				|

		52012PC0566

			Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par pārmērīga valsts budžeta deficīta situācijas novēršanu Portugālē /* COM/2012/0566 final - 2012/ () */

			   	Ieteikums
PADOMES IETEIKUMS
par pārmērīga valsts budžeta
deficīta situācijas novēršanu Portugālē
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību (LESD) un jo īpaši tā 126. panta
7. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu,
tā kā:
(1)       Saskaņā ar LESD 126. pantu
dalībvalstīm jāizvairās no pārmērīga valsts
budžeta deficīta.
(2)       Stabilitātes un
izaugsmes pakta pamatā ir mērķis panākt stabilu
valdības finansiālo stāvokli, kas ir veids, kā
stiprināt priekšnosacījumus cenu stabilitātei un
spēcīgai, ilgtspējīgai izaugsmei, kura ir
labvēlīga jaunu darbvietu radīšanai.
(3)       Saskaņā ar LESD 126. panta
6. punktu Padome 2009. gada 2. decembrī nolēma, ka
Portugālē ir pārmērīgs budžeta deficīts, un
saskaņā ar LESD 126. panta 7. punktu un 3. pantu
Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1467/97
par to, kā paātrināt un precizēt pārmērīga
budžeta deficīta novēršanas procedūras īstenošanu,
sagatavoja ieteikumu, lai novērstu pārmērīgu budžeta
deficītu vēlākais līdz 2013. gadam. Lai nodrošinātu
vispārējās valdības budžeta deficītu zem atsauces
vērtības 3 % apmērā no IKP līdz 2013. gadam,
tika ieteikti ikgadējie fiskālie pasākumi vidēji 1,25 %
no IKP periodā no 2010. līdz 2013. gadam. Aprēķinot
vidējo ikgadējo fiskālo pasākumu apmēru, par sākumpunktu
tika noteikts Komisijas dienestu 2009. gada rudens prognozē
paredzētais 2011. gada deficīts. Visi fiskālie
pasākumi, kas vajadzīgi, lai noteiktajā termiņā
sasniegtu nominālo deficīta mērķi zem 3 %, tika
aprēķināti, pieņemot, ka līdz 2015. gadam
pakāpeniski samazināsies starpība starp potenciālo un
faktisko ražošanas apjomu.
(4)       Komisija 2010. gada 15. jūnijā
secināja, ka Portugāle ir veikusi efektīvus pasākumus,
ņemot vērā Padomes 2009. gada 2. decembra ieteikumu,
lai tās valsts budžeta deficītu samazinātu zem atsauces
vērtības 3 % no IKP, un uzskatīja, ka tādēļ
papildu pasākumi pārmērīga budžeta deficīta
novēršanas procedūrā nav vajadzīgi.
(5)       Saskaņā ar
Regulas (EK) Nr. 1467/97 3. panta 5. punktu Padome,
pamatojoties uz Komisijas ieteikumu, var nolemt pieņemt
pārskatītu ieteikumu saskaņā ar LESD 126. panta 7. punktu,
ja ir veikta efektīva rīcība un ja pēc minētā
ieteikuma pieņemšanas notiek negaidīti nelabvēlīgi
ekonomiski notikumi, kuriem ir būtiska negatīva ietekme uz valsts
finansēm. To, vai ir runa par negaidītiem nelabvēlīgiem
ekonomikas notikumiem, kas lielā mērā negatīvi ietekmē
publiskās finanses, pārbauda, ņemot vērā Padomes
ieteikuma pamatā esošo ekonomikas prognozi.
(6)       Saskaņā ar LESD 126. panta
7. punktu un Padomes Regulas (EK) Nr. 1467/97 3. pantu
Padomes pienākums ir attiecīgajai dalībvalstij sniegt ieteikumus
ar mērķi novērst pārmērīgu budžeta deficītu
noteiktā laikā. Ieteikumā jānosaka maksimāli sešu
mēnešu termiņš, kurā attiecīgajai dalībvalstij ir
efektīvi jārīkojas, koriģējot pārmērīgu
budžeta deficītu. Turklāt ieteikumā novērst
pārmērīgu budžeta deficītu Padomei būtu
jāpieprasa sasniegt gada budžeta mērķus, kuri, balstoties uz
prognozi, kas ir rekomendācijas pamatā, atbilstu
strukturālajā bilancē paredzētajam minimālajam gada uzlabojumam,
t.i., cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un
citus pagaidu pasākumus, vismaz 0,5 % apmērā no IKP.
(7)       Pēc
reģistrētas ievērojamas samazināšanās 2009. gadā,
kad reālais IKP samazinājās par 2,9 %, Portugāles
ekonomikā 2010. gadā atsākās pozitīva izaugsme 1,4 %
apjomā, lielā mērā pateicoties ārkārtējiem
faktoriem, kas stimulēja eksportu un privāto patēriņu.
Ekonomikas lejupslīde atkal sākās 2011. gadā, kad
reālais IKP samazinājās par 1,7 %, bet šis kritums bija
mazāks, nekā sākotnēji prognozēts, jo neto eksports
daļēji kompensēja privātā patēriņa un
ieguldījumu ievērojamo samazināšanos. Tajā pašā
laikā situācija darba tirgū turpināja pasliktināties.
Saskaņā ar Komisijas dienestu veikto Portugāles ekonomiskās
perspektīvas jaunāko atjauninājumu 2012. gadā,
kurā ņemti vērā fiskālie pasākumi, kurus
iestādes iesniedza septembra sākumā ekonomikas
stabilizācijas programmas piektās pārskatīšanas laikā,
ir paredzams, ka 2012. gadā reālais IKP samazināsies par 3,0 %,
atspoguļojot iekšzemes pieprasījuma situācijas turpmāku
pasliktināšanos, jo īpaši ieguldījumu aktivitātes
ziņā. Tajā pašā laikā eksports veicas labi un,
neskatoties uz samazinājumu pagājušajā gadā saistībā
ar ārējā pieprasījuma pasliktināšanos, ir paredzams
tirgus daļu turpmāks pieaugums. Izaugsme arī 2013. gadā
būs gausa, atspoguļojot mazāku importa pieaugumu ar euro zonas
tirdzniecības partneriem un papildu budžeta konsolidācijas
pasākumus, bet paredzams, ka aptuveni gada vidū situācija
mēreni uzlabosies, eksporta un ieguldījumu darbību
atveseļošanas dēļ. Tiek prognozēts, ka gadā
kopumā IKP pieaugums samazināsies par apmēram 1 %.
Paredzams, ka 2013. gadā bezdarba līmenis būs
visaugstākais — mazliet virs 16 %.
(8)       Vispārējās
valdības budžeta deficīts 2010. gadā sasniedza -9,8 %
no IKP, kas ir nedaudz mazāks nekā -10,2 % no IKP 2009. gadā.
Sliktie rezultāti galvenokārt ir dažu valsts uzņēmumu un
valsts un privātā sektora partnerību statistikas
pārklasificēšanas vispārējās valdības ietvaros,
kā arī izmaksu, kas saistītas ar divu problemātisku banku
glābšanu, sekas. Šo ietekmi tikai daļēji kompensē
valdības veiktās pensiju fondu pārņemšanas
vienreizējā ietekme un mazliet labāki ieņēmumi
nekā iepriekšējā gadā. Faktiskais deficīts 2011. gadā
bija 4,2 % no IKP salīdzinājumā ar mērķi 5,9 %
no IKP. Labāki nominālie rezultāti ir skaidrojami ar banku
pensiju fondu transfertu uz sociālās nodrošināšanas
sistēmu, kas tika izmantots, lai nosegtu fiskālo deficītu 1,5 %
apmērā no IKP. Valdība nekavējoties reaģēja, lai
labotu budžeta slikto izpildi pirmā pusgada laikā, pieņemot
papildu pasākumus ieņēmumu jomā, piemēram, nosakot
vienreizējo piemaksu saistībā ar iedzīvotāju
ienākuma nodokli un no samazināta līdz standarta tarifam
palielinot PVN likmi par elektroenerģiju un dabas gāzi, vienlaikus
samazinot izdevumus. Tādējādi fiskālo neizpildi var
skaidrot galvenokārt ar vienreizējiem deficītu palielinošiem
faktoriem, proti, nenodokļu ieņēmumu sliktu izpildi koncesiju un
nekustamā īpašuma līmenī, un VU un PPP parādu, ko
pieļāvusi Madeiras reģionālā pašvaldība, un PPP
pārklasificēšanu vispārējās valdības
sastāvā pēc ceļu lietošanas maksas ieviešanas.
(9)       Saskaņā ar
Komisijas dienestu veikto ekonomiskās perspektīvas jaunāko
atjauninājumu vispārējās valdības budžeta
deficīts Portugālē 2012. gadā paredzams 5,3 %, ja
nemainās politika, tas ir salīdzināms ar 2012. gada budžeta
likumā un 2012. gada stabilitātes programmā paredzēto
deficītu 4,5 % apmērā no IKP. 2012. gada budžetā,
kas grozīts ar marta papildinājumu, ietilpst konsolidācijas
pasākumi, ko lēš 5,5 % no IKP. Izdevumu mazināšanas
pasākumi ietver algu un pensiju samazinājumu līdz ar mazāku
nodarbinātību publiskajā sektorā un samazinātiem
veselības aprūpes, izglītības izdevumiem, VU kapitāla
un kārtējiem izdevumiem. Ieņēmumus veicinošo pasākumu
pamatā ir lielāki netiešie nodokļi, mainot dažu preču un
pakalpojumu PVN likmes no pazeminātām un vidējām uz
augstākām. Tiešo nodokļu izmaiņu mērķis
galvenokārt ir paplašināt nodokļu bāzi, samazinot
atskaitījumus un ierobežojot izņēmumus, ko piemēro
iedzīvotāju un uzņēmumu ienākuma nodokļiem.
(10)     2012. gadā
prognozētā novirze no budžeta plāna ir aptuveni 2,25 % no
IKP, un tā galvenokārt saistīta to, ka ekonomika ātrāk
nekā paredzēts pārorientējas uz eksportu ar mazākiem
nodokļu ieņēmumiem, un augstāks, nekā paredzēts, bezdarba
līmenis radīja lielākus izdevumus no sociālā
nodrošinājuma budžeta. Ieņēmumu nepietiekamībai ir daudz
iemeslu un tā saistīta ar mazākiem nekā paredzēts
tiešajiem un netiešajiem nodokļiem, kā arī mazākām
sociālās nodrošināšanas iemaksām. Nodokļu bāzes
izmaiņas radīja vispārēju deficītu aptuveni 2 %
no IKP salīdzinājumā ar 2012. gada budžetā
prognozētajiem ieņēmumiem, bet 0,25 % no IKP ir
radījuši vienreizēji pasākumi. Kopējie izdevumi veidojas
atbilstoši plāniem, izdevumi par bezdarbnieka pabalstiem ir lielāki,
bet tos līdzsvaro ietaupījumi citās jomās, jo īpaši
kompensācijas darbiniekiem. Ietaupījumi līdz 1,5 % no
IKP — zemāki neto procentu maksājumi un ES struktūrfondu
pārplānošana — un, iespējams, vienreizējie
ieņēmumi no lidostu koncesijas, palīdzēs daļēji
kompensēt trūkstošos ieņēmumus. Tā kā 2012. gadā
daži deficīta samazināšanas faktori ir vienreizēji, tad 2012. gada
neizpilde nozīmē aptuveni 1,5 % no IKP pārcēlumu uz 2013. gadu,
ko izraisa nodokļu ieņēmumu bāzes samazināšanās
un norises darba tirgū.
(11)     Saskaņā ar Komisijas
dienestu veikto Portugāles ekonomiskās perspektīvas
nesenāko atjauninājumu, pamatojoties uz nemainītu politiku,
valsts budžeta deficītu 2013. gadā prognozē 4,75 % no
IKP, kas ir salīdzināms ar sākotnējo mērķi 3 %.
Portugāles ekonomikas stabilizācijas programmas ietvaros, politikai
paliekot nemainīgai, ņem vērā pasākumus, par kuriem ir
vienošanās Padomes 2011. gada 30. maija Īstenošanas
lēmumā 2011/344/ES par Savienības finanšu
palīdzības piešķiršanu Portugālei un Saprašanās
memoranda par konkrētiem ekonomikas politikas nosacījumiem starp
Eiropas Komisiju, kas rīkojas Savienības vārdā, un
Portugāles Republiku ceturtajā atjauninājumā.
Saprašanās memoranda par konkrētiem ekonomikas politikas
nosacījumiem ceturtajā atjauninājumā tiek izskatīti
fiskālās konsolidācijas pasākumi 2013. gadā
aptuveni 2 % no IKP apjomā, tostarp izdevumu ievērojama
samazināšanās, ko radīs zemākas kompensācijas
darbiniekiem un samazinājums izglītības un veselības
nozarēs apvienojumā ar ieņēmumiem no valsts pārvaldes
iestādēm un valsts uzņēmumu pārstrukturēšanas.
Attiecībā uz ieņēmumiem plāno pasākumus, kuru
mērķis ir paplašināt nodokļu bāzi, samazinot
atvieglojumus un nodokļu atskaitījumus uzņēmumu un
iedzīvotāju ienākuma nodoklim un palielinot akcīzes nodokli.
Līdzīgi arī 2012. gada stabilitātes programmā
tiek izskatīti fiskālās konsolidācijas pasākumi
aptuveni 1,4 % no IKP apjomā.
