title: Padomes Ieteikums (2016. gada 12. jūlijs) par Rumānijas 2016. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Rumānijas 2016. gada konverģences programmu

text:
               18.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 299/73

         PADOMES IETEIKUMS
   (2016. gada 12. jūlijs)
   par Rumānijas 2016. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Rumānijas 2016. gada konverģences programmu
   (2016/C 299/18)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Komisija 2015. gada 26. novembrī pieņēma Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2016. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2016. gada 17. un 18. martā. Komisija, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2), 2015. gada 26. novembrī pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Rumānija bija minēta to dalībvalstu vidū, kurām paredzēts veikt padziļinātu pārskatu.

               (2)

               2016. gada ziņojums par Rumāniju tika publicēts 2016. gada 26. februārī. Tajā tika izvērtēti Rumānijas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti Padomes 2015. gada 14. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, un Rumānijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā bija ietverts arī padziļinātais pārskats saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu. Komisija 2016. gada 8. martā iepazīstināja ar padziļinātā pārskata rezultātiem. Komisijas veiktā analīze ļauj secināt, ka Rumānijā ir pārmērīga makroekonomiskā nelīdzsvarotība.

               (3)

               Rumānija 2016. gada 28. aprīlī iesniedza savu 2016. gada valsts reformu programmu un 2016. gada konverģences programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (4)

               Attiecīgie konkrētai valstij adresētie ieteikumi iekļauti Eiropas strukturālo un investīciju fondu 2014.–2020. gadam plānošanā. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013 (3) 23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerattiecību nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Komisija ir sniegusi papildu informāciju par to, kā tā izmantos šo noteikumu norādēs par to pasākumu piemērošanu, kuri saista Eiropas strukturālo un investīciju fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību.

               (5)

               Trešā maksājumu bilances finansiālā atbalsta programma (2013.–2015. gadam) beidzās 2015. gada septembrī, nenodrošinot pabeigtu pārskatīšanu. Trešā oficiālā pārskatīšana (2015. gada 16.–30. jūnijs) nolūkā izvērtēt programmas īstenošanas nosacījumus netika pabeigta. Lai gan vairākās jomās ir gūti zināmi panākumi, pašreizējās un iepriekšējo programmu sasniegumu ilgtspēja galvenajās politikas jomās bija apdraudēta. Uzraudzība pēc programmas darbības beigām tika uzsākta 2015. gada 1. oktobrī, un tā tiks turpināta, līdz tiks atmaksāti vismaz 70 % no aizdevuma, kas piešķirts saskaņā ar pirmo maksājumu bilances programmu, proti, vismaz līdz 2018. gada pavasarim.

               (6)

               Uz Rumāniju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa. Savā 2016. gada konverģences programmā valdība plāno nominālās bilances pasliktināšanos no -0,7 % 2015. gadā līdz -2,9 % no IKP 2016. un 2017. gadā. Paredzams, ka arī strukturālā bilance pasliktināsies. Programmā paredzēts atkāpties no vidēja termiņa budžeta mērķa – strukturālā deficīta 1 % apmērā no IKP –, kas tika panākts 2014. un 2015. gadā, un atgriešanās pie tā programmas periodā nav paredzēta. Saskaņā ar konverģences programmu sagaidāms, ka programmas laikā valsts parāda attiecība pret IKP saglabāsies zem 40 %. Makroekonomiskais scenārijs, kas ir budžeta prognozes pamatā, ir ticams attiecībā uz 2016. gadu un nedaudz labvēlīgs attiecībā uz 2017. gadu. Pamatojoties uz Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, pastāv risks, ka notiks būtiska novirze 2016. gadā un nemainīgas politikas apstākļos – 2017. gadā. Turklāt saskaņā ar Komisijas 2016. gada pavasara prognozi valsts budžeta deficīts 2017. gadā sasniegs 3,4 % no IKP, pārsniedzot Līgumā noteikto atsauces vērtību – 3 % no IKP. Pamatojoties uz konverģences programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, Padome uzskata – pastāv risks, ka Rumānija neievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Tāpēc, lai 2016. un 2017. gadā nodrošinātu atbilstību, būs nepieciešami turpmāki pasākumi.

               (7)

               Rumānijas fiskālā sistēma – attiecībā uz tās noteikumiem – ir labā stāvoklī, tomēr šie noteikumi netiek efektīvi piemēroti praksē. Neviens no nesenajiem deficītu palielinošajiem fiskālajiem pasākumiem netika sākts un pieņemts standarta budžeta procedūras ietvaros. 2015. gadā tika pārkāpta prasība iekļaut Finanšu ministrijas apstiprinātu ietekmes novērtējumu attiecībā uz jaunām likumdošanas iniciatīvām, kas palielina publiskā sektora izdevumus vai samazina ieņēmumus, lai ievērotu izdevumu griestus un piedāvātu ieņēmumu samazinājuma kompensācijas pasākumus. Praksē Fiskālajai padomei tiek dots ļoti maz laika, lai reaģētu uz budžeta priekšlikumiem, un tās atzinumi un ieteikumi netiek pietiekami ņemti vērā. 2016. gada valsts budžeta likumā budžeta deficīta mērķis ir 2,95 % no IKP, būtiski novirzoties no vidēja termiņa mērķa. Tā ir atkāpe no valsts fiskālās sistēmas.

               (8)

               Tiek īstenoti vairāki pasākumi nolūkā uzlabot nodokļu iekasēšanu un nodokļu saistību izpildi. Šie pasākumi ietver kases aparātu obligātu ieviešanu, skaidras naudas maksājumu noteikumu stiprināšanu, jaunu PVN reģistrācijas procedūru, pastiprinātus auditus, ko veic nodokļu iestāde (ANAF), un minētās iestādes notiekošo reorganizāciju. Tomēr problēma joprojām ir izvairīšanās no nodokļu maksāšanas lielais īpatsvars un zemais nodokļu saistību izpildes līmenis. Nedeklarēts darbs un nepilnīga ienākumu deklarēšana turpina negatīvi ietekmēt nodokļu ieņēmumus un kropļot ekonomiku. Joprojām ir ierobežota to pasākumu efektivitāte, ko tostarp īsteno darba inspekcija nolūkā apkarot nedeklarētu darbu.

               (9)

               Likums par pensionēšanās vecuma izlīdzināšanu vīriešiem un sievietēm parlamentā tiek izskatīts kopš 2013. gada. Tā pieņemšana būtiski palielinātu vecāku sieviešu līdzdalību darba tirgū, mazinātu dzimumu atšķirības pensiju ziņā un mazinātu risku, ka šīs sievietes vecumdienas pavada nabadzībā.

               (10)

               2015. gadā darba tirgus situācija uzlabojās. Bezdarba līmenis ir zems un nodarbinātības līmenis pieaug. Ilgstošais bezdarbs ir zem ES vidējā līmeņa. Tomēr saglabājas būtiskas problēmas, jo īpaši saistībā ar augsto tādu jauniešu īpatsvaru, kuri nemācās, nestrādā un neapgūst arodu, un pasākumi to efektīvai iesaistīšanai darba tirgū ir ierobežoti.

               (11)

               Valsts nodarbinātības aģentūra atpaliek individualizētu pakalpojumu piedāvāšanā darba meklētājiem, un tās pakalpojumi darba devējiem ir ierobežoti, neskatoties uz to, ka informācija par vakancēm Valsts nodarbinātības aģentūrai ir nododama obligāti. Ir izstrādāta procedūra, kas paredz īpaši pielāgotu atbalstu dažādām bezdarbnieku kategorijām, bet tā vēl nav īstenota. Sadarbība starp nodarbinātības un sociālajiem dienestiem ir ļoti ierobežota, vēl vairāk apgrūtinot sociālās palīdzības saņēmēju iesaistīšanu darba tirgū.

               (12)

               Minimālā alga, kas ir viena no zemākajām Savienībā, kopš 2013. gada ir ievērojami pieaugusi, taču objektīvu kritēriju neesamība tās noteikšanai rada nenoteiktību. Darbam ar minimālās algas noteikšanas reformu tika izveidota trīspusēja darba grupa, bet joprojām trūkst skaidru pamatnostādņu vai kritēriju, kas ņemtu vērā šīs reformas ietekmi uz darbvietu radīšanu, sociālajiem apstākļiem un konkurētspēju. Kopumā sociālais dialogs joprojām ir vājš.

               (13)

               Rumānijā ir viens no vislielākajiem nabadzības vai sociālās atstumtības riskiem Savienībā. Sociālās palīdzības saņēmēju iesaistīšana darba tirgū ir ļoti ierobežota, jo īpaši lauku apvidos. Sociālais atsauces indekss, ko izmanto sociālo pabalstu summas aprēķināšanai, netiek regulāri atjaunināts atbilstīgi ekonomiskajam kontekstam, un tas laika gaitā var ietekmēt pabalstu atbilstību. Parlamentam pieņemšanai ir nosūtīts likums par iekļaušanas minimālajiem ienākumiem, un paredzams, ka tas uzlabos pabalstu piešķiršanas mērķtiecību un to adekvātumu, kā arī iekļaušanas minimālo ienākumu saņēmēju iesaistīšanu darba tirgū. Tomēr vairāku valdības “nabadzības novēršanas paketē” iekļauto pasākumu mērķis ir risināt šo jautājumu, izmantojot integrētu pieeju (attiecībā uz izglītības, veselības, mājokļu, sociālās aizsardzības un transporta jautājumiem).

               (14)

               Rumānija joprojām saskaras ar problēmām izglītības jomā. Pastāv vairākas stratēģijas, kas attiecas uz mūžizglītību, profesionālo izglītību un apmācībām, terciāro izglītību un mācību priekšlaicīgu pārtraukšanu. Tomēr mācību priekšlaicīgas pārtraukšanas rādītājs joprojām ir ievērojami augstāks par ES vidējo rādītāju, daļēji tādēļ, ka ir būtiski aizkavējusies 2015. gadā apstiprinātās stratēģijas īstenošana. Preventīvās un kompensējošās izglītības programmas ir ierobežotas. Neaizsargātās grupas, piemēram, romi un bērni no nabadzīgām ģimenēm, joprojām saskaras ar šķēršļiem attiecībā uz piekļuvi kvalitatīvai izglītībai un tās iegūšanu, jo īpaši lauku apvidos. Rumānija ir veikusi pasākumus agrīnās pirmsskolas izglītības un aprūpes jomā nolūkā atbalstīt nelabvēlīgā situācijā esošu skolēnu (vecumā no 3 līdz 6 gadiem) uzņemšanu bērnudārzos. Agrīnās pirmsskolas izglītības pakalpojumu pieejamība vecuma grupā no 0 līdz 3 gadiem joprojām ir ierobežota. Nesen pieņemtie tiesību akti par bērnu kopšanas atvaļinājuma noteikumu paplašināšanu apvienojumā ar nepietiekamo stimulu strādāt var palielināt šķēršļus sieviešu dalībai darba tirgū. Dalība augstākā līmeņa vidējā profesionālā izglītībā un apmācībā pārsniedz ES vidējo rādītāju, bet mācības priekšlaicīgi pārtraukušo īpatsvars joprojām ir augsts. Pieaug terciāro izglītību ieguvušo skaits, bet augstākās izglītības kvalitāte un nozīme darba tirgū ir ierobežota. Dalība pieaugušo izglītībā ir ļoti zema.

               (15)

               Veselības rādītāji Rumānijā ir vāji. Jaundzimušo paredzamais mūža ilgums gan vīriešiem, gan sievietēm ir ievērojami zem ES vidējā rādītāja. Lielas bažas joprojām raisa veselības aprūpes pieejamība un pārmērīga paļaušanās uz stacionāro aprūpi. Plaši izplatītie neoficiālie maksājumi samazina veselības aprūpes pieejamību cilvēkiem ar zemiem ienākumiem. Rumānija ir pieņēmusi pasākumus nolūkā uzlabot veselības aprūpes pieejamību pensionāriem ar zemiem ienākumiem un cilvēkiem attālās, izolētās kopienās. Patlaban tiek izstrādāts sociālo un veselības aprūpes mediatoru tīkls, un ir ierosināts likumprojekts par kopienas dienestiem. Cilvēku ar invaliditāti deinstitucionalizācija joprojām ir problemātiska.

