Svarīgs juridisks paziņojums

|

52007SC0724

Ieteikums Padomes atzinums, kas sagatavots saskaņā ar 9. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97, par atjaunināto Čehijas Republikas konverģences programmu 2006.-2009. gadam  /* SEC/2007/0724 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 30.5.2007SEC(2007) 724 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES ATZINUMS,kas sagatavots saskaņā ar 9. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97, par atjaunināto Čehijas Republikas konverģences programmu 2006.-2009. gadam(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTS1. VISPāRēJS PAMATOJUMSStabilitātes un izaugsmes pakta, kas stājās spēkā 1998. gada 1. jūlijā, pamatmērķis ir sakārtot valsts finanses, lai tādējādi radītu vēl labākus nosacījumus cenu stabilitātei un spēcīgai un ilgtspējīgai izaugsmei, kura veicina darbvietu radīšanu. Ar pakta 2005. gada reformu, atzīstot pakta lietderību fiskālās disciplīnas stiprināšanā, tika meklētas iespējas uzlabot efektivitāti un ekonomisko pamatojumu, kā arī ilgstoši saglabāt valsts finanšu ilgtspējību.Padomes Regulā (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1], kas ir Stabilitātes un izaugsmes pakta daļa, paredzēts, ka dalībvalstīm ir jāiesniedz Padomei un Komisijai stabilitātes vai konverģences programmas un to ikgadējie atjauninājumi (dalībvalstis, kas jau ir pieņēmušas vienoto valūtu, iesniedz (atjauninātas) stabilitātes programmas, bet dalībvalstis, kas to vēl nav pieņēmušas, iesniedz (atjauninātas) konverģences programmas). Čehijas Republikas pirmā konverģences programma tika iesniegta 2004. gada maijā. Saskaņā ar minēto regulu Padome, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju, 2004. gada 5. jūlijā sniedza atzinumu par to. Saskaņā ar šo pašu procedūru Komisija novērtē un iepriekšminētā komiteja pārbauda atjauninātās stabilitātes un konverģences programmas, ko vajadzības gadījumā var pārbaudīt arī Padome.2. ATJAUNINāTāS PROGRAMMAS NOVēRTēJUMA PAMATOJUMSKomisija ir pārbaudījusi jaunāko Čehijas Republikas konverģences programmas atjauninājumu, kas iesniegts 2007. gada 15. martā, un ir pieņēmusi ieteikumu Padomes atzinumam par to (sk. aili ar galvenajiem novērtējumā iztirzātajiem jautājumiem).Lai radītu priekšstatu par kontekstu, kādā tiek novērtēta jaunās konverģences programmas budžeta stratēģija, turpmākajos punktos apkopota šāda informācija:1.  saimnieciskās darbības un budžeta izpildes rādītāji pēdējo 10 gadu laikā;2.  valsts stāvokļa novērtējums saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta korektīvo daļu (pārmērīga budžeta deficīta procedūra);3.  visjaunākais valsts stāvokļa novērtējums saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvo daļu (kopsavilkums Padomes atzinumam par pēdējo konverģences programmas atjauninājumu); kā arī4.  Komisijas novērtējums par 2006. gada novembra valsts reformu programmu.2.1. Jaunākie saimnieciskās darbības un budžeta izpildes rādītājiPēc atgūšanās no ekonomiskās lejupslīdes deviņdesmito gadu beigās pēdējo sešu gadu laikā Čehijas ekonomikā vērojama stabila izaugsme. Pēdējos divos gados ekonomikā reģistrēts rekordliels gada pieaugums − 6 % no IKP. No 2004. gada situācija darba tirgū ir pārliecinoši uzlabojusies, 2006. gadā bezdarba līmenim samazinoties par 7 %. Pašreiz IKP uz vienu iedzīvotāju ir 76,2 % no ES vidējā rādītāja. SPCI 2006. gadā pārsniedza tikai 2 %.Kopš 2004. gada, galvenokārt pateicoties straujākai izaugsmei, nekā prognozēts, un neiztērēto budžeta piešķīrumu pārnesumam rezerves fondā, ik gadu budžetā reģistrēts mazāks valsts budžeta deficīts par plānoto, savukārt izdevumu maksimālā robeža, kas bija noteikta vidēja termiņa budžeta projektā, tomēr ir pārsniegta.2.2. Pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūra attiecībā uz Čehijas RepublikuPadome 2004. gada 5. jūlijā pieņēma lēmumu, paziņojot, ka Čehijas Republikai ir pārmērīgs budžeta deficīts saskaņā ar 104. panta 6. punktu. Tajā pašā laikā Padome pieņēma ieteikumu atbilstoši 104. panta 7. punktam, norādot, ka pārmērīgais budžeta deficīts jānovērš līdz 2008. gadam. Jo īpaši Čehijas Republikai ieteica iespējami drīz novērst pārmērīgu budžeta deficītu, veicot vidēja termiņa pasākumus, lai līdz 2008. gadam ticamā un ilgtspējīgā veidā panāktu, ka deficīts nepārsniedz 3 % no IKP saskaņā ar budžeta deficīta samazināšanas gaitu, kas noteikta Padomes 2004. gada 5. jūlija atzinumā par 2004. gada maijā iesniegto konverģences programmu. Čehijas Republikai ieteica apņēmīgi īstenot 2004. gada maija konverģences programmā paredzētos pasākumus, jo īpaši samazināt centrālās valdības algu izdevumus un atsevišķu ministriju izdevumus, kā arī veikt efektīvu darbību līdz 2004. gada 5. novembrim attiecībā uz pasākumiem, kas paredzēti 2005. gada deficīta mērķu sasniegšanai.2004. gada 22. decembrī Komisija secināja, ka Čehijas valdība, reaģējot uz Padomes ieteikumu, ir efektīvi rīkojusies attiecībā uz pasākumiem, kas paredzēti 2005. gada deficīta mērķu sasniegšanai līdz 5. novembrim, un ka nav vajadzīgi turpmāki pasākumi saskaņā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru.2.3. Novērtējums Padomes atzinumā par iepriekšējo programmuPadome 2006. gada 24. janvārī pieņēma atzinumu par iepriekšējo konverģences programmas atjauninājumu 2005.− 2008. gadam. Padome uzskatīja, ka „programmu īsteno atbilstīgi deficīta samazināšanas plānam, kas noteikts Padomes ieteikumos saskaņā ar 104. panta 7. punktu.” Padome aicināja Čehijas Republiku: „(i) saistībā ar iespējami labāku budžeta izpildi, spēcīgas izaugsmes rezultātu un perspektīvām 2005. gadā nostiprināt centienus budžeta strukturālajā korekcijā, ņemot vērā nelielo rezervi, kas nepārsniedz plānoto atsauces vērtību 2008. gadam (kas ir uzskatāms par termiņu pārmērīgā budžeta deficīta korekcijai), arī lai paātrinātu vidēja termiņa mērķa sasniegšanu; (ii) uzlabot budžeta plānošanas kvalitāti, jo īpaši, analizējot iemeslus, kāpēc tiek veikti ievērojami izdevumu pārnesumi, un pastiprinot vidēja termiņa izdevumu maksimālo robežu; (iii) uzlabot valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējību, jo īpaši, paātrinot pensiju reformu un apņemoties veikt veselības aprūpes sistēmas reformu.”2.4. Komisijas novērtējums par 2006. gada novembra valsts reformu programmuĪstenošanas ziņojumu par Čehijas Republikas valsts reformu programmu, kas paredzēta saistībā ar atjaunoto Lisabonas stratēģiju izaugsmei un nodarbinātībai, iesniedza 2006. gada 21. novembrī. Čehijas Republikas valsts reformu programmā noteikti šādi būtiskākie uzdevumi/prioritātes: turpināt valsts finanšu reformu, stiprināt un palielināt saimniecisko konkurētspēju, ņemot vērā vajadzību pēc ilgtspējīgiem resursiem, kā arī palielināt darba tirgus elastīgumu.Komisijas šī ziņojuma novērtējums (kas pieņemts kā daļa no tās ikgadējā progresa ziņojuma [2] 2006. gada decembrī) liecina, ka Čehijas Republikai ir ierobežoti panākumi, īstenojot valsts reformu programmu. Vairākās jomās progress nav skaidri manāms, dažas reformas ir atliktas, bet citas nav uzsāktas. Tomēr spēcīgajai ekonomikas izaugsmei vajadzētu veicināt reformas. Pastāv zināmi riski makroekonomikas jomā, īpaši attiecībā uz vidēja termiņa budžeta konsolidāciju un valsts finanšu ilgtspējību ilgtermiņā saistībā ar sabiedrības novecošanos. Kaut arī Čehijas Republika kopumā mikroekonomikas jomā attīstās samērā sekmīgi, panākumi pētniecības un attīstības jomā ir mēreni. Nodarbinātības jomā jāpieliek lielākas pūles, lai reaģētu uz galveno izaicinājumu – uzlabot darba tirgus elastīgumu.Ņemot vērā apzinātās stiprās puses un vājās vietas, Čehijas Republikai tika ieteikts veikt pasākumus šādās jomās: (i) pensiju un veselības aprūpes sistēmu reformas; (ii) sadarbība starp uzņēmējiem un valsts pētniecības un attīstības iestādēm; un (iii) nodarbinātības aizsardzība, kā arī izglītības un mācību sistēmas.Aile: Galvenie novērtējumā aplūkotie jautājumi Kā paredzēts Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktā (stabilitātes programmām) un 9. panta 1. punktā (konverģences programmām), novērtējums attiecas uz šādiem jautājumiem: vai saimnieciskās prognozes programmas pamatā ir reālistiskas; dalībvalsts norādītais vidēja termiņa budžeta mērķis (VTM) un tas, vai korekcijas ir pietiekamas, lai to sasniegtu; vai veiktie un/vai ierosinātie pasākumi, lai piemērotu šīs korekcijas, ir pietiekami, lai sasniegtu vidēja termiņa mērķi attiecīgajā ekonomikas ciklā; izvērtējot korekcijas, kas vērstas uz VTM sasniegšanu, vai korekcijas tiek veiktas ekonomiskā uzplaukuma laikā, vai korekcijas var būt mazākas ekonomikas lejupslīdes laikā un (attiecībā uz euro zonas un VKM II dalībvalstīm) vai dalībvalsts cenšas panākt ikgadēju cikliski koriģētās bilances uzlabojumu (atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus) par 0,5 % no IKP, kas ir kritērijs, lai tā sasniegtu savu VTM; nosakot VTM korekcijas (attiecībā uz dalībvalstīm, kas to vēl nav sasniegušas) vai atļaujot īslaicīgu novirzi no VTM (attiecībā uz dalībvalstīm, kuras to jau ir sasniegušas), tādu nozīmīgāko strukturālo reformu īstenošana, kas ilgākā laika posmā ļauj tieši ietaupīt izmaksas (veicinot arī potenciālo pieaugumu) un tādējādi pārbaudāmi ietekmējot valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību (ar nosacījumu, ka tiek saglabāta atbilstīga drošības rezerve attiecībā uz atsauces vērtību 3 % no IKP un ka programmas periodā atkal ir gaidāma budžeta stāvokļa atbilstība VTM), un ar ko īpašu uzmanību velta pensiju reformām, ar kurām ievieš vairāku līmeņu sistēmu, kas ietver obligātu pilnībā finansētu pensiju līmeni; vai dalībvalstu ekonomikas politikas virzība atbilst ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm. Programmas makroekonomisko pieņēmumu reālistiskumu novērtē, balstoties uz Komisijas dienestu 2007. gada pavasara prognozi, izmantojot arī kopīgi apstiprināto metodoloģiju attiecībā uz iespējamā produkcijas apjoma novērtēšanu un cikliski koriģētām bilancēm. Atbilstību ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm novērtē, ņemot vērā ekonomikas politikas vispārējās pamatnostādnes valsts finanšu jomā, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs 2005.—2008. gadam. Novērtējot tiek pārbaudīta arī parāda attiecības dinamika un stāvoklis attiecībā uz valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību, kam saskaņā ar Padomes 2005. gada 20. marta ziņojumu „Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanas uzlabošana” budžeta uzraudzībā jāveltī pienācīga vērība. Komisijas 2006. gada 12. oktobra paziņojumā izklāstīta pieeja ilgtermiņa ilgtspējības novērtēšanai[3]; integrācijas pakāpe valsts reformu programmā, ko iesniegušas dalībvalstis saistībā ar Lisabonas stratēģiju, kura vērsta izaugsmei un nodarbinātībai; Ekonomikas un finanšu padome (ECOFIN padome) 2005. gada 7. jūnija Pavadvēstulē Eiropadomei par ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm 2005.—2008. gadam paziņoja, ka valsts reformu programmām jāatbilst stabilitātes un konverģences programmām; atbilstība rīcības kodeksam[4], kas inter alia nosaka kopīgu struktūru un datu tabulas stabilitātes un konverģences programmām. |-  IeteikumsPADOMES ATZINUMS,kas sagatavots saskaņā ar 9. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97, par atjaunināto Čehijas Republikas konverģences programmu 2006.-2009. gadamEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[5] un jo īpaši tās 9. panta 3. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu,apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.5.  Padome [2007. gada 10. jūlijā] pārbaudīja Čehijas Republikas atjaunināto konverģences programmu 2006. līdz 2009. gadam. Atjauninātās programmas iesniegšanu atlika līdz 2007. gada 15. martam salīdzinājumā ar rīcības kodeksā noteikto termiņu (1. decembris) sakarā ar politisko situāciju Čehijas Republikā, jo parlaments 2007. gada 19. janvārī apstiprināja pastāvīgo valdību pēc 2006. gada jūnijā notikušajām vispārējām vēlēšanām.6.  