(12)     Saskaņā ar Komisijas
dienestu veikto Portugāles ekonomiskās perspektīvas jaunāko
atjauninājumu strukturālais deficīts attiecīgi 2009., 2010.
un 2011. gadā bija -8,7 %, -8,5 % un -6.3 % no IKP.
Paredzams, ka 2012. gadā tas sasniegs -4,2% no IKP. Tas
nozīmē vidējo fiskālo konsolidāciju, kas ir
aprēķināta kā starpība starp strukturālajiem
deficītiem, 1,5 % apmērā no IKP periodā no 2010. gada
līdz 2012. gadam, kas ir virs obligātā minimālā
vidējo ikgadējo fiskālo pasākumu apmēra gadā 1,25 %
no IKP, ko noteikusi Padome 2010.-2013. gadam. Aprēķinos
ietverot izmaiņas makroekonomiskajā scenārijā jeb
starpību starp prognozēm, kas tika izmantotas, gatavojot Padomes 2009. gada
2. decembra ieteikumu, un pašreizējām prognozēm,
vidējā gada fiskālā konsolidācija starp 2010. un 2012. gadu
ir apmēram par 0,8 procentu punktiem no IKP augstāka.
Portugāle ir efektīvi rīkojusies saistībā ar
strukturālo deficītu līdz 2012. gadam.
(13)     Saskaņā ar Komisijas
dienestu 2009. gada rudens prognozi, kas bija pamatā Padomes 2009. gada
2. decembra ieteikumam saskaņā ar LESD 126. panta 7. punktu,
Portugāles ekonomikai tika prognozēts pieaugums par 0,3 % 2010. gadā
un par 1,0 % 2011. gadā. 2012. un 2013. gads nebija
minētās prognozes redzeslokā, bet netieši 2012. un 2013. gadā
tika paredzēta lielāka izaugsme nekā 2011. gadā,
ņemot vērā pieņēmumu, ka līdz 2015. gadam
pakāpeniski izlīdzināsies lielā negatīvā
starpība starp potenciālo un faktisko ražošanas apjomu. Reālais
IKP 2010. un 2011. gadā bija ļoti lielā mērā
pretrunā ar 2009. gada rudens prognozē paredzēto virzību,
to lielākoties noteica ārkārtēji faktori —
neilgtspējīga izaugsme 2010. gadā un ievērojami zemāks
pieaugums 2011. gadā. Turklāt ekonomikas pieaugums bija daudz
mazāk balstīts uz iekšzemes pieprasījumu. Kopējā
iekšzemes pieprasījuma īpatsvars pieaugumā 2010. un 2011. gadā
bija -5 procentu punkti no IKP salīdzinājumā ar
prognozētajiem 0,6 procentu punktiem. Tajā
pašā laikā darba tirgus samazinājās vairāk un
straujāk, nekā bija paredzēts Komisijas dienestu 2009. gada
rudens prognozē. Jaunākajā
Komisijas dienestu prognozē par Portugāles ekonomiku 2012. un 2013. gadam
paredzēti ievērojami negatīvi izaugsmes rādītāji.
Turklāt izaugsmes struktūrā, visticamāk, saglabāsies
neto eksporta tendence. Šīs izaugsmes prognozes liecina, ka Portugāles
ekonomiku ir piemeklējuši negaidīti notikumi.
(14)     Valsts kopējais
parāds palielinājās no 93,3 % 2010. gadā
līdz 107,8 % no IKP 2011. gadā un saskaņā ar
Komisijas dienestu veikto Portugāles ekonomiskās perspektīvas
nesenāko atjauninājumu pieaugs līdz 119,1 % no IKP 2012. gadā
un sasniegs 123,7 % no IKP 2013. gadā, tādējādi
katru gadu pārsniedzot Līgumā noteikto atsauces
vērtību. Šo parāda attiecības pieaugumu galvenokārt
rada augstāki procentu maksājumi, tostarp maksājumi, kas saistīti
ar programmu aizdevumiem un — mazākā mērā —
primārā deficīta dinamika. Atlikumu un plūsmu korekcija 2012. gadā
ir ievērojama un tās īpatsvars pieaugumā ir 3,3 procentu
punkti no IKP. Tas ir saistīts ar paredzēto publiskā sektora
struktūru piegādātāju rēķinu nomaksu un citām
nepabeigtajām operācijām.
(15)     Budžeta stāvoklis ir
ievērojami sliktāks salīdzinājumā ar
pieņēmumiem sākotnējā Padomes ieteikumā, jo
ekonomiskā perspektīva ir sliktāka, nekā paredzēts,
arī nodokļu ieņēmumi ir mazāki. Turklāt
ievērojamais ekonomikas sarukums ļoti negatīvi ietekmē
nodarbinātību un bezdarbu. Negatīva ietekme ir gan
ieņēmumu, gan izdevumu pusē, samazinās sociālās
iemaksas un palielinās sociālās izmaksas. Ņemot vērā
visus minētos faktorus un jo īpaši fiskālās situācijas
ievērojamo pasliktināšanos kopš sākotnējā Padomes
ieteikuma saskaņā ar LESD 126. panta 7. punktu, un tā
kā Portugāle ir efektīvi rīkojusies, ir pamatoti
pārmērīga deficīta korekcijai paredzēt vēl vienu
gadu.
(16)     Vēl viena gada
piešķiršana pārmērīga deficīta korekcijai prasa sasniegt
šādus deficīta starpposma mērķus: 5,0 % no IKP 2012. gadā,
4,5 % no IKP 2013. gadā un 2,5 % no IKP 2014. gadā,
kā noteikts ar Padomes Īstenošanas lēmuma 2011/344/ES
piekto atjauninājumu. Pamatojoties uz Komisijas dienestu veikto
Portugāles ekonomiskās perspektīvas atjauninājumu, no šiem
mērķiem izrietošais vajadzīgais uzlabojums
strukturālajā fiskālajā bilancē ir 2,3 % no IKP 2012. gadā,
1,6 % no IKP 2013. gadā un 1,3 % no IKP 2014. gadā.
Portugāles iestādes pieņems papildu pasākumus, lai
sasniegtu deficīta mērķi 2012., 2013. un 2014. gadā,
ņemot vērā vajadzības, kas norādītas ekonomikas
stabilizācijas programmas piektajā pārskatā. Turklāt
iestādes nākamajiem gadiem izstrādās ārkārtas pasākumus
noviržu gadījumā, ņemot vērā iespējamo
īstenošanas risku.
(17)     Lai gan dažu pēdējo
mēnešu laikā ir kļuvis mazliet vieglāk, tirgus spiediens uz
Portugāles valsts parādu joprojām ir liels un ir
jānostiprina uzticība konsolidācijas pasākumu
īstenošanai. Tāpēc sīki jāizstrādā visi
strukturālie pasākumi, kas vajadzīgi, lai sasniegtu 2013. un 2014. gada
budžeta mērķus, un jāpaātrina deficīta
samazināšana, ja ekonomiskā vai budžeta situācija
izrādās labāka par prognozēto. Savlaicīgu
pasākumu nozīmīgums, lai novērstu novirzes risku
nākotnē, attaisno trīs mēnešu termiņa piešķiršanu
efektīvai rīcībai.
(18)     Padome 6. jūlijā
pieņēma konkrētai valstij — Portugālei —
adresētus ieteikumus īstenot pasākumus, kā paredzēts
Padomes Īstenošanas lēmumā 2011/344/ES un turpmāk
precizēts 2011. gada 17. maija saprašanās memorandā un
tā turpmākajos papildinājumos. Kopumā šo pasākumu
mērķis ir pieņemt ticamu un sabalansētu fiskālās
konsolidācijas stratēģiju, kuru papildina strukturālie
fiskālie pasākumi un VU un PPP labāka kontrole, produktu un
pakalpojumu tirgu dziļas un laikus veiktas strukturālās reformas
un pasākumi, kas aizsargā finanšu sektoru, izmantojot
rekapitalizāciju, ko atbalsta rezerves sistēma.
(19)     Līdztekus Portugāles
ekonomikas stabilizācijas programmas regulārai
pārskatīšanai, kā noteikts Padomes Īstenošanas
lēmumā 2011/344/ES, ik pēc trim mēnešiem
izvērtēs tās sekmes PDB saistību īstenošanā.
(20)     Portugāle izpilda
nosacījumus pārmērīga vispārējās
valdības budžeta deficīta novēršanas termiņa
pagarinājumam, kā noteikts 3. panta 5. punktā
Regulā (EK) Nr. 1467/97 par to, kā paātrināt un
precizēt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas
procedūras īstenošanu,
AR ŠO
IESAKA.
(1)
Portugāles iestādes pašreiz
pastāvošo pārmērīgo budžeta deficītu novērš
līdz 2014. gadam.
(2)
Portugāles iestādes panāk
strukturālās bilances uzlabojumu par 2,3% no IKP 2012. gadā,
1,6% no IKP 2013. gadā un 1,3% no IKP 2014. gadā, lai
panāktu to, ka valdības budžeta deficīts līdz 2014. gadam
ir mazāks par atsauces vērtību 3 % no IKP, pamatojoties uz
Komisijas dienestu Portugāles ekonomisko prognozi.
Deficīta mērķi ir 5,0% no IKP 2012. gadā, 4,5 %
no IKP 2013. gadā un 2,5% no IKP 2014. gadā.
(3)
Portugāles iestādes īsteno
pasākumus, kas pieņemti 2012. gada budžetā un tā marta
papildinājumā, un veic papildu pasākumus 0,3 % no IKP
apjomā, lai ierobežotu deficītu līdz 5,0 % no IKP. Tie
ietver dažu 2012. gada budžeta apropriāciju apturēšanu
tādiem ieguldījumu projektiem, kas vēl nav uzsākti,
zīmognodevas par vērtīgiem īpašumiem un nodokļa par
ienākumiem no ieguldījumiem likmes paaugstināšanu, dažu 2013. gada
budžeta pasākumu paātrināšanu, kas samazinās sociālos
pabalstus, un citu pasākumu īstenošanu, kuri rada ietaupījumus
starppatēriņā un ieņēmumus no pārdošanas.
(4)
Portugāles iestādes pieņem
pastāvīgus konsolidācijas pasākumus 3,0 % no IKP
apjomā, lai 2013. gadā sasniegtu mērķi 4,5 % no
IKP. Ja vien nav norādīts citādi, tad pasākumi, kas
jāpieņem 2013. gada budžeta likumā, ir: i)
kompensācijas darbiniekiem samazinājums, izmantojot ievērojamu
publiskā sektora darbinieku skaita, atlīdzības par virsstundu
darbu un ar algām nesaistītu kompensāciju samazināšanu, ii)
labāka ienākumu pārbaude un dažu sociālo programmu un
pabalstu samazināšana, iii) veselības aprūpes un valsts
uzņēmumu reformas padziļināšana. Attiecībā uz
ieņēmumiem paredzētie pasākumi ietver: i)
iedzīvotāju ienākuma nodokļa reformu, ar ko vienkāršo
nodokļa struktūru, dažu nodokļu izdevumu likvidēšanu,
vidējā nodokļu līmeņa celšanu, uzlabojot
progresivitāti, ii) uzņēmumu ienākuma nodokļa bāzes
paplašināšanu, likvidējot procentu atskaitāmību, iii)
īpašuma nodokļu celšanu. Portugāles iestādes 2013. gadā
izmanto ārkārtas pasākumus noviržu gadījumā.
(5)
Portugāles iestādes pieņem
pastāvīgus konsolidācijas pasākumus 1,75 % no IKP
apjomā, lai sasniegtu 2014. gada deficīta mērķi.
Ekonomikas stabilizācijas programmas sestajai pārskatīšanai tiks
veikta visaptveroša izdevumu pārskatīšana, lai 2014.-2015. gadam
pilnībā norādītu pasākumus apjomā līdz
aptuveni EUR 4 miljardiem. Šie pasākumi būs
pilnībā precizēti 2013. gada februāra vidū.
Fiskālās konsolidācijas plāni 2014.-2015. gadam
būs pilnīgi definēti 2013. gada stabilitātes
programmā.
(6)
Portugāles valdība efektīvi
rīkojas, lai īstenotu šo ieteikumu trīs mēnešu laikā
pēc šā ieteikuma pieņemšanas un saskaņā ar 3. panta
4.a punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 1467/97 sniedz
precīzu ziņojumu par konsolidācijas stratēģiju, kura
ir paredzēta mērķu sasniegšanai.
Turklāt Padome aicina Portugāles
iestādes:
- Papildus ieteikumā paredzētajam
ziņojumam (6) un līdztekus prasībām, kas ir noteiktas
Padomes 2011. gada 30. maija Īstenošanas lēmumā 2011/344/ES
par Savienības finanšu palīdzības piešķiršanu
Portugālei, reizi trijos mēnešos ziņot par panākumiem,
īstenojot šo ieteikumu, kā arī veltīt šim tematam
atsevišķu nodaļu stabilitātes programmās, kuras tiks
sagatavotas līdz 2015. gadam.
- Saglabāt publisko finanšu
pārvaldības reformas tempu, reformējot Budžeta programmas
likumu, lai nodrošinātu atbilstību jaunajiem Eiropas Savienības
fiskālās pārvaldības noteikumiem un turpināt uzlabot
visu budžeta posmu pārredzamību un kontroli, kā arī
nodrošināt vidēja termiņa budžeta programmas īstenošanu un
mērķus visos vispārējās valdības
līmeņos. Šis ieteikums ir adresēts Portugāles Republikai.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā —
                                                                       priekšsēdētājs