               (16)

               Rumānija ir rīkojusies, lai risinātu jautājumu par veselības aprūpes sistēmas mazo finansējumu un publisko līdzekļu neefektīvo izmantojumu tajā. Šīs reformas ietver iekavēto maksājumu dzēšanu veselības sektorā, zāļu iegādes izdevumu ilgtspējas palielināšanu, e-veselības risinājumu īstenošanu, veselības sistēmas finansēšanas uzlabošanu, stratēģijas izveidi resursu pārvirzīšanai no stacionārās aprūpes uz profilaktisko un primāro veselības aprūpi, un centralizētas iepirkuma procedūras. Tomēr administratīvās spējas trūkums kavē nacionālās veselības stratēģijas 2014.–2020. gadam īstenošanu. Veselības sistēmas efektivitāti jo īpaši ierobežo tas, ka ir kavēšanās slimnīcu nozares racionalizēšanā un pārejā no stacionārās uz ambulatoro veselības aprūpi, kas ir rentablāka.

               (17)

               Rumānijas būtiskākā attīstības atšķirība ir starp pilsētām un lauku teritorijām. Lauku teritorijās nodarbinātības, sociālie, veselības aprūpes un izglītības rādītāji ir zemāki un cilvēkiem ir daudz mazākas iespējas piekļūt izglītībai, medicīniskajiem pakalpojumiem, komunālajiem pamatpakalpojumiem un sabiedriskajiem pakalpojumiem, jo vietējās administratīvās spējas ir zemas un sadrumstalotas. Vienlaikus lauku teritoriju sociālekonomisko attīstību ierobežo vāji attīstīta transporta infrastruktūra, ierobežots sabiedriskais un privātais transports, kā arī augstās transporta izmaksas un ierobežota piekļuve platjoslas infrastruktūrai. Lauksaimniecības zemā pievienotā vērtība un saimnieciskās diversifikācijas trūkums lauku teritorijās ierobežo ilgtspējīgas lauku ekonomikas attīstību. Liela daļa lauku darbaspēka strādā naturālā vai daļēji naturālā lauksaimniecībā, kas ir saistīta ar slēpto bezdarbu vai neatalgotu nodarbinātību ģimenē, zemu produktivitāti un nabadzību. Nabadzības apkarošanas pakete, kuru galvenokārt finansēs no ES finansējuma, paredz integrētu pieeju cīņai pret nabadzību, tostarp lauku apvidos. Ir plāni izveidot integrētas kopienas komandas, kas nelabvēlīgos apstākļos esošām kopienām piedāvātu vairākus integrētus pakalpojumus, tomēr tie vēl nav īstenoti.

               (18)

               Valsts pārvaldes reformas stratēģiskais satvars darbojas kopš 2014. gada, bet tā īstenošana 2015. gadā bija lēna. 2016. gadā tika pieņemtas dažas svarīgākās iniciatīvas, lai palielinātu valsts pārvaldes darbības pārredzamību un efektivitāti. Tomēr tas, ka ir iekavējusies vispārīgas un pārredzamas cilvēkresursu pārvaldības pieejas pieņemšana, jo īpaši attiecībā uz pieņemšanu darbā un iecelšanu amatā, novērtēšanu, atalgojumu, karjeras attīstību visās personāla kategorijās un apmācību, pieļauj patvaļīgu pieeju galvenajām procedūrām un lēmumiem. Apvienojumā ar nestabilām organizatoriskām struktūrām tas negatīvi ietekmē civildienesta neatkarību un profesionālismu un tādējādi arī tā efektivitāti un lietderību. Sarežģītas administratīvās procedūras, neefektīva publiskā iepirkuma sistēma un plaši izplatīta korupcija ierobežo pakalpojumu (tostarp e-pārvaldes pakalpojumu) sniegšanu gan iedzīvotājiem, gan uzņēmumiem. Joprojām netiek pietiekami izmantota stratēģiskā plānošana, programmu budžeta plānošana, konsultāciju prakse un uz pierādījumiem balstītas politikas veidošana. Šie problēmjautājumi kavē nozīmīgas politikas īstenošanu daudzās jomās, tostarp pieejamā ES finansējuma un cita finanšu atbalsta efektīvu apgūšanu.

               (19)

               Valsts uzņēmumiem, kuriem ir dominējošs stāvoklis galvenajās ekonomikas nozarēs, ir tendence uzrādīt zemākus rezultātus. Tie ir īpaši pārstāvēti galvenajās infrastruktūras nozarēs, proti, enerģētikas nozarē tie aptver 44 % no apgrozījuma un 77 % no nodarbinātības, savukārt transporta nozarē – attiecīgi 24 % un 28 %. Valdības ārkārtas rīkojums Nr. 109/2011 par valsts īpašumā esošu uzņēmumu korporatīvo pārvaldību 2016. gada 10. maijā tika pārveidots par likumu ar grozījumiem, kas to labāk saskaņo ar starptautiski atzīto labāko praksi. Nolūkā aizstāt pagaidu vadību vairākos valsts uzņēmumos Rumānija ir atsākusi pieņemt darbā profesionālus vadītājus, taču progress ir bijis lēnāks, nekā sākotnēji ziņots. Pārredzamību un pārskatatbildību valsts uzņēmumos veicinātu ātrāka gada budžetu pieņemšana un revidētu gada pārskatu apstiprināšana un publicēšana. Tiek gatavots jauns privatizācijas likums. Taču tajā var tikt iekļauti noteikumi, kas ir pretrunā korporatīvās pārvaldības tiesību aktiem. Īpašas bažas rada privatizācijas īpašā administratora un uzņēmumu vadības pienākumu iespējama pārklāšanās.

               (20)

               Neskatoties uz tiesu iestāžu centieniem vērsties pret augsta līmeņa korupciju, daudzās ekonomikas nozarēs korupcija joprojām pastāv un tajā ir iesaistītas amatā ieceltas un vēlētas amatpersonas visos valdības līmeņos, kā arī publisko iestāžu ierēdņi un darbinieki. Tiek īstenotas apjomīgas tiesu sistēmas reformas, bet joprojām pastāv bažas par lielo darba slodzi tiesās, tiesas lēmumu prognozējamību un pareizu izpildi un ārējo spiedienu uz tiesu iestādēm. Ieteikumus tiesu sistēmas reformas un cīņas pret korupciju jomā Rumānija saņem sadarbības un pārbaudes mehānisma ietvaros. Tādējādi šīs jomas netiek iekļautas konkrētām valstīm adresētajos ieteikumos Rumānijai.

               (21)

               Finanšu nozares stabilitāte ir uzlabojusies. Tomēr nozare joprojām ir vāji aizsargāta pret valsts tiesiskajām iniciatīvām. Nesen pieņemtais tiesību akts par parāda dzēšanu, kas piemērojams ar atpakaļejošu spēku attiecībā uz esošajiem uzkrātajiem aizdevumiem, var radīt problēmas vairākām kredītiestādēm un vājināt kreditēšanas aktivitāti. Šis tiesību akts var palielināt finanšu nozares stabilitātes riskus, ietekmējot visu ekonomiku. Citi notikumi, kas var negatīvi ietekmēt bankas, cita starpā ir priekšlikums konvertēt vietējā valūtā aizdevumus, kuri izsniegti ārvalstu valūtā, un daži tiesas lēmumi par negodīgiem noteikumiem aizdevuma līgumos.

               (22)

               Nepietiekama vai zemas kvalitātes infrastruktūra ir viens no visproblemātiskākajiem faktoriem uzņēmējdarbības veikšanai Rumānijā un ir šķērslis tirdzniecībai un ekonomikas attīstībai. Neraugoties uz pēdējā laika nelielajiem uzlabojumiem, Rumānija joprojām ieņem pēdējo vietu reģionā transporta un sakaru infrastruktūras kvalitātes novērtējuma ziņā. Tai ir mazs ceļu un autoceļu tīkls, salīdzinot ar citām reģiona kaimiņvalstīm un ņemot vērā valsts izmēru. Transporta ģenerālplāna pieņemšana un ar to saistītā dzelzceļa reforma tika vairākkārt atlikta.

               (23)

               Kaut gan ir bijušas plašas iespējas gūt finansējumu, jo īpaši no ES fondiem, tomēr kopš 2008. gada ir vērojams publisko ieguldījumu samazinājums. 2015. gadā šī tendence tika pavērsta pretējā virzienā, tomēr gaidāms, ka no 2016. gada publiskie ieguldījumi sāks samazināties, jo 2014. –2020. gada programmas īstenošana vēl nav pilnībā sākusies, turklāt sagatavošanā vēl nav pietiekami izstrādātu projektu. Rumānija nesen ir izvērsusi un turpina centienus stiprināt ministriju sadarbību, reorganizēt publiskā iepirkuma sistēmu un uzlabot ieguldījumu projektu plānošanu un īstenošanu. Tomēr publisko ieguldījumu projektu sagatavošana joprojām ir neapmierinoša un pakļauta ārējai ietekmei. Projektu atlasi turpina kavēt vidēja termiņa un ilgtermiņa plānošanas un stratēģisko prioritāšu trūkums, nepieciešamība panākt vienošanos starp daudziem lēmumu pieņēmējiem, Finanšu ministrijas Publisko ieguldījumu novērtēšanas nodaļas ierobežotās izpildes pilnvaras un valsts programmas vietējai attīstībai atlases kritēriju trūkums.

               (24)

               Neraugoties uz izmaksu konkurētspējas un tirdzniecības rādītāju ievērojamu uzlabošanos, ar izmaksām nesaistītu aspektu ziņā Rumānijas konkurētspēja joprojām nav pietiekama. Strukturālie šķēršļi kavē Rumānijas pāreju uz augstākas pievienotās vērtības ekonomiku un ierobežo Rumānijas spēju veicināt ilgtspējīgu izaugsmi. Administratīvo procedūru sarežģītība, fiskālās un nodokļu politikas nepastāvīgums un neattīstītā uzņēmējdarbības vide turpina negatīvi ietekmēt ieguldījumu lēmumus. Izvairīšanās no nodokļu maksāšanas lielais īpatsvars un nedeklarēta nodarbinātība samazina nodokļu ieņēmumus un kropļo ekonomiku. Mazajiem un vidējiem uzņēmumiem piekļuve finansējumam joprojām ir ierobežota.

               (25)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Rumānijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2016. gada ziņojumā par valsti. Tā ir arī izvērtējusi konverģences programmu un valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Rumānijai adresētiem ieteikumiem. Tā ir ņēmusi vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Rumānijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jāstiprina ES vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1. līdz 4. ieteikumā.

               (26)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi konverģences programmu, un tās atzinums (4) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā,

         AR ŠO Rumānijai 2016. un 2017. gadā IESAKA rīkoties šādi.

               1.

               2016. gadā ierobežot novirzi no vidējā termiņa budžeta mērķa un 2017. gadā panākt ikgadējo fiskālo korekciju 0,5 % apmērā no IKP, ja vien vidējā termiņa budžeta mērķis netiek sasniegts ar mazāku piepūli. Nodrošināt, ka tiek īstenots fiskālais režīms, un vēl vairāk stiprināt nodokļu saistību izpildi un nodokļu iekasēšanu. Nepieļaut, ka tiesiskās iniciatīvas vājina juridisko noteiktību un pakļauj riskam finansiālo stabilitāti. Nepieciešamības gadījumā pieņemt pasākumus, kas mazina šādus riskus.

               2.

               Stiprināt darba devējiem un darba meklētājiem paredzētos Valsts nodarbinātības aģentūras pakalpojumus, jo īpaši pielāgojot pakalpojumus darba meklētāju profilam, efektīvāk savienojot tos ar sociālo palīdzību, tostarp sociālajiem pakalpojumiem, un iesaistot nereģistrētus jauniešus. Sadarbībā ar sociālajiem partneriem izstrādāt objektīvus kritērijus minimālās algas noteikšanai. Rīkoties, lai novērstu mācību priekšlaicīgu pārtraukšanu, un paplašināt kvalitatīvas izglītības gūšanas iespējas, jo īpaši romu tautības pārstāvjiem. Pieņemt noteikumus par vīriešu un sieviešu pensijas vecuma vienādošanu.

               3.

               Ierobežot neoficiālos maksājumus veselības aprūpes sistēmā un palielināt ambulatorās aprūpes pieejamību. Stiprināt neatkarību un pārredzamību valsts pārvaldes cilvēkresursu vadībā. Vienkāršot administratīvās procedūras uzņēmumiem un sabiedrībai. Stiprināt valsts uzņēmumu korporatīvo pārvaldību.

               4.

               Uzlabot piekļuvi integrētiem sabiedriskajiem pakalpojumiem, paplašināt pamata infrastruktūru un stiprināt ekonomikas dažādošanu, jo īpaši lauku apvidos. Pieņemt un īstenot transporta ģenerālplānu. Stiprināt publisko ieguldījumu projektu izvirzīšanu par prioritāti un sagatavošanu.

