu jāpaziņo Komisijai to personu skaits, kuras pārmitinātas uz šo dalībvalstu teritoriju savu saistību izpildes gaitā, un jānorāda valsts, no kuras attiecīgā persona ir pārmitināta.

      FINANSIĀLAIS ATBALSTS

               6.

               Dalībvalstīm būtu pilnībā jāizmanto finansiālais atbalsts 500 miljonu euro apmērā, kas no Patvēruma, migrācijas un integrācijas fonda līdzekļiem ir piešķirts šajā ieteikumā minēto pārmitināšanas saistību izpildei.

      PĀRSKATĪŠANA

               7.

               Komisija līdz 2018. gada 31. oktobrim pārskatīs šo ieteikumu. Pamatojoties uz Komisijas pārskatu par šā ieteikuma īstenošanu un ņemot vērā kopējo migrācijas situāciju Eiropas Savienībā un pasaulē, dalībvalstis vajadzības gadījumā var tikt aicinātas atkal atjaunināt savas saistības.

      ADRESĀTI

               8.

               Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm.

      Briselē, 2017. gada 3. oktobrī

            Komisijas vārdā –

            Komisijas loceklis

         Dimitris AVRAMOPOULOS

      (1)  Komisijas 2015. gada 8. jūnija Ieteikums par Eiropas shēmu attiecībā uz pārapmitināšanu, C(2015) 3560 final.

      (2)  Padomē sanākušo dalībvalstu valdību pārstāvju 2015. gada 20. jūlija secinājumi.

      (3)  Padomes 2016. gada 29. septembra Lēmums (ES) 2016/1754, ar kuru groza Lēmumu (ES) 2015/1601, ar ko nosaka pagaidu pasākumus starptautiskās aizsardzības jomā Itālijas un Grieķijas labā (OV L 268, 1.10.2016., 82. lpp.).

      (4)  Ņujorkas deklarācija par bēgļiem un migrantiem, pieejama šādā tīmekļa vietnē: http://www.unhcr.org/new-york-declaration-for-refugees-and-migrants.html.

      (5)  COM(2016) 468 final.

      (6)  SEC(2017) 339.


title: EBTA Uzraudzības iestādes Ieteikums Nr. 3/05/KOL (2005. gada 19. janvāris) par dioksīnu un dioksīnu tipa polihlordifenilu (PCB) fona līmeņu kontroli dzīvnieku barībā

text:
               6.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 260/21

         EBTA UZRAUDZĪBAS IESTĀDES IETEIKUMS

   Nr. 3/05/KOL
   (2005. gada 19. janvāris)
   par dioksīnu un dioksīnu tipa polihlordifenilu (PCB) fona līmeņu kontroli dzīvnieku barībā
   EBTA UZRAUDZĪBAS IESTĀDE,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu, un jo īpaši tā 109. pantu un 1. protokolu,
   ņemot vērā Līgumu starp EBTA valstīm par uzraudzības iestādes un Eiropas Kopienu Tiesas izveidošanu, un jo īpaši tā 5. panta 2. punkta b) apakšpunktu un 1. protokolu,
   ņemot vērā EEZ līguma I pielikuma II nodaļas 33. punktā minēto tiesību aktu (Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. maija Direktīvu 2002/32/EK par nevēlamām vielām dzīvnieku barībā (1), kas grozīta un pielāgota Līgumam par EEZ ar tā 1. protokolu,
   ņemot vērā EBTA Uzraudzības iestādes 2004. gada 1. decembra Lēmumu 303/04/KOL, ar kuru atbildīgajam kolēģijas loceklim uzdod pieņemt ieteikumu, ja ieteikuma projekts ir saskaņā ar EBTA Augu un dzīvnieku barības komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               EEZ līguma I pielikuma II daļas 33. punktā minētajā tiesību aktā (Direktīvā 2002/32/EK) ir noteikti maksimāli pieļaujamie dioksīnu līmeņi barības sastāvdaļās un kombinētajā barībā.