Makroekonomiskais scenārijs, kas ir šīs programmas pamatā, paredz, ka reālais IKP 2006. gadā samazināsies no 6,1 % līdz 4,9 % 2007. gadā un pēc tam kopumā nostabilizēsies. Šis scenārijs, kas novērtēts, ņemot vērā pašlaik pieejamo informāciju, šķiet balstīts uz ticamiem pieauguma pieņēmumiem. Arī programmas prognozes par inflāciju šķiet reālistiskas.7.  Attiecībā uz 2006. gadu Komisijas dienestu 2007. gada pavasara prognozē lēsts, ka kopējais valsts budžeta deficīts ir 2,9% no IKP, salīdzinot ar iepriekšējā konverģences programmas atjauninājumā noteikto mērķi — 3,8% no IKP. Spēcīgāka IKP un nodarbinātības līmeņa izaugsme, kā arī neiztērēto budžeta piešķīrumu ievērojamas daļas pārnešana veicināja mazāka deficīta veidošanos, nekā paredzēts iepriekš.8.  Programmas vidēja termiņa budžeta stratēģijas galvenais mērķis ir sasniegt valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējību, sekmīgi īstenojot vidēja termiņa mērķi (VTM) attiecībā uz budžeta stāvokli, panākot strukturālās bilances (t.i., cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus) uzlabošanos par 1 % no IKP. Saskaņā ar programmu pamata deficītam 2007. gadā būtu jāpalielinās līdz 4,0 % no IKP, galvenokārt, pateicoties saprātīgam sociālo izdevumu pieaugumam, un pēc tam pakāpeniski jāsamazinās: 2008. gadā līdz 3,5 % no IKP un 2009. gadā līdz 3,2 % no IKP. Paredzams, ka primārais deficīts samazināsies no 2,4 % no IKP 2006. gadā līdz 1,6 % no IKP 2009. gadā. Paredzams, ka fiskālās konsolidācijas pamatā pēc 2007. gada ir lielāki ieņēmumi par 0,4 procentu punktiem no IKP programmas darbības laikā, jo īpaši ‚citi ieņēmumi’ (nenorādot faktiskos pasākumus, bet kuri, iespējams, attiecas uz ES pārskaitījumiem), kuri vairāk nekā kompensēs nodokļu un sociālo maksājumu samazinājumu. Pēc būtības konsolidācija tomēr ir izdevumi, ko rada pastāvīgs valsts patēriņa samazinājums, galvenokārt sakarā ar algu ierobežošanu valsts sektorā, kas vairāk nekā kompensēs valsts ieguldījumu un procentu izdevumu pieaugumu. Salīdzinājumā ar iepriekšējo atjauninājumu jaunā programma paredz vismaz uz diviem gadiem atlikt plānoto deficīta samazināšanu, kas nepārsniegtu 3 % no IKP atsauces vērtības, lai izstrādātu labvēlīgāku makroekonomisko scenāriju. Jāatzīmē, ka programmā ietverts arī alternatīvs variants, ko apsvērusi valdība un kas paredz zemākus deficīta mērķus − 3,2 % no IKP 2008. gadā un 2,8 % no IKP 2009. gadā. Tas ir atkarīgs no virknes politikas pasākumu, kā arī no lielāka elastīguma ieviešanas valsts finansēs, samazinot obligāto izdevumu daļu. Tomēr šādi politikas pasākumi vēl ir jāizstrādā un jāapstiprina, un programma piedāvā saskaņotu un pietiekami kvantitatīvu vidēja termiņa fiskālo sistēmu tikai iepriekš minētajiem augstāka deficīta mērķiem.9.  Paredzams, ka strukturālais deficīts, kas aprēķināts saskaņā ar kopīgi apstiprināto metodoloģiju, pasliktināsies no aptuveni 3½% no IKP 2006. gadā līdz 4½% no IKP 2007. gadā, bet 2009. gadā pakāpeniski uzlabosies līdz 3½% no IKP. Tāpat kā iepriekšējā atjauninājumā arī šajā programmā norādītais vidēja termiņa mērķis (VTM) attiecībā uz budžeta stāvokli ir strukturālais deficīts 1 % apmērā no IKP. Salīdzinājumā ar iepriekšējo atjauninājumu VTM sasniegšana ir atlikta par vienu gadu, tas ir, līdz 2013. gadam. Tā kā VTM ir augstāks par minimālo kritēriju (noteiktais deficīts apmēram 1½ % no IKP), ar tā sasniegšanu tiks nodrošināta drošības rezerve pret pārmērīga budžeta deficīta rašanos. VTM adekvāti atspoguļo parāda attiecību un vidējo potenciālā produkcijas apjoma pieaugumu ilgtermiņā.10.  Programmas budžeta prognožu riski kopumā šķiet līdzsvaroti. Riski, kas izriet no makroekonomiskā scenārija, lielākoties ir neitrāli, taču nodokļu prognozes šķiet kopumā pamatotas uz piesardzīgiem pieņēmumiem. Paredzētā fiskālā konsolidācija ir lielā mērā atkarīga no valsts patēriņa izdevumu ierobežošanas, bet programmā nav ietverta pietiekama apstiprinoša informācija par to, kā to īstenot. No otras puses, Čehijas Republika iepriekšējo gadu laikā ir izveidojusi labu īstenošanas uzskaiti, lai gan budžeta mērķu sasniegšanu atviegloja augstāka izaugsme, nekā bija plānots iepriekš. Eksistē arī politisks risks, kas saistīts ar precīzu parlamentārās situācijas līdzsvaru.11.  Ņemot vērā šo riska novērtējumu, budžeta stāvoklis programmā šķiet neatbilstīgs, lai līdz 2008. gadam novērstu pārmērīgo budžeta deficītu saskaņā ar Padomes 2004. gada 5. jūlija ieteikumu. Ņemot vērā to, ka pašreiz ekonomikā vērojams „uzplaukums” un ka izaugsme ir augstāka, nekā plānots Padomes 2004. gada jūlija ieteikumu laikā, rodas plašas iespējas nostiprināt konsolidācijas pūliņus un sasniegt straujāku samazinājumu, nekā paredzēts programmā.12.  Tiek lēsts, ka valsts kopējais parāds 2006. gadā ir 30,4% no IKP, kas ir ievērojami mazāk par Līgumā noteikto atsauces vērtību — 60 % no IKP. Programmā prognozēts, ka programmas perioda laikā parāda attiecība pieaugs gandrīz par 2 procentu punktiem.13.  Iedzīvotāju novecošanās ilgtermiņa ietekme uz budžetu Čehijas Republikā ir lielā mērā augstāka par vidusmēra rādītāju, ko ievērojami iespaido būtisks pensiju izdevumu kā IKP daļas palielinājums, kā arī ievērojams veselības aprūpes izdevumu pieaugums. Īstenojot strukturālās reformas pasākumus pensiju un veselības aprūpes jomā, lai ierobežotu ar sabiedrības novecošanos saistīto izdevumu ievērojamo pieaugumu, varētu mazināt riskus valsts finanšu ilgtspējībai. Programmas perioda beigās paredzamais budžeta stāvoklis, kas ir pasliktinājies salīdzinājumā ar iepriekšējām kārtām, rada risku ilgtspējīgām valsts finansēm pat, ja netiek ņemta vērā iedzīvotāju novecošanās ilgtermiņa ietekme uz budžetu. Ilgāka valsts finanšu konsolidēšana par pašreiz plānoto palīdzētu samazināt valsts finanšu ilgtspējības riskus. Kopumā šķiet, ka Čehijas Republikas valsts finanšu ilgtspējību apdraud augsts risks.14.  Konverģences programmā nav ietverts kvalitatīvs novērtējums par valsts reformu programmas 2006. gada novembra īstenošanas ziņojuma kopējo ietekmi atbilstīgi vidēja termiņa fiskālajai stratēģijai. Turklāt tajā nav ietverta sistemātiska informācija par budžeta tiešajām izmaksām (vai ietaupījumiem), kas saistītas ar valsts reformu programmā paredzētajām galvenajām reformām, izņemot pētniecības un attīstības izdevumu pieaugumu 2007. gada budžetā, bet programmā iekļautajās budžeta prognozēs, šķiet, ņemtas vērā valsts reformu programmā paredzēto pasākumu sekas valsts finanšu jomā. Konverģences programmā paredzētie pasākumi valsts finanšu jomā, liekas, atbilst valsts reformu programmā minētajiem pasākumiem. Jo īpaši nodokļu sloga pārorientēšana no tiešajiem nodokļiem uz netiešajiem nodokļiem un papildu atbalsta piešķiršana pētniecībai un attīstībai.15.  Programmā noteiktā budžeta stratēģija neatbilst vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs laikposmam no 2005. līdz 2008. gadam, jo īpaši, ņemot vērā novirzīšanos no korekcijas gaitas, kuru noteikusi Padome 2004. gada jūlijā pārmērīgā budžeta deficīta korekcijai un progresa trūkuma labošanai pensiju un veselības aprūpes reformās.16.  Attiecībā uz prasībām par sniedzamajiem datiem, kas norādītas rīcības kodeksā par stabilitātes un konverģences programmām, programmā sniegti visi obligātie un lielākā daļa fakultatīvo datu[6].Vispārīgie secinājumi ir tādi, ka, neskatoties uz labākām izaugsmes perspektīvām un zemāku deficīta iznākumu 2006. gadā, nekā plānots, programma paredz atlikt pārmērīgā budžeta deficīta korekciju līdz 2010. gadam salīdzinājumā ar 2008. gada termiņu, kā noteikts Padomes 2004. gada jūlija ieteikumā, kas sagatavots saskaņā ar 104. panta 7. punktu. Ņemot vērā ilgtspējīgo izaugsmi, atlikšana, kas atspoguļo augstāku deficītu, lielākoties sakarā ar plānoto sociālo izdevumu pieaugumu 2007. gadā, arī izraisītu cikliska un ekspansīva fiskālās politikas stāvokļa izveidošanos.Ņemot vērā iepriekš izklāstīto novērtējumu, Padome aicina Čehijas Republiku:(i) ierobežot budžeta pasliktināšanos 2007. gadā un nodrošināt pārmērīgā budžeta deficīta korekciju ticamā un ilgtspējīgā veidā vēlākais līdz 2008. gadam,(ii) pārskatīt izdevumu sastāvu, lai samazinātu obligāto izdevumu daļu,(iii) ņemot vērā paredzēto izdevumu pieaugumu saistībā ar vecumu, uzlabot valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējību, īstenojot vajadzīgās pensiju un veselības aprūpes reformas.Galveno makroekonomikas un budžeta prognožu salīdzinājums2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |Reālais IKP (% izmaiņas) | KP 2007. g. marts | 6,1 | 6,0 | 4,9 | 4,8 | 4,8 |COM 2007. g. maijs | 6,1 | 6,1 | 4,9 | 4,9 | n.p. |KP 2005. g. nov. | 4,8 | 4,4 | 4,2 | 4,3 | n.p. |SPCI inflācija (%) | KP 2007. g. marts | 1,6 | 2,4 | 2,6 | 2,5 | 2,5 |COM 2007. g. maijs | 1,6 | 2,1 | 2,4 | 2,9 | n.p. |KP 2005. g. nov. | 1,5 | 2,2 | 2,0 | 2,1 | n.p. |Ražošanas apjoma starpība (% no potenciālā IKP) | KP 2007. g. marts1 | -0,7 | 0,9 | 1,1 | 1,0 | 1,0 |COM 2007. g. maijs3 | -1,1 | 0,4 | 0,5 | 0,5 | n.p. |KP 2005. g. nov1. | -0,8 | -0,1 | 0,3 | 0,8 | n.p. |Valsts kopbudžeta bilance (% no IKP) | KP 2007. g. marts6 | -3,6 | -3,5 | -4,0 | -3,5 | -3,2 |COM 2007. g. maijs | -3,5 | -2,9 | -3,9 | -3,6 | n.p. |KP 2005. g. nov. | -4,8 | -3,8 | -3,3 | -2,7 | n.p. |Primārā bilance (% no IKP) | KP 2007. g. marts | -2,5 | -2,4 | -2,6 | -2,0 | -1,6 |COM 2007. g. maijs | -2,4 | -1,8 | -2,8 | -2,6 | n.p. |KP 2005. g. nov. | -4,1 | -3,0 | -2,4 | -1,7 | n.p. |Cikliski koriģētā bilance (% no IKP) | KP 2007. g. marts1 | -3,4 | -3,9 | -4,4 | -3,9 | -3,5 |COM 2007. g. maijs | -3,1 | -3,1 | -4,1 | -3,8 | n.p. |KP 2005. g. nov.1 | -4,5 | -3,8 | -3,4 | -3,0 | n.p. |Strukturālā bilance2 (% no IKP) | KP 2007. g. marts | -3,4 | -3,9 | -4,4 | -3,9 | -3,5 |COM 2007. g. maijs4 | -2,0 | -2,8 | -4,1 | -3,8 | n.p. |KP 2005. g. nov.5 | -3,4 | -3,8 | -3,4 | -3,0 | n.p. |Kopējais valsts parāds (% no IKP) | KP 2007. g. marts | 30,4 | 30,6 | 30,5 | 31,3 | 32,2 |COM 2007. g. maijs | 30,4 | 30,4 | 30,6 | 30,9 | n.p. |KP 2005. g. nov. | 37,4 | 37,1 | 37,9 | 37,8 | n.p. |Piezīmes: |1Komisijas dienestu aprēķini, kuru pamatā ir programmā atrodamā informācija. |2Cikliski koriģētā bilance (kā iepriekšējās rindās), izņemot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus. |3Pamatojoties uz attiecīgi 4,2%, 4,6%, 4,8% un 4,9% lēsto potenciālo pieaugumu 2005. – 2008. gadā. |4Vienreizēji un citi pagaidu pasākumi saskaņā ar Komisijas dienestu 2007. gada pavasara prognozēm |(1,1 % no IKP 2005. gadā un 0,2 % no IKP 2006. gadā – deficīta palielināšanās abos gados) |5Vienreizēji un citi pagaidu pasākumi no 2005. gada konverģences programmas |(1,1 % no IKP 2005. gadā – deficīta palielināšanās) |6Alternatīvi deficīta mērķi, kā pamatā ir pasākumi |kurus vēl nav apstiprinājusi jaunā Čehijas Republikas valdība: 3,2% no IKP 2008. gadā un 2,8% no IKP 2009. gadā |Avoti: |Konverģences programma (KP); Komisijas dienestu 2007. gada pavasara ekonomikas prognozes (COM); Komisijas dienestu aprēķini. |[1] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Visi dokumenti, kas ir minēti šajā tekstā, ir atrodami šādā tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Komisijas paziņojums Eiropadomes pavasara sanāksmē „Lisabonas izaugsmes un nodarbinātības atjaunotās stratēģijas īstenošana — rezultātu gads”, 12.12.2006., COM(2006) 816.[3] Komisijas Paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam „Valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējība Eiropas Savienībā”, 12.10.2006., COM(2006) 574, un Eiropas Komisija, Ekonomikas un finanšu lietu ģenerāldirektorāts, (2006.), „The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy Nr. 4/2006.[4] „Specifikācijas par Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanu un pamatnostādnēm par stabilitātes un konverģences programmu formu un saturu”, ko atbalstījusi Ekonomikas un finanšu padome 2005. gada 11. oktobrī.[5] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami šādā tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[6] Konkrēti, trūkst datu par vispārējiem valsts izdevumiem pa funkcijām 2009. gadam.