      Briselē, 2016. gada 12. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. KAŽIMÍR

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

      (4)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.


title: Padomes Ieteikums (2017. gada 11. jūlijs) par Itālijas 2017. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Itālijas 2017. gada stabilitātes programmu

text:
               9.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/46

         PADOMES IETEIKUMS
   (2017. gada 11. jūlijs)
   par Itālijas 2017. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Itālijas 2017. gada stabilitātes programmu
   (2017/C 261/11)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Komisija 2016. gada 16. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, iezīmējot 2017. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes apstiprināja 2017. gada 9. un 10. marta Eiropadome. Komisija 2016. gada 16. novembrī, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Itālija bija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu Padomes ieteikumam par eurozonas ekonomikas politiku, ko apstiprināja 2017. gada 9. un 10. marta Eiropadome. Padome 2017. gada 21. martā pieņēma Ieteikumu par eurozonas ekonomikas politiku (“ieteikums par eurozonu”) (3).

               (2)

               Ņemot vērā to, ka Itālija ir dalībvalsts, kuras valūta ir euro, un ekonomiskajā un monetārajā savienībā starp ekonomikām ir cieša savstarpējā saikne, Itālijai būtu jānodrošina pilnīga un savlaicīga ieteikuma par eurozonu īstenošana, kā tas ir atspoguļots 1.–4. ieteikumā turpmāk.

               (3)

               2017. gada ziņojums par Itāliju tika publicēts 2017. gada 22. februārī. Tajā tika izvērtēti Itālijas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti Padomes 2016. gada 12. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem konkrētai valstij adresētajiem ieteikumiem, un Itālijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā bija ietverts arī padziļināts pārskats, kurš veikts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu un kura rezultāti arī tika publicēti 2017. gada 22. februārī. Komisijas veiktā analīze ļāva secināt, ka Itālijā pastāv pārmērīga makroekonomikas nelīdzsvarotība. Ņemot vērā ienākumus nenesošo aizdevumu lielo īpatsvaru un bezdarbu, liels valsts sektora parāds un ieilgusi vājas produktivitātes dinamika nozīmē riskus, kuriem ir pārrobežu ietekme. Īpaši svarīgi ir rīkoties, lai mazinātu risku, ka nelabvēlīgi tiek ietekmēta Itālijas ekonomika un – ņemot vērā valsts lielumu un pārrobežu nozīmi – ekonomiskā un monetārā savienība.

               (4)

               Itālija 2017. gada 27. aprīlī iesniedza savu 2017. gada valsts reformu programmu un 2017. gada stabilitātes programmu. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās tika izvērtētas vienlaikus. Itālijas 2017. gada valsts reformu programmā ir ietvertas gan īstermiņa, gan vidēja termiņa saistības. Īstermiņā plānots galīgajā redakcijā pieņemt vēl nepieņemtos tiesību aktus, kuri attiecas uz konkurenci un kriminālprocesa un noilguma termiņa reformu, un īstenot nabadzības apkarošanas likumu, kā arī pasākumus saistībā ar sarunām par darba koplīgumu slēgšanu uzņēmumu līmenī, nodokļu novirzīšanu un privatizāciju. Vidējā termiņā pasākumi attiecas uz publiskajām finansēm, nodokļiem, darba tirgu, banku un kredītu sistēmu, konkurenci, valsts pārvaldi, tiesu iestādēm un investīcijām. 2017. gada valsts reformu programmā ir ietverti arī problēmjautājumi, kas apzināti 2017. gada ziņojumā par valsti un eurozonai adresētajā ieteikumā, tostarp vajadzība atjaunot investīcijas un nodrošināt publisko finanšu stabilitāti. Ja šie pasākumi tiks pilnībā īstenoti norādītajos termiņos, tie palīdzētu novērst Itālijas makroekonomikas nelīdzsvarotību un īstenot konkrētai valstij adresētos ieteikumus. Pamatojoties uz Itālijas politisko saistību izvērtējumu, Komisija apstiprina savu iepriekšējo vērtējumu, ka Regulā (ES) Nr. 1176/2011 un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1174/2011 (4) paredzētās makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūras ietvaros šajā posmā nav vajadzīgi nekādi turpmāki pasākumi. Politikas reformu programmas īstenošana tiks cieši pārraudzīta, piemērojot īpašu uzraudzību.

               (5)

               Attiecīgie konkrētai valstij adresētie ieteikumi ir iekļauti Eiropas strukturālo un investīciju fondu (ESI fondi) 2014.–2020. gadam plānošanā. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013 (5) 23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Komisija ir sniegusi papildu norādes par to, kā tā izmantotu minēto noteikumu norādēs par to pasākumu piemērošanu, kuri saista ESI fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību.

               (6)

               Itālija šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā, un tai piemēro noteikumu par parādu. Valdība savā 2017. gada stabilitātes programmā plāno samazināt nominālo deficītu no 2,4 % no IKP 2016. gadā līdz 2,1 % 2017. gadā un līdz 1,2 % 2018. gadā un līdz 2019. gadam sasniegt kopumā līdzsvarotu budžeta stāvokli. Plānots, ka vidēja termiņa budžeta mērķis, kas noteikts kā līdzsvarots budžeta stāvoklis strukturālā izteiksmē, tiks sasniegts līdz 2019. gadam un uzturēts šādā līmenī 2020. gadā, savukārt pārrēķinātā (6) strukturālā bilance abos gados norāda uz nelielu strukturālo deficītu (0,3 % no IKP). Pēc tam, kad vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2016. gadā vēl vairāk palielinājās (līdz 132,6 % no IKP salīdzinājumā ar 132,1 % 2015. gadā), 2017. gada stabilitātes programmā tiek prognozēts, ka 2017. gadā tā kopumā stabilizēsies un no 2018. gada samazināsies, 2020. gadā sasniedzot 125,7 %. Neskaidrība par 2017. gada stabilitātes programmā iekļautās vidēja termiņa budžeta stratēģijas saturu un īstenošanu rada lejupvērstus riskus gan izaugsmes perspektīvām, gan budžeta mērķu sasniegšanai. Konkrēti – saskaņā ar Komisijas 2017. gada pavasara prognozi 2018. gadā ir paredzams gandrīz tāds pats reālā IKP pieaugums kā 2017. gada stabilitātes programmā prognozētais, neraugoties uz būtiski lielāku deficītu. Tas ir tādēļ, ka Komisijas prognozē nav ietverts PVN kāpums (0,9 % no IKP), kas tiesību aktos paredzēts kā “drošības klauzula”, lai 2018. gadā sasniegtu budžeta mērķus, kā arī tādēļ, ka 2017. gada stabilitātes programmā ir apstiprināts nodoms neizmantot šo klauzulu, pirms nav sniegta sīkāka informācija par alternatīviem kompensējošiem pasākumiem. Turklāt 2017. gada stabilitātes programmā norādīts uz nodomu rast papildu iespējas nodokļu sloga samazināšanai.

               (7)

               2017. gada stabilitātes programmā norādīts, ka bēgļu ārkārtas pieplūduma un 2016. un 2017. gadā veikto drošības pasākumu vispārējā ietekme uz budžetu ir ievērojama, un sniegti atbilstoši pierādījumi par šo papildu budžeta izmaksu apmēru un veidu. Saskaņā ar Komisijas datiem 2016. gadā attiecināmie papildu izdevumi saistībā ar bēgļu ārkārtas pieplūdumu sasniedza 0,06 % no IKP un saistībā ar drošības pasākumiem – 0,06 % no IKP. Saskaņā ar sākotnējām aplēsēm attiecināmie izdevumi, kas saistīti ar bēgļu ārkārtas pieplūdumu, 2017. gadā būs 0,16 % no IKP (7). Turklāt ārkārtas seismiskās aktivitātes dēļ Itālijas iestādes 2017. gadā atsaucās uz ārkārtējo apstākļu klauzulu. Saskaņā ar sākotnējām aplēsēm attiecināmie izdevumi, kas saistīti ar ārkārtas seismisko aktivitāti, 2017. gadā būs 0,18 % no IKP (8). Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktā un 6. panta 3. punktā izklāstītie noteikumi atļauj šos papildu izdevumus, jo bēgļu pieplūdums, spēcīgie terorisma draudi un ārkārtas seismiskā aktivitāte ir neparasti notikumi, to ietekme uz Itālijas publiskajām finansēm ir ievērojama un ilgtspēja, pieļaujot īslaicīgu novirzi no vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai nepieciešamajām korekcijām, netiktu apdraudēta. Tāpēc nepieciešamā korekcija vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai 2016. gadā ir samazināta par 0,12 % no IKP, lai ņemtu vērā papildu izmaksas, kas saistītas ar bēgļiem un drošību. Attiecībā uz 2017. gadu galīgais izvērtējums, tostarp par attiecināmajām summām, tiks veikts 2018. gada pavasarī, pamatojoties uz Itālijas iestāžu sniegtajiem novērotajiem datiem.

               (8)

               Attiecībā uz 2016. gadu Itālijai tika atļauta pagaidu novirze – proti, par 0,5 % no IKP – no nepieciešamās korekcijas vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai, lai ņemtu vērā apjomīgas strukturālās reformas, kas labvēlīgi ietekmēs publisko finanšu stabilitāti ilgtermiņā, kā arī pagaidu novirze vēl par 0,25 % no IKP, lai ņemtu vērā valsts investīciju izdevumus Savienības līdzfinansētos projektos. Investīciju klauzulas gadījumā viens no atbilstības kritērijiem ir publisko investīciju palielinājums. Jaunākie dati par 2016. gadu liecināja, ka salīdzinājumā ar 2015. gadu publiskās investīcijas 2016. gadā ir samazinājušās (par 1,6 miljardiem euro). Tomēr Padome atzīst, ka ir specifiski faktori, kas pagājušajā gadā ierobežoja publiskās investīcijas. Viens faktors bija neskaidrība saistībā ar pāreju uz jauno publiskā iepirkuma un koncesiju kodeksu, kas tika pārskatīts saskaņā ar 2016. gadā pieņemtajiem konkrētai valstij adresētajiem ieteikumiem. Turklāt un vēl jo svarīgāk – jaunā plānošanas perioda sākuma dēļ 2016. gadā strauji saruka ar Savienības fondu palīdzību finansētās investīcijas, savukārt no valsts līdzekļiem finansētās investīcijas nedaudz pieauga (par 1,1 miljardu euro). Tāpēc, ņemot vērā to, ka no valsts līdzekļiem finansētie ieguldījumi 2016. gadā palielinājās un izdevumi, kas saistīti ar ieguldījumu klauzulu, neaizstāja šos ieguldījumus, Itālijai var atļaut pagaidu novirzi (0,21 % no IKP) saistībā ar ieguldījumu klauzulu; šī novirze atbilst valsts izdevumiem, kuri var pretendēt uz līdzfinansējumu un par kuriem ziņots 2017. gada stabilitātes programmā. Pēc tam, kad ņemta vērā kopējā papildu elastība, kas saskaņā ar ārkārtēju apstākļu klauzulu ir 0,83 % no IKP, kā arī strukturālā reforma un investīciju klauzulas, Komisijas 2017. gada pavasara prognoze norāda uz nelielu novirzi no ieteiktās korekcijas virzībā uz vidēja termiņa mērķi 2016. gadā.

               (9)

               Padome 2016. gada 12. jūlijā ieteica Itālijai 2017. gadā panākt gada fiskālo korekciju 0,6 % vai lielākā apmērā no IKP virzībā uz vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanu. Pamatojoties uz Komisijas 2017. gada pavasara prognozi, pastāv risks būtiskai novirzei no ieteiktās korekcijas virzībā uz vidēja termiņa mērķi 2017. gadā, kā arī 2016. un 2017. gadā, kopā ņemot. Tomēr minētais secinājums mainītos un norādītu uz nelielas novirzes risku, ja no 2017. gadam izvirzītās prasības atskaita pagaidu piešķīrumu, kas paredzēts ārkārtēju apstākļu klauzulai saistībā ar bēgļu ārkārtas pieplūdumu un preventīvo investīciju plānu valsts teritorijas aizsardzībai pret seismiskiem riskiem (saskaņā ar sākotnējām aplēsēm minētais piešķīrums kopumā sasniedz 0,34 % no IKP).

