title: Padomes Ieteikums ( 2013. gada 9. jūlijs ) par Francijas 2013. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Francijas stabilitātes programmu 2012.–2017. gadam

text:
               30.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/27

      PADOMES IETEIKUMS

   (2013. gada 9. jūlijs)
   par Francijas 2013. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Francijas stabilitātes programmu 2012.–2017. gadam
   2013/C 217/08
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam uzsākt jaunu nodarbinātības un izaugsmes stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam pamatā būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.) un 2010. gada 21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (3), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas savā ekonomikas un nodarbinātības politikā ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes.

               (3)

               Dalībvalstu vai to valdību vadītāji 2012. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu par Izaugsmes un nodarbinātības paktu, kas ir saskaņots pamats rīcībai valstu, ES un eurozonas līmenī, izmantojot visas iespējamās sviras, instrumentus un politiku. Viņi pieņēma lēmumu par rīcību, kas jāveic dalībvalstu līmenī, jo īpaši paužot ciešu apņēmību sasniegt stratēģijas “Eiropa 2020” mērķus un īstenot konkrētām valstīm adresētos ieteikumus.

               (4)

               Padome 2012. gada 10. jūlijā pieņēma ieteikumu (4) (“2012. gada ieteikums”) par Francijas 2012. gada valsts reformu programmu un sniedza atzinumu par Francijas stabilitātes programmu 2012.–2016. gadam.

               (5)

               Komisija 2012. gada 28. novembrī pieņēma Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2013. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Komisija, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, 2012. gada 28. novembrī pieņēma brīdinājuma mehānisma ziņojumu, kurā tā noteica Franciju kā vienu no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (6)

               Eiropas Parlaments ir bijis pienācīgi iesaistīts Eiropas pusgada norisēs saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, un 2013. gada 7. februārī tas pieņēma rezolūciju par nodarbinātību un sociālajiem aspektiem 2013. gada Gada izaugsmes pētījumā un rezolūciju par ieguldījumu 2013. gada Gada izaugsmes pētījumā.

               (7)

               Eiropadome 2013. gada 14. martā apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes sekmēšanai. Tā uzsvēra nepieciešamību īstenot diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju, atjaunot normālus aizdošanas nosacījumus ekonomikai, sekmēt izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu un krīzes sociālās sekas un modernizēt valsts pārvaldi.

               (8)

               Komisija 2013. gada 10. aprīlī publicēja saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu sagatavotā padziļinātā pārskata rezultātus par Franciju. Komisijas veiktā analīze tai ļauj secināt, ka Francijā pastāv makroekonomiskā nelīdzsvarotība, kurai nepieciešama pārraudzība un izšķiroša politikas rīcība. Uzmanība joprojām jāpievērš jo īpaši norisēm saistībā ar tirdzniecības bilances un konkurētspējas pasliktināšanos, ko izraisa gan ar izmaksām saistīti, gan nesaistīti faktori, ņemot vērā arī ārējās pozīcijas pasliktināšanos un lielo valsts parāda apmēru, lai samazinātu negatīvas ietekmes risku uz Francijas ekonomiku un ekonomisko un monetāro savienību, īpaši ņemot vērā Francijas ekonomikas mērogu.

               (9)

               Francija 2013. gada 30. aprīlī iesniedza savu 2013. gada valsts reformu programmu un stabilitātes programmu laikposmam no 2012. līdz 2017. gadam. Abas programmas izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (10)