               (2)

               Lai gan no toksikoloģiskā viedokļa maksimāli pieļaujamajā līmenī jāiekļauj gan dioksīni un furāni, gan dioksīnu tipa polihlordifenili, maksimāli pieļaujamie līmeņi ir noteikti vienīgi dioksīniem un furāniem, bet nav noteikti dioksīnu tipa polihlordifeniliem, jo par to izplatību ir pieejama ļoti ierobežota informācija. Iepriekš minētais tiesību akts paredz maksimāli pieļaujamos līmeņus pirmo reizi pārskatīt ne vēlāk kā līdz 2004. gada 31. decembrim, ņemot vērā jaunu informāciju par dioksīnu un dioksīnu tipa polihlordifenilu klātbūtni produktos, jo īpaši apsverot iespēju iekļaut dioksīnu tipa polihlordifenilus pieļaujamo līmeņu sarakstā.

               (3)

               EEZ ir jārada ticami dati par dioksīnu tipa polihlordifenilu klātbūtni iespējami plašā dzīvnieku barībai paredzēto produktu klāstā (kā noteikts attiecīgajā minētajā tiesību aktā), lai iegūtu pilnīgu informāciju par tendencēm laikā attiecībā uz šo vielu fona klātbūtni dzīvnieku barībai paredzētajos produktos.

               (4)

               Ir svarīgi noteikt saistību starp dioksīnu, furānu, dioksīnu tipa polihlordifenilu un no dioksīniem atšķirīga tipa polihlordifenilu klātbūtni, bet par to nav pieejama pilnīga informācija. Tāpēc, kad vien iespējams, ir lietderīgi analizēt arī no dioksīniem atšķirīga tipa polihlordifenilu atlasītos paraugus.

               (5)

               Saskaņā ar minētā tiesību akta 4. panta 2. punktu EBTA valstis nosūta EBTA Uzraudzības iestādei visu attiecīgo informāciju un secinājumus par avotu un pasākumiem, kas veikti, lai samazinātu daudzumu vai likvidētu nevēlamās vielas.

               (6)

               Ir svarīgi, lai EBTA valstis piedalītos dioksīnu un dioksīnu tipa polihlordifenilu (PCB) fona līmeņu kontrolē dzīvnieku barībā un par šiem datiem regulāri ziņotu EBTA Uzraudzības iestādei.

               (7)

               Saskaņā ar Uzraudzības un Tiesas nolīguma 1. protokola 2. panta 1. punktu EBTA Uzraudzības iestāde nodod šo informāciju Eiropas Komisijai.

               (8)

               EBTA valstu piedalīšanās programmās šī ieteikuma I pielikuma darbības jomā būs jānovērtē saistībā ar uz tām attiecinātiem izņēmumiem attiecībā uz EEZ līguma I pielikuma II nodaļu.

               (9)

               Šajā ieteikumā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi EBTA Augu un dzīvnieku barības komiteja, kas palīdz EBTA Uzraudzības iestādei,

         AR ŠO IESAKA EBTA VALSTĪM:

               1)

               EBTA valstīm, sākot no 2004. gada līdz 2006. gada 31. decembrim, veikt dioksīnu, furānu un dioksīnu tipa polihlordifenilu fona klātbūtnes kontroli dzīvnieku barībai paredzētajos produktos, izmantojot analizējamo paraugu ņemšanas ieteikto mazāko biežumu gadā, kas orientējoši paredzēts I pielikumā. Paraugu ņemšanas biežumu pārskata katru gadu, ņemot vērā iegūto pieredzi.

               2)

               EBTA valstīm regulāri sniegt EBTA Uzraudzības iestādei datus, kas ietver II pielikumā paredzēto informāciju atbilstošā formātā, apkopošanai vienotā datubāzē. Ir lietderīgi sniegt arī datus, kas iegūti pēdējos gados, izmantojot analīzes metodi saskaņā ar prasībām, kas noteiktas EEZ līguma I pielikuma II nodaļas 1 zc. punktā minētajā tiesību aktā (Komisijas 2002. gada 26. jūlija Direktīvā Nr. 2002/70/EK, ar ko nosaka prasības dioksīnu un dioksīniem līdzīgu PCB koncentrācijas noteikšanai barībā (2) un atspoguļo fona līmeņus.

               3)

               Ja iespējams, EBTA valstīm veikt arī no dioksīniem atšķirīga tipa polihlordifenilu analīzi, izmantojot tos pašus paraugus.

      Briselē, 2005. gada 19. janvārī

            EBTA Uzraudzības iestādes vārdā —

            Kolēģijas loceklis

         Bernd HAMMERMANN

      (1)  OV L 140, 30.5.2002., 10. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2005/8/EK (OV L 27, 29.1.2005., 44. lpp.).