               (10)

               Paredzams, ka 2018. gadā Itālija, ņemot vērā tās fiskālo situāciju un jo īpaši tās parāda līmeni, veiks papildu korekcijas virzībā uz savu vidēja termiņa budžeta mērķi – līdzsvarotu budžeta stāvokli strukturālā izteiksmē. Atbilstīgi vispārpieņemtajai metodikai, ko izmanto Stabilitātes un izaugsmes pakta ietvaros, minētā korekcija atbilst prasībai, saskaņā ar kuru valdības neto primārie izdevumi 2018. gadā nominālā izteiksmē jāsamazina vismaz par 0,2 %. Tas atbilstu ikgadējai strukturālajai korekcijai vismaz 0,6 % apmērā no IKP. Nemainīgas politikas apstākļos pastāv risks, ka 2018. gadā būs ievērojama novirze no minētās prasības. Saskaņā ar prognozēm Itālija 2017. un 2018. gadā prima facie neizpildīs noteikumu par parādu. Kopumā Padome uzskata, ka Itālijai jābūt gatavai veikt turpmākus pasākumus, lai 2017. gadā nodrošinātu atbilstību šim noteikumam, un ka 2018. gadā būs vajadzīgi turpmāki pasākumi, lai izpildītu Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Tomēr, kā paredzēts Regulā (EK) Nr. 1466/97, budžeta plānu un rezultātu izvērtējumā būtu jāņem vērā dalībvalsts budžeta bilance, ievērojot cikliskos apstākļus. Kā atgādināts Komisijas paziņojumā par 2017. gada Eiropas pusgadu, kas pievienots šiem konkrētai valstij adresētajiem ieteikumiem, 2018. gada budžeta plāna projekta izvērtējumā un sekojošajā 2018. gada budžeta rezultātu izvērtējumā būs pienācīgi jāņem vērā mērķis panākt tādu fiskālo nostāju, kas palīdz gan stiprināt notiekošo atveseļošanos, gan nodrošināt Itālijas publisko finanšu stabilitāti. Šajā kontekstā Padome atzīmē, ka Komisija plāno veikt vispārēju izvērtējumu saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, jo īpaši ņemot vērā ciklisko situāciju Itālijā.

               (11)

               Sakarā ar to, ka Itālija 2015. gadā prima facie neizpildīja noteikumu par parādu, Komisija 2017. gada 22. februārī saskaņā ar LESD 126. panta 3. punktu publiskoja ziņojumu, kurā tika secināts, ka “pašreizējā analīze liecina, ka būtu jāuzskata, ka Līgumā un Regulā (EK) Nr. 1467/97 definētais parāda kritērijs pašlaik nav izpildīts, ja vien līdz 2017. gada aprīlim netiks ticami īstenoti tie papildu strukturālie pasākumi vismaz 0,2 % apmērā no IKP, kurus valdība apņēmās pieņemt ne vēlāk kā līdz minētajam laikam, lai samazinātu novirzi no atbilstības preventīvajai daļai 2017. gadā (un tādējādi arī 2016. gadā). Taču lēmums par to, vai ieteikt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras uzsākšanu, tiks pieņemts, pamatojoties vienīgi uz Komisijas 2017. gada pavasara prognozi un ņemot vērā jaunākos datus par 2016. gadu un to fiskālo saistību izpildi, ko Itālijas iestādes uzņēmās 2017. gada februārī.” 2017. gada aprīlī valdība pieņēma prasītos papildu konsolidācijas pasākumus. Tādēļ uzskatāms, ka šajā posmā nav vajadzīgi turpmāki pasākumi, lai 2015. gadā izpildītu parāda kritēriju. Komisija 2017. gada rudenī atkārtoti izvērtēs Itālijas atbilstību parāda kritērijam, pamatojoties uz paziņotajiem datiem par 2016. gadu un Komisijas 2017. gada rudens prognozi, kurā būs iekļauta jauna informācija par budžeta izpildi 2017. gadā un faktiskajiem budžeta plāniem 2018. gadam.

               (12)

               Plānots, ka augstais Itālijas valsts parāda īpatsvars stabilizēsies, taču nesamazināsies, kam par iemeslu ir strukturālās primārās bilances pasliktināšanās un pašreizējie makroekonomikas nosacījumi. Tā kā valsts parāda īpatsvars sasniedz vairāk nekā 130 % no IKP, tas nozīmē, ka parāda apkalpošanas izmaksu segšanai tiek rezervēti ievērojami resursi, kas nāk par sliktu izaugsmi veicinošākām jomām, tostarp izglītībai, inovācijai un infrastruktūrai.

               (13)

               Vairāku iemeslu dēļ Itālijas nodokļu sistēma nesekmē ekonomikas izaugsmi un efektivitāti. Neraugoties uz neseno nelielo samazinājumu, nodokļu slogs uz ražošanas faktoriem joprojām ir viens no lielākajiem Savienībā. Ir iespējams budžetu neietekmējošā veidā vēl vairāk virzīties uz nodokļiem, kuriem ir mazāk negatīva ietekme uz izaugsmi. 2015. gadā tika atcelts galvenajai dzīvesvietai piemērojamais nodoklis, kas bija solis atpakaļ efektīvākas nodokļu struktūras sasniegšanas procesā. Ilgi gaidītā nodokļu izdevumu pārskatīšana, jo īpaši attiecībā uz samazinātajām PVN likmēm, tika vēlreiz atlikta – neraugoties uz to, ka saskaņā ar valsts tiesību aktiem šāda pārskatīšana jāveic ik gadu. Joprojām nav pieņemta novecojušo kadastrālo vērtību reforma atbilstīgi pašreizējai tirgus vērtībai. Vāja nodokļu saistību izpilde un sarežģīts nodokļu kodekss palielina slogu uz uzņēmumiem un mājsaimniecībām, kas pilda nodokļu saistības. Solis pareizajā virzienā ir tādi nesenie pasākumi kā obligāta elektronisko rēķinu sagatavošana un “dalītais maksājums” par valsts struktūru veiktajiem pirkumiem. Tomēr privātā sektora darījumos elektronisko rēķinu sagatavošana nav obligāta, un nesen ir paaugstinātas maksimālās robežas skaidras naudas izmantošanai, kā rezultātā elektronisko maksājumu izmantošana joprojām ir krietni zemākā līmenī salīdzinājumā ar Savienības vidējo rādītāju, kas kaitē nodokļu saistību izpildei.

               (14)

               Attiecībā uz budžeta procesu jāatzīmē, ka 2016. gadā tika pieņemta visaptveroša reforma. Komisija turpinās uzraudzīt, kā tiek īstenota šī reforma, ar kuru izdevumu pārskatīšana lielākā mērā tiktu integrēta budžeta procedūrā.

               (15)

               Itālijas pamatnosacījumus, valsts pārvaldi un uzņēmējdarbības vidi joprojām ietekmē vairākas strukturālas nepilnības. Šīs nepilnības turpina bremzēt reformu īstenošanu, kavē investīcijas, rada neskaidrību un paver iespējas izdevīguma meklēšanai. Pēdējos gados pieņemtās civiltiesību sistēmas reformas, kuru mērķis ir palielināt tiesu sistēmas efektivitāti, uzlabot lietu pārvaldību un nodrošināt procesuālo disciplīnu, tikai lēni sāk uzrādīt rezultātus. Liela problēma vēl aizvien ir civillietu tiesvedības ilgums. Kaut arī gan nolēmumu pieņemšanas laiks, gan neizskatīto civillietu un komerclietu uzkrātais apjoms zemākajās instancēs ir nedaudz mazinājies, tas visās instancēs joprojām ir viens no augstākajiem Savienībā. Saskaņā ar vēl nepieņemto civiltiesvedības reformu ir paredzēts noteikt vēl stingrākus kritērijus apelācijām, racionalizēt civilprocesu visās instancēs un noteikt šķēršļus maldinošai tiesvedībai.

               (16)

               Vairāki rādītāji apstiprina, ka korupcija Itālijā vēl aizvien ir liela problēma, neraugoties uz līdz šim pieņemtajām reformām. Kopš 2014. gada vēl nav pieņemta jau sen nepieciešamā noilguma termiņa reforma, kuras mērķis ir pastiprināt cīņu pret korupciju. Savā pašreizējā formā noilguma termiņš rada situāciju, kad pēc notiesāšanas pirmajā instancē daudzas lietas vairs netiek izskatītas noilguma dēļ. Turklāt valsts korupcijas apkarošanas iestādei ir ierobežoti finanšu resursi un cilvēkresursi, lai pildītu savus uzdevumus, un preventīvais regulējums joprojām ir sadrumstalots.

               (17)

               2015. gadā tika pieņemts visaptverošs pilnvarojošs likums valsts pārvaldes reformēšanai. Tas varētu uzlabot valsts pārvaldes lietderību un efektivitāti. Tomēr pēc Konstitucionālās tiesas 2016. gada novembra nolēmuma, ar kuru tika pasludināts, ka dažu īstenošanas dekrētlikumu pieņemšanai nepieciešamā procedūra ir antikonstitucionāla, svarīgu reformas daļu īstenošana joprojām nav pabeigta. Nolēmums jo īpaši attiecas uz trim svarīgām reformas jomām – vietējiem sabiedriskajiem pakalpojumiem, nodarbinātību publiskajā sektorā un valsts uzņēmumiem. Ir vajadzīgas jaunas likumdošanas iniciatīvas, lai vadības līmenī reformētu vietējos sabiedriskos pakalpojumus un nodarbinātību publiskajā sektorā, jo termiņš šīs jomas skarošo dekrētu pieņemšanai beidzās 2016. gada novembrī. Attiecībā uz valsts uzņēmumiem ir jāgroza pirms nolēmuma pieņemtais dekrēts. Reformas mērķis ir samazināt valsts uzņēmumu skaitu, uzlabot to efektivitāti un nodrošināt, ka tie darbojas saskaņā ar tādiem pašiem noteikumiem, kādus piemēro privātuzņēmumiem. Plānoto privatizāciju īstenošana sekmētu arī valsts uzņēmumu racionalizāciju.

               (18)

               Arī konkurences pamatnosacījumi vēl aizvien ir nelabvēlīgi. Konkrēti – joprojām nav pieņemts ikgadējais konkurences likums (2015). Būtiski šķēršļi konkurencei joprojām pastāv konkrētos sektoros, piemēram, tādos kā reglamentētās profesijas, koncesijas, publiskais iepirkums un atļauju sistēma, kā arī vietējie sabiedriskie pakalpojumi, tostarp transports. Konkrēti – vēl aizvien ir panākts ļoti neliels progress, lai veicinātu efektīvu, pārredzamu un uz konkurenci vērstu sabiedriskā transporta tirgus darbību, jo īpaši attiecībā uz dzelzceļu, kas darbojas ar valdības koncesijām. Saskaņā ar jaunu rādītāju, ko izstrādājusi Komisija, ierobežojumu līmenis vairumam analizēto profesiju Itālijā ir augstāks nekā vidējais svērtais rādītājs Savienībā. 2017. gada janvārī pieņemtajā Komisijas paziņojumā par profesionālo pakalpojumu regulējuma reformu ieteikumiem, kurš veido daļu no pasākumu kopuma šķēršļu novēršanai pakalpojumu tirgos, attiecībā uz katru profesiju tika sniegti konkrēti norādījumi, lai risinātu šo problēmu.

               (19)

               Lielais ienākumus nenesošu aizdevumu uzkrājums banku nozarē joprojām kaitē banku peļņai un to spējai iekšēji piesaistīt kapitālu. Tas negatīvi ietekmē – jo īpaši maziem uzņēmumiem paredzētu – kredītu piedāvājumu. Līdz šim īstenotās politikas iniciatīvas vēl nav būtiski samazinājušas ienākumus nenesošu aizdevumu apjomu. Uzraudzības norādījumi par ienākumus nenesošu aizdevumu pārvaldību valsts līmenī joprojām ir nepietiekami izstrādāti, un mazas un vidēja lieluma bankas vēl aizvien ir neaizsargātākas nekā lielas kredītiestādes. Tāpēc Komisija uzraudzīs to, kā tiek īstenota lielāko kooperatīvo banku (banche popolari) un mazo krājaizdevu sabiedrību korporatīvās pārvaldības reforma, kurai ir būtiska nozīme banku sistēmas konsolidācijā. Nesen ir veikti reformu pasākumi, taču maksātnespējas un nodrošinājuma īstenošanas regulējums joprojām neļauj pietiekami ātri pārstrukturēt ienākumus nenesošus aizdevumus, jo īpaši attiecībā uz mazajiem uzņēmumiem un mikrouzņēmumiem. Parlamentā pašlaik tiek apspriests pilnvarojošā likuma projekts, kura mērķis ir pārstrādāt un racionalizēt maksātnespējas procedūru un izpildes instrumentus un kurš varētu palīdzēt novērst esošās nepilnības un sekmēt apgrūtinošo parādsaistību sekundārā tirgus izveidi Itālijā.