               Pamatojoties uz stabilitātes programmas izvērtējumu saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka, kaut arī ir veikti būtiski konsolidācijas pasākumi, kuru rezultātā nominālais deficīts ir samazināts no 7,5 % no IKP 2009. gadā līdz 4,8 % no IKP 2012. gadā, nav gaidāms, ka Francija novērsīs pārmērīgo budžeta deficītu līdz 2013. gadam, kā Padome ieteica 2009. gada 2. decembrī. Tas jo īpaši ir saistīts ar ekonomisko situāciju, kas ir nelabvēlīgāka par to, kas bija gaidāma Padomes 2009. gada 2. decembra ieteikuma pieņemšanas brīdī, ko tikai daļēji ir kompensējuši neplānoti papildu ieņēmumi, savukārt konsolidācijas pasākumi bija vairāk koncentrēti beigu posmā. Makroekonomiskais scenārijs, kas ir pamatā stabilitātes programmas budžeta prognozēm, ir ticams attiecībā uz 2013. gadu, taču tas ir pārlieku optimistisks attiecībā uz 2014. gadu. Jo īpaši iestādes sagaida, ka pēc stagnācijas 2012. gadā (0 %) un 2013. gadā (+0,1 %), IKP 2014. gadā pieaugs par 1,2 %, vienlaikus pieņemot, ka tiek veikti fiskālie pasākumi, lai vispārējās valdības budžeta deficītu samazinātu līdz 2,9 % no IKP. Salīdzinājumā Komisija prognozē, ka IKP 2014. gadā pieaugs par 1,1 %, pieņemot, ka politika paliks nemainīga; šajā scenārijā ir ņemti vērā tikai pasākumi, kas ir pieņemti vai ir pietiekami konkretizēti, un tādējādi 2014. gadam prognozēts deficīts 4,2 % no IKP. Galvenais stabilitātes programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir sasniegt vidējā termiņa mērķi (VTM) proti, līdzsvarotu budžetu strukturālā izteiksmē, tāpat kā stabilitātes programmā 2012.–2016. gadam. Tas ir vērienīgāks nekā Stabilitātes un izaugsmes pakta prasības. VTM sasniegšana ir plānota 2016. gadā, salīdzinājumā ar 2015. gadu, kā paredzēts stabilitātes programmā 2012.–2016. gadam.
               Plānotais stabilitātes programmā noteiktais nominālais deficīts atbilst pārmērīgā deficīta novēršanai 2014. gadā, vienu gadu pēc pārskatītā termiņa, ko Padome noteica, pamatojoties uz pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru (EDP) 2009. gada 2. decembrī. Ņemot vērā pārlieku optimistiskās izaugsmes prognozes stabilitātes programmā 2014. gadam, ja vien papildu pasākumi būtiski nepalielinās konsolidācijas apmēru šajā gadā, Padome uzskata, ka iestāžu iecerētie fiskālie pasākumi nav savietojami ar faktisku pārmērīgā budžeta deficīta novēršanu līdz 2014. gadam. Plānotie ietaupījumi un papildu ieņēmumi nav pietiekami konkrēti. Šajos apstākļos ir nepieciešams precizēt pasākumus gan 2014. gadam, gan 2015. gadam, lai ticamā veidā nodrošinātu, ka pārmērīgais budžeta deficīts tiek novērsts vēlākais līdz 2015. gadam kā ieteikusi Padome. Gaidāms, ka 2016. gadā strukturālā bilance saskaņā ar Komisijas veiktajām aprēķinu korekcijām būs -0,4 % no IKP (-0,3 % 2017. gadā), un tādējādi VTM netiks sasniegts līdz programmas laikposma beigām. Gaidāms, ka 2016. gadā virzība uz VTM sasniegšanu būs 0,3 % apmērā no IKP, kas ir zem robežvērtības 0,5 % no IKP. Vispārējās valdības parāds kopš krīzes sākuma ir būtiski pieaudzis. Tā sākotnējais apmērs 2007. gadā bija 64,2 % no IKP; 2012. gadā parāda attiecība pret IKP sasniedza 90,2 %, un saskaņā ar Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozi ir gaidāms, ka līdz 2014. gadam tā vēļ palielināsies līdz 96,2 %. Iestādes sagaida, ka parāda maksimālais apjoms attiecībā pret IKP, proti, 94,3 %, tiks sasniegts 2014. gadā un pēc tam samazināsies līdz 88,2 % 2017. gadā. Attiecībā uz parāda kritērija ievērošanu Francija no 2016. gada būs pārejas laikā.