               19.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 65/168

         P7_TA(2013)0278
   EĀDD organizatoriskās struktūras un darbības pārskatīšana 2013. gadā
   Eiropas Parlamenta 2013. gada 13. jūnija ieteikums Savienības augstajai pārstāvei ārlietās un drošības politikas jautājumos/Eiropas Komisijas priekšsēdētāja vietniecei, Padomei un Komisijai par EĀDD organizatoriskās struktūras un darbības pārskatīšanu 2013. gadā (2012/2253(INI))
   (2016/C 065/24)

      Eiropas Parlaments,

               —

               ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību (LES) 27. panta 3. punktu, kas paredz Eiropas Ārējās darbības dienesta (EĀDD) izveidi un tā uzdevumu palīdzēt Savienības augstajam pārstāvim ārlietās un drošības politikas jautājumos,

               —

               ņemot vērā LES 21. panta 3. punktu, kas paredz, ka augstais pārstāvis palīdz Padomei un Komisijai nodrošināt konsekvenci Savienības ārējās darbības dažādās jomās,

               —

               ņemot vērā LES 26. panta 2. punktu, kas paredz, ka Padome un augstais pārstāvis nodrošina Savienības rīcības vienotību, konsekvenci un efektivitāti,

               —

               ņemot vērā LES 35. panta 3. daļu, kas paredz, ka dalībvalstu diplomātiskās un konsulārās pārstāvniecības un Savienības delegācijas palīdz īstenot Savienības pilsoņu tiesības uz aizsardzību trešo valstu teritorijā,

               —

               ņemot vērā LES 36. pantu, kas paredz, ka Savienības augstais pārstāvis ārlietās un drošības politikas jautājumos/Eiropas Komisijas priekšsēdētāja vietnieks (turpmāk – AP/PV) regulāri apspriežas ar Eiropas Parlamentu par kopējās ārpolitikas un drošības politikas un kopējās drošības un aizsardzības politikas galvenajiem aspektiem un pamatvirzienu izvēli un informē to par šo politikas virzienu attīstību, kā arī nodrošina, ka pienācīgi ņem vērā Eiropas Parlamenta viedokli,

               —

               ņemot vērā LES 42. pantu, kas paredz AP/PV pilnvaras sniegt priekšlikumus par kopējās drošības un aizsardzības politikas īstenošanu, tostarp misiju sākšanu, izmantojot gan valstu resursus, gan Savienības instrumentus,

               —

               ņemot vērā Padomes 2010. gada 26. jūlija lēmuma, ar ko nosaka Eiropas Ārējās darbības dienesta organizatorisko struktūru un darbību (turpmāk – EĀDD lēmums), 13. panta 3. punktu, kas paredz, ka augstais pārstāvis līdz 2013. gada vidum sagatavo pārskatu par EĀDD organizatorisko struktūru un darbību, tajā cita starpā iekļaujot 6. panta 6. punkta un 8. punkta par ģeogrāfiskās izcelsmes līdzsvaru īstenošanu, un tam atbilstošā gadījumā pievieno likumdošanas priekšlikumu, lai grozītu minēto lēmumu,

               —

               ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 298. un 336. pantu, kas paredz likumdošanas procedūru, kuru piemēro personāla jautājumiem,

               —

               ņemot vērā AP/PV deklarāciju par politisko atbildību (turpmāk – AP/PV deklarācija) (1),

               —

               ņemot vērā EĀDD 2012. gada pārskatu par personālu, kas pieņemts 2012. gada 24. jūlijā saskaņā ar EĀDD lēmuma 6. panta 9. punktu,

               —

               ņemot vērā Reglamenta 97. pantu,

               —

               ņemot vērā Ārlietu komitejas ziņojumu un Attīstības komitejas, Budžeta komitejas, Budžeta kontroles komitejas un Juridiskās komitejas atzinumu (A7-0147/2013),

               A.

               tā kā ar Lisabonas līgumu ieviesa mērķi nodrošināt Eiropas Savienības ārējās darbības vienotību, konsekvenci un efektivitāti;

               B.

               tā kā EĀDD ir jauna hibrīdveida struktūra, kurā tiek izmantoti Kopienas un starpvaldību avoti, kas ir bezprecedenta gadījums Eiropas Savienībā, un tādēļ nevar cerēt, ka divu gadu laikā pēc tā izveidošanas tas būs sācis pilnvērtīgi darboties; tā kā tādēļ tā organizatoriskās struktūras un darbības izvērtējuma pamatā vajadzētu būt patiesai un konstruktīvai kritikai;

               C.

               tā kā EĀDD panākumi būtu jāvērtē pēc tā spējas īstenot visaptverošu pieeju, mūsdienās risinot ES ārējos uzdevumus un pildot saistības, un pēc tā jaudas efektīvāk izmantot ierobežotos resursus, uzlabojot sadarbību un apjomradītus ietaupījumus Eiropas Savienības un dalībvalstu līmenī;

               D.

               tā kā AP/PV trejādā loma vislabāk atspoguļo centienus nodrošināt Eiropas Savienības ārējās darbības lielāku saskaņotību;

               E.

               tā kā pašreizējā Komisijas struktūra nepietiekami atspoguļo īpašo lomu, kas piešķirta AP/PV saistībā ar Savienības ārējo darbību;

               F.

               tā kā daudzās lomas, kas ar Lisabonas līgumu uzticētas AP/PV, rada nepieciešamību veidot politiski ieceltu vietnieku amatus, lai nodrošinātu, ka AP/PV tiek sniegta palīdzība attiecīgo uzdevumu pildīšanā;

               G.

               tā kā strukturālo un procesuālo iemeslu dēļ operatīvo lēmumu pieņemšana un īstenošana kopējās ārpolitikas un drošības politikas/kopējās drošības un aizsardzības politikas (KĀDP/KDAP) jomā ir pārāk lēna; tā kā tas kārtējo reiz bija skaidri redzams saistībā ar Mali krīzi – reaģējot uz to, lēmumu pieņemšanas procedūras un finansēšanas lēmumi netika ātri pieņemti un īstenoti;

               H.

               tā kā EĀDD vajadzētu būt racionalizētai, uz rezultātiem orientētai un efektīvai struktūrai, kas spēj sniegt atbalstu politiskai vadībai ārējās attiecībās, jo īpaši KĀDP jomā, un atvieglot lēmumu pieņemšanu Padomē; tā kā šī iemesla dēļ EĀDD būtu jāspēj īsā laikā un koordinētā veidā nodrošināt dažādu struktūrvienību, tostarp no Komisijas, speciālistu viedokļus; tā kā EĀDD pašreizējā struktūra ir pārvaldes ziņā pārāk smagnēja un to raksturo pārāk daudzi lēmumu pieņemšanas līmeņi;

               I.

               tā kā vēl netiek izmantotas ES kaujas vienību piedāvātās ātras izvietošanas iespējas;

               J.

               tā kā pagātnes pieredze skaidri parāda nepieciešamību Briselē veidot pastāvīgu operatīvo štābu KDAP misiju veikšanai;

               K.

               tā kā Arābu revolūciju gadījumā kļuva skaidrs, ka ES nespēj īstermiņā nodrošināt resursu, tostarp personāla, pārdali, lai pieskaņotos jaunām politiskajām prioritātēm; tā kā ES delegāciju lielumam un dalībnieku specializācijai ir jāatspoguļo Savienības stratēģiskās intereses;

               L.

               tā kā EĀDD loma, nosakot stratēģisko virzību un sekmējot ES ārējo finansēšanas instrumentu īstenošanu, būtu jāpastiprina atbilstoši galvenajiem ES ārpolitikas virzieniem;

               M.

               tā kā vēlreiz jāatgādina, cik svarīgi, risinot attīstības jautājumus starptautiskā līmenī, ir nodrošināt labāku koordināciju un labu pārvaldību, lai ES spētu paust vienotu nostāju un kļūtu atpazīstama;

               N.

               tā kā jo īpaši budžeta ierobežojumu laikā EĀDD būtu jādarbojas kā katalizatoram lielākas sinerģijas veidošanai ne tikai ES iestāžu sistēmā, bet arī starp ES un tās dalībvalstīm;

               O.

               tā kā laikā, kad dalībvalstu valdības samazina savu diplomātisko un konsulāro klātbūtni, EĀDD būtu jāuzskata par iespēju veicināt plašāku sadarbību un sinerģiju un arī turpmāk tas jāizmanto šajā nolūkā;

               P.

               tā kā būtu jācenšas izvairīties no EĀDD, Komisijas – jo īpaši DEVCO ģenerāldirektorāta un Eiropas Kopienas Humānās palīdzības biroja (ECHO) – un Padomes sekretariāta darba un struktūru dublēšanās;

               Q.

               tā kā ir sasniegts mērķis, ka viena trešdaļa personāla ir no dalībvalstīm, un tā kā darbinieki, kas pārstāv trīs struktūras (Komisiju, Padomes sekretariātu un dalībvalstu diplomātiskos dienestus), būtu pienācīgi jāsadala visos līmeņos un starp delegācijām un centrālo pārvaldi;

               R.

               tā kā sievietes ir pārāk maz pārstāvētas AD un vadošajos amatos, taču AST amatos ir vērojams viņu pārsvars;

               S.

               tā kā jebkādi grozījumi darbinieku noteikumos ir jāpieņem koplēmuma procedūrā;

               T.

               tā kā pastāv skaidra nepieciešamība veidot EĀDD izvērtēšanas spēju un spēju mācīties no iepriekšējās darbības pieredzes, jo īpaši konfliktu novēršanas, konfliktu risināšanas, krīzes pārvaldības, samierināšanas un miera nodrošināšanas jomā;

               U.

               tā kā divarpus gadus pēc AP/PV deklarācijas pieņemšanas, būtu rūpīgi jāizvērtē EĀDD politiskā atbildība pret Parlamentu, jo īpaši attiecībā uz to, kādā mērā ar Parlamentu apspriežas par stratēģiskiem lēmumiem un cik lielā mērā ņem vērā tā viedokli un devumu;

               V.

               tā kā šajā novērtējumā būtu jāizskata arī jautājums par to, kā uzlabot AP/PV un EĀDD ierēdņu, tostarp delegāciju un ES īpašo pārstāvju vadītāju, uzstāšanās Parlamentā un tā struktūrās un kā EĀDD īsteno Parlamenta rezolūcijas;

               W.

               tā kā, lai ES iedzīvotāji labāk saprastu un atbalstītu Eiropas ārējo darbību, būtiska nozīme ir parlamentārai kontrolei attiecībā uz EĀDD; tā kā parlamentārā kontrole palielina ārējās darbības leģitimitāti;

               X.

               tā kā delegāciju pašreizējās finanšu plūsmas ir pārāk neelastīgas un tas negatīvi ietekmē darbinieku darba slodzi,

               1.

               adresē šo ieteikumu Savienības augstajai pārstāvei/Eiropas Komisijas priekšsēdētāja vietniecei, ņemot vērā to, ka ir gūti labi panākumi, veidojot EĀDD, taču pastāv iespējas sinerģijas, koordinācijas starp institūcijām un politiskās vadības un atpazīstamības ziņā sasniegt vairāk – to nodrošina augstā pārstāvja, Komisijas priekšsēdētāja vietnieka un Ārlietu padomes priekšsēdētāja lomu kombinācija, kas stiprina dienesta instrumentālo raksturu, aicinot:

         Par vadību un racionālāku un efektīvāku 21. gadsimta diplomātijas struktūru

               2.

               atbalstīt AP/PV to daudzo pienākumu veikšanā, ko tam nosaka ar LES, paredzot veidot politiski iecelta(-u) vietnieka(-u) amatus, kuri atskaitītos Parlamentam un pirms stāšanās amatā tiktu uzklausīti atbildīgajā komitejā, un būtu pilnvaroti rīkoties AP/PV vārdā; nodrošināt, ka arī RELEX komisāri var pilnībā pārstāvēt AP/PV parlamentārajos jautājumos un starptautiskā mērogā; turklāt apsvērt dalībvalstu ārlietu ministru iesaistīšanu konkrētu uzdevumu veikšanā un Savienības vārdā veiktās misijās, tā pastiprinot ES kopējo nostāju;

               3.

               šajā sakarībā vienkāršot EĀDD vadības struktūru un pastiprināt tās izpildu ģenerālsekretāra lomu, veidojot skaidru komandķēdi, lai atbalstītu efektīvu lēmumu pieņemšanu, kā arī savlaicīgu politisko reakciju, tādēļ racionalizēt direktora un pārvaldes administrācijas rīkotājdirektora amatus, kā arī samazināt un vienkāršot pārvaldes ģenerāldirektorātu hierarhisko struktūru, skaidri noteikt EĀDD vadības struktūras attiecīgās kompetences un pārskatīt pašreizējo struktūru, kuras pamatā ir korporatīvā valde, lai lēmumu pieņemšanu padarītu efektīvu, skaidru un saskaņotu; tādā pašā garā nodrošināt to, ka AP/PV saņem politiskās konsultācijas, piemēram, ar politiskās padomes starpniecību, no visiem attiecīgajiem institucionālajiem dalībniekiem, tādējādi ļaujot AP/PV novērtēt EĀDD veikto darbību ietekmi;

               4.

               uzlabot un stiprināt AP/PV koordinējošo, iniciatīvas un politiskās līderības lomu – jo īpaši Ārlietu padomes priekšsēdētāja lomā —, nodrošinot, ka nākamajā Komisijas sastāvā šī amatpersona pilnībā īstenotu savu kā Komisijas priekšsēdētāja vietnieka potenciālu un tai tiek uzticēta RELEX komisāru grupas vadīšana, to vajadzības gadījumā paplašinot ar citiem komisāriem ar kompetencēm ārējo attiecību jomā, lai turpinātu pilnveidot kopīgu priekšlikumu un kopīgu lēmumu praksi;

               5.

               pilnībā izmantot EĀDD sinerģiju un šajā sakarībā paredzēt iespēju, ka balsošanai par KĀDP jautājumiem saskaņā ar LES 31. panta 2. punktu izmanto kvalificētā balsu vairākuma principu, un formāli izskatīt iespēju paplašināt kvalificētā balsu vairākuma izmantošanu balsošanai par KĀDP jautājumiem saistībā ar attiecīgo pārejas klauzulu;

               6.

               saskaņā ar EĀDD lēmuma 9. panta 3. punktu nodrošināt, ka EĀDD ir vadošā loma, nosakot attiecīgo ārējās finansēšanas instrumentu stratēģijas, un ka šim nolūkam EĀDD ir speciālās zināšanas, lai uzņemtos vadību šajās jomās;

               7.

               tajā pašā laikā saglabāt kaimiņattiecību politikas Kopienas raksturu, ņemot vērā to, ka Parlaments neatbalsta nekādas starpvaldību pieejas izmantošanu Savienības politikas nostādnēs, un to, ka ar Līgumu tiek Komisijai piešķirta galvenā atbildība par sarunām par starptautisku nolīgumu slēgšanu Savienības interesēs un Savienības vārdā;

               8.

               turpināt uzlabot sadarbību starp Ārpolitikas instrumentu direktorātu un EĀDD;

               9.

               nodrošināt, ka Eiropas Savienības īpašie pārstāvji tiek cieši integrēti EĀDD darbā, iekļaujot viņus un viņu atbalsta personālu EĀDD struktūrā, un attiecīgā gadījumā apsvērt iespējas viņu amatus savienot ar ES delegāciju vadītāju amatiem;

               10.

               veikt sistemātisku un padziļinātu revīziju, lai apvienotu ar ārējo politiku saistītās struktūras, ko izveidojusi Komisija un Padomes sekretariāts, novērstu pašreizējo dublēšanos un uzlabotu rentabilitāti; darīt šo ziņojumu pieejamu Parlamentam;

               11.

               tādā pašā veidā turpināt attīstīt kopīgu tehnisko un loģistikas dienestu veidošanas praksi starp iestādēm, lai panāktu apjomradītus ietaupījumus un uzlabotu efektivitāti; vienā kopīgā struktūrā apvienot dažādus agrīnās brīdināšanas, riska novērtējuma un drošības uzdevumu Komisijas un EĀDD loģistikas dienestus, reaģējot uz notikumiem ārpus Savienības, kuros šiem dienestiem ir jāsadarbojas;

               12.

               koordinējot ar dalībvalstīm, izskatīt iespējas vidējā un ilgtermiņā, kā panākt apjomradītus ietaupījumus dalībvalstu diplomātisko dienestu un EĀDD darbā trešās valstīs, tostarp saistībā ar noteikumiem par konsulārajiem pakalpojumiem;

               13.

               pieņemt saskaņotu pieeju attiecībā uz Padomes darba grupu vadīšanu un pārtraukt šo grupu vadīšanas rotāciju;

               14.

               saskaņā ar LES 24. pantu nodrošināt, ka uzticības un savstarpējas solidaritātes noskaņā dalībvalstis aktīvi un konsekventi atbalsta Savienības ārpolitiku un drošības politiku un ka tās īsteno Savienības darbības un atbalsta EĀDD tā pilnvaru izpildē;

               15.