title: Komisijas Ieteikums ( 2007. gada 6. decembris ) par riska samazināšanas pasākumiem šādām vielām: piperazīns; cikloheksāns; metilēndifenildiizocianāts; but-2-īn-1,4-diols; metiloksirāns; anilīns; 2-etilheksilakrilāts; 1,4-dihlorbenzols; 3,5-dinitro-2,6-dimetil-4- terc -butilacetofenons; di-(2-etilheksil)ftalāts; fenols; 5- terc -butil-2,4,6-trinitro- m -ksilols (izziņots ar dokumenta numuru K(2007) 5901) (Dokuments attiecas uz EEZ )

text:
               7.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 33/8

      KOMISIJAS IETEIKUMS

   (2007. gada 6. decembris)
   par riska samazināšanas pasākumiem šādām vielām: piperazīns; cikloheksāns; metilēndifenildiizocianāts; but-2-īn-1,4-diols; metiloksirāns; anilīns; 2-etilheksilakrilāts; 1,4-dihlorbenzols; 3,5-dinitro-2,6-dimetil-4-terc-butilacetofenons; di-(2-etilheksil)ftalāts; fenols; 5-terc-butil-2,4,6-trinitro-m-ksilols
   (izziņots ar dokumenta numuru K(2007) 5901)
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2008/98/EK)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Padomes 1993. gada 23. marta Regulu (EEK) Nr. 793/93 par esošo vielu riska faktoru novērtējumu un kontroli (1) un jo īpaši tās 11. panta 2. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar Regulu (EEK) Nr. 793/93 kā prioritāras identificētas šādas vielas, kuras jānovērtē, ievērojot Komisijas Regulas (EK) Nr. 1179/94 (2), (EK) Nr. 2268/95 (3) un (EK) Nr. 143/97 (4) par attiecīgi pirmajā, otrajā un trešajā sarakstā iekļautajām prioritārajām vielām, kā paredzēts Regulā (EEK) Nr. 793/93:

                           —

                           piperazīns,

                           —

                           cikloheksāns,

                           —

                           metilēndifenildiizocianāts,

                           —

                           but-2-īn-1,4-diols,

                           —

                           metiloksirāns,

                           —

                           anilīns,

                           —

                           2-etilheksilakrilāts,

                           —

                           1,4-dihlorbenzols,

                           —

                           3,5-dinitro-2,6-dimetil-4-terc-butilacetofenons,

                           —

                           di-(2-etilheksil)ftalāts (DEHP),

                           —

                           fenols,

                           —

                           5-terc-butil-2,4,6-trinitro-m-ksilols.

               (2)

               Ziņotājas dalībvalstis, kas izraudzītas saskaņā ar šīm regulām, ievērojot Komisijas 1994. gada 28. jūnija Regulu (EK) Nr. 1488/94, ar ko nosaka principus esošo vielu riska faktoru novērtēšanai attiecībā uz cilvēkiem un vidi saskaņā ar Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 (5) ir pabeigušas riska faktoru novērtēšanas pasākumus, kas attiecas uz šo vielu bīstamības novērtēšanu cilvēka organismam un videi, un, kā paredzēts Regulā (EEK) Nr. 793/93, ierosinājušas bīstamības riska samazināšanas stratēģiju.

               (3)

               Notikušas konsultācijas ar Toksikoloģijas, ekotoksikoloģijas un vides zinātnisko komiteju (SCTEE) un ar Veselības un vides risku zinātnisko komiteju (SCHER), kuras sniegušas atzinumus par ziņotāju veikto riska novērtējumu. Šie atzinumi publicēti internetā SCTEE un SCHER tīmekļa vietnē.

               (4)

               Riska novērtēšanas rezultāti un papildu pētījumu rezultāti par riska samazināšanas stratēģijām izklāstīti Komisijas 2008. gada 7. februāris ziņojumā par riska novērtēšanas rezultātiem un riska samazināšanas stratēģijām attiecībā uz šādām vielām: piperazīns; cikloheksāns; metilēndifenildiizocianāts; but-2-īn-1,4-diols; metiloksirāns; anilīns; 2-etilheksilakrilāts; 1,4-dihlorbenzols; 3,5-dinitro-2,6-dimetil-4-terc-butilacetofenons; di-(2-etilheksil)ftalāts (DEHP); fenols; 5-terc-butil-2,4,6-trinitro-m-ksilols (6).

               (5)

               Pamatojoties uz minētā novērtējuma rezultātiem, ir vēlams attiecībā uz šīm vielām ieteikt konkrētus pasākumus to radītā riska samazināšanai.

               (6)

               Jāpiemēro patlaban spēkā esošie Kopienas līmeņa tiesību akti, kas attiecas uz strādājošo aizsardzību un kopumā nodrošina pietiekamu tiesisku regulējumu vielas radītā riska ierobežošanai vajadzīgajā apjomā.

               (7)

               Šajā ieteikumā paredzētie pasākumi saskan ar atzinumu, ko sniegusi komiteja, kura izveidota saskaņā ar 15. panta 1. punktu Regulā (EEK) Nr. 793/93,

         AR ŠO IESAKA.
   1.   IEDAĻA
   PIPERAZĪNS

         (CAS Nr. 110-85-0; Einecs Nr. 203-808-3)

   Vides riska samazināšanas pasākumi

               1)

               Attiecīgo dalībvalstu kompetentās iestādes atļaujās, ko izdod saskaņā ar Padomes Direktīvu 96/61/EK (7), par piperazīnu paredz nosacījumus, emisijas robežvērtības vai tiem ekvivalentus parametrus vai tehniskus pasākumus, lai līdz 2007. gada 31. oktobrim, ņemot vērā attiecīgo iekārtu tehniskos parametrus, ģeogrāfisko atrašanās vietu un vietējos vides apstākļus, to ekspluatācija notiktu saskaņā ar LPTP (labākie pieejamie tehniskie paņēmieni).

               2)

               Dalībvalstīm cieši jāuzrauga LPTP ieviešana attiecībā uz piperazīnu un LPTP informācijas apmaiņas satvarā jāziņo Komisijai par visām svarīgākajām ar to saistītajām izstrādēm.

               3)

               Vietējās emisijas vidē gadījumos, kad tas nepieciešams, jākontrolē saskaņā ar attiecīgo valstu noteikumiem, lai nodrošinātu to, ka nav sagaidāma vides riska.

         2.   IEDAĻA
   METILĒNDIFENILDIIZOCIANĀTS

         (CAS Nr. 26447-40-5; Einecs Nr. 247-714-0)

   Strādājošo riska samazināšanas pasākumi

               4)

               Darba devējiem, kas izmanto metilēndifenildiizocianātu lietojumiem, par kuriem riska novērtējumā paustas bažas, ir jāievēro metodiski norādījumi, kas nozarei valsts līmenī izstrādāti, pamatojoties uz praktiskām nesaistošām vadlīnijām, kuras Komisija pieņēmusi saskaņā ar 12. panta 2. punktu Padomes Direktīvā 98/24/EK (8).

         3.   IEDAĻA
   BUT-2-ĪN-1,4-DIOLS

         (CAS Nr. 110-65-6; Einecs Nr. 203-788-6)

   Strādājošo riska samazināšanas pasākumi

               5)

               Darba devējiem, kas izmanto but-2-īn-1,4-diolu lietojumiem, īpaši pārslu veidā, par kuriem riska novērtējumā paustas bažas, ir jāievēro metodiski norādījumi, kas nozarei valsts līmenī izstrādāti, pamatojoties uz praktiskām nesaistošām vadlīnijām, kuras Komisija pieņēmusi saskaņā ar 12. panta 2. punktu Direktīvā 98/24/EK.

         4.   IEDAĻA
   ANILĪNS

         (CAS Nr. 62-53-3; Einecs Nr. 200-539-3)

   Strādājošo riska, patērētāju riska un vides riska samazināšanas pasākumi

               6)

               Darba devējiem, kas izmanto anilīnu lietojumiem ar paredzamu kaitīgumu (piemēram, slēgtu sistēmu apkopes un remontdarbi slēgtās sistēmās), ir jāievēro metodiski norādījumi, kas nozarei valsts līmenī izstrādāti, pamatojoties uz praktiskām nesaistošām vadlīnijām, kuras Komisija pieņēmusi saskaņā ar 12. panta 2. punktu Direktīvā 98/24/EK.

               7)

               Savā teritorijā dalībvalstīm jāveic aktīva un reāla efektīva tirgus uzraudzība attiecībā uz tādu patēriņa produktu esību, kas satur anilīnu, un par to jāinformē Komisija, izmantojot saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/95/EK (9) izveidoto Kopienas ātrās ziņošanas sistēmu (RAPEX). Vajadzības gadījumā šādi produkti jāizņem no tirgus saskaņā ar Direktīvā 2001/95/EK paredzētajām vispārējas drošības prasībām.

               8)

               Upju baseiniem, kuros anilīna emisijas var radīt draudus, attiecīgā dalībvalsts nosaka vides kvalitātes standartus (EQS – Environmental Quality Standards), atbilstība kuriem jānodrošina līdz 2015. gada 22. decembrim. Šo standartu ievērošanai nepieciešamie piesārņojuma samazināšanas valsts līmeņa pasākumi jāiekļauj šādu upju baseinu apsaimniekošanas plānos saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/60/EK (10).

               9)

               Attiecīgo dalībvalstu kompetentās iestādes atļaujās, ko izdod saskaņā ar Direktīvu 96/61/EK, par anilīnu paredz nosacījumus, emisijas robežvērtības vai tiem ekvivalentus parametrus vai tehniskus pasākumus, lai līdz 2007. gada 31. oktobrim, ņemot vērā attiecīgo iekārtu tehniskos parametrus, ģeogrāfisko atrašanās vietu un vietējos vides apstākļus, to ekspluatācija notiktu saskaņā ar LPTP.

               10)

               Dalībvalstīm cieši jāuzrauga LPTP ieviešana attiecībā uz anilīnu un LPTP informācijas apmaiņas satvarā jāziņo Komisijai par visām svarīgākajām ar to saistītajām izstrādēm.

               11)

               Anilīna vietējas emisijas ūdens vidē un gaisā gadījumos, kad tas nepieciešams, jākontrolē saskaņā ar attiecīgo valstu noteikumiem, lai vides risku novērstu vai samazinātu.

         5.   IEDAĻA
   DI-(2-ETILHEKSIL)FTALĀTS (DEHP)

         (CAS Nr. 117-81-7; Einecs Nr. 204-211-0)

   Vides riska samazināšanas pasākumi

               12)

               Upju baseiniem, kuros DEHP emisijas var radīt draudus, attiecīgā dalībvalsts nosaka vides kvalitātes standartus, atbilstība kuriem jānodrošina līdz 2015. gada 22. decembrim. Šo standartu ievērošanai nepieciešamie piesārņojuma samazināšanas valsts līmeņa pasākumi jāiekļauj šādu upju baseinu apsaimniekošanas plānos saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/60/EK.

         6.   IEDAĻA
   FENOLS

         (CAS Nr. 108-95-2; Einecs Nr. 203-632-7)

   Patērētāju un vides riska samazināšanas pasākumi

               13)

               Savā teritorijā dalībvalstīm jāveic aktīva un reāla tirgus uzraudzība attiecībā uz tādu patēriņa produktu esību, kas satur fenolu, un par to jāinformē Komisija, izmantojot saskaņā ar Direktīvu 2001/95/EK izveidoto Kopienas ātrās ziņošanas sistēmu (RAPEX). Vajadzības gadījumā šādi produkti jāizņem no tirgus saskaņā ar Direktīvā 2001/95/EK paredzētajām vispārējas drošības prasībām.

               14)

               Attiecīgo dalībvalstu kompetentās iestādes atļaujās, ko izdod saskaņā ar Direktīvu 96/61/EK, par fenolu paredz nosacījumus, emisijas robežvērtības vai tiem ekvivalentus parametrus vai tehniskus pasākumus, lai līdz 2007. gada 31. oktobrim, ņemot vērā attiecīgo iekārtu tehniskos parametrus, ģeogrāfisko atrašanās vietu un vietējos vides apstākļus, to ekspluatācija notiktu saskaņā ar LPTP. Attiecīgo dalībvalstu kompetentajām iestādēm jāpievērš īpaša uzmanība potenciālajiem riskiem, kas saistīti ar fenola ražošanu un/vai pārstrādi, attiecībā uz šādu uzņēmumu ražošanas notekūdeņu vietējās attīrīšanas iekārtām, kā arī cilvēkiem, kas ar vides starpniecību pakļauti tā kaitīgajai iedarbībai (augi, kas piesārņoti ar emisijām atmosfērā no šādiem objektiem).

               15)

               Dalībvalstīm cieši jāuzrauga LPTP ieviešana attiecībā uz fenolu un LPTP informācijas apmaiņas satvarā jāziņo Komisijai par visām svarīgākajām ar to saistītajām izstrādēm.

               16)

               Vietējās emisijas vidē un ražošanas notekūdeņu attīrīšanas iekārtās gadījumos, kad tas nepieciešams, jākontrolē saskaņā ar attiecīgo valstu noteikumiem, lai nodrošinātu, ka nav sagaidāma riska mikroorganismu darbībai ražošanas notekūdeņu attīrīšanas iekārtās un cilvēkiem, kas pakļauti kaitīgajai iedarbībai ar vides starpniecību.

         7.   IEDAĻA
   ADRESĀTI

               17)

               Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm un visām nozarēm, kas minētās vielas importē, ražo, transportē, glabā, sagatavo preparātu veidā vai citādi pārstrādā, izmanto, iznīcina vai reģenerē.

      Briselē, 2007. gada 6. decembrī

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Stavros DIMAS

      (1)  OV L 84, 5.4.1993., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1882/2003 (OV L 284, 31.10.2003., 1. lpp.).

      (2)  OV L 131, 26.5.1994., 3. lpp.

      (3)  OV L 231, 28.9.1995., 18. lpp.

      (4)  OV L 25, 28.1.1997., 13. lpp.

      (5)  OV L 161, 29.6.1994., 3. lpp.