               (11)

               Ņemot vērā, ka parāda apmērs ir liels un turpina palielināties, un faktu, ka termiņš pārmērīgā budžeta deficīta novēršanai atkal ir atlikts uz 2015. gadu, ir vēl jo svarīgāk, lai 2013. gada budžets tiktu stingri īstenots un lai būtiski konsolidācijas pasākumi tiktu veikti sekojošajos gados. Ir jo īpaši svarīgi, lai Francijas publiskie izdevumi pieaugtu būtiski lēnāk par potenciālo IKP, jo uzlabojumi strukturālajā budžeta deficītā līdz šim ir lielākoties balstīti uz ieņēmumiem. Šajā ziņā pašlaik notiekošajam publisko izdevumu pārskatam (Modernisation de l’action publique), kas papildus centrālajai valdībai aptver pašvaldības un sociālā nodrošinājuma pārvaldes, būtu jāsniedz norādes, kā turpmāk uzlabot publisko izdevumu efektivitāti. Ir arī iespējams vienkāršot teritoriālās pārvaldes līmeņus un kompetences, lai panāktu turpmāku sinerģiju, palielinātu efektivitāti un ietaupījumus. Plānotajam jaunajam decentralizācijas likumam būtu jārisina šis jautājums. Ņemot vērā, ka vidējā termiņā un ilgtermiņā gaidāms valsts veselības aprūpes izdevumu pieaugums, ir nepieciešams rūpīgāk uzraudzīt publiskos izdevumus veselības aprūpes jomā un padarīt tos efektīvākus, jo īpaši tas attiecas uz izdevumiem par farmaceitiskajiem produktiem. Pensiju konsultatīvās padomes (Conseil d’orientation des retraites) jaunākās prognozes norāda uz pastāvīgu deficītu pensiju sistēmā līdz 2018. gadam, kas ir pretrunā ar 2010. gada reformas mērķi līdz minētajam laikam panākt līdzsvaru sistēmā. Turklāt daļējā 2010. gada reformas atcelšana ir pretrunā ar 2012. gada ieteikumu. Tādējādi pensiju sistēma līdz 2020. gadam vēl joprojām būs liels deficīts, un ir steidzami nepieciešami jauni politikas pasākumi šīs situācijas risināšanai, vienlaikus saglabājot sistēmas piemērotību.
               Šādi pasākumi varētu ietvert turpmāku minimālā un pilnā pensionēšanās vecuma palielināšanu, kā arī iemaksu perioda pagarināšanu pilnas pensijas saņemšanai, indeksācijas noteikumu pielāgošanu un pašlaik pastāvošo daudzo, īpašām nodarbināto kategorijām piemērojamo izņēmumu no vispārējās sistēmas pārskatīšanu. Francijas valdība ir nolēmusi pilnībā iesaistīt sociālos partnerus reformas izstrādē un tās uzlabošanā. Ņemot vērā negatīvo ietekmi uz darbaspēka izmaksām, būtu jāizvairās no sociālā nodrošinājuma iemaksu līmeņa palielināšanas. Ņemot vērā grūtības, kādas Francijai ir publisko finanšu jomā, ir īpaši svarīgi, lai fiskālos pasākumus papildinātu lielāki centieni veikt strukturālās reformas nolūkā atbalstīt Francijas ekonomikas izaugsmes potenciālu ilgtermiņā.

               (12)

               Kā norādīts 2013. gada padziļinātajā pārskatā, Francijas konkurētspēja vēl joprojām ir būtisks problēmjautājums, kā liecina pēdējos gados vērojamā tās daļu būtiskā samazināšanās eksporta tirgos. Valdība 2012. gada novembrī ierosināja vairākus politikas pasākumus “Konkurētspējas pakta” kontekstā. Uzņēmumu ienākumu nodokļa atlaides (crédit d’impôt pour la compétitivité et l’emploi – CICE) ieviešana, kuras plānotā pilna gada ietekme ir 20 miljardi euro, ir būtisks solis, kuram būtu jāveicina darbaspēka izmaksu mazināšanās. Pastāv iespējas veikt turpmākus pasākumus, jo jaunā nodokļu atlaide tikai uz pusi samazina atšķirību starp Francijas un ESAO nodokļu īpatsvara vidējo rādītāju vidējās (mediāna) algas līmenī. Turklāt uzņēmumus skarošie fiskālie pasākumi, tostarp nodokļu izdevumu samazinājumi, kuri pieņemti kopš 2010. gada, ir izraisījuši vispārēju uzņēmumu nodokļu pieaugumu, pat veicot korekciju saistībā ar CICE. Lai gan minimālās algas palielināšana, par ko tika pieņemts lēmums 2012. gada jūlijā, bija ierobežota, tai var būt negatīva ietekme uz darbavietu radīšanu un konkurētspēju, kā uzsvērts 2012. gada ieteikumā. No 2002. līdz 2012. gadam darba algas minimālā stundas likme palielinājās par 38 % (16 % reālā izteiksmē). Minimālās algas augsto līmeni, kas ir 60 % no vidējās (mediāna) algas, darba devējiem kompensē vairāki sociālā nodrošinājuma iemaksu izņēmumi attiecībā uz nodarbinātajiem. Saistītās izmaksas, kas rodas publisko finanšu jomā, ir strauji pieaugušas no 1992. līdz 2002. gadam un kopš tā laika ir stabilizējušās tuvu 1 % no IKP. Turklāt alternatīvi instrumenti, piemēram, ienākumu atbalsta shēmas (Prime pour l'emploi un Revenu de solidarité active) ir efektīvāks instruments nekā minimālā alga, lai risinātu nodarbinātu personu nabadzību.