               šajā sakarībā sekmēt padziļinātu sadarbību ar dalībvalstīm un attīstīt kopēju politiskās ziņošanas sistēmu starp delegācijām un vēstniecībām;

         Par atbilstošo struktūru visaptverošas pieejas nodrošināšanai

               16.

               pilnībā īstenot Lisabonas līguma sniegtās iespējas, izmantojot visaptverošu pieeju, kas atbilstoši Savienības kopējās stratēģiskās politikas pamatnostādnēm vieno diplomātiskos, ekonomiskos, attīstības un – kā pēdējo iespēju un pilnībā saskaņā ar ANO Statūtiem – militāros līdzekļus, lai aizsargātu un veicinātu galvenokārt Savienības, kā arī kaimiņvalstu un attālāko reģionu iedzīvotāju drošību un labklājību; šajā sakarībā nodrošināt saskaņotību starp īstermiņa un ilgāka termiņa pasākumiem; turklāt nodrošināt, ka EĀDD ir stratēģiskās plānošanas jaudas un nosūtīt priekšlikumus tādu svarīgu jauninājumu ieviešanai, ko paredz Lisabonas līgums, kā noteiktu uzdevumu izpildes uzticēšana dalībvalstu grupām ar attiecīgām spējām un pastāvīgu strukturēto sadarbību izstrāde, tostarp kaujas vienību iesaistīšana;

               17.

               šajā nolūkā tālāk attīstīt atbilstošu struktūru (piemēram, tā saukto krīzes padomi), kas ietver krīžu novēršanu, reaģēšanu krīzes situācijās, miera nodrošināšanu, attiecīgos ārpolitikas instrumentus, drošības politiku un KDAP struktūras un nodrošina koordināciju ar ģeogrāfiskajām nodaļām, delegācijām un citām attiecīgajām politikas struktūrvienībām, kuras saistītas ar krīzes pārvarēšanu, balstoties uz krīzes platformas jēdzienu; nodrošināt vispārēju saskaņotību un novērst EĀDD darbību dublēšanu; turklāt uzlabot koordinēšanu starp iestādēm un precizēt to lomas;

               18.

               nodrošināt efektīvu un integrētu plānošanu un ātrāku lēmumu pieņemšanu par KDAP operācijām, apvienojot attiecīgās Krīžu pārvarēšanas un plānošanas direktorāta (CMPD) un Civilās plānošanas un īstenošanas centra (CPĪC) plānošanas jaudas; turklāt radīt pastāvīgu vadības struktūru, izveidojot pastāvīgu militāro operāciju štābu, kas atrastos līdzās Civilās īstenošanas centram, lai varētu efektīvi īstenot militārās un civilās operācijas, vienlaikus saglabājot šo struktūru attiecīgās komandķēdes;

         Par finansēšanas procedūru reformu efektīvas ārējās darbības īstenošanai

               19.

               pilnībā izmantot visas iespējas saskaņā ar Finanšu regulu, kas attiecas uz administratīvo un darbības izdevumu finanšu pārvaldību, lai atļautu delegāciju vadītājiem attiecīgos apstākļos uzdevumus deleģēt vietniekiem un Komisijas darbiniekiem, tādējādi veicinot pārvaldību un netraucētu delegāciju vadību un ļaujot delegāciju vadītājiem koncentrēties uz saviem politiskajiem uzdevumiem;

               20.

               paātrināt Ārpolitikas instrumentu dienesta procedūras KĀDP finanšu administrēšanai, lai garantētu elastīgu un laicīgu reakciju krīzes situācijās, un jo īpaši nodrošināt, ka civilās KDAP operācijas tiek sāktas ātri un efektivitāti; šajā sakarībā pārbaudīt, vai izmaiņas Finanšu regulā var tikt ieviestas, nesamazinot pārskatāmību;

               21.

               palielināt ES ārējās palīdzības elastību un reaģētspēju, pārskatot noteikumus par lēmumiem, kas saistīti ar ārējo finanšu instrumentu plānošanu un izdevumiem;

               22.

               uzlabot finansiālo pārskatatbildību, pārredzamību attiecinot arī uz visām KĀDP budžeta pozīcijām, tostarp KDAP operācijām, ESĪP, kodolieroču neizplatīšanu un konfliktu novēršanu;

         Par delegācijām

               23.

               piešķirt EĀDD lielākas pilnvaras attiecībā uz Komisijas darbinieku iecelšanu vai pārcelšanu ES delegācijās, lai nodrošinātu, ka darbinieku specializācija un ES delegāciju lielums atspoguļo Savienības stratēģiskās intereses un politiskās prioritātes;

               24.

               veikt nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka ES delegāciju vadītājus ieceļ, pamatojoties uz nopelniem un padziļinātām zināšanām par Eiropas Savienības interesēm, vērtībām un politikas nostādnēm, tā nodrošinot, ka šādiem atbildīgiem amatiem tiek izraudzīti motivēti augstas kvalitātes un efektīvi darbinieki;

               25.

               nodrošināt, ka īpaši delegācijās, kurās EĀDD darbinieku skaits ir neliels, delegācijas vadītājs saskaņā ar par EĀDD lēmumu 5. panta 2. punktu var uzdot arī Komisijas darbiniekiem veikt politisko analīzi un politisko ziņošanu;

               26.

               šajā sakarībā stiprināt delegāciju vadītāju pilnvaras attiecībā uz visiem, tostarp Komisijas, darbiniekiem, un nodrošināt, ka delegācijas vadītājs saņem visus centrālās pārvaldes norādījumus;

               27.

               nopietni attīstīt iespējas, ko sniedz EĀDD lēmums un LES, jo īpaši uzlabojot delegāciju koordinējošo lomu, sevišķi krīzes situācijās, un dodot tām iespēju sniegt konsulāro aizsardzību ES pilsoņiem no dalībvalstīm, kuras attiecīgajā valstī nav pārstāvētas; nodrošināt, ka jebkādi papildu uzdevumi neatņem resursus esošo ES līmeņa politikas nostādņu īstenošanai, iestāžu darbībai un prioritātēm;

               28.

               ņemot vērā to, ka lielākā daļa ES delegāciju tagad ir koncentrējušās uz cilvēktiesību jautājumiem, nodrošināt, ka cilvēktiesības un jo īpaši sieviešu tiesības tiek ievērotas katrā ES delegācijā un struktūrā; turklāt popularizēt Eiropas kultūru, kuras pamatā ir tās daudzveidība; attiecīgā gadījumā nodrošināt, ka ES delegācijām to pašreizējo darbinieku vidū ir sadarbības koordinators ar Eiropas Parlamentu, kurš ir pilnvarots sniegt pienācīgu palīdzību Parlamenta delegācijām trešās valstīs un izmeklēšanās, balstoties uz principu, ka ES delegācijas šādā pašā veidā pārstāv visas ES iestādes;

               29.

               turklāt nodrošināt, ka delegācijām ir speciālās zināšanas attiecīgajās politikas jomās (piemēram, klimata pārmaiņu, energoapgādes drošības, sociālās un darba tirgus politikas, kultūras u.c. jomā), kas ir būtiskas ES attiecībām ar konkrēto valsti;

               30.

               nodrošināt, ka atbilstošos gadījumos katrai delegācijai ir KDAP atašejs, jo īpaši delegācijām, kas darbojas politiski nestabilās vai ļoti nestabilās situācijās, vai arī tad, ja nesen ir pabeigta kāda KDAP operācija vai misija, lai nodrošinātu darbību nepārtrauktību un politiskās situācijas pienācīgu uzraudzību uz vietas;

               31.

               aicina AP/PV prasīt pārskatīt drošības kārtību un prasības ES ārzemju delegācijās, lai pārliecinātos, ka lēmumus par drošību pieņem EĀDD, nevis ārējie līgumslēdzēji drošības nozarē;

         Par deklarācijas par politisko atbildību ieviešanu

               32.

               saskaņā ar četrpusējo vienošanos, kas panākta 2010. gada jūnijā Madridē, nodrošināt pilnīgu un efektīvu pienākumu īstenošanu saskaņā ar LES 36. pantu par to, ka attiecīgi ievēro Eiropas Parlamenta viedokli, piemēram, pirms stratēģiju un mandātu pieņemšanas KĀDP/KDAP jomā proaktīvi un sistemātiski apspriežas ar atbilstīgo Parlamenta komiteju;

               33.

               nodrošināt Savienības delegāciju pilnīgu politisko ziņošanu Parlamenta galvenajām amatpersonām, regulējot piekļuvi informācijai;

               34.

               saskaņā ar LES 218. panta 10. punktu nodrošināt, ka Parlamentu nekavējoties un pilnībā informē par visiem sarunu procedūras posmiem saistībā ar starptautisku nolīgumu slēgšanu, tostarp par KĀDP jomā noslēgtajiem līgumiem;

               35.

               atbilstoši pozitīvajai pieredzei ar jaunieceltajiem delegāciju vadītājiem un ES īpašajiem pārstāvjiem, kuri tika uzklausīti AFET komitejā pirms viņu stāšanās amatā, paplašināt šo praksi arī attiecībā uz nesen ieceltajiem KDAP misiju un operāciju vadītājiem;

               36.

               nodrošināt, ka pēc AP/PV iecelšanas jaunie delegāciju vadītāji pirms viņu stāšanās amatā tiek oficiāli apstiprināti attiecīgajā Parlamenta komitejā;

               37.

               nodrošināt sistemātisku informācijas apmaiņu ar atbilstīgo Parlamenta komiteju pirms katras Ārlietu padomes sanāksmes un informēt attiecīgo komiteju pēc katras Padomes sanāksmes;

         Par apmācību un Eiropas diplomātiskā korpusa vienotības veicināšanu

               38.

               sekmēt kopīgu apmācību un citus konkrētus pasākumus, lai, neraugoties uz EĀDD darbinieku atšķirīgo diplomātisko kultūru un institucionālo izcelsmi, veicinātu viņu korporatīvo vienotību un apsvērt iespējas kā daļu no EĀDD personāla un dalībvalstu diplomātu pastāvīgās profesionālās karjeras veidot kopējas apmācības iniciatīvas;

               39.

               šādā nolūkā pārskatīt attiecīgās jau pastāvošās apmācības un izglītības programmas ES un dalībvalsts līmenī, tās apvienojot ar esošo Eiropas Drošības un aizsardzības koledžas programmu;

         Par darbinieku atlases nosacījumiem

               40.

               turpināt un pastiprināt centienus, lai sasniegtu labāku dzimumu līdzsvaru, pienācīgi ņemot vērā nopelnus un kompetenci; uzsvērt, cik svarīgi ir panākt līdzsvaru delegāciju vadītāju un citu vadošo amatu līmenī; ieviest pārejas pasākumus, vienlaikus izstrādājot rīcības plānu, kas ietvertu mentoringa programmas, īpašu apmācību un ģimenei draudzīgu darba vidi, lai veicinātu sieviešu pārstāvību un novērstu strukturālos šķēršļus, kas traucē diplomātiskajai karjerai;

               41.

               veikt visus nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu ģeogrāfiski līdzsvarotu pārstāvību augstākajos amatos un visu citu pakāpju un pozīciju amatos, tā sekmējot un veicinot ierēdņu un dalībvalstu līdzvērtīgu politisko atbildību par EĀDD saskaņā ar EĀDD lēmuma 6. panta 6. un 8. punktu;

               42.

               ņemot vērā to, ka ir sasniegts mērķis – viena trešdaļa personāla darbā tiek pieņemta no dalībvalstīm —, nodrošināt, ka dalībvalstu ministriju darbinieki netiek norīkoti darbā galvenokārt vidējās vadības līmenī, tādā veidā nodrošinot karjeras iespējas visiem, un tagad koncentrēties uz jaunu ES darbinieku pieņemšanu pastāvīgā darbā; tāpat šajā sakarībā izskatīt iespējas EĀDD strādājošiem dalībvalstu diplomātiem pieteikties uz pastāvīgiem amatiem dienestā;

               43.

               lai veidotu patiesu Eiropas diplomātiskā korpusa vienotību un nodrošinātu, ka dienests kalpo tikai Eiropas kopīgajām interesēm, iebilst pret jebkādiem dalībvalstu mēģinājumiem iejaukties EĀDD personāla darbā pieņemšanas procesā; šobrīd pēc pārejas perioda beigām nodrošināt, ka EĀDD varēs izstrādāt savu neatkarīgu darbā pieņemšanas procedūru, kas atklāta konkursa veidā būs pieejama arī visu ES iestāžu amatpersonām un citiem kandidātiem;

               44.