               (20)

               Neraugoties uz to, ka reformas ir veicinājušas pakāpenisku situācijas uzlabošanos darba tirgū, ilgtermiņa un jauniešu bezdarba līmenis joprojām ir augsts (2016. gadā attiecīgi 6,7 % un 38 %), un vairāk nekā 1,2 miljoni jauniešu nemācās, nestrādā un neapgūst arodu. Kaut arī shēmas “Garantija jauniešiem” (9) īstenošanā ir gūti ievērojami panākumi, dažas problēmas joprojām jārisina, lai nodrošinātu vēl efektīvāku un pilnīgu īstenošanu. To personu procentuālais skaits, kuras gūst labumu no shēmas “Garantija jauniešiem” un kuras sešus mēnešus pēc izstāšanās no shēmas joprojām strādā, mācās, atrodas māceklībā vai stažējas, ir virs Savienības vidējā rādītāja. Tomēr mērķauditorijas sasniegšanas līmenis joprojām ir zems un saistībā ar shēmas īstenošanu joprojām pastāv ievērojamas reģionālās atšķirības. Aktīvas darba tirgus politikas reforma, tostarp tās pārvaldības sistēma, joprojām ir agrīnā īstenošanas posmā, un nodarbinātības dienesti vēl aizvien ir vāji, turklāt vērojamas lielas reģionālās atšķirības. Pieaugušo izglītība ir nepietiekami attīstīta, kas var negatīvi ietekmēt mazkvalificētu personu rezultātus darba tirgū.

               (21)

               Sieviešu dalība darba tirgū un viņu darbaspēka potenciāls joprojām netiek pilnībā izmantoti. Sieviešu nodarbinātības rādītājs ir viens no zemākajiem Savienībā. Daži nodokļu un pabalstu sistēmas elementi vēl aizvien mazina otro pelnītāju motivāciju iesaistīties darba tirgū, savukārt cenu ziņā pieejami (bērnu un vecu cilvēku) aprūpes pakalpojumi joprojām ir pieejami tikai ierobežotā apmērā, turklāt vērojamas lielas reģionālās atšķirības. Paternitātes atvaļinājumu īpatsvars ir viens no zemākajiem Savienībā.

               (22)

               Otrā līmeņa sarunas par darba koplīgumiem netiek plaši izmantotas. Tas kavē resursu efektīvu sadali un darba samaksas salāgošanu ar vietējiem ekonomikas apstākļiem. Tam par iemeslu ir arī spēkā esošie darba koplīguma slēgšanas sarunu pamatnoteikumi un prakse, kas ierobežo iespējas risināt šādas sarunas vietējā līmenī. Sociālo partneru kopš 2014. gada janvāra parakstītās vienošanās, kurās izklāstītas procedūras un kritēriji arodbiedrību pārstāvības noteikšanai un pateicoties kurām mazinātos nenoteiktība darba devēju un darba ņēmēju attiecībās, vēl nav īstenotas. Nodokļu atvieglojumi, kurus piemēro ar ražīgumu saistītiem darba samaksas paaugstinājumiem, nav izrādījušies efektīvi, lai lielākā apmērā risinātu otrā līmeņa sarunas par darba koplīgumiem.

               (23)

               Nabadzības vai sociālās atstumtības riskam pakļauto cilvēku īpatsvars krietni pārsniedz Savienības vidējo rādītāju, jo īpaši bērnu un migrantu izcelsmes personu vidū. Pastāv arī ievērojamas reģionālās atšķirības. Zināmi panākumi ir gūti attiecībā uz valsts stratēģiju nabadzības apkarošanai. Nesen pieņemtais likums par garantēto ienākumu minimumu ir pozitīvi vērtējams solis virzībā uz to, lai izveidotu vienotu un visaptverošu nabadzības apkarošanas sistēmu. Minētā likuma efektivitāte būs atkarīga no tā pareizas īstenošanas, piesaistot pienācīgus resursus (tostarp apvienojot dažādus sociālos pabalstus), izmantojot šos resursus mērķtiecīgi (veicot materiālā stāvokļa pārbaudi un prioritārā kārtā piešķirot tos ģimenēm ar bērniem) un nodrošinot uz vietas efektīvas procedūras – gan ienākumu atbalsta izmaksāšanai, gan labi integrētu pakalpojumu sniegšanai. Šajā posmā nav skaidrs, vai finanšu resursi būs pietiekami, lai Itālijā atrisinātu nabadzības problēmu. Svarīgākie uzdevumi joprojām ir nodrošināt papildu resursus, vienlaikus ievērojot budžeta mērķus, mazināt sadrumstalotību sociālās palīdzības sistēmā, racionalizēt sociālos izdevumus un mazināt šo izdevumu noslieci uz pensiju finansēšanu.

               (24)

               2017. gada Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Itālijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2017. gada ziņojumā par valsti. Tā ir arī izvērtējusi 2017. gada stabilitātes programmu un 2017. gada valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Itālijai adresētiem ieteikumiem. Izvērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Itālijā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (25)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi 2017. gada stabilitātes programmu, un tās atzinums (10) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā turpmāk.

               (26)

               Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi 2017. gada valsts reformu programmu un 2017. gada stabilitātes programmu. Tās ieteikumi, kas sniegti saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu, ir atspoguļoti 1.–4. ieteikumā turpmāk,

         AR ŠO IESAKA Itālijai 2017. un 2018. gadā rīkoties šādi.

               1.

               Ņemot vērā to, ka ir jāstiprina pašreiz notiekošā atlabšana un jādrošina Itālijas publisko finanšu stabilitāte, 2018. gadā īstenot ievērojamus fiskālos centienus atbilstīgi Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvās daļas prasībām. Nodrošināt savlaicīgu privatizācijas programmas īstenošanu un izmantot neparedzētos ieņēmumus, lai ātrāk samazinātu vispārējās valdības parāda attiecību pret IKP. Budžetu neietekmējošā veidā novirzīt nodokļu slogu no ražošanas faktoriem uz nodokļiem, kas mazāk kaitē izaugsmei, izlēmīgi rīkojoties, lai samazinātu nodokļu izdevumu skaitu un tvērumu, reformējot novecojušo kadastrālo sistēmu un atkal ieviešot mājsaimniecībām ar augstiem ienākumiem piemērojamo nodokli par galveno dzīvesvietu. Paplašināt elektronisko rēķinu un maksājumu obligāto izmantošanu.

               2.

               Saīsināt tiesvedības ilgumu civillietās, panākot lietu efektīvu pārvaldību un ieviešot noteikumus, ar kuriem nodrošina procesuālo disciplīnu. Pastiprināt cīņu pret korupciju, jo īpaši pārskatot noteikumus par noilguma termiņu. Pabeigt reformas valsts nodarbinātības jomā un uzlabot valsts uzņēmumu efektivitāti. Nekavējoties pieņemt un īstenot vēl nepieņemto konkurences likumu un novērst atlikušos konkurences ierobežojumus.

               3.

               Ātrāk samazināt ienākumus nenesošu aizdevumu apmēru un pastiprināt iniciatīvas, kuru mērķis ir bilanču attīrīšana un pārstrukturēšana, jo īpaši valsts uzraudzībā esošajās bankās. Visaptveroši pārskatīt maksātnespējas un nodrošinājuma īstenošanas tiesisko regulējumu.

               4.

               Iesaistot sociālos partnerus, pastiprināt darba koplīguma slēgšanas sarunu sistēmu, lai darba koplīgumos varētu labāk ņemt vērā vietējos nosacījumus. Nodrošināt efektīvu aktīva darba tirgus politiku. Atvieglot darba sākšanu ģimenes otrajam pelnītājam. Racionalizēt sociālos izdevumus un uzlabot to struktūru.

      Briselē, 2017. gada 11. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         T. TÕNISTE

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (3)  OV C 92, 24.3.2017., 1. lpp.

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1174/2011 (2011. gada 16. novembris) par izpildes pasākumiem pārmērīgas makroekonomiskās nelīdzsvarotības koriģēšanai eurozonā (OV L 306, 23.11.2011., 8. lpp.).

      (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

      (6)  Cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un pagaidu pasākumus, ko Komisija pārrēķina, izmantojot vispārpieņemtu metodoloģiju.

      (7)  Šīs summas pamatā ir 0,25 % no IKP no kopējām 2017. gada stabilitātes programmā aplēstajām budžeta izmaksām, no kuriem atskaitītas pagaidu atkāpes 0,03 % apmērā no IKP un 0,06 % apmērā no IKP, kas jau piešķirtas attiecīgi 2015. un 2016. gadā. Savā atzinumā par Itālijas 2017. gada budžeta plāna projektu Komisija paziņoja, ka tā būtu gatava apsvērt papildu novirzi sakarā ar bēgļu pastāvīgo ārkārtas pieplūdumu Itālijā, arī ņemot vērā 2016. gada oktobra Eiropadomi, kura atzina “priekšposteņa dalībvalstu beidzamajos gados sniegto nozīmīgo ieguldījumu, tostarp finansiāla rakstura”.

      (8)  Savā atzinumā par Itālijas 2017. gada budžeta plāna projektu Komisija uzskatīja, ka izdevumus, kas paredzēti ārkārtas situāciju pārvaldībai, un preventīvo investīciju plānu valsts teritorijas aizsardzībai pret seismiskiem riskiem varētu uzskatīt par pasākumiem ar integrētu būtību. Nākamajos gados tikai pozitīvas pakāpeniskas izmaiņas šim mērķim iezīmētajos līdzekļos tiktu uzskatītas par tādām, kas attaisno iespējamas turpmākās īslaicīgās novirzes.

      (9)  Padomes Ieteikums (2013. gada 22. aprīlis) par garantijas jauniešiem izveidi (OV C 120, 26.4.2013., 1. lpp.).

      (10)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


title: Padomes Ieteikums ( 2013. gada 9. jūlijs ) par Čehijas Republikas 2013. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Čehijas Republikas konverģences programmu 2012.–2016. gadam

text:
               30.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/14

      PADOMES IETEIKUMS

   (2013. gada 9. jūlijs)
   par Čehijas Republikas 2013. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Čehijas Republikas konverģences programmu 2012.–2016. gadam
   2013/C 217/04
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Eiropas Komisijas priekšlikumam aizsākt jaunu nodarbinātības un izaugsmes stratēģiju “Eiropa 2020”, kam pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), bet 2010. gada 21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (2), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Dalībvalstu un valdību vadītāji 2012. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu par “Izaugsmes un nodarbinātības paktu”, kas ir saskaņots pamats rīcībai valstu, ES un eurozonas līmenī, izmantojot visas iespējamās sviras, instrumentus un politiku. Viņi pieņēma lēmumu par rīcību, kas jāveic dalībvalstu līmenī, jo īpaši paužot ciešu apņemšanos sasniegt stratēģijas “Eiropa 2020” mērķus un īstenot konkrētām valstīm adresētos ieteikumus.

               (4)

               Padome 2012. gada 10. jūlijā pieņēma ieteikumu (3) (“2012. gada ieteikums”) par Čehijas Republikas valsts reformu programmu 2012. gadam un sniedza atzinumu par Čehijas Republikas konverģences programmu 2012.–2015. gadam.

               (5)

               Komisija 2012. gada 28. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot ekonomikas politikas koordinēšanas 2013. gada Eiropas pusgadu. Komisija, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (4), 2012. gada 28. novembrī pieņēma otro brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Čehijas Republika netika norādīta kā viena no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (6)

               Eiropas Parlaments ir bijis pienācīgi iesaistīts Eiropas pusgada norisēs saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, un 2013. gada 7. februārī tas pieņēma rezolūciju par nodarbinātību un sociālajiem aspektiem 2013. gada Gada izaugsmes pētījumā un rezolūciju par ieguldījumu 2013. gada Gada izaugsmes pētījumā.

               (7)

               Eiropadome 2013. gada 14. martā apstiprināja, ka prioritātes ir nodrošināt finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un sekmēt izaugsmi. Tā uzsvēra nepieciešamību īstenot diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju, atjaunot normālus kreditēšanas nosacījumus ekonomikai, veicināt izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu un krīzes sociālās sekas, kā arī modernizēt valsts pārvaldi.