      (2)  OV L 209, 6.8.2002., 15. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2005/7/EK (OV L 27, 29.1.2005., 41. lpp.).

      I PIELIKUMS

         Tabula: Pārskats par ieteikto analizējamo barības paraugu minimālo skaitu gadā. Paraugu sadale ir veikta, ņemot vērā attiecīgās valsts ražošanas un/vai izlietojuma apjomus. Īpaša uzmanība ir pievērsta tādiem barības līdzekļiem un kombinētai dzīvnieku barībai, kam prognozējamas ievērojamas dioksīnu, furānu un dioksīnu tipa polihlordifenilu fona līmeņu svārstības.

                  Ieteiktais kopējais paraugu skaits attiecīgajai valstij

                  Barības līdzekļi, piedevas, premiksi

                  Kombinētā barība

                  Augu izcelsmes

                  Minerālvielas

                  Mikroelementi, saistvielas, pretsalipes vielas

                  Premiksi – visas sugas

                  Dzīvnieku izcelsmes

                  Kopā

                  Sauszemes dzīvnieku

                  Zivju

                  Kopā

                  Valsts

                  Skaits

                  Labība, graudi, to produkti un blakusprodukti

                  Eļļas augu sēklas un augļi, to produkti un blakusprodukti/dārzeņu sēklas, to produkti un blakusprodukti

                  Lopbarība un rupjā barība

                  Citi augu izcelsmes barības līdzekļi

                  Dzīvnieku tauki/dzīvnieku izcelsmes produkti (iesk. piena pulveri un olu produktus)

                  Zivju eļļa

                  Zivju milti

                  Skaits

                  Liellopu

                  Cūku

                  Mājputnu

                  Citu (trušu, zirgu, lolojumdzīvnieku barība)