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta īpašo lomu attiecībā uz mērķu definēšanu un pamatvirzienu izvēli kopējās ārpolitikas un drošības politikas jomā, Eiropas Parlamenta kā budžeta iestādes kompetences, tā lomu ārpolitikas demokrātiskās kontroles nodrošināšanā, kā arī tās praksi ārējās parlamentārajās attiecībās, jo īpaši apsvērt iespējas Eiropas Parlamenta amatpersonām no 2013. gada 1. jūlija pieteikties uz amatiem EĀDD uz tādiem pašiem noteikumiem kā Padomes un Komisijas darbiniekiem;

               45.

               nodrošināt, ka EĀDD var izmantot atbilstošu prasmju kopumu, lai reaģētu uz konfliktiem, jo īpaši attīstot darbinieku prasmes starpniecības un dialoga veidošanā;

         Par ilgtermiņa darbību

               46.

               saistībā ar topošo konvenciju aicina paplašināt KĀDP/KDAP un EĀDD lomu, tostarp darba kārtībā iekļaut jautājumu par nosaukuma maiņu;

         o
   o o

               47.

               uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo ieteikumu Savienības augstajai pārstāvei ārlietās un drošības politikas jautājumos/Komisijas priekšsēdētāja vietniecei, Padomei, Komisijai un dalībvalstu valdībām un parlamentiem.

      (1)  OV C 210, 3.8.2010., 1. lpp.


title: Padomes Ieteikums (2017. gada 11. jūlijs) par Ungārijas 2017. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Ungārijas 2017. gada konverģences programmu

text:
               9.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/71

         PADOMES IETEIKUMS
   (2017. gada 11. jūlijs)
   par Ungārijas 2017. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Ungārijas 2017. gada konverģences programmu
   (2017/C 261/16)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Komisija 2016. gada 16. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, iezīmējot 2017. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes apstiprināja 2017. gada 9. un 10. marta Eiropadome. Komisija 2016. gada 16. novembrī, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2), pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Ungārija nebija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (2)

               2017. gada ziņojums par Ungāriju tika publicēts 2017. gada 22. februārī. Tajā tika izvērtēti Ungārijas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti Padomes 2016. gada 12. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem konkrētai valstij adresētajiem ieteikumiem, un Ungārijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu.

               (3)

               Ungārija 2017. gada 2. maijā iesniedza savu 2017. gada valsts reformu programmu un 2017. gada konverģences programmu. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās tika izvērtētas vienlaikus.

               (4)

               Attiecīgie konkrētai valstij adresētie ieteikumi ir iekļauti Eiropas strukturālo un investīciju fondu (ESI fondi) 2014.–2020. gadam plānošanā. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013 (3) 23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Komisija ir sniegusi papildu norādes par to, kā tā izmantotu minēto noteikumu norādēs par to pasākumu piemērošanu, kuri saista ESI fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību.

               (5)

               Ungārija šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā, un tai piemēro noteikumu par parādu. Valdība savā 2017. gada konverģences programmā plāno nominālā deficīta pasliktināšanos no 1,8 % no IKP 2016. gadā līdz 2,4 % no IKP 2017. un 2018. gadā, kam sekotu pakāpeniska uzlabošanās, 2021. gadā sasniedzot 1,2 %. Ir plānots, ka vidēja termiņa budžeta mērķis – strukturālais deficīts 1,7 % apmērā no IKP līdz 2016. gadam, kas tika pārskatīts un no 2017. gada būs 1,5 % no IKP, – tiks sasniegts līdz 2020. gadam. Tomēr, balstoties uz pārrēķināto (4) strukturālo bilanci, vidēja termiņa budžeta mērķis netiktu sasniegts visā programmas laikā. Kā teikts konverģences programmā, ir sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP līdz 2021. gada beigām pakāpeniski samazināsies līdz aptuveni 61 %. Makroekonomiskais scenārijs, kas ir budžeta prognozes pamatā, ir labvēlīgs, un tas apdraud budžeta deficīta mērķu īstenošanu.

               (6)

               2017. gada konverģences programmā ir norādīts, ka 2016. un 2017. gadā bēgļu ārkārtējā pieplūduma un ar drošību saistīto pasākumu ietekme uz budžetu ir ievērojama, un sniegti atbilstoši pierādījumi par minēto budžeta papildu izmaksu tvērumu un veidu. Saskaņā ar Komisijas datiem attiecināmie papildu izdevumi 2015. gadā sasniedza 0,04 % no IKP saistībā ar bēgļu ārkārtējo pieplūdumu, un 2016. gadā nav attiecināmu papildu izdevumu saistībā ar bēgļu pieplūdumu. Attiecināmie papildu izdevumi ar drošību saistītiem pasākumiem 2016. gadā sasniedza 0,04 % no IKP. 2017. gadā nav sagaidāms, ka vēl vairāk palielināsies izdevumi bēgļu ārkārtējā pieplūduma dēļ, turpretī ar drošību saistīto pasākumu papildu ietekme uz budžetu pašlaik tiek lēsta 0,14 % apmērā no IKP. Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktā un 6. panta 3. punktā paredzētie noteikumi ļauj segt šos papildu izdevumus, jo bēgļu pieplūdums, kā arī bargie terorisma draudi ir īpaši notikumi, to ietekme uz Ungārijas publiskajām finansēm ir ievērojama, un finanšu stabilitāte netiktu apdraudēta, pieļaujot pagaidu novirzi no korekcijas gaitas vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai. Tāpēc nepieciešamā korekcija vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai 2016. gadā ir samazināta, lai ņemtu vērā ar drošību saistītās papildu izmaksas. Attiecībā uz 2017. gadu galīgais izvērtējums, tostarp par attiecināmajām summām, tiks veikts 2018. gada pavasarī, pamatojoties uz Ungārijas iestāžu sniegtajiem novērotajiem datiem.

               (7)

               Padome 2016. gada 12. jūlijā ieteica Ungārijai 2017. gadā panākt gada fiskālo korekciju 0,6 % apmērā no IKP virzībā uz vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanu. Pamatojoties uz Komisijas 2017. gada pavasara prognozi, pastāv risks būtiski novirzīties no minētās prasības 2017. gadā.

               (8)

               Ņemot vērā Ungārijas fiskālo stāvokli un jo īpaši tās parādu līmeni, paredzams, ka 2018. gadā Ungārija veiks turpmākas korekcijas, lai sasniegtu vidēja termiņa budžeta mērķi, proti, strukturālu deficītu 1,5 % apmērā no IKP. Atbilstoši kopīgi pieņemtajai korekcijas matricai saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu šāda korekcija nozīmē prasību, lai nominālās izaugsmes līmenis valdības neto primārajos izdevumos (5) nepārsniegtu 2,8 % 2018. gadā. Tas atbilstu strukturālajai korekcijai 1,0 % apmērā no IKP. Nemainīgas politikas apstākļos pastāv risks, ka 2018. gadā būs ievērojama novirze no minētās prasības. Tajā pašā laikā tiek prognozēts, ka Ungārija 2017. un 2018. gadā izpildīs noteikumu par parādu. Kopumā Padome uzskata, ka no 2017. gada būs vajadzīgi papildu pasākumi, lai ievērotu Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Tomēr, kā paredzēts Regulā (EK) Nr. 1466/97, budžeta plānu un rezultātu izvērtējumā būtu jāņem vērā attiecīgās dalībvalsts budžeta līdzsvars, ņemot vērā cikliskos apstākļus. Kā atgādināts Komisijas paziņojumā, kas pievienots šiem konkrētām valstīm adresētajiem ieteikumiem, 2018. gada budžeta rezultātu izvērtējumā būs pienācīgi jāņem vērā mērķis panākt tādu fiskālo nostāju, kas sekmē gan pašreizējās atlabšanas stiprināšanu, gan Ungārijas publisko finanšu stabilitātes nodrošināšanu. Saistībā ar minēto Padome atzīmē, ka Komisija plāno veikt vispārēju izvērtējumu saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, jo īpaši ņemot vērā ciklisko situāciju Ungārijā.

               (9)

               Ungārijas konkurētspēju un iespējamo izaugsmi kavē nelielās privātās investīcijas un zemais ražīgums. Faktori, kas negatīvi ietekmē uzņēmējdarbības vidi un uzņēmumu investīcijas, ir saistīti jo īpaši ar trūkumiem institucionālajā darbībā un pārvaldībā. Līdz ar nepietiekamu ieinteresēto personu iesaisti un uz pierādījumiem nepietiekami balstītu politikas veidošanu regulatīvās un nodokļu vides biežās izmaiņas ir viens no lielākajiem šķēršļiem darījumdarbībai Ungārijā. Regulatīvajiem šķēršļiem pakalpojumu nozarē arī ir tendence ierobežot tirgus dinamiku un kavēt investīcijas. Ierobežojošie noteikumi, tostarp mazumtirdzniecībā, ierobežo konkurenci pakalpojumu nozarē un rada slogu uzņēmējdarbības videi.

               (10)

               Ungārijas kopējā nodokļu attiecība pret IKP joprojām ir krietni lielāka nekā citās reģiona valstīs, un problēmas nodokļu sistēmā vēl nav atrisinātas. Valdība 2017. gadā par pieciem procentpunktiem ir samazinājusi darba devēju sociālā nodrošinājuma iemaksas, un 2018. gadā ir plānots samazinājums par vēl diviem procentpunktiem. Šis pasākums ir ievērojami samazinājis nodokļu īpatsvaru darbaspēka izmaksās zemu atalgotiem darba ņēmējiem, taču tas joprojām ir liels. Tas jo īpaši attiecas uz zemu atalgotiem darba ņēmējiem, kuriem nav bērnu, un šis rādītājs joprojām ir viens no augstākajiem Savienībā. Nodokļu sistēma joprojām ir sarežģīta. Neraugoties uz to, ka sektoram specifiskiem nodokļiem – un dažiem no tiem joprojām ir ļoti kropļojoša ietekme – kopš 2013. gada ir tendence samazināties, tie joprojām sarežģī nodokļu sistēmu un mazina investoru uzticēšanos. Nodokļu sistēmas sarežģītība un nenoteiktība, kas tādējādi saistīta ar lielām saistību izpildes izmaksām un administratīvajiem slogiem, turpina negatīvi ietekmēt investoru uzticēšanos Ungārijā.

               (11)

               Trūkumi institucionālajā darbībā rada slogu uzņēmējdarbības videi un samazina ekonomikas izaugsmes potenciālu. Konkrēti – neraugoties uz nesenajiem uzlabojumiem un Publiskā iepirkuma likuma grozījumiem, panākumi pārredzamības un konkurences stiprināšanā attiecībā uz publiskajiem iepirkumiem joprojām nav lieli. Pašreizējā e-iepirkuma stratēģija ir stabils pamats pārredzamības uzlabošanai, taču tās īstenošana un ietekme uz efektivitāti un pārredzamību ir jāuzrauga. Korupcijas riski joprojām ir lieli, un tas negatīvi ietekmē uzņēmējdarbības vidi, un tāpat arī pasākumos, kas veikti šīs problēmas risināšanai, ir ievērojami trūkumi. Ungārijā arī kavējas tās e-iepirkuma stratēģijas īstenošana. Tas palēnina e-iepirkumu savlaicīgu ieviešanu Ungārijā, kas ir izšķiroši svarīgi pārredzamības uzlabošanai un konkurences palielināšanai.

               (12)

               Ungārijā situācija pakalpojumu nozarē, tostarp mazumtirdzniecībā, joprojām ir īpaši problemātiska. Iepriekšējā gada laikā valdība turpināja iejaukties tirgos, kas iepriekš bija atvērti konkurencei, un pieņēma stingrākas prasības attiecībā uz pasažieru pārvadājumu pakalpojumiem, kurus sniedz neatkarīgi dispečeru centri. Valdība neveica būtiskus pasākumus, lai atvieglotu regulatīvo vidi pakalpojumu nozarē, jo īpaši attiecībā uz mazumtirdzniecību, publiskajiem atkritumu apsaimniekošanas pakalpojumiem, mācību grāmatu publicēšanu un izplatīšanu un mobilo maksājumu sistēmām. Mazumtirdzniecības nozarē trūkst skaidru norāžu par atļauju piešķiršanu tādu jaunu veikalu atvēršanai, kas ir lielāki par 400 kvadrātmetriem. Tas nozarē arvien vairāk palielina pārredzamības un prognozējamības trūkumu. Tas, ka vēl aizvien pastāv regulatīvi šķēršļi pakalpojumu nozarē, tostarp mazumtirdzniecībā, ierobežo tirgus dinamiku un kavē investīcijas, vienlaikus arī radot nenoteiktību investoriem, jo īpaši ārvalstu investoriem.

               (13)

               Lai atbalstītu Ungārijas konkurētspēju un iespējamo izaugsmi vidējā termiņā, izšķiroša nozīme būs strukturālām reformām nolūkā veicināt investīcijas cilvēkkapitālā, jo īpaši izglītībā un veselības aprūpē, un nolūkā turpināt darba tirgus darbības uzlabošanu. Būs svarīgi arī uzlabot sociālo taisnīgumu, lai nodrošinātu iekļaujošāku izaugsmi.

               (14)

               Sniegums attiecībā uz pamatprasmju nodrošināšanu starptautiskā skatījumā joprojām ir vājš. ESAO Starptautiskās skolēnu novērtēšanas programmas (PISA) 2015. gada pētījumā par izglītības sistēmām secināts, ka rezultāti ievērojami pasliktinās un skolēnu sociālekonomiskās izcelsmes ietekme uz izglītības rezultātiem ir viena no lielākajām Savienībā. Skolas veida ietekme uz izglītības rezultātiem ir ļoti ievērojama. Eksakto priekšmetu mācībstundu skaita samazinājums arodģimnāzijās kopš 2016. gada, visticamāk, pastiprinās to, ka Ungārija atpaliek eksakto zinību jomā. Mācības priekšlaicīgi pārtraukušo skolēnu īpatsvars pēdējo piecu gadu laikā saglabājas nemainīgs un ir jo īpaši liels romu vidū. Nelabvēlīgā situācijā esošo skolēnu sadalījums pa skolām nav vienmērīgs, un romu izcelsmes bērni arvien biežāk apmeklē romu vairākuma skolas un klases. Ir ieviesti pasākumi, lai atbalstītu skolotāju apmācību, pirmsskolas izglītību un mācību panākumus un vērstos pret mācību priekšlaicīgu pārtraukšanu romu vidū. Lai gan ir veikti pasākumi segregācijas novēršanai, tie nav pietiekami visaptveroši un sistēmiski, lai risinātu šo problēmu. To cilvēku skaits, kas piesakās terciārajai izglītībai, nav pietiekami liels un absolvēšanas rādītāji nav pietiekami labi, lai apmierinātu pieaugošo pieprasījumu pēc augsti kvalificēta darbaspēka. 2017. gadā pieņemtie Augstākās izglītības likuma grozījumi var vēl vairāk pasliktināt situāciju.