               (8)

               Čehijas Republika 2013. gada 17. aprīlī iesniedza savu 2013. gada valsts reformu programmu, bet 2013. gada 26. aprīlī – konverģences programmu 2012.–2016. gadam. Abas programmas izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (9)

               Balstoties uz konverģences programmas novērtējumu atbilstīgi Regulai (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka būtisku konsolidācijas centienu rezultātā Čehijas Republika 2009.–2012. gadā ir samazinājusi nominālo deficītu par 1,4 % (5) no IKP un ka, balstoties uz pašreizējām prognozēm, tā iet virzienā pārmērīgā budžeta deficīta novēršanu. Konverģences programmas makroekonomikas scenārijs, kas ir budžeta prognožu pamatā, ir ticams. Saskaņā ar konverģences programmu ir sagaidāms, ka reālais IKP pieaugums 2013. gadā būs 0 % un 2014. gadā tas būs 1,2 % salīdzinājumā ar Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozē attiecīgi 2013. un 2014. gadam noteiktajiem -0,4 % un 1,6 %. Konverģences programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir panākt, ka vispārējās valdības budžeta deficīts paliek zem Līguma atsauces vērtības, t. i., 3 % no IKP. Vispārējās valdības budžeta deficīta mērķis (2,8 % no IKP 2013. gadā) atbilst pārmērīga budžeta deficīta novēršanas termiņam, kas noteikts Padomes 2009. gada 2. decembra ieteikumā. Saskaņā ar Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozi valdības deficīts 2013. gadā būs 2,9 % no IKP un 2014. gadā – 3 % no IKP. Pastāv risks, ka budžeta rezultāti 2013. gadā būs sliktāki nekā paredzēts, kam par iemeslu ir papildu korekcijas ES līdzekļu atmaksāšanā. Pozitīvi ir tas, ka, pateicoties vienreizējiem ieņēmumiem saistībā ar jauno telesakaru frekvenču joslu plānoto izsoli, budžeta rezultāti 2013. gadā varētu būt labāki nekā paredzēts.
               Konverģences programmā ir apstiprināts iepriekšējais vidējā termiņa mērķis, proti, deficīts 1 % apmērā no IKP, kas pienācīgi atspoguļo Stabilitātes un izaugsmes pakta prasības. Paredzams, ka (pārrēķinātais) strukturālais budžeta deficīts 2014., 2015. un 2016. gadā palielināsies attiecīgi par 0,3 %, 0,2 % un 0,5 % no IKP; tāpēc konverģences programmā nav paredzētas korekcijas vidējā termiņa mērķa sasniegšanai, kas nav saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu. Valsts izdevumu pieauguma temps 2014. gadā atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta izdevumu kritērijam, taču 2015. un 2016. gadā tas novirzās no šā kritērija attiecīgi par 0,3 % no IKP un 0,5 % no IKP, pieņemot, ka IKP uzlabosies, par 0,5 % tuvinoties vidēja termiņa mērķim, ko par piemērotu ir atzinusi Komisija. Saskaņā ar konverģences programmu ir prognozējams, ka parāda un IKP attiecība programmas periodā turpinās palielināties, kaut arī lēnāk, un 2016. gadā sasniegs 51,9 % no IKP.

               (10)

               Ātru un ilgstošu ekonomikas atlabšanu Čehijas Republikā kavē atkārtotie valsts ieguldījumu izdevumu samazinājumi. Ja tiktu saglabāti izaugsmi veicinoši izdevumi ar lielu multiplikatīvo ietekmi (tostarp ar ES līdzekļiem līdzfinansēti projekti), tas ne tikai palīdzētu atbalstīt ekonomikas atlabšanu, bet arī sekmētu ilgtermiņa problēmu novēršanu. Nosakot par prioritāti izdevumus, kas paredzēti pasākumiem, kuru mērķis ir nodarbinātības līmeņa paaugstināšana, pētniecība un inovācija, izglītība, bērnu aprūpes iestādes un infrastruktūras projekti, varētu panākt ievērojamu ietekmi uz izaugsmi. Vienlaikus izšķiroša nozīme ir tam, lai nodrošinātu šādu izdevumu likumību, pareizību un efektivitāti.

               (11)

               Nodokļu reformas jomā 2012. gadā tika gūti nelieli panākumi. Kaut arī tika palielināts nodoklis par nekustamā īpašuma iegādi, netika veikti pasākumi, lai paaugstinātu regulāro īpašuma nodokļu ļoti zemo līmeni. Ir atmesti plāni ieviest CO2 nodokli un atcelt atbrīvojumus no akcīzes nodokļa dabasgāzei, ko izmanto apkurē. Netiešā nodokļu likme, ko piemēro energoresursiem, ir zemāka par ES vidējo līmeni, un transportlīdzekļu ekspluatācijas nodokļi joprojām ir ļoti zemi. Strukturālas problēmas saglabājas arī darbaspēka nodokļu jomā, jo īpaši skarot personas ar zemiem ienākumiem un nepilnu darba laiku strādājošos. Tika veikti tikai nebūtiski pasākumi, lai samazinātu nodokļu režīma atšķirības starp darba ņēmējiem un pašnodarbinātām personām. Čehijas Republikai ir arī iespējas vēl vairāk uzlabot savas nodokļu administrācijas efektivitāti. Privātpersonu un uzņēmumu ienākuma nodokļu jomā valdība 2015. gadā plāno izveidot vienotu iekasēšanas punktu, kas varētu efektīvi racionalizēt nodokļu administrāciju un palīdzēt samazināt pašreizējās sistēmas sarežģītību. Tomēr reformas vājais punkts ir tas, ka netiks saskaņotas privātpersonu ienākuma nodokļa un veselības aprūpes un sociālo nodokļu bāzes, tādējādi neizmantojot lielu daļu no iespējamiem reformas ieguvumiem.

               (12)

               Čehijas Republikas ilgtspējības nepietiekamības rādītājs ir 5,0 % no IKP, kas pārsniedz vidējo ES rādītāju. Šis ilgtspējības nepietiekamības rādītājs lielā mērā atspoguļo prognozētās ar novecošanu saistītās ilgtermiņa izmaksas, ko izraisa paredzamais pensiju izdevumu un veselības aprūpes un ilgtermiņa aprūpes izdevumu pieaugums. Likuma noteiktais pensionēšanās vecums, it īpaši vīriešiem, pieaug lēni. Palielinot faktisko pensionāšanās vecumu, labāk pieskaņojot pensionēšanās vecumu vai pensijas izmaksas izmaiņām paredzamajā dzīves ilgumā, būtiski stiprinātu sistēmas ilgtspēju salīdzinājumā ar pašreizējiem tiesību aktiem. Ja papildus šīm izmaiņām tiktu pārskatīta indeksācijas formula un tā tiktu balstīta uz cenām, tas, ja to īstenotu ilgā laikposmā, radītu ievērojamus ietaupījumus.

               (13)

               Pretēji 2012. gadā ieteikumam valdība 2013. gadā ieviesa pirmspensionēšanās shēmu, kas sniedz iespēju saņemt pensiju līdz pieciem gadiem pirms likumā noteiktā pensionēšanās vecuma sasniegšanas. Pirmspensionēšanās pensijas tiks izmaksātas no (trešā) pensiju uzkrājumu līmeņa. Tomēr šis līmenis saņem ievērojamas valsts subsīdijas, ka izpaužas kā tiešie līdzmaksājumi un iemaksu atskaitīšana no nodokļiem. Neatkarīgi no tā, vai atbilstības kritērijus par uzņemšanu shēmā faktiski izpildīs tikai ierobežots personu skaits (kā to paredz valdība), šis pasākums ļauj shēmas saņēmējiem izmantot iepriekš uzkrātās valsts subsīdijas tādā nolūkā, kas ir pretrunā ilgāka darba mūža veicināšanas politikai.

               (14)

               Arī paredzamais veselības aprūpes un ilgtermiņa aprūpes izdevumu palielinājums ievērojami sekmē to, ka pieaug ar novecošanu saistītās izmaksas un ilgtspējības nepietiekamības rādītājs. Pēdējos gados Čehijas Republikā ir īstenotas reformas, kuru mērķis ir uzlabot veselības aprūpes sistēmas efektivitāti, ierobežojot izmaksas un ieviešot lielākā mērā uz tirgu orientētus risinājumus. Tomēr problēmas joprojām pastāv. Salīdzinājumā ar citām dalībvalstīm Čehijas veselības aprūpes sistēma ir pārmērīgi koncentrēta uz stacionāro aprūpi, kas ir neefektivitātes cēlonis. Pastāv iespējas uzlabot aprūpes sniegšanu klīniski vispiemērotākajā un izmaksu ziņā visefektīvākajā veidā, piemēram, biežāk uzņemot pacientus slimnīcā operācijas dienā un samazinot neatbilstošu uzturēšanās ilgumu akūtās palīdzības slimnīcās.

               (15)

               Jaunākās Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas (ESAO) prognozes liecina, ka pilnīga sieviešu un vīriešu nodarbinātības līmeņa saskanība apturētu paredzamo kopējā darbaspēka samazinājumu un palielinātu IKP uz vienu iedzīvotāju līdz 2030. gadam par 16,5 %. 2013. gada 22. maijā valdība ierosināja likumprojektu, lai ieviestu profesionālu aukļu aprūpētas “bērnu grupas” un papildinājumā tam – nodokļu subsīdijas, kas attiektos uz aprūpes sniedzējiem un iesaistītajām ģimenēm. Tas ir solis pareizajā virzienā, taču tikai daļējs problēmas risinājums. Tā kā joprojām trūkst bērnu aprūpes iestāžu (jo īpaši tādu, kas pieejamas bērniem vecumā līdz trim gadiem), pastāv nepieciešamība palielināt budžeta atbalstu valsts pirmsskolas vecuma bērnu aprūpes iestādēm. Arī nelabvēlīgā situācijā esošu cilvēku nodarbināmība un līdzdalība darba tirgū arī ir problēma – joprojām pastāv liels valsts nodarbinātības dienestu efektivitātes un lietderīguma palielināšanas potenciāls.

               (16)

               2012. gada ieteikumā par valsts pārvaldi bija īpaši minēta nepieciešamība paaugstināt valsts pārvaldes efektivitāti un pastiprināt cīņu pret korupciju. Tomēr ir gūti tikai nelieli panākumi attiecībā uz prioritāro tiesību aktu pieņemšanu saskaņā ar Čehijas pretkorupcijas stratēģiju 2011.–2012. gadam. Pēc tam, kad valdība 2013. gada janvārī pieņēma jaunu pretkorupcijas stratēģiju 2013.–2014. gadam, tagad steidzamā kārtā jāpieņem atlikušie prioritārie tiesību akti, piemēram, likums par civildienestu. Ar šo jauno likumu politiski iecelti ierēdņi būs pienācīgi jānodala no nepolitiskiem darbiniekiem, jāgarantē valsts ierēdņu neatkarība un jāizveido labi funkcionējoša karjeras sistēma, lai samazinātu darbinieku lielo mainību. Čehijas Republika ir guvusi ievērojamus panākumus, īstenojot Publiskā iepirkuma likumu, kas stājās spēkā 2012. gada aprīlī. Tomēr pašvaldību iestādes ziņo par grūtībām likuma īstenošanā. ES līdzekļu izmantošanas jomā līdz 2012. gada beigām bija īstenots vairums pasākumu, kas iekļauti rīcības plānā pārvaldības un kontroles sistēmas uzlabošanai. Tomēr Čehijas iestādēm būs jānodrošina pastāvīga rīcības plāna uzraudzība.

               (17)

               Obligātās izglītības līmenī Čehijas skolēni starptautiskā salīdzinājumā kopumā sasniedz vidējus rezultātus. Tomēr matemātikā un dabaszinātnēs izglītības rezultāti laika gaitā ir strauji pasliktinājušies. Čehijas iestādes ir reaģējušas ar pasākumu kopumu, kas paredz izstrādāt minimālos izglītības standartus, kuri jāizmanto skolēnu pārbaudījumiem visā valstī. Tomēr būtu jāizstrādā integrētāka sistēma, nodrošinot, ka skolēni, skolotāji un skolas, kuru rezultāti pārbaudēs ir sliktāki, saņem sistemātisku atbalstu, kā rezultātā vēl vairāk palielinātos reformas vērienīgums. Galvenais uzdevums, kas jārisina Čehijas augstākās izglītības sistēmai, ir nodrošināt, lai aizvien vairāk studentiem būtu prasmes, kuras vajadzīgas veiksmīgai dalībai darba tirgū. Pašlaik tiek apspriesta augstākās izglītības likuma reforma ar mērķi ieviest diferencētu finansēšanas kārtību un uzlabot akreditāciju. Tie ir nozīmīgi un vērienīgi priekšlikumi, taču to faktiskā ietekme būs atkarīga no galīgā reformas varianta. Iestādes plāno arī pieņemt pārskatītus novērtēšanas standartus pētniecības iestāžu finansēšanai. Kvalitātes rādītāju īpatsvara palielināšana, tostarp pastiprināta sadarbība ar uzņēmējdarbības nozari, palīdzētu Čehijas pētniecības un inovācijas sistēmai sasniegt augstāku izcilības līmeni.