      (6)  OV C 34, 7.2.2008, 1. lpp.

      (7)  OV L 257, 10.10.1996., 26. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 166/2006 (OV L 33, 4.2.2006., 1. lpp.).

      (8)  OV L 131, 5.5.1998., 11. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2007/30/EK (OV L 165, 27.6.2007., 21. lpp.).

      (9)  OV L 11, 15.1.2002., 4. lpp.

      (10)  OV L 327, 22.12.2000., 1. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Lēmumu Nr. 2455/2001/EK (OV L 331, 15.12.2001., 1. lpp.).


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52007DC0803(05)

Komisijas ieteikums par vispārējām pamatnostādnēm dalībvalstu un Kopienas ekonomikas politikai (saskaņā ar EK līguma 99. pantu)  /* COM/2007/0803 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 11.12.2007COM(2007) 803 galīgā redakcijaI DAĻAKOMISIJAS PAZIŅOJUMS EIROPADOMEIStratēģiskais ziņojums par Lisabonas izaugsmes un nodarbinātības atjaunoto stratēģiju – jaunā cikla uzsākšana (2008.-2010. g.) Pārmaiņu tempa saglabāšanaPārmaiņu tempa saglabāšanaATJAUNOJOT 2005. GADā LISABONAS STRATēģIJU UN ORIENTēJOT TO UZ IZAUGSMI UN NODARBINāTīBU, EIROPA IR GUVUSI IEVēROJAMUS PANāKUMUS. EIROPAS SAVIENīBAS DARBīBā IR VEIKTAS VēRā ņEMAMAS UN PASTāVīGAS IZMAIņAS – CIEšA PARTNERīBA UN SKAIDRS PIENāKUMU SADALīJUMS STARP DALīBVALSTīM UN KOMISIJU ļāVA VEIKT IEVēROJAMUS UZLABOJUMUS.Rezultāti jau ir redzami. Ekonomikas rādītāji ir daudz labāki nekā 2005. gadā. Izaugsmes rādītāji ir stabili. Pēdējo divu gadu laikā ir izveidoti gandrīz 6,5 miljoni jaunu darbavietu. Paredzams, ka līdz 2009. gadam tiks izveidoti vēl 5 miljoni darba vietu. Šie rādītāji attiecas uz miljoniem eiropiešu, kuri ir glābti no bezdarba smagajiem apstākļiem un kuru dzīvē ir notikušas pozitīvas pārmaiņas.Protams, dažas pašreiz notiekošās pārmaiņas ir cikliskas. Tomēr dalībvalstu un Eiropas Savienības īstenotās strukturālās reformas saistībā ar Lisabonas stratēģiju pēdējos gados ir sniegušas rezultātus, un tās nodrošina vislabāko aizsardzību pret ciklisko lejupslīdi.Lisabonas stratēģija ir ES līdzeklis, kas ļauj pielāgoties pārmaiņām. Tai ir nozīmīga loma Eiropas Savienības politikā, reaģējot uz globalizāciju, palīdzot eiropiešiem piedalīties šī jaunā uzdevumu un iespēju kopuma veidošanā.Reformu īstenošana var būt sarežģīta. Dažkārt tās var būt nepopulāras. Tomēr vienīgi reformas var nodrošināt mūsdienu vajadzību nodrošināšanu. Mūsu līdzšinējiem panākumiem ir jāmotivē mūs turpināt darbu stratēģijas nākamajā ciklā.Minētais nozīmē saglabāt pārmaiņu tempu. Eiropā joprojām ir pārāk liels bezdarbnieku skaits. Mums vēl nav nodrošināti vislabākie apstākļi uzņēmējdarbības izaugsmei. Eiropa joprojām ir fragmentāra jauninājumu, pētniecības un izstrādes veicināšanas ziņā; privātā sektora ieguldījumu līmenis joprojām ir nepietiekams. Tikai tagad mēs esam sākuši īstenot ES pāreju uz ekonomiku, kas rada zemu oglekļa koncentrāciju. Ņemot vērā riskus, kas saistīti ar izaugsmes gaitas palēnināšanos visā pasaulē, ir svarīgi pastiprināt reformas un palielināt mūsu ekonomikas elastīgumu.Lai īstenotu Lisabonas stratēģiju, ir vajadzīga spēcīga līderība. Eiropai nodrošinot šādu vadību, darbs tiks īstenots. Prioritārie pasākumi, par kuriem vienojās Eiropadome 2006. gada pavasara sanāksmē, ir radījuši spēcīgu impulsu. Tagad lielākajā daļā dalībvalstu izveidot uzņēmumu var daudz vienkāršāk un ātrāk. Ir panākta vienošanās par vispārējiem elastdrošības principiem. Minētais nodrošina stabilu pamatu jaunam politiskajam stimulam.Mums ir jāizmanto šis impulss un jāvienojas par jaunu vērienīgu pasākumu mērķtiecīgu kopumu. Tālāk ilustratīvi ir norādīti daži kopīgi veicamie darbi:-  samazināt skolu nebeigušo skolēnu skaitu, lai nodrošinātu iespējas visiem šajā globalizācijas laikmetā;-  nodrošināt Eiropai jaunu – „piekto brīvību” – zināšanu brīvu apriti, lai ļautu Eiropai gūt maksimālu labumu, izmantojot tās radošo potenciālu;-  nodrošināt ātrdarbīgu internetu, lai stimulētu jauninājumus un saglabātu Eiropas līderpozīcijas interneta laikmetā;-  stimulēt mazos un vidējos uzņēmumus, izmantojot Eiropas Mazās uzņēmējdarbības aktu;-  būtiski uzlabot mūsu ēku energoefektivitāti, izmantojot mūsu apjomīgos iepirkuma budžetus pārmaiņu sekmēšanai;-  pastiprināt izglītības/pētniecības/jauninājumu trīsstūri, jo īpaši, izveidojot Eiropas Jauninājumu un tehnoloģiju institūtu ( EIT ) un izmantojot kopīgās tehnoloģiju iniciatīvas ( JTI ).Eiropai ir vienreizēja iespēja pāriet uz radošu, modernu jauninājumus sekmējošu, zemas oglekļa koncentrācijas ekonomiku ar dinamisku uzņēmējdarbības vidi, augsti kvalificētu darbaspēku un kvalitatīvu izglītību, kas balstīta uz spēcīgu sociālo modeli. Lisabonas stratēģija izaugsmei un nodarbinātībai ir viens no veidiem, kā palīdzēt eiropiešiem gūt labklājību, izmantojot pieejamības, iespēju un solidaritātes programmu, kas ļaus mums izmantot tās priekšrocības, ko sniedz atvērtība plašākai pasaulei, un veidot globalizāciju, lai atspoguļotu eiropeiskās vērtības.José Manuel Durão BarrosoBriselē 2007. gada 11. decembrīSATURS1. Ievads 52. Strukturālās reformas, kas īstenotas Lisabonas stratēģijas pirmajā ciklā (2005.-2008. g.) 63. Lisabonas stratēģijas pilnveidošana nākamajā Lisabonas programmas ciklā 73.1. Reformu turpināšana valstu līmenī 83.2. Ekonomikas politikas koordinācijas stiprināšana 83.3. Kopienas līmenī īstenojamās reformas, tostarp Kopienas Lisabonas programma 93.4. Ārējās darba kārtības izstrāde 93.5. Valstu, Kopienas un starptautisko pasākumu iekļaušana efektīvā politikas atbildes darbībā 104. Rīcība četrās prioritārajās jomās 114.1. Ieguldīšana cilvēkresursos un darba tirgu modernizācija 114.2. Uzņēmējdarbības potenciāla atraisīšana, īpaši attiecībā uz MVU 134.3. Ieguldījumi zināšanās un jauninājumos 144.4. Enerģētika un klimata pārmaiņas 165. Turpmākās darbības pēc Eiropadomes 2008. gada pavasara sanāksmes 171. IEVADSAtjaunojot Lisabonas stratēģiju 2005. gadā, Eiropas Savienība un tās dalībvalstis apņēmās īstenot jaunu partnerību, kuras mērķis ir nodrošināt ilgtspējīgu izaugsmi un nodarbinātību.Gandrīz trīs gadus vēlāk minētās partnerības rezultāti ir skaidri redzami. Ekonomiskās izaugsmes rādītāji ir pārsnieguši 2005. gada rādītāju – 1,8%, un paredzams, ka 2007. gadā tie sasniegs 2,9%, bet 2008. gadā – 2,4%. Lai gan lielākā daļa jaunāko pārmaiņu ir cikliskas, tās ietekmēja arī dalībvalstu strukturālās reformas. Pēdējo divu gadu laikā ir izveidoti gandrīz 6,5 miljoni jaunu darbavietu. Paredzams, ka līdz 2009. gadam izveidos vēl 5 miljonus darba vietu. Tiek lēsts, ka bezdarbs samazināsies un nepārsniegs 7%; tas ir zemākais līmenis kopš 80. gadu vidus. Nodarbinātības līmenis, kas pašlaik ir 66%, ir daudz vairāk pietuvinājies vispārējam Lisabonas mērķim, proti, 70%. Pirmo reizi desmit gadu laikā paralēli ievērojamam nodarbinātības pieaugumam bija vērojams liels darba ražīguma pieaugums. Ievērojami uzlabojas dzīves līmenis dalībvalstīs, kas nesen pievienojās ES.Tomēr visas dalībvalstis nav uzsākušas reformas vienlīdz apņēmīgi. Reformu īstenošanā dažās jomās, piemēram, tirgu atvēršanā un problēmu risināšanā saistībā ar darba tirgus segmentāciju, ir vērojama kavēšanās. Vienlaicīgi minēto vēl vairāk sarežģī saimnieciskās darbības pieauguma palēninājums pasaulē, finansiālā spriedze un nepieciešamības preču cenu pieaugums.Eiropadomes neoficiālajā sanāksmē, kas notika Lisabonā 2007. gada oktobrī, valstu un valdību vadītāji apsprieda Eiropas reakciju uz globalizāciju[1]. Viņi apliecināja atjaunotās Lisabonas stratēģijas centrālo vietu un aicināja nākamajā ciklā to padziļināt. Turklāt viņi uzsvēra, ka ES ir jāizmanto minētā stratēģija, lai palīdzētu virzīt globalizāciju atbilstoši savām vērtībām un interesēm. Eiropas Savienības attīstības modelis, kas konkurētspēju apvieno ar solidaritāti un ilgtspējību, kā arī tās bagātā pieredze ekonomikas integrācijā, var sniegt ievērojamas priekšrocības globalizācijas laikmetā. Parakstot Lisabonas līgumu, ES sāksies jauns posms. Tā kā galvenos institucionālos jautājumus ES ir atrisinājusi, tagad tā var koncentrēties uz jautājumiem, ar kuriem iedzīvotāji tieši saskaras savā ikdienas dzīvē.Šajā paziņojumā, kas paredzēts 2008. pavasara Eiropadomei, pirmajā daļā ir izklāstīti Komisijas priekšlikumi stratēģijas turpmākai īstenošanai. Tajā ir ne vien akcentēta makroekonomikas stabilitātes nozīme, bet arī uzsvērta nepieciešamība īstenot nepabeigtās reformas, lai nostiprinātu pamatus stabilas ekonomiskās izaugsmes saglabāšanai nākotnē un palīdzētu ES pārvarēt negatīvās pārmaiņas pasaules ekonomikā.Otrajā daļā ir ietverts novērtējums par katras dalībvalsts (un euro zonas) veikumu savas valsts reformu programmas (VRP) un Padomes pieņemto ieteikumu konkrētām valstīm īstenošanā[2]. Trešajā daļā ir papilddokuments, kurā ir sīki izstrādāts paveiktā novērtējums pa politikas jomām[3]. Lisabonas kopums ietver arī: (1) priekšlikumu Padomes ieteikumam atjaunināt ieteikumus konkrētām valstīm un „jautājumus, kas jāņem vērā”; (2) priekšlikumu Padomes ieteikumam atkārtoti apstiprināt Integrētās pamatnostādnes attiecībā uz izaugsmi un nodarbinātību; (3) jaunu Kopienas Lisabonas programmu; kā arī (4) analīzi par struktūrfondu pārorientāciju izaugsmei un nodarbinātībai.2. Strukturālās reformas, kas īstenotas Lisabonas stratēģijas pirmajā ciklā (2005.-2008. g.)Lai gan attiecībā uz veicamo darbu pastāv plaša vienprātība, izpildes gaita nav bijusi vienmērīga. Visas dalībvalstis kopš 2005. gada ir īstenojušas ievērojamas reformas, tomēr dažas uz problēmām ir reaģējušas aktīvāk nekā citas. Pēdējo divpadsmit mēnešu laikā pazīmes, kas liecina par „pagurumu reformu īstenošanā”, ir kļuvušas izteiktas.Kā pozitīva iezīme jāmin tas, ka budžeta deficīti ir samazināti no līmeņa 2,5% apmērā no IKP 2005. gadā līdz paredzētajam 1,1% līmenim 2007. gadā, savukārt valsts parāds ir samazinājies no 62,7% 2005. gadā līdz nedaudz mazāk par 60% 2007. gadā. Tomēr iespēja izmantot salīdzinoši stabilos izaugsmes apstākļus, lai samazinātu strukturālos deficītus, vēl nav pilnībā izmantota, jo īpaši euro zonā.Dažās dalībvalstīs paralēli izaugsmes apstākļu uzlabošanai pakāpeniski palielinājās nelīdzsvarotība; bija vērojami lieli norēķina konta deficīti, liecinot par pārkaršanu, konkurētspējas zudums, mājsaimniecību parādsaistību pieaugums, turklāt strauji pieauga mājokļu cenas.Euro ir kalpojis par stabilitātes enkuru. Tas veicināja vienotā tirgus funkcionēšanu, tādējādi sekmējot euro zonas un visas ES darbību. Iespējamais paredzētais IKP pieauguma koeficients euro zonā kopš 2005. gada ir palielinājies par 0,2 procentu punktiem, sasniedzot 2,25%, kas daļēji ir saistīts ar strukturālo reformu ietekmi.Produktivitātes pieaugums 2006. gadā sasniedza 1,5%, salīdzinot ar gada pieaugumu 1,2% apmērā 2000. līdz 2005. gada laikposmā. Tomēr Eiropa joprojām atpaliek no citām vadošajām attīstītajām valstīm gan attiecībā uz ieguldījumiem informācijas un komunikāciju tehnoloģijās ( ICT ), gan attiecībā uz to izmantošanu produktivitātes veicināšanā. Konkurences nodrošināšana tīklu un pakalpojumu nozarēs ir bijusi lēna, un joprojām pastāv nopietni šķēršļi dalībai tirgū. Dažas dalībvalstis atpaliek iekšējā tirgus direktīvu īstenošanā. Līdzīgi arī centieni uzlabot intelektuālā un rūpnieciskā īpašuma sistēmu un paātrināt standartizācijas procesu nav vainagojušies panākumiem.Pakāpeniski tiek ieviesta ES labāka regulējuma programma, lai gan daudzām dalībvalstīm joprojām ir jāievieš vajadzīgie instrumenti, tostarp ietekmes novērtējumi un metodes administratīvā sloga apmēra noteikšanai un