               (15)

               Darba tirgus dinamika pēdējos gados ir bijusi pozitīva, un bezdarbs ir atgriezies pirmskrīzes līmenī. Nodarbinātība ir sasniegusi vēsturiski augstu līmeni, un tas ir izrietējis no darbvietu radīšanas privātajā sektorā un sabiedrisko darbu shēmas, kura joprojām ir vērienīgākā aktīva darba tirgus politika Ungārijā un kurā iesaistīti vairāk nekā 200 000 dalībnieku. Pēdējos gados ir pieņemts pasākumu kopums nolūkā veicināt pāreju no minētās shēmas uz primāro darba tirgu. Taču shēma joprojām nav pietiekami mērķorientēta, un tās efektivitāte attiecībā uz dalībnieku reintegrāciju atvērtajā darba tirgū joprojām ir ierobežota. Tajā pašā laikā dažās nozarēs palielinās darbaspēka trūkums. Tiek pastiprināti arī citi aktīvās darba tirgus politikas pasākumi, daļēji ar Savienības fondu atbalstu, bet ir nepieciešami turpmāki centieni, lai efektīvi veicinātu pāreju uz primāro darba tirgu. Bezdarbnieku profilēšanas sistēma darbojas, bet vēl nav pilnībā efektīva. Pēdējos gados ir palielinājusies sieviešu un vīriešu nodarbinātības atšķirība, un vecāku statusa ietekme uz sieviešu nodarbinātību ir viena no lielākajām Savienībā. Ekonomiski aktīva darbaspēka līmeni ietekmē salīdzinoši vājie veselības rādītāji un nevienlīdzīgā piekļuve veselības aprūpei. Sociālo partneru līdzdalība politikas veidošanā ir neliela.

               (16)

               Daži nabadzības rādītāji ir atgriezušies pirmskrīzes līmenī, taču joprojām ir augstāki nekā vidēji Savienībā. Bērnu un romu nabadzība joprojām ir īpaši augsta, lai arī tā samazinās. Ievērojams nodarbināto romu īpatsvars strādā sabiedrisko darbu shēmas ietvaros. Viņu efektīva integrācija atvērtajā darba tirgū līdz šim joprojām ir ierobežota.

               (17)

               Sociālās palīdzības un bezdarbnieka pabalstu adekvātums un segums ir ierobežots. Bezdarbnieka pabalstu saņemšanas ilgums joprojām ir visīsākais Savienībā, proti, trīs mēneši, un šis laiks ir īsāks nekā darba meklētājiem vidēji ir nepieciešams darba atrašanai. Ar 2015. gada sociālās palīdzības reformu tika racionalizēta pabalstu sistēma, taču, šķiet, ka tas nav garantējis vienotu un pienācīgu minimālo dzīves līmeni grūtībās nonākušajiem. Saistībā ar pabalstiem, kurus pārvalda pašvaldības, ir liela rīcības brīvība attiecībā uz atbilstības kritērijiem un tiesību līmeni, kas pabalstu saņēmējiem rada nenoteiktību. Minimālā ienākuma pabalsts joprojām ir iesaldēts ļoti zemā līmenī, taču Ungārijas iestādes plāno nākamajos gados pakāpeniski celt mērķorientētu naudas pabalstu līmeni. Jau 2017. gadā trīs no šādiem pabalstiem tika nedaudz palielināti. Papildu mērķorientēti pasākumi palīdzētu mazināt visnelabvēlīgākajā situācijā esošo grupu, jo īpaši bērnu un romu, materiālo nenodrošinātību.

               (18)

               2017. gada Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Ungārijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2017. gada ziņojumā par valsti. Tā ir arī izvērtējusi 2017. gada konverģences programmu un 2017. gada valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Ungārijai adresētiem ieteikumiem. Izvērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Ungārijā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (19)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi 2017. gada konverģences programmu, un tās atzinums (6) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā turpmāk,

         AR ŠO IESAKA Ungārijai 2017. un 2018. gadā rīkoties šādi.

               1.

               Ņemot vērā to, ka ir jāstiprina pašreiz notiekošā atlabšana un jānodrošina Ungārijas publisko finanšu stabilitāte, 2018. gadā īstenot ievērojamus fiskālos centienus atbilstīgi Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvās daļas prasībām.

               2.

               Pabeigt nodokļu īpatsvara darbaspēka izmaksās samazināšanu zemu atalgotiem darba ņēmējiem un vienkāršot nodokļu struktūru, jo īpaši samazinot tos sektoram specifiskos nodokļus, kam ir viskropļojošākā ietekme. Stiprināt pārredzamību un konkurenci publiskā iepirkuma jomā, īstenojot visaptverošu un efektīvu e-iepirkuma sistēmu, un stiprināt korupcijas novēršanas regulējumu. Stiprināt regulējuma prognozējamību, pārredzamību un konkurenci, jo īpaši pakalpojumu nozarē, tostarp mazumtirdzniecībā.

               3.

               Labāk pielāgot sabiedrisko darbu shēmu tiem, kas ir vistālāk no darba tirgus, un sniegt efektīvu atbalstu darba meklētājiem, lai veicinātu pāreju uz darba tirgu, tostarp pastiprinot aktīvu darba tirgus politiku. Veikt pasākumus, lai uzlabotu izglītības rezultātus un palielinātu nelabvēlīgā situācijā esošu grupu, jo īpaši romu, dalību iekļaujošā vispārējā izglītībā. Uzlabot sociālās palīdzības adekvātumu un segumu un pagarināt bezdarbnieka pabalstu saņemšanas ilgumu.

      Briselē, 2017. gada 11. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         T. TÕNISTE

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

      (4)  Strukturālā bilance, ko Komisija pārrēķinājusi, pamatojoties uz konverģences programmā sniegto informāciju, atbilstīgi kopīgi saskaņotai metodikai.

      (5)  Valdības neto izdevumus veido kopējie valdības izdevumi, izņemot procentu izdevumus, izdevumus saistībā ar Savienības programmām, kas ir pilnībā izlīdzināti ar ienākumiem no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas saistībā ar bezdarbnieku pabalstu izdevumiem. Valsts finansētā bruto pamatkapitāla veidošanas līmenis ir izlīdzināts četru gadu laikposmā. Ir ņemti vērā tiesību aktos paredzētie diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu jomā ir atskaitīti.

      (6)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52005SC0013

Ieteikums Padomes Atzinums saskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta trešo punktu par atjaunināto Luksemburgas stabilitātes programmu 2004. – 2007. gadam  /* SEC/2005/0013 galīgā redakcija */