               (18)

               Čehijas Republika ir viena no tām dalībvalstīm, kurās ir vislielākais reglamentēto profesiju skaits. 2012. gadā tika veikta sabiedriska apspriešana par profesiju tiesiskā regulējuma pārskatīšanu, un 2013. gadā tiks publicēti tās rezultāti. Tas ir nozīmīgs pasākums, lai samazinātu vai likvidētu šķēršļus tām profesijām, attiecībā uz kurām reglamentācija ir izrādījusies nevajadzīga vai tiek uzskatīta par pārmērīgu (tostarp obligāto stažēšanās programmu garums) un kuru gadījumā vieglāka pieeja varētu veicināt lielāku nodarbinātību un izaugsmi. Neraugoties uz pēdējos gados panāktajiem uzlabojumiem, Čehijas Republikā energointensitāte joprojām ir viena no augstākajām Savienībā un tajā ir zema efektivitāte, jo īpaši ēkās.

               (19)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi visaptverošu Čehijas Republikas ekonomikas politikas analīzi. Tā ir novērtējusi valsts reformu programmu un konverģences programmu. Komisija ir ņēmusi vērā ne tikai to lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Čehijas Republikā, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā to, ka jānostiprina Savienības vispārējā ekonomiskā pārvaldība, kas panākams, turpmākajos valstu lēmumos ievērojot ES līmeņa norādes. Komisijas ieteikumi atbilstīgi Eiropas pusgada koncepcijai ir atspoguļoti 1. līdz 7. ieteikumā.

               (20)

               Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi konverģences programmu, un tās atzinums (6) ir jo īpaši atspoguļots 1. ieteikumā,

         AR ŠO IESAKA Čehijas Republikai laikposmā no 2013. gada līdz 2014. gadam rīkoties šādi.

               1.

               Īstenot 2013. gada budžetu kā paredzēts, lai ilgtspējīgā veidā novērstu pārmērīgo budžeta deficītu 2013. gadā un veiktu strukturālās korekcijas, kas paredzētas Padomes ieteikumos atbilstoši pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūrai. Attiecībā uz 2014. gadu un laikposmu pēc tam pastiprināt un precīzi īstenot budžeta stratēģiju, īstenojot arī pietiekami konkrētus pasākumus, lai nodrošinātu atbilstošus fiskālos centienus ar nolūku pietiekami pietuvināties vidējā termiņa mērķim. Piešķirt prioritāti izaugsmi veicinošiem izdevumiem, tostarp savlaicīgi uzņemoties saistības attiecībā uz atlikušajiem projektiem, kas tiek līdzfinansēti ar ES līdzekļiem pašreizējās finanšu shēmas ietvaros.

               2.

               Samazināt darbaspēka nodokļu augsto līmeni, pārceļot nodokļus uz jomām ar mazāku negatīvo ietekmi uz izaugsmi, piemēram, regulāriem mājokļu nodokļiem un transportlīdzekļu ekspluatācijas nodokļiem. Vēl vairāk samazināt nodokļu režīma atšķirības starp darba ņēmējiem un pašnodarbinātām personām. Uzlabot nodokļu saistību izpildi un samazināt ar saistību izpildes nodrošināšanu saistītās izmaksas, izveidojot vienotu iekasēšanas punktu un saskaņojot privātpersonu ienākuma nodokļa un veselības aprūpes un sociālo nodokļu bāzes.

               3.

               Palielināt reālo pensionēšanās vecumu, pieskaņojot pensionēšanās vecumu vai pensijas izmaksas paredzamjām dzīves ilguma izmaiņām, un pārskatīt indeksācijas mehānismu. Papildināt pensionēšanās vecuma paaugstināšanu ar pasākumiem, kas sekmē vecāku darba ņēmēju nodarbināmību un mazina iespējas agrāk pamest darba tirgu. Jo īpaši atcelt valsts subsīdijas pirmspensionēšanās shēmai. Veikt pasākumus, lai būtiski uzlabotu veselības aprūpes izdevumu efektivitāti, jo īpaši stacionārās aprūpes jomā.

               4.

               Veikt papildu centienus, lai palielinātu valsts nodarbinātības dienesta efektivitāti un lietderīgumu. Ievērojami paplašināt bērnu aprūpes iestāžu pieejamību (veltot galveno uzmanību bērniem vecumā līdz trim gadiem, kā arī romu bērnu līdzdalībai), jo īpaši pieņemot un īstenojot likumu par bērnu aprūpes pakalpojumiem un palielinot gan valsts, gan privāto bērnu aprūpes pakalpojumu jaudu.

               5.

               Nodrošināt 2013.–2014. gada pretkorupcijas stratēģijas īstenošanu. Pieņemt likumu par civildienestu, ar kuru būtu jānodrošina stabils, efektīvs un profesionāls valsts pārvaldes dienests. Uzlabot ES līdzekļu pārvaldību saistībā ar 2014.–2020. gada plānošanas periodu. Palielināt jaudu publiskā iepirkuma konkursu īstenošanai vietējā un reģionālā līmenī.

               6.

               Izveidot visaptverošu novērtējuma sistēmu obligātajā izglītībā un veikt mērķtiecīgus pasākumus, lai atbalstītu skolas, kas gūst sliktus izglītības rezultātus. Pieņemt pasākumus, lai uzlabotu akreditāciju un finansējumu augstākās izglītības jomā. Palielināt uz rezultātiem balstīta finansējuma īpatsvaru pētniecības iestāžu finansēšanā.

               7.

               Balstoties uz šobrīd notiekošo pārskatīšanu, turpināt reglamentēto profesiju reformu, samazinot vai atceļot ienākšanas šķēršļus un rezerves gadījumos, kad tie ir nepamatoti. Veikt turpmākus pasākumus, lai uzlabotu energoefektivitāti būvniecības un rūpniecības nozarē.

      Briselē, 2013. gada 9. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         R. ŠADŽIUS

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Paturētas spēkā 2013. gadam ar Padomes Lēmumu 2013/208/ES (2013. gada 22. aprīlis) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (OV L 118, 30.4.2013., 21. lpp.).

      (3)  OV C 219, 24.7.2012., 17. lpp.

      (4)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (5)  Vispārējās valdības deficīts 2012. gadā ietver vienreizēju deficītu palielinošas ietekmi, ko radīja likuma par finansiālas atlīdzības piešķiršanu baznīcām pieņemšana (1,5 % no IKP).

      (6)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.


title: Komisijas Ieteikums ( 2006. gada 8. maijs ) par krasta elektroenerģijas pieslēguma izmantošanas veicināšanu kuģiem, kas piestājuši Kopienas ostās   (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               12.5.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 125/38

      KOMISIJAS IETEIKUMS

   (2006. gada 8. maijs)
   par krasta elektroenerģijas pieslēguma izmantošanas veicināšanu kuģiem, kas piestājuši Kopienas ostās
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2006/339/EK)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 211. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Komisija 2002. gada novembrī pieņēma Paziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei par Eiropas Savienības stratēģiju atmosfēru piesārņojošu emisiju samazināšanai no jūras kuģiem (1), kurā mudināja ostas iestādes prasīt, stimulēt vai sekmēt, lai kuģi ostās izmantotu sauszemes krasta elektroenerģijas pieslēgumu.

               (2)

               Eiropas Parlaments 2003. gada 4. decembra rezolūcijā par stratēģiju (2) uzsvēra, ka sauszemes elektroenerģijas pieslēguma izmantošanu varētu veicināt, sagatavojot ziņojumu, kurā doti šādu pasākumu pozitīvi piemēri, kā arī sniegta informācija par to izmaksām un izdevīgumu.

               (3)

               Padome 2003. gada 22. decembra secinājumos par stratēģiju (3) atzina, ka starptautiskā mērogā ne visām vides problēmām ir veltīta pietiekama vērība un ka papildus jāapsver jo īpaši jūras kuģu saistība ar daļiņveida piesārņojuma koncentrāciju un ar ozona un tā prekursoru koncentrāciju apkārtējā gaisā.

               (4)

               Komisija saistībā ar savu paziņojumu par programmu “Tīrs gaiss Eiropai (CAFE): tematiskā stratēģija gaisa kvalitātei (4)” atkārtoti izskatīja kuģniecības saistību ar gaisa piesārņotāju koncentrāciju apkārtējā gaisā un konstatēja, ka tā ir ievērojama jo īpaši ostu tuvumā. Dažu ostu apkārtnē gaisa kvalitātes standartu ievērošanu var apdraudēt emisijas no kuģiem.

               (5)

                  CAFE atklāja, ka emisiju no kuģiem samazināšana izmaksu ziņā kļūst arvien efektīvāka, salīdzinot ar papildu pasākumiem citās nozarēs. Lielāko daļu piesārņotāju emisiju no noenkurotiem kuģiem var samazināt tikai ar pasākumiem, kas attiecas uz dzinēju un kas ir pēcapstrādes pasākumi, vai izmantojot krasta elektrības pieslēgumu.

               (6)

               Starptautiskā mērogā kuģu dzinēju emisijas reglamentē Starptautiskā jūrniecības organizācija (SJO). SJO standartu attīstība ir par lēnu, lai atrisinātu ostas gaisa kvalitātes problēmas Kopienā.

               (7)

               Ar 4.b pantu Padomes 1999. gada 26. aprīļa Direktīvā 1999/32/EK, ar ko paredz sēra satura samazināšanu konkrētiem šķidrā kurināmā veidiem un ar ko groza Direktīvu 93/12/EEK (5), kuģus, kuri izslēdz visus dzinējus un izmanto krasta elektrības pieslēgumu, kamēr tie ir noenkurojušies ostās, atbrīvo no prasības izmantot flotes degvielu ar sēra saturu 0,1 %.

               (8)

               Ar Padomes 2003. gada 27. oktobra Direktīvu 2003/96/EK, kas pārkārto Kopienas noteikumus par nodokļu uzlikšanu energoproduktiem un elektroenerģijai (6), dalībvalstīm zināmos apstākļos atļauj piemērot pilnīgus vai daļējus atbrīvojumus vai samazinājumus attiecībā uz nodokļu uzlikšanu,

         IESAKA.

               1)

               Dalībvalstīm jāapsver iespēja ierīkot krasta elektrības pieslēgumu, ko izmantotu ostās noenkurojušies kuģi, jo īpaši ostās, kur ir pārsniegtas gaisa kvalitātes robežvērtības vai kur iedzīvotāji ir sūdzējušies par troksni, un jo īpaši piestātnēs, kuras atrodas tuvu apdzīvotām vietām.

               2)

               Dalībvalstīm jāņem vērā pielikumā izklāstītā informācija par rentabilitāti un praktiskumu saistībā ar krasta elektrības pieslēguma izmantošanu, lai samazinātu emisijas no dažāda tipa kuģiem, dažādos maršrutos un ostās. Tomēr labums videi un rentabilitāte jānovērtē katram gadījumam atsevišķi.

               3)

               Dalībvalstīm jāstrādā Starptautiskajā jūrniecības organizācijā (SJO), pārskatot Starptautisko Konvenciju par kuģu izraisīta jūras piesārņojuma novēršanu (MARPOL konvencija), lai sekmētu saskaņotu starptautisku standartu izstrādāšanu krasta elektrības pieslēgumiem, ņemot vērā pašlaik notiekošo darbu.

               4)

               Dalībvalstīm, izmantojot iespējas, kas paredzētas Kopienas tiesību aktos, jāapsver iespēja piedāvāt operatoriem ekonomiskus stimulus, lai tie lietotu krasta elektrības pieslēgumu kuģiem.

               5)

               Dalībvalstīm jāinformē vietējās iestādes, kuras atbild arī par ostu apkārtni, kuģniecības iestādes, ostas pārvaldes iestādes, klasificēšanas sabiedrības un nozares apvienības par krasta elektrības pieslēgumu.

               6)

               Dalībvalstīm jāmudina ostas iestādes un nozares pārstāvjus apmainīties ar labāko pieredzi saistībā ar krasta elektrības pieslēguma nodrošināšanu un ar šā pakalpojuma saskaņošanas procedūrām.

               7)

               Dalībvalstīm jāziņo Komisijai par to, kā tās paredzējušas rīkoties, lai ostās samazinātu emisijas no kuģiem, jo īpaši, ja gaisa kvalitātes robežvērtības ir pārsniegtas.