                  Zivju

                  Skaits

                  Islande

                  67

                  3

                  3

                  3

                  2

                  1

                  1

                  2

                  3

                  19

                  16

                  53

                  3

                  3

                  3

                  2

                  3

                  14

                  Norvēģija

                  127

                  5

                  5

                  5

                  3

                  3

                  3

                  5

                  3

                  13

                  15

                  60

                  3

                  3

                  3

                  2

                  56

                  67

      II PIELIKUMS
      A.   Paskaidrojumi veidlapai, ko izmanto analītiskajiem rezultātiem par dioksīniem, furāniem un dioksīnu tipa polihlordifeniliem un citiem polihlordifeniliem dzīvnieku barībā
      1.   VISPĀRĪGA INFORMĀCIJA PAR ANALIZĒTAJIEM PARAUGIEM
      Valsts: dalībvalsts nosaukums, kurā veikta kontrole.
      Gads: gads, kad veikta kontrole.
      Produkts: analizētās barības vienība – ja iespējams, barības līdzekļu nosaukumiem izmantot terminoloģiju, kas noteikta Padomes 1996. gada 29. aprīļa Direktīvā 1996/25/EK par barības sastāvdaļu apriti. Attiecībā uz kombinēto barību ir būtiski sniegt informāciju par tās sastāvu.
      Tirdzniecības posms: vieta, kurā tika ņemts produkts (paraugs).
      Rezultātu izteiksme: par rezultātiem ir jāziņo par katru produktu atsevišķi. Rezultāti jāizsaka pēc tāda principa, kas izmantots, nosakot maksimālos pieļaujamos līmeņus (attiecībā uz barību ar mitruma saturu 12 % – Padomes Direktīva 2002/32/EK). Ja tiek analizēti no dioksīniem atšķirīga tipa polihlordifenili, koncentrācijas līmeņus ļoti ieteicams izteikt pēc tā paša principa.
      Paraugu ņemšanas veids: paraugu ņemšana izlases veidā – var ziņot arī mērķveidā ņemto paraugu analītiskos rezultātus, bet šajā gadījumā ir skaidri jānorāda, ka paraugu ņemšana bijusi vērsta uz mērķi un ne vienmēr nodrošina normālu fona līmeņu atspoguļojumu.
      Metodes: atsauce uz izmantoto metodi.
      Akreditācija: precizēt, vai izmantotā analītiskā metode ir akreditēta vai nav.
      Neprecizitāte (%): analītiskajai metodei raksturīgais neprecizitātes procents.
      2.   KONKRĒTA INFORMĀCIJA PAR ANALIZĒTAJIEM PARAUGIEM
      Paraugu skaits: viena veida analizētā produkta paraugu skaits. Ja paraugu rezultātu skaits pārsniedz iezīmēto aiļu skaitu, pievienojiet jaunu aili ar attiecīgo skaitli veidlapas beigās.
      Ražošanas metode: standarta/organiskā (sniegt cik vien iespējams sīku informāciju).
      Vieta: ciktāl atbilstoši, apvidus vai rajons, kurā tika ņemts paraugs, ja iespējams, norādot, vai šī vieta ir lauku apvidus, pilsētas teritorija, rūpniecības zona, osta, atklāta jūra u. c. Piemēram, Brisele –pilsētas teritorija, Vidusjūra – atklāta jūra.
      Apakšparaugu skaits: ja analizētais paraugs ir salikts paraugs, jānorāda apakšparaugu (indivīdu) skaits. Ja analītiskais rezultāts balstās tikai uz vienu paraugu, jānorāda skaitlis 1. Ņemot vērā, ka apakšparaugu skaits saliktā paraugā var būt mainīgs, lūdzu šo skaitu norādīt katram paraugam atsevišķi.
      Tauku saturs (%): tauku satura procents paraugā (ja pieejams).
      Mitruma saturs (%): mitruma satura procents paraugā (ja pieejams).
      3.   REZULTĀTI
      Dioksīni, furāni, dioksīnu tipa polihlordifenili: rezultāti par katru radniecīgo vielu ir jāizsaka ppt – nanogrami/kilogramu (ng/kg).
      No dioksīniem atšķirīga tipa polihlordifenili: rezultāti par katru radniecīgo vielu ir jāizsaka ppb – mikrogrami/kilogramu ((μg/kg).
      Kvantitatīvās noteikšanas robežlielums (LOQ): kvantitatīvās noteikšanas robežlielums, kas izteikts ng/kg vai μg/kg (no dioksīniem atšķirīga tipa polihlordifeniliem).
      Noteikšanas robežlielums (LOD): noteikšanas robežlielums, kas izteikts ng/kg vai μg/kg (no dioksīniem atšķirīga tipa polihlordifeniliem).
      Analizētajām radniecīgām vielām zem LOD līmeņa (noteikšanas robeža), rezultātu ailē jāieraksta < LOD (kur LOD izteikts kā lielums). Analizētajām radniecīgām vielām zem LOQ līmeņa (kvantitatīvās noteikšanas robeža), rezultātu ailē jāieraksta < LOQ (kur LOQ izteikts kā lielums).
      Polihlordifeniliem radniecīgām vielām, kas ir analizētas papildus PCB 7, un dioksīnu tipa polihlordifeniliem, veidlapā jāpievieno šo polihlordifeniliem radniecīgo vielu skaits, piemēram, 31, 99, 110, utt. Ja paraugā analizēto radniecīgo vielu skaits pārsniedz iezīmēto rindu skaitu, pievienojiet jaunas rindas veidlapas beigās.
      4.   PIEZĪMES
      Līdztekus norādei par izmantoto lipīdu ekstrakcijas metodi šo vietu arī izmanto, lai izdarītu būtiskas papildu piezīmes par iesniegtajiem datiem.
      B.   Veidlapa ziņošanai par radniecīgām vielām specifiskiem analītiskiem rezultātiem attiecībā uz dioksīniem, furāniem, dioksīnu tipa un citiem polihlordifeniliem radniecīgām vielām barībā


title: Padomes Ieteikums ( 2012. gada 10. jūlijs ) par Igaunijas 2012. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Igaunijas stabilitātes programmu 2012.–2015. gadam

text:
               24.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 219/25

         PADOMES IETEIKUMS
   (2012. gada 10. jūlijs)
   par Igaunijas 2012. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Igaunijas stabilitātes programmu 2012.–2015. gadam
   2012/C 219/07
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   pēc apspriešanās ar Ekonomikas un finanšu komiteju,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam uzsākt jaunu nodarbinātības un izaugsmes stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam pamatā būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. gads) un 2010. gada 21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (2), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Padome 2011. gada 12. jūlijā pieņēma ieteikumu (3) par Igaunijas 2011. gada valsts reformu programmu un sniedza atzinumu par Igaunijas stabilitātes programmu 2011.–2015. gadam.