	Briselē, 11.1.2005SEC(2005) 13 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta trešo punktu par atjaunināto Luksemburgas stabilitātes programmu 2004. – 2007. gadam(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSPadomes Regula (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1] nosaka, ka iesaistītajām dalībvalstīm, tas ir, tām valstīm, kas pieņēmušas vienoto valūtu līdz 1999. gada 1. martam Padomei un Komisijai jāiesniedz stabilitātes programmas. Saskaņā ar šīs regulas 5. pantu Padomei katra stabilitātes programma jāpārbauda, ņemot vērā novērtējumu, ko sagatavojusi Komisija un ar Līguma 114. pantu izveidotā Komiteja (Ekonomikas un finanšu komiteja). Veikusi programmas pārbaudi, Padome, pēc Komisijas ieteikuma un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju, sniedza savu atzinumu. Saskaņā ar šo regulu dalībvalstīm reizi gadā jāiesniedz savu stabilitātes programmu atjauninājumi, kurus Padome var izskatīt saskaņā ar to pašu procedūru.Luksemburgas pirmā stabilitātes programma par laiku no 1998. līdz 2002. gadam tika iesniegta 1999. gada 16. februārī, un Padome to izvērtēja 1999. gada 15. martā[2]. Turpmāk katru gadu tika iesniegti atjauninājumi, no kuriem pēdējais iesniegts 2004. gada 30. novembrī. Komisijas dienesti, ņemot vērā savas 2004. gada rudens ekonomikas prognozes un ievērojot rīcības kodeksu[3], ir veikuši šī atjauninājuma tehnisko novērtējumu, kurā izmantota vispārīgi pieņemtā potenciālā ražošanas apjoma un cikliski koriģētā budžeta metodoloģija, ieteikumi no vispārējām ekonomikas politikas nostādnēm laika posmam no 2003. līdz 2005. gadam, kā arī principi, kas izklāstīti Komisijas 2002. gada 27. novembra vēstulē Padomei un Eiropas Parlamentam par budžeta politikas koordinācijas stiprināšanu, un ar Padomes apstiprinājumu[4]. Vērtējums ir šāds.-  Luksemburgas 2004. gada stabilitātes programmas atjauninājumu laika posmam no 2004. līdz 2007. gadam iesniedza 2004. gada 30. novembrī — pēc tam, kad 26. novembrī to bija apstiprinājusi valdība. Programmas atjauninājums daļēji atbilst „rīcības kodeksā par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu” norādītajām prasībām attiecībā uz informāciju, jo tajā trūkst dažu obligāti sniedzamu datu.-  Atjauninājumā izklāstītais makroekonomikas scenārijs paredz reālā IKP pieauguma palēnināšanos no 4,4% 2004. gadā līdz 3,8% 2005. gadā un 3,3% 2006. gadā, un atkal straujāku pieaugumu tikai 2007. gadā — 4,3%. Šāds scenārijs ir ticams: pieaugums laika posmā no 2004. līdz 2006. gadam daudz neatšķiras no Komisijas dienestu prognozēm 2004. gada rudenī. Programmā paredzētais reālā pieauguma temps šim laika posmam saskan ar Komisijas dienestu aplēsēm par iespējamo pieaugumu.-  Tā kā valsts budžets no pārpalikuma 0,8% apjomā no IKP 2003. gadā ir sarucis līdz plānotam deficītam 1,4% apjomā no IKP 2004. gadā, programma izvirza mērķi samazināt šo deficītu līdz 1% 2005. gadā un stabilizēt aptuveni tādā pašā līmenī 2006. un 2007. gadā. Lai gan programma neparedz tālāku deficīta samazināšanu pēc 2005. gada, tā pozitīvā nozīmē atšķiras no programmas 2003. gada atjauninājuma, kurā nebija tik optimistiskas pieauguma izredzes kā šajā atjauninājumā, un tajā tika paredzēts, ka valsts budžeta deficīts var pieaugt no 0,6% no IKP 2003. gadā līdz aptuveni 2% atlikušajā programmas posmā.-  Pēc vispārīgi pieņemtās metodoloģijas veiktajos Komisijas dienestu aprēķinos 2004. gada atjauninājumā tiek paredzēts, ka atlikušajā periodā cikliski koriģētajā budžetā gaidāmi arvien augoši pārpalikumi (no deficīta, kas mazāks par 1% no IKP 2003. gadā), 2007. gadā sasniedzot 2% no IKP. Taču šķiet, ka šis krasais cikliski koriģētā budžeta uzlabojums radies galvenokārt dēļ neierastās nenoteiktības rezerves aplēsēs par iespējamo pieaugumu Luksemburgā, nevis atspoguļojot patiesus strukturālus pārkārtojumus.-  Programmā izklāstītā valsts budžeta attīstība ir ievērojami labāka, nekā tika paredzēts Komisijas 2004. gada rudens prognozēs, jo pēdējās tika pabeigtas pirms 2005. gada budžeta nodošanas publicēšanai un, attiecīgi, ņemot vērā pieņēmumu, ka politikā nebūs izmaiņu, un ievērojot iepriekšējos gados novērotās tēriņu un ieņēmumu tendences.-  Uz programmas budžeta mērķiem attiecināmie riski ir sabalansēti. No vienas puses, ir zināms, ka Luksemburgā ieņēmumi tiek aplēsti piesardzīgi. Tomēr, no otras puses, programmā ir paredzēts, ka palēnināsies izdevumu pieaugums, kas pēdējos gados bijis ļoti straujš, taču netiek nosaukti līdzekļi, kas palīdzētu sasniegt šo palēninājumu. Tādējādi programmā izklāstītie budžeta mērķi ir ticami, taču tie nebūt nav augsti un nav grūti sasniedzami, ja valsts realizē savas izsludinātās ieceres ierobežot izdevumu pieaugumu. Ņemot vērā šo riska novērtējumu, programmas budžeta daļa, ko atspoguļo cikliski koriģētā budžeta attīstība, ir pietiekama, lai sasniegtu Stabilitātes un izaugsmes paktā noteikto vidēja termiņa mērķi — programmas laikā (sākot no 2005. gada) budžeta stāvokli pietuvināt līdzsvaram. Bet nominālā izteiksmē programma neparedz turpmāku kopējā deficīta samazināšanu pēc 2005. gada un tajā netiek pausta apņemšanās tuvoties, vismaz nominālā izteiksmē, sabalansētam stāvoklim līdz programmā iekļautā laika posma beigām, jo kopējais deficīts saglabājas aptuveni 1% apjomā no IKP. Taču šķiet, ka sākot no 2005. gada, programmas budžeta stāvoklis garantē pietiekamu drošības rezervi, kuras robežās var notikt standarta cikliskas svārstības, bet deficīts 3% apjomā no IKP netiek pārsniegts.-  Atjauninājumā paredzēts, ka valsts budžeta parāda attiecība samazināsies no 5,3% no IKP 2003. gadā līdz 5% 2004. gadā. Aptuveni puse parāda attiecas uz centrālo valdību, otra puse — uz pašvaldībām; sociālās apdrošināšanas iestāžu parāds ir niecīgs. Tiek prognozēts, ka parāda attiecība atjauninājumā iekļautajā periodā laika gaitā samazinās no 5% no IKP 2004. gadā līdz 4,5% no IKP 2007. gadā. Neto aktīvu kopsummas pozīcija ir vēl pievilcīgāka, pateicoties ievērojamajai finanšu līdzekļu summai, kas veido aptuveni 50% no IKP un kas uzkrāta pēdējo gadu laikā, kad bijis fiskālais pārpalikums.-  Programmā minēti nesen veikti pasākumi, lai ierobežotu izdevumu pieaugumu veselības aprūpes sfērā, īpaši 2004. gada novembrī pieņemto iemaksu palielinājumu. Tajā norādīti papildu pasākumi, kuru mērķis ir ierobežot izdevumus veselības aprūpes sfērā un kuri ir iekļauti Parlamenta 2004. gada decembrī pieņemtajā likumprojektā. Dokumentā pieminēts arī slogs, kas nākamajos gados gulsies uz pensiju sistēmu un ko radījis nodarbinātības masveida pieaugums Luksemburgā pēdējo divdesmit gadu laikā, aptverot arvien vairāk nodarbināto – nerezidentu. Programmā gan vēl nav norādīti konkrēti pasākumi šīs problēmas risināšanai, tomēr tiek paziņots, ka šo jautājumu apspriedīs 2005. gada laikā.-  Pateicoties ļoti zemajam valsts parāda līmenim un prāvajām rezervēm, ko uzkrājis sociālās nodrošināšanas sektors vairāk kā divdesmit gadu laikā, Luksemburga atrodas izdevīgā stāvoklī attiecībā uz valsts finanšu stāvokļa ilgtermiņa noturību, lai gan tiek plānoti nozīmīgi budžeta izdevumi sakarā ar iedzīvotāju novecošanos. Tomēr saskaņā ar Komisijas dienestu veikto pagaidu novērtējumu un ņemot vērā pašreizējās izdevumu prognozes, programmā izklāstītā budžeta stratēģija var radīt „nodokļu iztrūkumu” teju 2% apjomā no IKP, kurš ir jāaizpilda, lai varētu pilnībā nodrošināt stāvokļa noturību. Valsts ir piedzīvojusi ārkārtīgi lielu nodarbinātības pieaugumu aptuveni 20 gadu garumā, kas pakāpeniski pārvērtīsies proporcionālā pensionāru skaita pieaugumā. Šīs situācijas radīto spiedienu uz budžetu ievērojami varētu atvieglot rezerves. Šī rezervju veidošanas politika būtu jāturpina līdz ar tādu pasākumu īstenošanu, kuru mērķis ir paaugstināt pastāvīgo iedzīvotāju, īpaši vecāku cilvēku, pašreiz zemo nodarbinātības līmeni.Svarīgāko makroekonomisko un budžeta prognožu salīdzinājums2004 | 2005 | 2006 | 2007 |Reālais IKP (izmaiņas, %) | SP Nov 2004 | 4,4 | 3,8 | 3,3 | 4,3 |KOM | 4 | 3,5 | 3,6 | n.p. |SP Nov 2003 | 2 | 3 | 3,8 | n.p. |SPCI inflācija (%) | SP Nov 2004 | 2,6 | 3,2 | 1,5 | 1,7 |KOM | 3 | 2,3 | 1,6 | n.p. |SP Nov 2003 | 1,5 | 1,3 | 1,2 | n.p. |Valsts bilance (% no IKP) | SP Nov 2004 | -1,4 | -1 | -0,9 | -1 |KOM2 | -0,8 | -1,6 | -2 | n.p. |SP Nov 2003 | -1,.8 | -2,3 | -1,5 | n.p. |Primārā bilance (% no IKP) | SP Nov 2004 | -1,2 | -0,9 | -0,8 | -0,9 |KOM2 | -0,6 | -1,4 | -1,8 | n.p. |SP Nov 2003 | -1,6 | -2,1 | -1,5 | n.p. |Cikliski koriģētais budžets (% no IKP) | SP Nov 20041 | -0,7 | 0,3 | 1,4 | 2 |KOM2 | 0,4 | 0,3 | 0,7 | n.p. |SP Nov 20031 | 0,9 | 1,0 | 2,2 | n.p. |Valsts bruto parāds (% no IKP) | SP Nov 2004 | 5 | 5 | 4,6 | 4,5 |KOM2 | 4,9 | 4,8 | 4,7 | n.p. |SP Nov 2003 | 5,2 | 5 | 4,4 | n.p. |1 Komisijas dienestu aprēķini, izmantojot programmā sniegto informāciju 2 Noslēguma aprēķins pirms 2005. gada budžeta iesniegšanas Avoti: Stabilitātes programma (SP); Komisijas dienestu 2004. gada rudens ekonomikas prognozes (KOM); Komisijas dienestu aprēķini |Uz šā novērtējuma pamata Komisija ir pieņēmusi pievienoto ieteikumu Padomes atzinumam par Luksemburgas atjaunināto stabilitātes programmu un nodod to Padomei.IeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta trešo punktu par atjaunināto Luksemburgas stabilitātes programmu 2004. – 2007. gadamEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu, un jo īpaši tās 5. panta 3. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu,apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.1.  Padome 2005. gada 18. janvārī izskatīja atjaunināto Luksemburgas stabilitātes programmu laika posmam no 2004. gada līdz 2007. gadam. Atjauninājums daļēji atbilst „rīcības kodeksā par stabilitātes un konverģences programmu saturau un formātu” norādītajām prasībām attiecībā uz informāciju. Tajā trūkst dažu nepieciešamu datu par makroekonomikas pieņēmumiem.2.  Atjauninājumā paredzēts reālā IKP pieaugums no 2,9% 2003. gadā līdz 4,4% 2004. gadā. Paredzēts, ka 2005. un 2006. gadā pieaugums palēnināsies līdz attiecīgi 3,8% un 3,3%, bet 2007. gadā tas atkal sāks palielināties līdz 4,3%. Ņemot vērā pašreiz pieejamo informāciju, šis scenārijs atspoguļo ticamus pieauguma plānus.3.  Šī programmas atjauninājuma pamatā izmantotās budžeta stratēģijas mērķis ir nedaudz samazināt deficītu līdz 1% no IKP 2005. gadā no 1,4% no IKP, kas tika lēsts 2004. gadam. 2006. un 2007. gadā deficīts saglabāsies 2005. gada līmenī, prognozētajiem ieņēmumiem un izdevumiem paliekot nemainīgiem procentuāli pret IKP. Cikliski koriģētā budžeta izteiksmē Komisijas dienestu aprēķini pēc vispārīgi pieņemtās metodoloģijas paredz, ka 2005. gadā parādīsies pārpalikums, kas sasniegs 0,3% no IKP un pakāpeniski pieaugs līdz 2% no IKP 2007. gadā, atspoguļojot prognozētu negatīvu starpību starp faktisko un potenciālo produkcijas izlaidi. Taču ražošanas un līdz ar to cikliski koriģētā budžeta starpības plānošana rada neierasti lielu nenoteiktības rezervi Luksemburgas gadījumā, jo tās ekonomikai ir ļoti specifiskas iezīmes, kuru dēļ šie rādītāji jālieto ļoti piesardzīgi. Programmā ietvertajā laika posmā valsts investīciju koeficients iekšzemes kopproduktā paliek kopumā nemainīgs aptuveni 5% apjomā no IKP, kas ir krietni virs ES vidējā rādītāja.4.  Uz budžeta prognozēm attiecināmie riski programmā kopumā ir sabalansēti. No vienas puses, Luksemburgā ieņēmumus prognozē tradicionāli piesardzīgi, un 2004. gada budžeta iznākums varētu būt ievērojami labāks, nekā pašreiz tiek lēsts, un, iespējams, radīs labvēlīgu pamatu turpmākajiem programmas gadiem. No otras puses, programmā tiek paredzēts, ka palēnināsies valsts izdevumu pieaugums (kas pēdējos gados ir bijis ļoti straujš), nenosaucot līdzekļus, kas varētu palīdzēt sasniegt šo palēninājumu. Programmas budžeta daļā, šķiet, ir iestrādāta pietiekama drošības rezerve, lai netiktu pārkāpta deficīta robeža — 3% no IKP — notiekot standarta cikliskām svārstībām. Šķiet, ka tā ir pietiekama, lai sasniegtu Stabilitātes un izaugsmes paktā noteikto vidēja termiņa mērķi par pozīciju tuvu līdzsvaram programmā ietvertajā laika posmā (sākot no 2005. gada) cikliski koriģētā budžeta izteiksmē.5.  Tiek prognozēts, ka parāda attiecība ir ārkārtīgi zema un atjauninājumā ietvertajā laika posmā pat samazinās no 5% no IKP 2004. gadā līdz 4,5% no IKP 2007. gadā. Neto aktīvu kopsummas pozīcija ir vēl pievilcīgāka, pateicoties ievērojamajai finanšu līdzekļu summai, kas veido aptuveni 50% no IKP un kas pēdējo gadu laikā uzkrāta no fiskālajiem pārpalikumiem.6.  Luksemburga atrodas labvēlīgā stāvoklī attiecībā uz valsts finanšu stāvokļa ilgtermiņa noturību. Var sagaidīt, ka lielā neto aktīvu pozitīvā pozīcija vismaz daļēji kompensēs turpmāk gaidāmos izdevumus saistībā ar iedzīvotāju novecošanos. Taču attiecība starp maksātājiem un saņēmējiem pensiju sistēmā pasliktināsies pat tad, ja īstenosies labvēlīgs scenārijs un nodarbinātības pieauguma temps neatpaliks no ārkārtīgi straujā tempa, kas reģistrēts pēdējo 20 gadu laikā. Tādējādi ir nepieciešami daži ierobežojumi, lai panāktu, ka valsts izdevumi saglabājas atbilstoši ieņēmumu līmenim un ka var uzturēt rezervju uzkrāšanas politiku vienlaikus īstenojot pasākumus ar mērķi paaugstināt iedzīvotāju, īpaši vecāka gadagājuma, pašreiz zemo nodarbinātības līmeni.Svarīgākās prognozes no Luksemburgas atjauninātās stabilitātes programmas2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |Reālā IKP pieaugums (%) SPCI inflācija (%) Valsts bilance (% no IKP) Primārā bilance (% no IKP) Cikliski koriģētā bilance (% no IKP)1 Valsts bruto parāds (% no IKP) | 2,9 2,5 +0,8 +1 +1,4 5,3 | 4,4 2,6 -1,4 -1,2 -0,7 5 | 3,8 3,2 -1 -0,9 +0,3 5 | 3,3 1,5 -0,9 -0,8 +1,4 4,6 | 4,3 1,7 -1 -0,9 +2 4,5 |1 Komisijas dienestu aprēķini, kuros izmantota vispārīgi pieņemtā metodoloģija un programmā sniegtā informācija[1] OV L 209, 2.8.1997. Visi dokumenti, uz kuriem dotas atsauces šajā tekstā, ir atrodami šajā tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] OV C124, 5.5.1999.[3] Pārskatīts Ekonomikas un finanšu komitejas atzinums par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu; apstiprinājusi ECOFIN Padome 10.7.2001.[4] KOM(2002) 668, 27.11.2002.


title: Padomes Ieteikums ( 2014. gada 8. jūlijs ) par Latvijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Latvijas 2014. gada stabilitātes programmu

text:
               29.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/63

         PADOMES IETEIKUMS
   (2014. gada 8. jūlijs)
   par Latvijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Latvijas 2014. gada stabilitātes programmu
   2014/C 247/12
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), un 2010. gada 21. oktobrī tā pieņēma lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (2), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Dalībvalstu vai to valdību vadītāji 2012. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu par Izaugsmes un nodarbinātības paktu, kas ir saskaņots pamats rīcībai valstu, ES un eurozonas līmenī, izmantojot visas iespējamās sviras, instrumentus un politikas jomas. Viņi pieņēma lēmumu par dalībvalstu līmenī veicamo rīcību, jo īpaši paužot pilnīgu apņemšanos sasniegt stratēģijas “Eiropa 2020” mērķus un īstenot konkrētai valstij adresētos ieteikumus.

               (4)

               Padome 2013. gada 9. jūlijā pieņēma ieteikumu (3) par Latvijas 2013. gada valsts reformu programmu un sniedza atzinumu par atjaunināto Latvijas konverģences programmu 2012.–2016. gadam.

               (5)

               Komisija 2013. gada 13. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, iezīmējot 2014. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. 2013. gada 13. novembrī Komisija, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (4), pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Latvija netika noteikta kā viena no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (6)

               Eiropadome 2013. gada 20. decembrī apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes sekmēšanai. Tā uzsvēra vajadzību īstenot diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju, atjaunot normālus aizdevumu nosacījumus ekonomikai, sekmēt izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu, novērst krīzes sociālās sekas un modernizēt valsts pārvaldi.

               (7)

               Latvija 2014. gada 29. aprīlī iesniedza savu 2014. gada valsts reformu programmu, un 2014. gada 30. aprīlī – savu 2014. gada stabilitātes programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (8)

               2014. gada stabilitātes programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir pakāpeniski samazināt pamata deficītu un saglabāt strukturālo bilanci, kas ir saskaņā ar vidēja termiņa mērķi, ņemot vērā atļautās īslaicīgās novirzes no vidēja termiņa mērķa sistēmiskās pensiju reformas ietekmes dēļ. Stabilitātes programmā vidēja termiņa mērķis ir mainīts no - 0,5 % uz - 1 %, un jaunais vidēja termiņa mērķis atspoguļo Stabilitātes un izaugsmes paktā noteiktos mērķus. Plānotā kopējās bilances attīstība stabilitātes programmā ietver pakāpenisku (pārrēķinātās) strukturālās bilances pasliktināšanos, tomēr tā joprojām būs robežās, kas ir pieļaujamas, īstenojot pensiju reformu. Ņemot vērā atļauto novirzi no vidēja termiņa mērķa, plānotais strukturālais deficīts līdz 2016. gadam atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Tomēr plānotā pārrēķinātā strukturālā deficīta palielinājuma 2017. gadā rezultātā radīsies novirze no nepieciešamās korekcijas vidēja termiņa mērķa sasniegšanai. Kopumā stabilitātes programmā izklāstītā budžeta stratēģija lielākoties atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Valdības parāds saglabāsies krietni zem 60 % no IKP visā programmas laikposmā, un līdz 2017. gadam tas samazināsies līdz 31 % no IKP. Makroekonomikas scenārijs, uz kuru pamatojas stabilitātes programmā sniegtās budžeta prognozes un kuru nav oficiāli apstiprinājusi neatkarīga iestāde, ir ticams. Sagaidāms, ka ekonomikas izaugsme saglabāsies aptuveni 4 % līmenī gadā visā programmas laikposmā, un prognozētais cenu kāpums būs mērens.