samazināšanai.Tagad uzņēmējdarbības uzsākšana gandrīz visās dalībvalstīs ir kļuvusi vienkāršāka un lētāka. Tomēr Eiropā kopumā joprojām nav dinamiskas uzņēmējdarbības kultūras. Pārāk bieži centieni uzlabot uzņēmējdarbības vidi tiek īstenoti atsevišķi, nevis īstenojot integrētu pieeju, kuras mērķis ir nodrošināt MVU izaugsmi. Lai gan dalībvalstis ir noteikušas mērķus, apņemoties būtiski palielināt ieguldījumus pētniecībā un izstrādē, kas palīdzētu ES līdz 2010. gadam sasniegt tās mērķi, proti, 3% no IKP, nekas vēl neliecina par virzību uz šiem mērķiem.Nodarbinātības pieaugums bija ievērojams, lai gan dažos reģionos un grupās tas bija mazāk izteikts. Daudzas dalībvalstis ir sākušas pārveidot savas pensiju un priekšlaicīgās pensionēšanās sistēmas. Tas veicināja ievērojamu un pastāvīgu gados vecāku darba ņēmēju nodarbinātības līmeņa uzlabošanos, lai gan joprojām nav sasniegts 50% mērķis. Ievērojami paaugstinājās sieviešu nodarbinātības līmenis (tas ir 57,2%, kas ir tuvu 60% mērķim), tomēr dalībvalstīm ir jāveic papildu pasākumi, lai veicinātu dzimumu vienlīdzību darba tirgū.Aptuveni puse dalībvalstu ir izstrādājušas vai izstrādā politikas virzienus, pamatojoties uz elastdrošības pieeju. Tomēr politikas pasākumi joprojām ir sadrumstaloti. Tiek īstenota stabila pāreja no pasīvas darba tirgus politikas uz aktīvu darba tirgus politiku. Dalībvalstis pārveido sociālā nodrošinājuma sistēmas, jo īpaši, veicot pārmaiņas savās nodokļu un pabalstu sistēmās, lai panāku tiesību un pienākumu līdzsvaru. Ir ieviesti elastīgāki darba līgumi dažām kategorijām (piem., jaunajiem dalībniekiem), bet papildus tam nav pietiekamā līmenī nodrošinātas iespējas apgūt jaunas prasmes, kas var palīdzēt cilvēkiem gūt panākumus darba tirgū. Pavisam neliela uzmanība tika veltīta sarežģītākam uzdevumam, proti, tādu noteikumu pārveidošanai, kas reglamentē citus līgumu veidus. Tādējādi daudzi darba tirgi joprojām ir segmentēti; tajos piederošajām personām ir nodrošināta laba aizsardzība, bet nedroši apstākļi ir nepiederošajām personām, kuru līgumu prognozes ir neskaidras.Arī mūžizglītības līmenis nebūt neatbilst noteiktajam, jo īpaši attiecībā uz zemas kvalifikācijas darba ņēmējiem, kuriem tā visvairāk ir nepieciešama. Izglītības un mācību sistēmas pagaidām nespēj pietiekamā līmenī reaģēt uz darba tirgus vajadzībām.ES ir veikusi pirmos pasākumus, lai kļūtu par sabiedrību ar zemas oglekļa koncentrācijas ekonomiku. Panākumi ir gūti saistībā ar vispārējā ES Kioto mērķa sasniegšanu, un Eiropadomes 2007. gada pavasara sanāksmē ES apņēmās īstenot vērienīgus mērķus siltumnīcas efektu izraisošo gāzu emisiju samazināšanai un atjaunojamo enerģijas avotu īpatsvara palielināšanai līdz 2020. gadam.Sīki izstrādātu paveiktā novērtējumu par dalībvalstīm var skatīt šā paziņojuma II daļā.3. Lisabonas stratēģijas pilnveidošana nākamajā Lisabonas programmas ciklāLai gan ekonomikas stāvoklis ir labāks nekā 2005. gadā, ES uzsāk jauno Lisabonas ciklu vienlaicīgi ar globālās izaugsmes palēninājumu un riskiem, kas saistīti ar finansiālo spriedzi, kā arī naftas un preču cenu pieaugumu. Tādēļ tagad ir laiks pieņemt lēmumu uzlabot stratēģijas īstenošanu, lai stiprinātu uzticību un nostiprinātu ekonomikas pamatus, lai izturētu iespējamo ekonomikas lejupslīdi.3.1. Reformu turpināšana valstu līmenīDalībvalstu pamatuzdevums nākamajā ciklā ir īstenot nepabeigtās reformas, jo īpaši jomās, kuras ir izklāstītas ieteikumos konkrētām valstīm un „jautājumos, kas jāņem vērā”.Ņemot vērā to, ka ir nepieciešams laiks, lai īstenotu reformas un redzētu to rezultātus, Komisija ierosina saglabāt pašreizējo ieteikumu kopumu lielākoties bez izmaiņām un pilnveidot tās, ņemot vērā paveikto kopš to pieņemšanas 2007. gada pavasarī.Lai maksimāli palielinātu to ietekmi uz izaugsmi un nodarbinātību, jaunās paaudzes ES kohēzijas politikas programmām ir jārezervē 60% šo līdzekļu[4], lai atbalstītu valsts reformu programmas (VRP). Kohēzijai 2007.-2013. gada laikposmā būs pieejami 347 miljardi euro. Šo summu papildinās valstu un privātais līdzfinansējums aptuveni 160 miljardu euro apmērā. Kopumā līdz 2013. gadam katru gadu tiks mobilizēti 70 miljardi euro, galvenokārt VRP atbalstam. Tagad, kad plānošanas posms ir pabeigts, ir būtiski nodrošināt, ka izdevumi atspoguļo līdzekļu piešķiršanas saistības un vēlāk netiek pārvietoti uz jomām, kas ir mazāk prioritāras.Vietējā un reģionālā līmeņa iestādes jau aktīvi piedalās Lisabonas atjaunotās stratēģijas īstenošanā, plānojot un īstenojot paredzētās kohēzijas programmas. Lai palielinātu ieinteresēto personu līdzdalību, ir jāturpina darbs un jāuzlabo pieredzes, ideju un labākās prakses apmaiņa, kas arī ir nozīmīga stratēģijas priekšrocība. Saistībā ar minēto Komisija atzinīgi vērtē Eiropas Parlamenta, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas, kā arī Reģionu komitejas interesi jo īpaši uzraudzīt ieinteresēto personu līdzdalības pakāpi stratēģijas īstenošanā.3.2. Ekonomikas politikas koordinācijas stiprināšanaDalībvalstu ekonomikas savstarpējā atkarība ir liela. Pastāv vairākas priekšrocības, ko iespējams gūt tad, ja visām dalībvalstīm ir viens virziens un ja reformas tiek savlaicīgi saskaņotas. Jaunā Lisabonas stratēģijas pārvaldība, uzsverot ES un dalībvalstu partnerību, ir apliecinājusi savu lietderību. Integrētās pamatnostādnes ir galvenais instruments ciešākai ekonomikas politikas koordinācijai atjaunotajā stratēģijā. Tās sniedz vispārējus principus, ko dalībvalstis ar dažādu attīstības līmeni un dažādām sociālajām sistēmām un institucionālajiem satvariem var izmantot savās valsts reformu programmās, un tie ir pietiekami vispārīgi, lai varētu veikt pielāgojumus, ņemot vērā izmaiņas politiskajā vidē. Starp dalībvalstīm un ieinteresētajām personām pastāv vispārēja vienprātība par to, ka pamatnostādnes nevajadzētu mainīt un ir jākoncentrējas uz īstenošanu[5].Minēto iemeslu dēļ Komisija ierosina atkārtoti apstiprināt pašreizējās pamatnostādnes nākamajam ciklam, vienlaicīgi atjauninot paskaidrojumus, kuros raksturots konteksts, kādā tās īstenojamas. Tādējādi, piemēram, vairāk tiek uzsvērti pasākumi, kuru mērķis ir lielāki ieguldījumi cilvēkresursos un darba tirgu modernizācijā. Dalībvalstīm ir jāpārskata savas VRP, lai nodrošinātu to atbilstību jaunajam ciklam, un tām ir jāturpina iesaistīt plašu ieinteresēto personu loku minēto programmu izstrādē un īstenošanā.Pēdējo trīs gadu pieredze liecina, ka ir jāturpina stiprināt reformu koordināciju. Tālab Komisija ierosina dalībvalstīm saistībā ar Padomes daudzpusējo uzraudzības procesu apspriest savus īpašos politiskos pasākumus, atbildot uz ieteikumiem konkrētām valstīm un jautājumiem, kas jāņem vērā. Lai strukturētu debates, katrai dalībvalstij kā daļu no tās izpildes ziņojuma ir jāiesniedz rīcības plāns, kurā izklāstīti pasākumi, ko tā veiks turpmāk, ievērojot ieteikumus un /vai jautājumus, kas jāņem vērā.Turklāt euro zonā argumenti par reformu koordināciju ir vēl pārliecinošāki. EMS darbības pārskatīšanas process, ko veiks, atzīmējot tās desmito gadadienu, ietvers priekšlikumus efektīvākai koordinācijai un pārvaldībai euro zonā, kurus Komisija iesniegs līdz 2008. gada vasarai.3.3. Kopienas līmenī vajadzīgās reformas, tostarp Kopienas Lisabonas programmaJaunā Kopienas Lisabonas programma ( CLP ) ir Kopienas ieguldījums atjaunotajā Lisabonas stratēģijā. Tā ir jāuzskata par atbilstošu programmu VRP, kurā izklāstītas tās Kopienas darbības, kuras visvairāk sekmē dalībvalstu īstenotās reformas un kas visvairāk ietekmēs izaugsmi un nodarbinātību. Lai gan daži CLP pasākumi ir jāpieņem tikai Komisijai, lielākā daļa prioritāri ir jāpieņem Padomei un Parlamentam. Visām ES iestādēm ir jāsaskaņo politiskās vēlmes, lai panāktu vienošanos par minētajiem pasākumiem nākamajā ciklā ar mērķi veicināt izaugsmi un nodarbinātību. CLP pilnā versija ir iekļauta atsevišķā paziņojumā.Kopienas līmenī ir būtiski novērst atlikušās nepilnības vienotajā tirgū, jo īpaši attiecībā uz pakalpojumiem, lai pilnībā varētu izmantot valstu reformu priekšrocības. Komisija nesen sniedza savu skatījumu par vienoto tirgu 21. gadsimtā[6]. Daži ierosinātie pasākumi tiks turpināti, izmantojot CLP . To mērķis ir stiprināt patērētāju un mazo uzņēmumu tiesības un uzlabot vienotā tirgus noteikumu īstenošanu un ieviešanu, piemēram, izmantojot „vienotā tirgus centrus” valstu līmenī un regulāri uzraugot patēriņa preču cenu izmaiņas. Patērētāju tiesību aktu ieviešana palīdzēs patērētājiem īstenot tiesības izvēlēties ražotājus, tādējādi veicinot konkurētspēju.3.4. Ārējās darba kārtības izstrādeLai gan ES ir jāaizsargā tās pilsoņi, intereses un vērtības, protekcionisms nav pareizais risinājums. ES ir pasaules vadošā tirdzniecības dalībniece un ieguldītāja, tādējādi tās atvērtība nodrošina ieguldījumu izmaksu samazināšanu rūpniecībā, zemākas cenas un plašākas izvēles iespējas patērētājiem, konkurences stimulus uzņēmējiem, kā arī jaunus ieguldījumus.Lisabonas stratēģijas darbība ir saistīta ar globalizāciju, un tā ir efektīvāk jāizmanto stratēģijas īstenošanā. To var panākt dažādos veidos.-  ES ir jāizmanto visi tās rīcībā esošie līdzekļi, lai nodrošinātu, ka paralēli tās atvērtībai, kas ir jānodrošina arī turpmāk, ES uzņēmumiem tiek nodrošināta piekļuve trešo valstu tirgiem.Daudzpusējas sarunas, jo īpaši sekmīgs Dohas tirdzniecības sarunu rezultāts, un esošie divpusējie tirdzniecības darījumi ir jāizmanto, lai sniegtu jaunas iespējas tirgū un novērstu tirdzniecības tarifu un citus šķēršļus[7]. Minētais ir jāizmanto, arī lai veicinātu uz noteikumiem pamatotu pieeju, kas sekmē augstus sociālās un vides aizsardzības standartus. Turklāt Komisija katru gadu ziņos par tirgus pieejamību, norādot valstis un nozares, kurās vēl saglabājušies būtiski šķēršļi. Parasti, ja rodas šādi gadījumi, ir jākonsultējas ar attiecīgajām valstīm. Ja problēmas neizdodas novērst, ir jāapsver iespējas izmantot Kopienas tirdzniecības instrumentus un/vai rīkoties PTO ietvaros. Īpaša uzmanība tiks veltīta tam, lai uzlabotu piekļuvi iepirkuma tirgiem, un intelektuālā īpašuma tiesību īstenošanai, taisnīgas konkurences, kā arī MVU piekļuves tirgum nodrošināšanai.