               (13)

               Attiecībā uz ārpuscenu konkurētspēju, lai gan valdība nesen ir atjaunojusi eksporta stratēģiju, uz eksportu vērstu tīklu un partnerību izveides atbalsts veicinātu mazo un vidējo uzņēmumu (MVU) iesaisti starptautiskajos tirgos. Vispārīgāk runājot, varētu veikt pasākumus, lai nodrošinātu, ka uzņēmējdarbības vide veicina MVU izaugsmi. Kaut arī uzņēmumi pētniecības un izstrādes ietilpīgās nozarēs ir pielikuši vērā ņemamas pūles un valdība sniegusi būtiska apmēra atbalstu (proti, pētniecības nodokļa atlaide), augsto tehnoloģiju un vidēja līmeņa tehnoloģiju nozare veido tikai pieticīgu un arvien sarūkošu daļu no Francijas ekonomikas. Tādējādi ir nepieciešams turpināt veicināt MVU un vidējā lieluma uzņēmumu (Francijā saukti par entreprises de taille intermédiaire – ETI) izveidi un izaugsmi šajās nozarēs, uzlabojot vispārējos nosacījumus, kuri stimulē veikt inovācijas un nodarboties ar uzņēmējdarbību. Kopu politiku, kas ir izstrādāta, lai sasaistītu publisko pētniecību un privātos uzņēmumus, var arī turpmāk virzīt nolūkā panākt pētniecības, izstrādes un inovāciju (P&I&I) komerciālu izmantošanu, pozitīvu ārējo ietekmi starp privātiem uzņēmumiem, kuri atrodas tuvu viens pie otra, un MVU internacionalizāciju. Turklāt doktorantūras studijas un pētniecības pieredze būtu jāpadara pietiekami pievilcīga, lai turpmāk veicinātu saikni starp privātiem uzņēmumiem un pētniecības iestādēm.

               (14)