               (9)

               Stabilitātes programmā noteiktais budžeta scenārijs paredz, ka strauji samazināsies valdības ieņēmumu un izdevumu daļa IKP, atspoguļojot vairākus ieņēmumus samazinošus pasākumus attiecībā pret mērķtiecīgiem izdevumu ierobežojumiem. Pieaugošais izdevumu pieprasījums vairākās politikas jomās apdraud stabilitātes programmā paredzētos izdevumu samazinājumus. Komisijas dienestu 2014. gada pavasara prognoze liecina, ka, neraugoties uz to, ka fiskālā politika 2014. gadā atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām, pastāv novirzes risks 2015. gadā. Pamatojoties uz Padomes veikto stabilitātes programmas izvērtējumu un Komisijas prognozi, ievērojot Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka 2014. gadā strukturālā deficīta novirze no vidēja termiņa mērķa atspoguļo sistēmiskās pensiju reformas ietekmi, taču sākot no 2015. gada pastāv risks, ka radīsies novirze no nepieciešamās korekcijas.

               (10)

               Latvija ir veikusi pasākumus, lai samazinātu nodokļu slogu zemu atalgotiem darba ņēmējiem un ģimenēm ar apgādājamiem un lai stiprinātu īpašuma un vides nodokļu iekasēšanu, taču šo nodokļu līmenis un tas, kā tie ir izstrādāti, nepietiekami ietekmē ekonomikas dalībnieku rīcību, un joprojām tiek piešķirtas videi kaitīgas subsīdijas. Lai gan iestādes ir guvušas zināmus panākumus nodokļu saistību izpildes uzlabošanā un nedeklarētas saimnieciskās darbības īpatsvara samazināšanā, kas jo īpaši panākts, uzlabojot riska novērtēšanu un pastiprinot sankcijas par krāpniecisku darbību, taču joprojām ir problēmas cīņā ar krāpšanu nodokļu jomā un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas. Jo īpaši, neraugoties uz to, ka patēriņa nodokļi veido ievērojamu daļu no nodokļu kopsummas, ieņēmumi no tiem var vēl vairāk palielināties, ja tiks uzlabota nodokļu saistību izpilde.

               (11)

               Lai gan sākotnēji bija plānota vērienīga augstākās izglītības reforma, Latvija nav guvusi panākumus starptautiski atzītas akreditācijas sistēmas izveidē, plāni ieviest jaunu finansēšanas modeli ir norādoši paredzēti 2016. gadam, augstākās izglītības iestāžu konsolidācija ir pavājināta un joprojām ir spēkā svešvalodu lietošanas ierobežojumi. Šāda situācija pastāv, neraugoties uz to, ka ir ievērojamas iespējas reformēt augstākās izglītības sistēmu, jo tā ir pārāk plaša, ņemot vērā iedzīvotāju skaita samazināšanos, piedāvā pārāk daudz atšķirīgu studiju programmu un tās spēja piesaistīt ārvalstu studentus un mācībspēkus ir ierobežota. Pirmā neatkarīgā pētniecības iestāžu novērtējuma rezultāti liecina, ka 21 % pilna laika ekvivalenta zinātnieku strādā tajos 10 % iestāžu, ko pēc izvērtējuma var uzskatīt par augsta līmeņa starptautiskiem pētniecības centriem. Turklāt pētniecības un izstrādes intensitāte Latvijā 2012. gadā bija tikai 0,66 % no IKP, un nenotiek virzība uz stratēģijas “Eiropa 2020” mērķa sasniegšanu, kas paredz pētniecībai un izstrādei atvēlēt 1,5 % no IKP.

               (12)

               Latvija ir guvusi panākumus bezdarba problēmas risināšanā, un bezdarba līmenis ir krietni samazinājies. Tomēr jauniešu bezdarba līmenis joprojām ir samērā augsts, un ir nepieciešami pasākumi to jauniešu iesaistīšanai, kuri nav ne nodarbināti, ne iesaistīti izglītībā vai apmācībā un nav reģistrējušies valsts nodarbinātības dienestā. Lai gan Latvija ir veikusi pasākumus, lai risinātu prasmju neatbilstības problēmu un uzlabotu profesionālās izglītības kvalitāti, šiem jautājumiem joprojām ir jāpievērš uzmanība, jo īpaši tādēļ, lai uzlabotu māceklības kvalitāti un attīstītu visaptverošu profesionālo orientāciju. Aktīvas darba tirgus politikas darbības joma joprojām ir ierobežota un pārlieku daudz balstās uz sabiedriskajiem darbiem.

               (13)

               Darbspējīgā vecuma iedzīvotāju nabadzības līmenis Latvijā joprojām ir ļoti augsts. Latvija ir veikusi dažus pasākumus sociālās palīdzības sistēmas reformēšanai un pabeigusi apjomīgu sociālā nodrošinājuma sistēmas izvērtējumu, kas nodrošina stabilu pamatu uz pierādījumiem balstītai reformai. Tā ir ievērojami palielinājusi dažādus ar bērniem saistītus pabalstus un palielinājusi iedzīvotāju ienākuma nodokļa atvieglojumu par apgādībā esošām personām. Tomēr sociālās aizsardzības efektivitāte attiecībā uz nabadzības mazināšanu joprojām ir zema, un efektīvas sociālās drošības sistēmas izstrāde joprojām sagādā grūtības. Kopumā liela daļa iedzīvotāju riskē nonākt nabadzībā vai sociālā atstumtībā, un bērniem šis rādītājs ir vēl augstāks. Ģimenes ar bērniem, bezdarbniekus, personas ar invaliditāti un lauku apvidu iedzīvotājus skar īpaši augsts risks nonākt nabadzībā un sociālā atstumtībā. Latvijas sociālās aizsardzības izdevumi, kas izteikti procentos no IKP, ir viszemākie Savienībā. Piekļuvi veselības aprūpei kavē izmaksas, tostarp augstās pacientu tiešās iemaksas un plaši izplatītie neoficiālie maksājumi, un tādējādi lielam iedzīvotāju īpatsvaram veselības aprūpes vajadzības nav apmierinātas. Ir iespējami uzlabojumi, lai paaugstinātu sistēmas efektivitāti, nodrošinātu rentablu finansējumu un veicinātu slimību profilakses pasākumus.

               (14)

               Latvija ir guvusi zināmus panākumus attiecībā uz elektroenerģijas tirgus atvēršanu konkurencei, un to 2015. gada sākumā attiecinās arī uz mājsaimniecībām. Latvija pievienojās reģionālajai Skandināvijas un Baltijas valstu elektroenerģijas biržai Nord Pool Spot, par ko 2013. gada jūnijā tika noslēgts līgums. Ir nepieciešams vēl vairāk pastiprināt starpsavienojumus ar ES enerģijas tirgu, jo Latvija pašlaik ir atkarīga no enerģijas importa un pārrobežu elektroenerģijas savienojums ar Igauniju lielākoties ir pārslogots. Tādēļ ir ļoti būtiski attīstīt infrastruktūru, un Latvija saskaras ar ievērojamām grūtībām novērst infrastruktūras trūkumus. Zināmi panākumi ir gūti arī dabasgāzes nozarē, jo Saeima pieņēma grozījumus Enerģētikas likumā, kas paredz pakāpenisku gāzes tirgus atvēršanu sākot no 2014. gada aprīļa, tomēr pilnīga tirgus atvēršana ir atlikta līdz 2017. gadam. Latvija ir izvirzījusi vairāku politikas pasākumu līdzsvarotu kombināciju, lai risinātu enerģijas taupīšanas jautājumu ekonomikas galvenajās nozarēs, un turpmākajos gados vairāk nekā 70 % enerģijas ietaupījumu radīsies ēku sektorā. Taču joprojām ir jāuzlabo transporta, ēku un apkures sistēmu efektivitāte.

               (15)

               Latvija ir veikusi ievērojamus pasākumus, lai uzlabotu tiesu iestāžu kapacitāti nolūkā samazināt neiztiesāto lietu skaitu un tiesvedības ilgumu. Tomēr lielais neiztiesāto lietu skaits joprojām apdraud darījumdarbību, un ir jāpabeidz reformas, lai uzlabotu tiesu iestāžu efektivitāti un kvalitāti, tostarp attiecībā uz maksātnespēju, mediāciju un šķīrējtiesām. Latvija ir ierosinājusi vērienīgas publiskās pārvaldes reformas, tomēr to īstenošana ir lēna un neattiecas uz pašvaldībām, un valsts uzņēmumu reforma ir ievērojami iekavēta. Ir jāgroza Konkurences likums, lai nodrošinātu Konkurences padomei lielāku institucionālo un finansiālo neatkarību, lai tā varētu efektīvi vērsties pret tādu publisku un privātu struktūru darbību, kas ierobežo konkurenci.

               (16)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir vispusīgi izanalizējusi Latvijas ekonomikas politiku. Tā ir izvērtējusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Latvijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1. līdz 5. ieteikumā.

               (17)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu, un tās atzinums (5) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (18)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir arī veikusi analīzi par visas eurozonas ekonomikas politiku. Pamatojoties uz to, Padome ir pieņēmusi konkrētus ieteikumus, kas adresēti dalībvalstīm, kuru valūta ir euro (6). Latvijai kā valstij, kuras valūta ir euro, būtu arī jānodrošina pilnīga un savlaicīga minēto ieteikumu īstenošana,

         AR ŠO IESAKA Latvijai laikposmā no 2014. gada līdz 2015. gadam rīkoties šādi.

               1.

               Saglabāt stabilu fiskālo stāvokli 2014. gadā un, sākot no 2015. gada, stiprināt budžeta stratēģiju, nodrošinot, ka novirze no vidēja termiņa mērķa atspoguļo vienīgi sistēmiskās pensiju reformas ietekmi. Turpināt centienus, lai vēl vairāk samazinātu nodokļu slogu zemu atalgotiem darba ņēmējiem, ņemot vērā pāreju uz izaugsmei labvēlīgākiem īpašuma un vides nodokļiem un uzlabojot nodokļu saistību izpildi un nodokļu iekasēšanu.

               2.

               Paātrināt augstākās izglītības reformas īstenošanu, jo īpaši izveidojot neatkarīgu akreditācijas aģentūru un tādu finansēšanas modeli, kas stimulē kvalitāti. Sniegt profesionālo orientāciju visos izglītības līmeņos, uzlabot profesionālās izglītības un apmācības kvalitāti, tostarp stiprinot māceklību, un gūt panākumus attiecībā uz jauniešu nodarbināmību, tostarp īstenojot pasākumus to jauniešu iesaistīšanai, kuri nav ne nodarbināti, ne iesaistīti izglītībā vai apmācībā un nav reģistrējušies valsts nodarbinātības dienestā. Veikt pasākumus integrētākai un visaptverošākai pētniecības sistēmai, tostarp koncentrējot finansējumu starptautiski konkurētspējīgām pētniecības iestādēm.

               3.

               Reformēt sociālo palīdzību un tās finansēšanu, lai vēl vairāk nodrošinātu, ka tā attiecas uz lielāku iedzīvotāju skaitu, nodrošinātu pabalstu adekvātumu, pastiprinātus aktivizēšanas pasākumus un mērķtiecīgus sociālos pakalpojumus. Palielināt aktīvās darba tirgus politikas pasākumu pārklājumu. Uzlabot veselības aprūpes sistēmas izmaksu lietderību, kvalitāti un pieejamību.

               4.

               Paātrināt gāzes un elektroenerģijas starpsavienojumu ar kaimiņu dalībvalstīm attīstību, lai dažādotu enerģijas avotus un veicinātu konkurenci Baltijas enerģijas tirgu labākas integrācijas rezultātā. Turpināt centienus, lai vēl vairāk palielinātu transporta, ēku un apkures sistēmu energoefektivitāti.

               5.

               Pabeigt tiesu reformas, tostarp sāktās reformas maksātnespējas, šķīrējtiesu un mediācijas jomā, lai nodrošinātu darījumdarbībai un patērētājiem labvēlīgāku tiesisko vidi. Pastiprināt publiskās pārvaldes reformas, tostarp īstenojot valsts uzņēmumu pārvaldības reformu un palielinot Konkurences padomes institucionālo un finansiālo neatkarību.

      Briselē, 2014. gada 8. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. C. PADOAN

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Paliek spēkā 2014. gadā ar Padomes Lēmumu 2014/322/ES (2014. gada 6. maijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm 2014. gadam (OV L 165, 4.6.2014., 49. lpp.).

      (3)  OV C 217, 30.7.2013., 47. lpp.

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.).

      (5)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.

      (6)  Skatīt šā Oficiālā Vēstneša 141 lpp.


               16.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 11/1

         Labākās prakses ieteikumi Kopienas galīgās izmantošanas apliecības elementiem, par ko 2008. gada 31. oktobrī vienojusies Divējādi lietojamu preču jautājumu darba grupa un ko 2008. gada 23. decembrī ņēmusi vērā Pastāvīgo pārstāvju komiteja, un kas jāsniedz attiecīgajā gadījumā pienācīgi parakstīta un apzīmogota — eksportētājiem, kuri valsts iestādēs lūdz atļauju eksportēt divējāda lietojuma preces (sal. Padomes Regulas (EK) Nr. 1334/2000 6. panta 2. punktu)
   (2009/C 11/01)