-  ES ir jāpilnveido stratēģiskie dialogi ar nozīmīgākajām trešām valstīm, lai izstrādātu savstarpēji izdevīgus risinājumus, veicinātu augstākus standartus un lielāku regulējuma konverģenci.Pateicoties savai pieredzei saistībā ar vienoto tirgu, ES var veicināt speciālās zināšanas (piem., par tirgus integrāciju, sociālo aizsardzību, nodarbinātību un darbaņēmēju tiesībām, veselības aprūpi, vides aizsardzību, konkurences noteikumiem, muitu), kas varētu būt lietderīgas tās nozīmīgākajiem partneriem; vienlaicīgi diskusijās varētu rast risinājumus jomām, kurās ES ir stratēģiskas intereses (piem., piekļuve tirgum, klimata pārmaiņas, migrācijas pārvaldība, pienācīgs darbs, tehnoloģiskie standarti un intelektuālā īpašuma tiesības, MVU politika). Ņemot vēra katra partnera specifiku, ir jāizstrādā jaunas pieejas, tādas kā nesen izveidotā Transatlantiskā Ekonomikas padome. Īpaša uzmanība ir jāpievērš Eiropas Savienības kaimiņu valstīm.3.5. Valstu, Kopienas un starptautisko pasākumu iekļaušana efektīvā politikas atbildes darbībāEiropadome 2006. gada pavasara sanāksmē vienojās par četrām prioritārajām jomām, kas ir atjaunotās stratēģijas pīlāri (zināšanas un jauninājumi; uzņēmējdarbības potenciāla atraisīšana; ieguldīšana cilvēkresursos un darba tirgu modernizācija; pārmaiņas enerģētikas/klimata jomā). Minētās jomas ir savstarpēji saistītas; ja darbību tajās īsteno vienlaicīgi, tās veido integrētu politisko pieeju.Katrā no šīm četrām jomām 2006. gada pavasara Eiropadome apstiprināja arī dažas specifiskas, konkrētas darbības, kas jāīsteno līdz pirmā cikla beigām. Panākumu gaita šo darbību īstenošanā ir laba. Piemēram, tagad gandrīz visās dalībvalstīs uzņēmējdarbību ir iespējams uzsākt vienas nedēļas laikā, izmantojot „vienas pieturas aģentūru”. Ir panākta vienošanās par vienotu elastdrošības principu kopumu. Administratīvā sloga samazināšanai spēcīgs stimuls bija Eiropadomes lēmums noteikt 25% mērķi. Minētie piemēri liecina, ka atjaunoto Lisabonas stratēģiju var izmantot, lai sniegtu tiešas un taustāmas priekšrocības uzņēmumiem un iedzīvotājiem. Viss minētais kalpo par stabilu pamatu Eiropadomei, lai tā varētu nodrošināt turpmāku stimulu minētās stratēģijas īstenošanai, vienojoties par noteiktu turpmāku pasākumu kopumu, kas jāīsteno līdz 2010. gadam.Atjaunotās stratēģijas pamatā ir partnerības pieeja, kas atzīst, ka kopēju problēmu risināšanā visos līmeņos ir pilnībā jāpilda katram noteiktie uzdevumi. Prioritāro jomu noteikšana ir veids, kā apkopot dažādos līmeņus. Ja pasākumi ir jāīsteno dalībvalstīm, tām ir jārod veids, kā tos iekļaut VRP; ja ir nepieciešami Kopienas līmeņa pasākumi, tie ir jāīsteno, izmantojot CLP . Turklāt daudzus no tiem var īstenot tikai tad, ja papildus ir nodrošināta visaptveroša ārpolitika, kas izstrādāta, lai palīdzētu ES ietekmēt globalizāciju un lietderīgi izmantot tās piedāvātās iespējas.4. Rīcība četrās prioritārajās jomās4.1. Ieguldīšana cilvēkresursos un darba tirgu modernizācija„Elastdrošība” nodrošina elastības un drošības līdzsvaru darba tirgū. Tās mērķis ir nodrošināt visiem iedzīvotājiem augsta līmeņa nodarbinātības drošību, proti, to, lai viņi var vienkārši atrast labu darbu jebkurā savas aktīvās darba dzīves posmā. Tā palīdz gan darba ņēmējiem, gan darba devējiem izmantot globalizācijas sniegtās iespējas. Pēc vienošanās panākšanas starp sociālajiem partneriem Eiropadome tiek aicināta apstiprināt Komisijas priekšlikumu par kopīgiem „elastdrošības” principiem[8]. Dalībvalstīm tie tagad ir jāievieš, piemērojot tos saviem īpašajiem apstākļiem.Centieni cīņai pret nabadzību un sociālo atstumtību ir jāpastiprina, un ir jāintegrē cilvēki, kuriem ir grūtības atrast darbu, jo īpaši, izmantojot aktīvu integrācijas politiku. Nabadzības samazināšana ir centrālais elements Lisabonas atjaunotajā stratēģijā, uzsverot izaugsmi un nodarbinātību un īstenojot pasākumus, kas nodrošina ieguldījumus cilvēku spēju pilnveidošanā, vienlīdzīgas iespējas, atbilstošu aizsardzības līmeni un augstas kvalitātes darba iespējas. Atbalsts zemas kvalifikācijas strādniekiem, migrantiem un invalīdiem ir jāpastiprina, jo īpaši, sekmējot prasmju pilnveidošanu.Lielāki ieguldījumi izglītībā un prasmju pilnveidošanā visā cilvēka mūža laikā ir ne tikai priekšnosacījums Eiropas sekmīgai darbībai globalizācijas laikmetā, bet arī viens no efektīvākajiem veidiem, kā cīnīties pret nevienlīdzību un nabadzību. Jau agrā bērnībā bērniem rodas spējas zināšanu apguvei visu turpmāko mūžu. Vēlāk – pamatskolā un vidusskolā – lasītprasmes kļūst par priekšnoteikumu pilnveidei. Tomēr katra piektā Eiropas piecpadsmitgadnieka lasītprasmes līmenis nav pietiekams. Katrs sestais vecumā no 18 līdz 24 gadiem ir izstājies no skolas, neiegūstot vairāk par pirmās pakāpes vispārējo vidējo izglītību. Tādējādi viņiem ir sarežģīti iekļūt darba tirgū un gūt panākumus tajā. Daudzas minētās personas ilgstoši ir bezdarbnieki. Eiropa nav guvusi ievērojamus panākumus šīs jomas mērķu īstenošanā. Lai uzlabotu jauniešu pamatprasmes un krasi samazinātu skolu nebeigušo skolēnu skaitu, ir jāveic mērķtiecīgs darbs. Galvenais pārmaiņu nodrošināšanai ir līdzekļu koncentrēšana vairāku gadu laikposmā.Izglītība ārvalstīs var kalpot par nozīmīgu stimulu personīgajai attīstībai un valodu prasmju pilnveidei. Erasmus programma ir ļāvusi gandrīz diviem miljoniem Eiropas jauniešu studēt ārvalstīs. Šī iespēja ir jānodrošina lielākam jauniešu skaitam, lai turpmāk tā kļūtu par augstskolas studiju ierastu praksi.Konkrētam arodam iegūtas kvalifikācijas atzīšana visā Eiropā lielā mērā kalpos par spēcīgāku stimulu cilvēkiem apgūt jaunas prasmes visa darba mūža garumā. Nesen saskaņotā Eiropas kvalifikāciju sistēma palīdzēs īstenot minēto, ja dalībvalstis aktīvi rīkosies, lai saskaņotu ar to savas valsts kvalifikācijas sistēmas un pieejas.Prasmju pilnveidošana un mūžizglītība veicina „elastdrošības” politiku, palielinot elastību, nodarbinātības drošību un mobilitāti attiecībā uz darba vietām. Lai reaģētu uz problēmām saistībā ar aktīva dzīvesveida vecumdienās nodrošināšanu un sekmētu lielāku produktivitāti un nodarbinātības iespējas, ir jāizstrādā stiprāka un mērķtiecīgāka profesionālās izglītības politika. Eiropas Sociālais fonds var ievērojami sekmēt minētā uzdevuma veikšanu.Lai prognozētu un uzraudzītu prasmju vajadzības turpmāk, ir jāveic lielāks darbs, jo to nozaru skaits, kurās ir būtiskas problēmas saistībā ar darbaspēka un prasmju trūkumu, arvien pieaug, tādējādi Eiropai būs jāuzlabo darbaspēka mobilitāte reģionālā un valsts līmenī. Paralēli šādai politikai ir jāīsteno pasākumi, kas paredzēti imigrantu ekonomiskās un sociālās integrācijas uzlabošanai.Papildus vienotā tirgus pārskatam Komisija ir izklāstījusi savu priekšstatu par pieejamības, iespēju un solidaritātes programmu un ir uzsākusi publiskas apspriedes, lai uzzinātu viedokli par šiem būtiskajiem jautājumiem. Minētais tiks iekļauts atjaunotajā Sociālajā programmā, ko pieņems līdz 2008. gada vidum.Lai vairāk ieguldītu cilvēkresursos , izmantojot „ dzīves cikla ” pieeju nodarbinātībā un izglītībā , modernizētu darba tirgus un pastiprinātu sociālo integrāciju , ir nepieciešama šāda rīcība.Kopienas rīcība:- Komisija līdz 2008. gada vidum ierosinās atjaunotu Sociālo programmu , kas ir balstīta uz iespējām, pieejamību un solidaritāti, ņemot vērā Eiropas jaunos sociālos apstākļus un jo īpaši ietverot tādus jautājumus kā jaunatne, izglītība, migrācija un demogrāfija;- Komisija izstrādās priekšlikumus risināt ar prasmēm saistītās nepilnības, uzlabojot ar prasmēm saistīto nākotnes vajadzību prognozēšanu un uzraudzību Eiropā;- Komisija izstrādās priekšlikums kopīgai politikai imigrācijas jautājumos 2008. gadā.Dalībvalstu pasākumi:- īstenot saskaņotos kopīgos principus par „ elastdrošību ”, savās VRP līdz 2008. gada beigām nosakot valsts plānu šajā sakarā;- palielināt kvalitatīvas bērnu aprūpes pieejamību par pieejamu cenu atbilstoši valsts un Kopienas mērķiem;- izstrādāt rīcības plānus un noteikt mērķus, lai būtiski samazinātu skolu nebeigušo skolēnu skaitu un uzlabotu lasīšanas pamatprasmes ;- sasaistīt valsts un reģionālās programmas ar Erasmus programmu , lai palielinātu to studentu skaitu, kas piedalās starptautiskajās apmaiņas programmās;- līdz 2010. gadam izstrādāt valsts kvalifikācijas sistēmas , pielāgojot tās Eiropas sistēmai.4.2. Uzņēmējdarbības potenciāla atraisīšana, īpaši attiecībā uz MVUUzņēmējdarbības vidē Eiropā bija vērojami uzlabojumi, pateicoties tam, ka dalībvalstis īstenoja Eiropadomes 2006. gada pavasara sanāksmes lēmumus ieviest „vienas pieturas aģentūras” un samazināt uzņēmējdarbības uzsākšanai nepieciešamo laikposmu līdz nedēļai vai īsākam laikposmam. ES tagad ir jāveic turpmāki pasākumi un jāvienojas par integrētu politisko pieeju, kas novērš šķēršļus visos MVU attīstības posmos un kas ļauj lielākam skaitam mazo uzņēmumu palielināt darbības apjomus un sekmīgi konkurēt pasaules tirgū. Šādu pieeju varētu ietvert Mazās uzņēmējdarbības aktā, kas nosaka gan principus, gan konkrētus pasākumus MVU atbalstam visā to dzīves ciklā.Eiropas Savienības viena no prioritātēm, protams, ir novērst būtiskās atlikušās nepilnības vienotajā tirgū, jo īpaši attiecībā uz pakalpojumiem, lai pilnībā varētu izmantot valstu reformu priekšrocības. Pakalpojumu direktīvas pilnīga un savlaicīga ieviešana ne tikai izveidos īsteni vienotu tirgu pakalpojumiem, bet arī nodrošinās nozīmīgu iespēju racionalizēt procedūras, novērst birokrātiju, sekmēt tirgus pieejamību un paātrināt savietojamu e-pārvaldes lietojumprogrammu ieviešanu.Eiropas labāka regulējuma darba kārtība sāk sniegt rezultātus, un paredzams, ka ES līmenī administratīvais slogs samazināsies par 25%. Arī valsts līmenī dalībvalstis ir apņēmušās īstenot vienlīdz vērienīgus mērķus. MVU uzņēmējdarbības vides uzlabošanas nozīmīgs elements un pietiekami nenovērtēts jauninājumu avots ir valsts pārvaldes iestāžu modernizācija, jo īpaši attiecībā uz savietojamu ICT izmantošanu to darbā. Saistībā ar labāka regulējuma darba kārtību daudzas pārvaldes iestādes jau tagad reaģē uz arvien pieaugošajām prasībām, uztverot uzņēmumus un pilsoņus kā klientus, izmantojot jaunās tehnoloģijas, veicinot jauninājumus sociālajā jomā un īstenojot organizatoriskas pārmaiņas, lai nodrošinātu pārredzamus, paredzamus pakalpojumu un efektīvus apstrīdēšanas līdzekļus. Komisija sekmēs sekmīgas pieredzes apmaiņu.Uzņēmējdarbības potenciāla atraisīšanaKopienas rīcība:- pieņemt Eiropas Mazās uzņēmējdarbības aktu , kurā noteikta integrēta politiskā pieeja , lai atraisītu izaugsmes potenciālu jebkurā MVU dzīves cikla posmā;- virzīties uz mērķa sasniegšanu, kas paredz līdz 2012. gadam par 25% samazināt ES administratīvos slogus un īstenot vērienīgo vienkāršošanas programmu ;- stiprināt vienoto tirgu , palielināt konkurenci pakalpojumu jomā un turpināt pasākumus, lai integrētu finanšu pakalpojumu tirgus.Dalībvalstu pasākumi:- apņemties veikt ilgstošu un saskaņotu darbu, lai līdz 2009. gada beigām īstenotu pakalpojumu direktīvu ; līdz 2008. gada beigām pabeigt valstu tiesību aktu pārbaudi un novērtēšanu, vienlaicīgi izveidojot vienotus kontaktpunktus un elektroniskas procedūras, kā arī ieviešot efektīvu valsts pārvaldes iestāžu pārrobežu sadarbību;- līdz Eiropadomes 2008. gada pavasara sanāksmei noteikt un paziņot valsts mērķus administratīvā sloga samazināšanai ;- pilnībā izmantot iespējas, ko sniedz pakalpojumu direktīvas un labāka regulējuma darba kārtības īstenošana, lai turpinātu valsts pārvaldes iestāžu modernizāciju .4.3. Ieguldījumi zināšanās un jauninājumosŅemot vērā Eiropadomes 2006. gada pavasara sanāksmes lēmumus, dalībvalstis ir noteikušas mērķus un pieņēmušas pasākumus, lai palielinātu ieguldījumus pētniecībā un izstrādē. Pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, tiek izveidota Eiropas Pētniecības padome un uzsāktas vairākas kopīgas tehnoloģiju iniciatīvas. Paredzams, ka Eiropas Jauninājumu un tehnoloģiju institūts ( EIT ) sāks darbību 2009. gadā. Saskaņā ar jaunajām kohēzijas politikas programmām vairāk nekā 85 miljardi euro būs pieejami ieguldījumiem zināšanās un jauninājumos.Minētie pasākumi ir vērtējami atzinīgi, tomēr, lai sasniegtu Eiropas mērķus, ir jāiegulda lielāks darbs. Dalībvalstīm ir jāveic papildu pasākumi, lai sasniegtu savus 2010. gadam noteiktos ieguldījumu mērķus pētniecības un izstrādes jomā. Minētais ir jāīsteno īpaši steidzami, jo ES pētniecības un izstrādes rādītāji 2006. gadā nedaudz pasliktinājās sakarā ar to, ka ieguldījumu līmenis pētniecībā un izstrādē neatbilda spēcīgākam IKP pieaugumam.Saistībā ar globalizāciju pētniecība un izstrāde gūst arvien lielāku atbalstu visā pasaulē. Eiropā jauninājumu aizsardzības un īstenošanas izmaksas joprojām ir pārāk augstas. Licences satura izplatīšanai joprojām ir dalībvalstu kompetencē. Procedūras savietojamu standartu ieviešanai joprojām ir pārāk lēnas. Spektra pārvaldīšana aizvien tiek īstenota fragmentāri, tādējādi kavējot jaunu augsto