               (4)

               Komisija 2011. gada 23. novembrī pieņēma otro Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot otro Eiropas ex ante un integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas balstās uz stratēģiju “Eiropa 2020”. Komisija, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (4), 2012. gada 14. februārī pieņēma brīdinājuma mehānisma ziņojumu, kurā tā neidentificēja Igauniju kā vienu no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (5)

               Padome 2011. gada 1. decembrī pieņēma secinājumus, kuros aicināja Sociālās aizsardzības komiteju sadarbībā ar Nodarbinātības komiteju un citām komitejām izklāstīt savus uzskatus par darbībām, kas ieteiktas stratēģijas “Eiropa 2020” politikas ciklā. Šie uzskati ir Nodarbinātības komitejas atzinuma daļa.

               (6)

               Eiropas Parlaments ir bijis pienācīgi iesaistīts Eiropas pusgada norisēs saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, un 2012. gada 15. februārī tas pieņēma rezolūciju par nodarbinātību un sociālajiem aspektiem 2012. gada Gada izaugsmes pētījumā un rezolūciju par ieguldījumu 2012. gada Gada izaugsmes pētījumā.

               (7)

               Eiropadome 2012. gada 2. martā apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes sekmēšanai. Tā uzsvēra vajadzību īstenot diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju, atjaunot normālus aizdošanas nosacījumus ekonomikai, sekmēt izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu un krīzes sociālās sekas un modernizēt valsts pārvaldi. Tā aicināja dalībvalstis īstenot Padomes konkrētām valstīm paredzētos ieteikumus 2011. gadam un šīs prioritātes izvērst konkrētos pasākumos, ko paredzēts iekļaut to stabilitātes vai konverģences programmās un to valsts reformu programmās.

               (8)

               Eiropadome 2012. gada 2. martā arī aicināja dalībvalstis, kuras piedalās paktā “Euro plus”, savlaicīgi nākt klajā ar savām saistībām, lai tās varētu iekļaut to stabilitātes vai konverģences programmās un to valsts reformu programmās.

               (9)

               Igaunija 2012. gada 26. aprīlī iesniedza savu stabilitātes programmu, kas attiecas uz 2012.–2015. gadu, un 2012. gada valsts reformu programmu. Abas programmas izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (10)

               Pamatojoties uz stabilitātes programmas izvērtējumu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktu, Padome uzskata, ka stabilitātes programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs ir ticams 2012.–2013. gadā, kad ir paredzēts, ka IKP pieaugums būs vidēji 2,4 %. Saskaņā ar Komisijas dienestu 2012. gada pavasara prognozēm IKP pieaugums 2013. gadā būs 3,8 %. Stabilitātes programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir nodrošināt ilgtspējīgu fiskālo politiku, kas sekmē līdzsvarotu izaugsmi, sasniedzot strukturālu pārpalikumu un vienlaicīgi nodrošinot pietiekamas fiskālās rezerves un samazinot nodokļu slogu darbaspēkam. Stratēģijas mērķis ir arī izpildīt Stabilitātes un izaugsmes paktā noteiktās prasības. Stabilitātes programmas mērķis ir no 2013. gada sasniegt vērienīgāku mērķi par to, kas paredzēts saskaņā ar vidēja termiņa budžeta mērķi (VTM) par strukturālu pārpalikumu. VTM pienācīgi atspoguļo Stabilitātes un izaugsmes pakta prasības.
               Pamatojoties uz (pārrēķinātu) strukturālu budžeta bilanci (5), valsts izdevumu pieaugums, ņemot vērā diskrecionāros ieņēmumu pasākumus, līdz 2015. gadam atbildīs Stabilitātes un izaugsmes paktā noteiktajam izdevumu kritērijam. Vienlaicīgi stabilitātes programmas mērķis ir no 2014. gada sasniegt nominālo pārpalikumu. Parāda attiecība ir krietni mazāka par 60 % no IKP, un saskaņā ar programmu tā, visticamāk, pēc 2013. gada samazināsies līdz aptuveni 10 % 2015. gadā.