      Briselē, 2006. gada 8. maijā

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Stavros DIMAS

      (1)  KOM(2002) 595 galīgā redakcija.

      (2)  OV C 89 E, 14.4.2004., 107. lpp.

      (3)  OV C 8, 13.1.2004., 3. lpp.

      (4)  KOM(2001) 245 galīgā redakcija.

      (5)  OV L 121, 11.5.1999., 13. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2005/33/EK (OV L 191, 22.7.2005., 59. lpp.).

      (6)  OV L 283, 31.10.2003., 51. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2004/75/EK (OV L 157, 30.4.2004., 100. lpp.).

      PIELIKUMS
      KOPSAVILKUMS INFORMĀCIJAI PAR KRASTA ELEKTRĪBAS PIESLĒGUMU
      Šajā pielikumā sniegta svarīgākā informācija par krasta elektrības pieslēguma izmaksām un izdevīgumu. Detalizētāka informācija ir iekļauta nesenajā Komisijai paredzētajā ziņojumā “Pakalpojumu līgums par emisiju no kuģiem atļaušanu, samazināšanu un tirgus instrumentiem: krasta elektrības pieslēgums” (1). Ziņojumā minētie skaitļi par emisijām un izmaksām attiecas uz jūras kuģiem, bet metode der arī iekšzemes ūdensceļu kuģiem.
      1.   Tehniskās prasības – tipiskā konfigurācija
      Diagrammā uzskatāmi parādītas tipiskās konfigurācijas prasības attiecībā uz krasta elektrības pieslēgumu. Atkarībā no kuģa un enkurvietas ir iespējamas citas konfigurācijas. Starptautiskā Elektroiekārtu atbilstības sertificēšanas komisija un Starptautiskā Klasificēšanas sabiedrību apvienība pašlaik izstrādā nozares standartus, ko turpmāk izskatīs SJO.

                  1)

                  Savienojums ar valsts elektrotīklu, kurā spriegums ir 20–100 kV, ko vietējā apakšstacijā pārveido par 6–20 kV lielu spriegumu.

                  2)

                  Kabeļi 6–20 kV strāvas padevei no apakšstacijas uz ostas termināli.

                  3)

                  Vajadzības gadījumā – strāvas pārveidotāji. (Parasti strāvas frekvence Kopienā ir 50 Hz. Uz kuģa, kas konstruēts 60 Hz strāvai, var izmantot 50 Hz strāvu dažām iekārtām, piem., dzīvojamo telpu apgaismojumam un apkurei, bet ne tādām iekārtām, ko darbina ar elektromotoriem, kā sūkņi, vinčas un krāni. Tādēļ kuģiem, uz kuriem izmanto 60 Hz strāvu, 50 Hz strāvu vajadzēs pārveidot par 60 Hz strāvu).

                  4)

                  Kabeļi termināļa elektrības pieslēgumiem. Šos kabeļus var ierīkot zem zemes, esošajos vai jaunos cauruļvados.

                  5)

                  Kabeļu spoļu sistēma, lai augstsprieguma kabeļus nevajadzētu pārvietot. To var ierīkot enkurvietā, kas balstītu kabeļu spoli, celtni un rāmi. Celtni un rāmi var izmantot, lai paceltu kabeļus un nolaistu tos uz kuģa. Kabeļu celtnis un rāmis var būt ar elektromehānisko piedziņu un tālvadāms.

                  6)

                  Kontaktligzda uz kuģa kabeļa pieslēgšanai.

                  7)

                  Kuģa transformators, lai augstspriegumu pārveidotu par 400 V lielu spriegumu.

                  8)

                  Elektrībai pieslēdz visu kuģi un izslēdz palīgdzinējus.

            2.   Izdevīgums – emisiju samazinājumi
      Krasta elektrības pieslēgumu var izmantot kā līdzekli vietējās gaisa kvalitātes uzlabošanas mērķu sasniegšanai. Tā izmantošanas izdevīgums ir lielā mērā atkarīgs no vairākiem faktoriem. Ietekmes novērtējums, kas ir pievienots šim ieteikumam, dod ieskatu par labumiem, ko var gūt, plašāk izmantojot šo līdzekli ES. Pirms uzstādīt iekārtas, būs jāveic izmaksu un izdevīguma analīze konkrētiem apstākļiem.
      Ietekmes novērtējumā dots piemērs par gaisa piesārņotāju emisiju samazināšanu, ko var panākt ar 500 enkurvietām, ja kuģu dzinēji ir vidēja lieluma. Svarīgs faktors, no kura ir atkarīgs izdevīgums, ir sēra saturs degvielā. Kopienas tiesību aktos no 2010. gada lielākoties noteikti stingrāki sēra satura ierobežojumi degvielai, ko izmanto enkurvietās. Tādēļ piemēri ir par degvielu ar 2,7 % un 0,1 % lielu sēra saturu. Ir uzskatāmi parādīts, ka krasta elektrības pieslēguma izmantošana dotu kopējo labumu, kas, naudā izteikts, būtu no EUR 252 līdz EUR 708 gadā, ja izmanto degvielu ar 2,7 % lielu sēra saturu, un no EUR 103 līdz EUR 284 gadā, ja izmanto degvielu ar 0,1 % lielu sēra saturu. Aprēķini veikti, ņemot vērā cilvēku veselības uzlabošanos un mazākus materiālos zaudējumus gaisa piesārņotāju emisiju samazinājumu rezultātā (2).
      Pāreja uz krasta elektrības pieslēgumu dos arī citus labumus, kas nav atainoti šajos skaitļos. Tā samazinās oglekļa dioksīda (CO2) emisijas par vairāk nekā 50 %, oglekļa oksīda (CO) emisijas par apmēram 99 % un slāpekļa oksīda (N2O) emisijas par vairāk nekā 50 %. Tā likvidēs palīgdzinēju radīto vibrāciju un troksni, kas tiešā tuvumā ir 90–120dB liels, un uzlabos apkopes apstākļus kuģu inženieriem.
      3.   Izmaksas – kapitālizdevumi un ekspluatācijas izmaksas
      Izmaksas par krasta elektrības pieslēguma ierīkošanu un izmantošanu sedz osta un kuģis, un tās ievērojami atšķirsies atkarībā no infrastruktūras, jo īpaši no ostā esošās infrastruktūras. Ietekmes novērtējumā dots orientējošs aprēķins par sistēmas kopējām gada izmaksām vidusmēra enkurvietā jauniem un pārbūvētiem kuģiem ar dažādiem palīgdzinēju izmēriem. Rezultāti iekļauti 1. tabulā.
      Var redzēt, ka kopējās izmaksas ir daudz zemākas kuģiem ar lielākiem palīgdzinējiem, kam rezultātā visdrīzāk arī būs liekākais piesārņotāju emisiju samazinājums. Izmaksas ir daudz zemākas, ja krasta elektrības pieslēgumu ierīko jaunbūvētiem kuģiem, nevis pārbūvētiem. Degvielas un elektrības izmaksas ir ļoti nozīmīgs faktors attiecībā uz izmaksām, ko sedz kuģi. Izmaksas par degvielu ir dažādas, tomēr degviela ar mazāku sēra saturu būs dārgāka nekā degviela ar lielāku sēra saturu. Nodokļu samazināšana par elektrību, ar ko apgādā kuģus enkurvietās, palielina interesi par krasta elektrības pieslēgumu.
      1. tabula

                  KUĢA TIPS,
                  palīgdzinēja izmērs

                  Kopējās sistēmas izmaksas gadā

                  ar nodokļiem
                  zema degvielas cena

                  bez nodokļiem
                  augsta degvielas cena

                  EUR par enkurvietu gadā

                  EUR par enkurvietu gadā

                  JAUNBŪVĒTS

                  Mazs

                  164 659

                  82 315

                  Vidējs

                  269 416

                  39 904

                  Liels

                  521 630

                  –72 298

                  PĀRBŪVĒTS

                  Mazs

                  202 783

                  120 439

                  Vidējs

                  324 402

                  94 890

                  Liels

                  617 999

                  24 071

            4.   Izmaksu un ieguvumu salīdzinājums
      Labums, ko dotu minēto četru piesārņotāju samazināšana 500 enkurvietās, izteikts naudā, tiek vērtēts no EUR 103 līdz EUR 284 gadā, ja izmanto degvielu ar 0,1 % lielu sēra saturu, un no EUR 252 līdz EUR 708 gadā, ja izmanto degvielu ar 2,7 % lielu sēra saturu. Rādītāji ir atkarīgi no dažādiem metodoloģiskiem faktoriem, tostarp statistiskas mērķiem pieņemtās vērtības attiecībā uz ekspluatācijas ilgumu. Sīkāku informāciju skatīt ietekmes novērtējumā par tematisko stratēģiju par gaisa piesārņo jumu (3).
      Kopējās sistēmas izmaksas gadā par katru enkurvietu, kas norādītas 1. tabulā, ir atkarīgas no trim faktoriem: kuģu dzinēju izmērs; tas, vai ar šo tehnoloģiju aprīko jaunu vai vecu kuģi; elektrības un flotes degvielas izmaksas. Ietekmes novērtējumā konstatēts, ka kuģi, kas izmantotu krasta elektrības pieslēgumu 500 enkurvietās, gadā izmaksātu par 185 miljoniem EUR vairāk nekā kuģi, kuri izmantotu kuģu degvielu, ja rēķinās ar iespēju, ka kuģu degvielas cenas ir zemas un par kuģiem maksā nesamazinātu nodokli par elektrību. Ja rēķinās ar iespēju, ka degvielas cena ir augstāka un nodoklis par elektrību vispār nav jāmaksā, kopējās izmaksas samazinātos par 80 % līdz apmēram 34 miljoniem EUR gadā.
      Šie skaitļi liecina, ka daudzās situācijās no krasta pieslēguma izrietošie labumi atsver izmaksas. Daudzos gadījumos gūtais labums vairākkārt atsver izmaksas.
      5.   Secinājums
      Ieguvumi un izmaksas saistībā ar krasta elektrības pieslēgumu ievērojami atšķiras atkarībā no ostas konfigurācijas un atrašanās vietas, enkurvietas un kuģa. Tas nozīmē, ka rentabilitātes jautājums jāskata katrā gadījumā atsevišķi un ka jāturpina īstenot tiešu jūras dzinēju emisiju samazināšanu.
      Attiecībā uz vides aizsardzību ar krasta elektrības pieslēgumu var panākt emisiju samazinājumus, kas ir daudz lielāki par tiem, kurus panāks, enkurvietās pārejot uz degvielu ar 0,1 % lielu sēra saturu (kas no 2010. gada noteikts ar Direktīvu 2005/33/EK), jo īpaši attiecībā uz NOx un daļiņveida emisijām. Tādēļ tas īpaši jāapsver ostās, kur kuģu NOx un daļiņveida emisijas vairo tādas gaisa vietējās kvalitātes problēmas kā apkārtējā gaisa kvalitātes robežvērtības pārsniegums ozonam un daļiņām.
      Kopumā šie skaitļi vedina uz domām, ka attiecībā uz kuģiem ar lielākiem dzinējiem, kas regulāri iepeld vienā ostā, gan vides aizsardzības, gan saimnieciskā ziņā jādod priekšroka pāriešanai uz krasta elektrības pieslēgumu, nevis pāriešanai uz degvielas ar 0,1 % lielu sēra saturu izmantošanu. Ekonomiskā ziņā krasta elektrības pieslēgumam, salīdzinot ar degvielu ar mazu sēra saturu, jārada ietaupījumi jaunbūvētiem kuģiem, kas regulāri iepeld tajās pašās ostās, un jo īpaši, bet ne tikai, ja tiek piedāvāti nodokļa par elektrību samazinājumi, kas ir atļauti atbilstīgi Direktīvai 2003/96/EK. Dalībvalstis un vietējās iestādes var vēlēties apsvērt citus veidus, kā mudināt ostas ieguldīt krasta elektrības pieslēguma infrastruktūrā un nodrošināt tās izmantošanu.

         (1)  Sk.: http://www.europa.eu.int/comm/environment/air/pdf/task2_shore-side.pdf

         (2)  Sk.: http://europa.eu.int/comm/environment/air/cafe/activities/pdf/cafe_cba_externalities.pdf (4. lpp.). Rādītāji ir vidējie valstī (pilsētas kopā ar lauku rajoniem), tā kā attiecībā uz ostām, kas atrodas pilsētas centrā, izdevīgums var būt lielāks.

         (3)  SEC(2005) 1133.