tehnoloģiju produktu un pārrobežu pakalpojumu izstrādi. Pārāk daudz šķēršļu, tostarp juridiskie, apgrūtina universitāšu, pētniecības institūtu, uzņēmumu un pētnieku sadarbību. Minētais negatīvi ietekmē arī dažus elementus, ar kuriem Eiropa vienmēr ir varējusi lepoties: tās iedzīvotāju radošo un atklājumu garu.Lai novērstu šo tendenci, Eiropai ir nepieciešama „piektā brīvība” – zināšanu brīvība, – kas papildina pārējās četras brīvības – personu brīvu pārvietošanos, preču, pakalpojumu un kapitāla brīvu apriti. Paredzams, ka minētā „piektā brīvība” paātrinās ES pāreju uz novatorisku, radošu, uz zināšanām balstītu ekonomiku:-  viena no dimensijām ir īstena Eiropas pētniecības telpa, kurā ir ne tikai ieviesti pamatnosacījumi, lai stimulētu jauninājumus un apbalvotu par tiem, bet arī nodrošināts, ka ES un valstu pētniecības un izstrādes programmas ir savstarpēji papildinošas; minētajā telpā resursus piešķir, ievērojot konkurences principus, ar mērķi nodrošināt izcilību; tā ir telpa, kurā universitātes un uzņēmumi var netraucēti sadarboties, kurā tiek pilnībā atzīti diplomi un studenti, akadēmisko aprindu pārstāvji, pētnieki un kvalificēti darbinieki var brīvi pārvietoties un netraucēti sadarboties ar visas pasaules zinātniskās kopienas pārstāvjiem;-  turklāt Eiropai ir arī jāapvieno savi līdzekļi, lai nodrošinātu jaunas paaudzes apjomīgas iekārtas nākotnē paredzētajām laboratorijām un instrumentus, kuri ir nepieciešami, lai saglabātu vadošās pozīcijas pētniecības jomā turpmākajos desmit gados. Ir panākta vienošanās par kopīgu programmu, kurā norādītas prioritārās pētniecības iekārtas, kuru plašais klāsts ietver lāzerus, teleskopus un jūras izpēti, kā arī datubāzes vēža pētījumiem. Tā kā līdzekļi, kas nepieciešami, lai šo programmu uzsāktu, pārsniedz atsevišķu dalībvalstu iespējas, valstu līmenī ir jāpieņem lēmums par to, kā apvienot spēkus;-  informācijas un komunikācijas tehnoloģijas, kas balstītas uz ātrdarbīgu internetu, ir noteicošais faktors produktivitātes paaugstināšanai un jauninājumu stimulēšanai Eiropā. Joprojām pārāk liels ir to mazo uzņēmumu un iedzīvotāju skaits, kuriem vēl nav ātrdarbīga interneta savienojuma; tādējādi tiek kavēta viņu attīstība un jaunrades potenciāls. Vienlaicīgi ir jāpastiprina konkurence telekomunikāciju tirgos, ir nepieciešami valstu plāni, lai nodrošinātu, ka līdz 2010. gadam 30% Eiropas iedzīvotāju izmanto ātrdarbīgu internetu.„Piektās brīvības” – zināšanu brīvas aprites – īstenošana praksēKopienas rīcība:- uzlabot galvenos pamatnosacījumus attiecībā uz jauninājumiem, izmantojot integrētu patentu jurisdikciju un cenas ziņā pieņemamu kopēju patentu; racionalizēt pašlaik fragmentētos intelektuālā īpašuma tiesību noteikumus, jo īpaši nolūkā veicināt satura izplatīšanu; paātrināt savietojamu standartu noteikšanu un virzīties uz to, lai nodrošinātu kopīgu spektra pārvaldību; uzlabot riska kapitāla pieejamību;- novērst šķēršļus, kas kavē robežas šķērsojošo pētnieku mobilitāti , izmantojot Eiropas „pasi”;- apvienot ES un dalībvalstu pētniecības un izstrādes resursus, lai nodrošināto to efektīvāku izmantojumu , līdz 2008. gada beigām vienojoties par jomām, kurās nepieciešamas kopīgas programmas, un līdz 2010. gada beigām izsludinot kopīgus projektu konkursus;- uzsākt jaunas paaudzes pasaules līmeņa pētniecības struktūru darbību, līdz 2009. gada beigām izstrādājot plānus 35 kopīgi saskaņotu projektu uzsākšanai[9]. Attiecībā uz projektiem, kas īstenojami pasaules mērogā, 2008. gadā uzsākt dialogu ar ieinteresētajiem starptautiskajiem partneriem;- uzlabot konkurenci attiecībā uz ātrdarbības internetu , līdz 2009. gada maijam pieņemot telekomunikāciju reglamentējošo noteikumu pārskatu.Dalībvalstu pasākumi:- efektīvāk saskaņot centienu saskaņošanu, lai uzlabotu pamatnosacījumus attiecībā uz jauninājumiem ;- norādīt, kā tiks īstenoti valstu pētniecības un izstrādes ieguldījumu mērķi 2010. gadam un kā to pētniecības un izstrādes stratēģijas sekmēs Eiropas pētniecības telpas īstenošanu;- novērst šķēršļus pētnieku mobilitātei starp valsts un privātiem pētniecības centriem;- līdz 2008. gada beigām izstrādāt valstu stratēģijas, tajās norādot jaunās paaudzes pasaules līmeņa pētniecības struktūras , kurās tās piedalīsies;- saistībā ar savām VRP noteikt mērķus attiecībā uz ātrdarbības interneta lietošanu[10], koncentrējoties uz to, lai līdz 2010. gadam panāktu, ka to lieto 30% ES iedzīvotāju un visām skolām ir tā pieslēgums.4.4. Enerģētika un klimata pārmaiņasEiropadome 2007. gada pavasara sanāksmē apņēmās Eiropā īstenot pāreju uz zemas oglekļa koncentrācijas ekonomiku ar drošu, ilgtspējīgu un konkurētspējīgu enerģiju. Tā vienojās par vērienīgiem mērķiem, lai samazinātu siltumnīcefektu izraisošo gāzu emisijas, palielinātu energoefektivitāti un pastiprinātu atjaunojamo enerģijas avotu izmantošanu līdz 2020. gadam. Nākamā cikla uzdevums būs ieviest pamatprincipus un instrumentus šo mērķu īstenošanai un sadarboties ar pārējām pasaules valstīm, lai vienotos par līdzīgu vērienīgu darbību ANO ietvaros.Lai sasniegtu minētos tālejošos mērķus, būs jāveic pielāgojumi visās ekonomikas jomās. Tirgus līdzekļi, piemēram, emisiju kvotu tirdzniecības sistēma ( ETS ), nodrošina stimulu tirgus dalībniekiem pēc iespējas racionālāk samazināt savas emisijas. Papildus ETS stiprināšanai ir jāveic valstu juridiski saistošo mērķu apzināšana saistībā ar siltumnīcas efektu izraisošajām gāzēm un atjaunojamiem enerģijas avotiem: minētais ietvers dažādu mērķtiecīgu noteikumu kopumu, tādu ekonomisku līdzekļu efektīvu izmantošanu kā, piemēram, subsīdijas, nodokļu atvieglojumi vai iepirkums, kā arī pasākumus pārredzamības palielināšanai, piemēram marķēšanu vai „zaļo grāmatvedību”. Visātrāk rezultātus var gūt energoefektivitātes jomā, kurā valdībām ir iespēja kļūt par līderiem. Papildus minētajam darbam būs pastāvīgi jānodrošina ieguldījumi pētniecībā un izstrādē un aktīvi jāizmanto jaunās tehnoloģijas, kā nesen tika norādīts Komisijas priekšlikumā energotehnoloģiju stratēģiskajam plānam[11].Konkurētspējīgāks un integrēts iekšējais enerģijas tirgus ievērojami sekmēs mērķa sasniegšanu, proti, drošas, ilgtspējīgas un konkurētspējīgas enerģijas nodrošināšanu Eiropai. Lai minēto īstenotu, nepieciešami jauni līdzekļi, lai uzlabotu infrastruktūras un savstarpējos sakarus, labāka krājumu pārvaldība, solidaritātes mehānismi un daudzveidīgākas enerģijas veidu kombinācijas. Vienlaicīgi visos politikas virzienos būs jāpielāgojas klimata pārmaiņu ietekmei. Lai gan pārliecinoša rīcība pasaules līmenī var nodrošināt klimata pārmaiņu kontroli, lai tās nepārsniegtu pieļaujamos līmeņus, tās tomēr nav novēršamas. Politikā ir jāņem vērā šie pašreizējie apstākļi un jāmazina sociālā, vides un ekonomiskā ietekme, vienlaicīgi pilnveidojot jauno tehnoloģiju potenciālu, lai uzlabotu ES rūpniecības konkurētspēju.Eiropas pāreja uz zemas oglekļa koncentrācijas ekonomikuKopienas rīcība:- pieņemt tiesību aktu priekšlikumus, lai pabeigtu iekšējo elektrības un gāzes tirgu izveidi, un pasākumu kopumu klimata pārmaiņu jomā , lai līdz 2020. gadam ieviestu sistēmu, kas nodrošina siltumnīcefekta gāzu emisijas samazināšanu par vismaz 20% un atjaunojamo enerģijas avotu daļu vismaz 20% apmērā;- sekmēt rūpniecības politiku, kas ir virzīta uz ilgtspējīgāku ražošanu un patēriņu , koncentrējoties uz atjaunojamiem enerģijas avotiem un tādiem ražojumiem, pakalpojumiem un tehnoloģijām, kas ir orientēti uz resursiem un ir ar zemu oglekļa koncentrāciju;- pārskatīt enerģētikas nodokļu direktīvu , lai to ciešāk saistītu ar ES enerģētikas un vides mērķiem;- noteikt stingrākas prasības ēku energoefektivitātes direktīvā.Dalībvalstu pasākumi:- pārskatīt savus ekonomiskos līdzekļus , tostarp nodokļu sistēmu, subsīdijas un tarifikāciju, lai nodrošinātu, ka tie racionāli veicina cīņu pret klimata pārmaiņām;- aicināt līgumslēdzējas iestādes sistemātiskāk iekļaut energoefektivitāti kā vienu no kritērijiem, nosakot uzvarētāju valsts iepirkuma konkursos;- noteikt saistošus mērķus enerģijas patēriņa samazināšanai valsts ēkās;- uzlabot energotīklu savstarpējo saslēgumu .5. TURPMāKāS DARBīBAS PēC EIROPADOMES 2008. GADA PAVASARA SANāKSMESLisabonas atjaunotā izaugsmes un nodarbinātības stratēģija jau sniedz rezultātus. Tagad Eiropai ir kopīga integrēta programma, līdzekļu kopums, lai sadarbotos ar partneriem, risinot kopīgus uzdevumus, kā arī pavasara Eiropadomes efektīva ikgadējā rezultātu uzraudzība.Viss nepieciešamais ir nodrošināts, lai 2008. gada pavasara Eiropadome varētu uzsākt vērienīgu nākamo ciklu , īstenojot šādus pasākumus:-  pieņemt pasākumus četrās prioritārajās jomās, kas izklāstītas 4. iedaļā;-  atkārtoti apstiprināt integrētās pamatnostādnes turpmākajiem trim gadiem;-  apstiprināt Komisijas priekšlikumus ieteikumiem konkrētām valstīm un „jautājumiem, kas jāņem vērā”;-  aicināt dalībvalstis ieviest atlikušās reformas savās valsts reformu programmās un nodrošināt, ka tām ir atjauninātas VRP jaunajam ciklam; aicināt dalībvalstis kopā ar to ikgadējiem izpildes ziņojumiem iesniegt Padomei un Komisijai konkrētus rīcības plānus, kuros ir izklāstīti to specifiskie politiskie pasākumi un grafiki ieteikumu konkrētām valstīm un „vērā ņemamo jautājumu” īstenošanai;-  apstiprināt jauno Kopienas Lisabonas programmu;-  aicināt dalībvalstis sadarboties ar valstu un reģionālajiem parlamentiem, lai organizētu ikgadējas debates par to VRP un ieteikumu konkrētām valstīm īstenošanu;-  aicināt dalībvalstis nodrošināt kohēzijas fondu izmantošanu saskaņā ar līdzekļu rezervēšanas noteikumiem, lai tie nodrošinātu maksimālu ietekmi uz izaugsmi un nodarbinātību;-  rosināt Lisabonas programmas valstu koordinatorus turpināt pieredzes apmaiņu par reformas jautājumiem, jo īpaši četrās prioritārajās jomās un saistībā ar lielāku ieinteresēto personu iesaistīšanu;-  aicināt Eiropas Parlamentu aktīvāk iesaistīties nākamā cikla īstenošanā, tostarp, īstenojot dialogu ar valstu parlamentiem.[1] „Eiropas intereses – gūt panākumus globalizācijas laikmetā” - COM(2007) 581.[2] Padomes 2007. gada 27. marta Ieteikums 2007/209/EK (OV L 92, 3.4.2007).[3] Attiecībā uz nodarbinātību minētais dokuments ir arī pamatā kopīgajam nodarbinātības ziņojumam. Tajā ir ietverts arī izaugsmes iniciatīvas termiņa vidusposma novērtējuma kopsavilkums.[4] Noteikto kategoriju apmēram ir jābūt vismaz 60% mazāk attīstītajos reģionos, kas atbilst Konverģences programmas prasībām, un 75% salīdzinoši pārtikušajos reģionos, kas atbilst Konkurētspējas un nodarbinātības programmām. Minētos robežlielumus var brīvprātīgi piemērot dalībvalstīm, kas pievienojās Eiropas Savienībai pēc 2004. gada maija.[5] Integrēto pamatnostādņu paketes par izaugsmi un nodarbinātību novērtējums, nobeiguma ziņojuma projekts, 2007. gada oktobris, Eureval and Rambųll Management un ECOFIN padomes secinājumi (13.11.2007.).[6] „Vienotais tirgus 21. gadsimta Eiropai” - COM(2007) 724.[7] „Globālā Eiropa. Konkurence pasaulē – Ieguldījums ES izaugsmes un nodarbinātības stratēģijā” - COM(2006) 567.[8] „Ceļā uz kopīgiem elastīguma un sociālās drošības principiem: vairāk un labākas darba vietas, izmantojot elastīgumu un drošību” - COM(2007) 359.[9] Eiropas stratēģiskais forums pētniecības infrastruktūrai ( ESFRI ), Eiropas plāns pētniecības infrastruktūrai, 2006. gada ziņojums, kā arī Padomes 21.-22.5.2007. secinājumi.[10] Komisija uzraudzīs ES interneta ekonomikas attīstību, izmantojot platjoslas pakalpojumu indeksu, kas sāks darboties 2008. gadā.[11] „Par Eiropas energotehnoloģiju stratēģisko plānu” - COM(2006) 847.