               (11)

               Igaunija 2011. gadā sasniedza apjomīgu budžeta pārpalikumu. Saskaņā ar Komisijas dienestu 2012. gada pavasara prognozēm ekonomiskās izaugsmes rādītājs 2012. gadam tiek prognozēts daudz mazāks par rādītāju 2011. gadam, tam no 7,6 % samazinoties līdz 1,6 %, līdz ar to ir nepieciešams veikt izdevumu efektivitātes turpmāku kontroli. Igaunija plāno 2012. gadā ieviest strukturālu budžeta normu, lai palīdzētu saglabāt kontroli pār izdevumiem. Tiklīdz budžeta norma ir ieviesta, tā būtu jāpapildina ar saistošo daudzgadu izdevumu mērķu stiprināšanu. Tādējādi Igaunija ir daļēji īstenojusi 2011. gada ieteikumu šajā jomā.

               (12)

               Attiecībā uz darba tirgu ar nodarbinātību saistīto nodokļu jomā ir veikti vairāki pasākumi. Tomēr stimulus strādāt var uzlabot, risinot jautājumu saistībā ar pieaugošo tendenci saņemt invaliditātes un darba nespējas pabalstus un panākot, lai personām ar zemiem un augstiem ienākumiem, kuras saņem bezdarbnieku un vecāku pabalstu, atmaksātos iet strādāt. Lai arī ir veikti daudzsološi pasākumi nolūkā samazināt augsto bezdarba līmeni, ilgtermiņa un jauniešu bezdarba līmenis joprojām ir augsts. Rezultātā to bērnu skaits, kuri ir pakļauti nabadzībai mājsaimniecībās, kurās pieaugušie ir bez darba, aizvien palielinās, un šis jautājums ir jārisina ar efektīviem sociālajiem pakalpojumiem un ģimenes pakalpojumiem. Ģimenes atbalsts pats par sevi varētu būt efektīvāks, neskarot budžetu un labāk izmantojot vecāku un ģimenes pabalstu piešķiršanu un atceļot neefektīvos atbrīvojumus no ienākuma nodokļa saistībā ar bērniem.

               (13)

               Valsts energoefektivitātes rīcības plānā noteiktie pasākumi vēl joprojām nav pietiekami, ņemot vērā pašreizējo tendenci aizvien mazāk izmantot sabiedrisko transportu. Jaunu automašīnu parks Igaunijā ir energovisintensīvākais ES. Degvielas akcīzes nodokļi nav pietiekami, lai mainītu patēriņa modeļus. Vēl nav pilnībā pabeigta vairāku ar enerģiju saistītu ES direktīvu transponēšana. Igaunijai joprojām ir jādažādo tās energoapgādes veidi. Varētu atjaunināt elektroenerģijas infrastruktūru, lai tajā iekļautu pieaugošos vēja enerģijas apjomus.

               (14)

               Profesionālās izglītības kvalitāte un pieejamība ir ievērojami uzlabojusies, un 2012.–2013. gadā ir plānoti vēl vairāki modernizācijas pasākumi. Tomēr ir jāuzlabo pāreja no vispārējās izglītības uz profesionālo izglītību, un varētu apsvērt vairāku ar darbu saistītu sistēmu vispārināšanu. Uzlabojas līdzdalība mūžizglītībā, taču pietiekama uzmanība nav pievērsta zemas kvalifikācijas darba ņēmējiem. Joprojām pastāv problēmas saistībā ar izglītības rezultātu pielāgošanu darba tirgus vajadzībām. Ir arī nepieciešams steidzami veikt vidējās izglītības reformu un vēl vairāk uzlabot vietējo iestāžu sniegtos izglītības pakalpojumus. Tāpat arī sadarbība starp uzņēmējdarbības nozari un augstākās izglītības iestādēm joprojām ir vāja, un būtu jāturpina attīstīt privātās nozares uz zināšanām balstīto daļu.

               (15)

               Lai atspoguļotu negatīvo demogrāfisko attīstību un nodrošinātu līdzsvarotu un konkurētspējīgu reģionālo attīstību, ilgtermiņā jānodrošina pašvaldību finanšu ilgtspējība, kā arī jānodrošina sabiedrisko pakalpojumu labāka sniegšana vietējā līmenī un salīdzinoši izkliedēto resursu optimāls izmantojums. Lielākā daļa pašvaldību ir mazas, līdz ar to tām ir grūtības visiem sniegt vajadzīgos sociālos, veselības aprūpes, darba tirgus, transporta un izglītības pakalpojumus.