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52008DC0333

Komisijas ieteikums Padomei pilnvarot Komisiju vadīt sarunas par starptautiska juridiski saistoša instrumenta izstrādi attiecībā uz pasākumiem ostas valstī, lai aizkavētu, novērstu un izskaustu nelegālu, nereģistrētu un neregulētu zveju  /* COM/2008/0333 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 28.5.2008COM(2008) 333 galīgā redakcijaKOMISIJAS IETEIKUMS PADOMEIpilnvarot Komisiju vadīt sarunas par starptautiska juridiski saistoša instrumenta izstrādi attiecībā uz pasākumiem ostas valstī, lai aizkavētu, novērstu un izskaustu nelegālu, nereģistrētu un neregulētu zvejuI. PASKAIDROJUMA RAKSTSFAO Zivsaimniecības komitejas pēdējā sanāksmē vienojās, ka starptautisks juridiski saistošs instruments attiecībā uz pasākumiem ostas valstī, lai aizkavētu, novērstu un izskaustu NNN zveju, jāizstrādā līdz FAO Zivsaimniecības komitejas 28. sesijai, kas notiks 2009. gada februārī[1].Šo jautājumu eksperti apsprieda Vašingtonā 2007. gada septembrī.Tehniskajā konsultācijā, kurā varēs piedalīties visi FAO dalībnieki un ko organizēs no 2008. gada 23. līdz 27. jūnijam, centīsies pabeigt starptautiskā instrumenta projektu attiecībā uz pasākumiem ostas valstī.Pasākumi ostas valstī ir atzīti par galveno instrumentu starptautiskās kopienas cīņā pret NNN zveju. Jo īpaši tādēļ FAO 2005. gadā pieņēma modeļa shēmu par pasākumiem ostas valstī, lai novērstu NNN zveju. Minētajā modeļa shēmā paredzēti obligātie standarti, kam jāsekmē pasākumu pieņemšana valstīs, lai uzraudzītu, kontrolētu un inspicētu zvejas kuģus, kas peld ar citu valstu karogu un vēlas izmantot attiecīgo valstu ostas. Tas ir brīvprātīgs un nesaistošs instruments.Turklāt dažas reģionālās zivsaimniecības pārvaldības organizācijas ir noteikušas saistošus mehānismus ostas valstīm, kurus piemēro minēto organizāciju puses, lai savās ostās uzraudzītu izkraušanas, pārkraušanas un citu darbību likumību. Dažas Reģionālās zivsaimniecības pārvaldības organizācijas (RZPO) ir ieviesušas īpašus noteikumus, lai aizliegtu ostā ienākt kuģiem, kuri iekļauti attiecīgās organizācijas kuģu sarakstā kā NNN zvejas darbības veikuši kuģi vai kā kuģi, kas palīdzējuši veikt šādas darbības.Kopiena ir FAO , kā arī 13 RZPO dalībniece. Ostas valstīs piemērojamie mehānismi, ko pieņēma RZPO, ir transponēti Eiropas Kopienas tiesību aktos. Kopienas tiesību aktos paredzēti vispārīgie noteikumi, kuri attiecas uz zvejas produktu izkraušanu, ko Kopienas ostās veic trešās valsts kuģi.Cīņa pret NNN zveju ir būtiska daļa no kopējās zivsaimniecības politikas, un Kopienai šajā jautājumā jāspēj veicināt sadarbība starptautiskā mērogā, aktīvi un konstruktīvi piedaloties sarunās par starptautisko instrumentu attiecībā uz pasākumiem ostas valstīs.Papildus iepriekš minētajam jāņem vērā šāda informācija:-  ievērojot iedibināto EKT tiesu praksi (kuras pamatā ir lieta Kramer et al, kas pēc tam atkārtoti apstiprināta), EK ir ekskluzīva ārējā kompetence zvejniecības jautājumos attiecībā uz bioloģisko jūras resursu saglabāšanu;-  Komisija 2007. gada 17. oktobrī pieņēma ierosināto regulu par NNN zveju;-  EK kompetences deklarācijā, ko pieņēma pievienojoties FAO , I b) punktā paredzēts, ka EK ir ekskluzīva kompetence zvejniecības jautājumos attiecībā uz bioloģisko jūras resursu saglabāšanu;-  EK iestājoties FAO, Padomes/Komisijas pieņemtā iestāžu nolīguma 2.1. punktā noteikts, ka Komisija iesaistās un balso EK vārdā attiecībā uz jautājumiem, kuri ietilpst ekskluzīvā EK kompetencē;-  EKT spriedums Lietā C-25/94 par FAO Atbilstības nolīgumu: Padome/Komisija piemēro šo vienošanos, ja FAO institūcijas vada sarunas par FAO konvenciju.II. IETEIKUMSŅemot vērā iepriekš minēto, Komisija iesaka:-  Padomei pilnvarot Komisiju vadīt sarunas ar citām ieinteresētajām pusēm par starptautiska juridiski saistoša instrumenta izstrādi attiecībā uz pasākumiem ostas valstī, lai aizkavētu, novērstu un izskaustu nelegālu, nereģistrētu un neregulētu zveju;-  tā kā atbilstoši EK Līgumam Eiropas Kopienas vārdā šīs sarunas risina Komisija, Padomei iecelt īpašu komiteju, kas palīdz veikt šo uzdevumu; un-  Padomei izdot pielikumā ietvertās sarunu direktīvas.PIELIKUMSSarunu direktīvasKomisija vada sarunas Kopienas vārdā, lai izstrādātu starptautisku juridisku saistošu instrumentu attiecībā uz pasākumiem ostas valstī, kas paredzēti, lai aizkavētu, novērstu un izskaustu NNN zveju.Komisija pārliecinās, ka nolīguma teksts atbilst starptautiskajām tiesībām un jo īpaši noteikumiem ANO Jūras tiesību konvencijā, ANO Nolīgumā attiecībā uz transzonālo zivju krājumu un tālu migrējošo zivju krājumu saglabāšanu un apsaimniekošanu, kā arī Nolīgumā, lai veicinātu starptautisko saglabāšanas un pārvaldības pasākumu ievērošanu uz tāljūrā esošiem zvejas kuģiem.Komisija arī rīkojas saskaņā ar Kopienas mērķiem saistībā ar kopējo zivsaimniecības politiku, un, ciktāl minētais nolīgums attiecas uz jaunattīstības valstīm, ņem vērā norādījumus, kuri noteikti „Politikas saskaņotība attīstībai” procesa kontekstā.Komisija atbalsta tāda instrumenta izveidošanu, kas pusēm paredz veikt pasākumus:- lai savas ostas neļautu izmantot kuģiem, kuri veikuši vai palīdzējuši veikt NNN zvejas darbības;- lai inspicētu savās ostās esošos kuģus, par kuriem ir aizdomas, ka tie ir veikuši vai palīdzējuši veikt šādas darbības;- lai nodrošinātu atbilstošu turpmāku inspekciju veikšanu un pieņemtu atbilstošus pasākumus saskaņā ar starptautiskajām tiesībām attiecībā uz kuģiem, par kuriem var noteikt, ka tie ir veikuši NNN zvejas darbības vai ir palīdzējuši veikt šādas darbības.Komisija veicina nolīguma iekļaušanu integrētā pieejā, kas paredzēta, lai aizkavētu, novērstu un izskaustu NNN zveju, un kuras pamatā lielā mērā ir sadarbība starptautiskā mērogā, kā arī uzraudzības un kontroles pasākumi, ko piemēro visām zvejas un ar to saistītajām darbībām (sākot no zvejas tīkla līdz pat patērētāja šķīvim).Komisija pārliecinās, ka minētais nolīgums ir efektīvs, lai cīnītos pret NNN zvejas darbībām, nediskriminējot kuģus, kuri zvejo saskaņā ar tiesību aktiem, noteikumiem vai saglabāšanas un pārvaldības pasākumiem.Komisija atbalsta nostāju, ka nolīguma noteikumi veido obligātos standartus, kas nekavē puses, kuras rīkojas kā ostas valstis, un saskaņā ar starptautiskajām tiesībām piemērot stingrākus pasākumus cīņā pret NNN zveju.Komisija nodrošina, ka nolīgumā iekļauj atbilstošus noteikumus, kas ļauj Kopienai kļūt par minētā nolīguma pusi.Komisija ziņo Padomei par sarunu rezultātu un, vajadzības gadījumā, par jebkuru problēmu, kas var rasties sarunu procesā.[1] Sk. 68. punktu FAO Zivsaimniecības komitejas divdesmit septītās sesijas ziņojumā (Roma, 2007. gada 5.-9. marts) „Atzīstot steidzamu vajadzību pēc visaptveroša pasākumu kopuma ostas valstī, komiteja ņēma vērā Norvēģijas priekšlikumam pārliecinoši izteikto atbalstu izstrādāt jaunu juridiski saistošu instrumentu, kura pamatā ir modeļa shēma par pasākumiem ostas valstī, lai novērstu NNN zveju, un Starptautiskais nelegālās, nereģistrētās un neregulētās zvejas aizkavēšanas, novēršanas un izskaušanas rīcības plāns ( IPOA -NNN). Komiteja izstrādāja šādu grafiku: speciālistu konsultācijas 2007. gada otrajā pusē, lai sagatavotu nolīguma projektu; tehniskas konsultācijas, lai pabeigtu instrumenta teksta izstrādi 2007. gada pirmajā pusē, lai sagatavotu nolīguma projektu; tehniskas konsultācijas, lai pabeigtu instrumenta teksta izstrādi 2008. gada pirmajā pusē un iesniegtu to Zivsaimniecības komitejai divdesmit astotajā sesijā 2009. gadā. Daudzi dalībnieki uzsvēra, ka jaunajam instrumentam jāietver obligātie standarti ostas valstīm, lai elastīgā veidā pieņemtu stingrākus pasākumus, un daži dalībnieki uzsvēra arī, ka tam nebūtu jānovirzās no citiem iepriekš saskaņotiem pasākumiem, piemēram, vajadzības samazināt zvejas jaudu.”


title: Padomes Ieteikums ( 2008. gada 12. februāris ) atbrīvot Komisiju no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (Astotais EAF) darbību īstenošanu attiecībā uz 2006. finanšu gadu

text:
               15.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 41/23

      PADOMES IETEIKUMS

   (2008. gada 12. februāris)
   atbrīvot Komisiju no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (Astotais EAF) darbību īstenošanu attiecībā uz 2006. finanšu gadu
   (2008/117/EK)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Ceturto ĀKK un EEK konvenciju, kas parakstīta 1989. gada 15. decembrī Lomē (1) un grozīta ar 1995. gada 4. novembrī Maurīcijā parakstīto nolīgumu (2),
   ņemot vērā Iekšējo nolīgumu par to, kā finansē un pārvalda Kopienas atbalstu saskaņā ar Otro finanšu protokolu Ceturtajai ĀKK un EK konvencijai (3), ar ko izveido, cita starpā, Astoto Eiropas Attīstības fondu (Astotais EAF), un jo īpaši tā 33. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Finanšu Regulu 98/430/EK (1998. gada 16. jūnijs), kas attiecas uz sadarbību attīstības finansēšanas jomā atbilstīgi Ceturtajai ĀKK un EK konvencijai (4), un jo īpaši tās 66. līdz 74. pantu,
   izskatījusi ieņēmumu un izdevumu pārskatu un bilanci saistībā ar Astotā EAF darbībām līdz 2006. gada 31. decembrim un Revīzijas palātas ziņojumu attiecībā uz 2006. finanšu gadu kopā ar Komisijas atbildēm (5),
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar Iekšējā nolīguma 33. panta 3. punktu Eiropas Parlaments atbrīvo Komisiju no atbildības par Astotā EAF finanšu pārvaldību pēc Padomes ieteikuma.

               (2)

               Astotā EAF darbības 2006. finanšu gadā Komisija ir vispārēji īstenojusi apmierinoši,

         AR ŠO IESAKA, lai Eiropas Parlaments atbrīvo Komisiju no atbildības par Astotā EAF darbību īstenošanu attiecībā uz 2006. finanšu gadu.

      Briselē, 2008. gada 12. februārī

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         A. BAJUK

      (1)  OV L 229, 17.8.1991., 3. lpp.

      (2)  OV L 156, 29.5.1998., 3. lpp.

      (3)  OV L 156, 29.5.1998., 108. lpp.

      (4)  OV L 191, 7.7.1998., 53. lpp.

      (5)  OV C 259, 31.10.2007., 1. lpp.