               (16)

               Igaunija ir uzņēmusies vairākas saistības saskaņā ar paktu “Euro plus”. Šīs saistības un 2011. gadā izklāstīto saistību īstenošana attiecas uz nodarbinātības sekmēšanu, konkurētspējas uzlabošanu un publisko finanšu ilgtspējības sekmēšanu. Komisija ir izvērtējusi pakta “Euro plus” saistību īstenošanu. Šā izvērtējuma rezultāti ir ņemti vērā šajos ieteikumos.

               (17)

               Saistībā ar Eiropas pusgadu Komisija ir veikusi Igaunijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi. Tā ir izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu. Tā ir ņēmusi vērā ne tikai šo programmu nozīmību ilgtspējīgai fiskālajai un sociālekonomiskajai politikai Igaunijā, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā vajadzību stiprināt Savienības vispārējo ekonomisko pārvaldību, sniedzot ES līmeņa ieguldījumu valstu turpmākajos lēmumos. Tās ieteikumi saistībā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1. līdz 5. ieteikumā turpmāk.

               (18)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi Igaunijas stabilitātes programmu, un tās atzinums (6) ir jo īpaši atspoguļots 1. ieteikumā turpmāk,

         AR ŠO IESAKA Igaunijai laikposmā no 2012. līdz 2013. gadam rīkoties šādi.

               1.

               Saglabāt stabilu fiskālo stāvokli, īstenojot paredzētos budžeta plānus, kas ļauj sasniegt VTM vēlākais līdz 2013. gadam un ievērot izdevumu kritēriju. Plānoto budžeta normu papildināt ar saistošākiem daudzgadu izdevumu noteikumiem vidēja termiņa budžeta programmā, turpināt publisko izdevumu efektivitātes uzlabošanu un tādu pasākumu īstenošanu, ar kuriem uzlabo nodokļu saistību izpildi.

               2.

               Sniegt lielākus stimulus strādāt, racionalizējot sociālo pabalstu sistēmu un palielinot invaliditātes, bezdarbnieku un vecāku pabalstu piešķiršanas elastību, vienlaicīgi nodrošinot pienācīgu sociālo aizsardzību. Uzlabot sabiedrisko pakalpojumu sniegšanu, vienlaicīgi labāk izmantojot ģimenes un vecāku pabalstus un atceļot kropļojošo atbrīvojumu no ienākuma nodokļa saistībā ar bērniem. Palielināt jauniešu un ilgtermiņa bezdarbnieku līdzdalību darba tirgū.

               3.

               Efektīvāk sasaistīt apmācību un izglītību ar darba tirgus vajadzībām un uzlabot sadarbību starp uzņēmējdarbību un akadēmiskajām aprindām. Palielināt iespējas zemas kvalifikācijas darba ņēmējiem, lai uzlabotu viņu piekļuvi mūžizglītībai. Sekmēt pētniecības un inovāciju sistēmu noteikšanu par prioritārām un sekmēt to internacionalizāciju.

               4.

               Uzlabot energoefektivitāti, jo īpaši saistībā ar ēkām un transportu, un stiprināt vides stimulus attiecībā uz transportlīdzekļiem un atkritumiem, tostarp apsverot tādus stimulus kā nodokļu uzlikšana transportlīdzekļiem. Sekmēt atjaunojamo energoresursu izmantošanu, tostarp ar modernizētu infrastruktūru un tiesību aktiem. Turpināt pārrobežu savienojumu attīstību tā, lai tirgus būtu mazāk izolēts.

               5.

               Uzlabot pašvaldību fiskālo ilgtspējību, vienlaicīgi uzlabojot pašvaldību efektivitāti un nodrošinot efektīvu pakalpojumu sniegšanu, jo īpaši ar stingrākiem stimuliem apvienot pašvaldības vai palielināt to savstarpējo sadarbību. Attiecīgie reformu priekšlikumi būtu jāievieš saprātīgā termiņā.

      Briselē, 2012. gada 10. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         V. SHIARLY

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Saglabātas 2012. gadam ar Padomes Lēmumu 2012/238/ES (2012. gada 26. aprīlis) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (OV L 119, 4.5.2012., 47. lpp.).

      (3)  OV C 213, 20.7.2011., 5. lpp.

      (4)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (5)  Cikliski koriģēta bilance, izņemot vienreizējos un pagaidu pasākumus, ko Komisijas dienesti pārrēķinājuši, balstoties uz programmā ietverto informāciju un izmantojot kopīgi pieņemto metodoloģiju.

      (6)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.