               Attiecībā uz pakalpojumiem 2012. gadā bija vērojams tikai ierobežots progress. Īpaši jānorāda, ka netika ierosinātas horizontālas reformas, lai atceltu nepamatotus ierobežojumus reglamentētās nozarēs un profesijās. Daudzi profesionāli pakalpojumu sniedzēji vēl joprojām saskaras ar ierobežojumiem attiecībā uz to juridisko formu un dalībnieku struktūru (piemēram, ierobežojumi daļu turēšanas tiesībām veterinārārstiem un advokātiem). Citi būtiski šķēršļi darbības uzsākšanai vai veikšanai (piemēram, komercpaziņojumi, kvotas vai teritoriālie ierobežojumi) saglabājas vairākās nozarēs (piemēram, taksometri, dažas veselības aprūpes jomas profesijas, notāri un citas juridiskās profesijas). Mazumtirdzniecības nozarē vēl joprojām pastāv liels regulējuma apjoms, piemēram, apgrūtinošas un laikietilpīgas atļauju izsniegšanas procedūras mazumtirdzniecības vietu izveidei. Turklāt pastāvošais aizliegums par pārdošanu zem pašizmaksas rada vairākus kropļojumus, savukārt mērķi atbalstīt ražotājus un mazos izplatītājus varētu efektīvāk sasniegt ar mazāk kropļojošiem līdzekļiem. Šis profesionālo pakalpojumu pārmērīgais regulējums apgrūtina konkurenci un izraisa cenu palielināšanas tendenci. Kā norādīts padziļinātajā pārskatā, augstākas starpniecības pakalpojumu cenas, kas veido apmēram ceturtdaļu ražošanas izmaksu rūpniecības nozarē, galarezultātā ietekmē Francijas uzņēmumu ārējo konkurētspēju. Ierobežots progress 2012. gadā tika panākts tīklu nozarēs. Francijas elektrības tirgus vēl joprojām ir viens no viskoncentrētākajiem Savienībā. Gāzes un elektroenerģijas regulētās cenas kropļo konkurenci un turpina būt par šķērsli jaunu dalībnieku ienākšanai tirgū. Būtu jāatceļ regulētie tarifi patērētājiem, kuri nav mājsaimniecības, saskaņā ar grafiku, par kuru panākta vienošanās ar Francijas iestādēm. Lielākas starpsavienojumu spējas ar kaimiņvalstīm un iepirkuma procedūru uzsākšana attiecībā uz koncesijas līgumiem hidroenerģijas nozarē arī palīdzētu veicināt konkurenci elektroenerģijas tirgū.
               Dzelzceļa nozarē dzelzceļa kravu pārvadājumu tirgus vairākus gadus ir pasliktinājies (piemēram, daudzums tonnās uz km no 2006. līdz 2011. gadam ir samazinājies par 17 %), savukārt pasažieru dzelzceļu pārvadājumi nav atvērti konkurencei, izņemot starptautiskos pakalpojumus. Turpmākām reformām būtu jānodrošina, ka jebkurš “vienotais infrastruktūras pārvaldītājs” saglabā savu neatkarību no vēsturiskā operatora, lai bez diskriminācijas garantētu jauniem tirgus dalībniekiem piekļuvi tirgiem.

               (15)

               Francijas nodokļu sistēma joprojām ir sarežģīta, un tā nav pietiekami efektīva ļoti daudzo izņēmumu, speciālo piemaksu un arī biežo tiesību aktu grozījumu dēļ. Kaut arī ir veikti centieni samazināt un vienkāršot nodokļu tēriņus, negūto ieņēmumu apjoms no šiem pasākumiem vēl joprojām ir liels. Plašas bāzes un zemas likmes izmantošana attiecībā uz iedzīvotāju un uzņēmumu ienākumu nodokļiem spētu vairāk veicināt izaugsmi un sociālo labklājību. Ir noteikts, ka vidējā līmeņa pievienotās vērtības nodokļa (PVN) likme tiks palielināta no 7 % līdz 10 %, sākot no 2014. gada janvāra. Tas ir solis pareizajā virzienā, taču ir nepieciešami papildu pasākumi. Kopuma nodokļu un sociālā nodrošinājuma izņēmumu izmaksas saglabājas ļoti augstā līmenī – līdz pat 10 % no IKP. Kaut arī ir pierādīta dažu samazināto PVN likmju, piemēram, likmes restorānu pakalpojumiem, neefektivitāte, nav veikti pietiekami diferencēti politikas pasākumi. CICE nodokļu atlaides ieviešana, kuru daļēji finansē no iepriekš minētās vidējā līmeņa un standarta PVN likmes, novirza nodokļu slogu no darbaspēka. Ir nepieciešami turpmāki pasākumi, jo īpaši, lai līdzsvarotu vides nodokļu īpatsvaru. Pagājušajā gadā Francija pieņēma dažus pasākumus, lai novērstu uzņēmumu nodokļu sistēmā pastāvošos stimulus uzņemties parādus. Nodokļu atvieglojumi par procentu maksājumiem ir ierobežoti apmērā virs 3 miljoniem euro, un 15 % no procentu maksājumiem virs minētās robežvērtības 2013. gadā nedrīkstēs atskaitīt no ar nodokli apliekamās summas; daļa, kas 2014. gadā būs 25 %. Tomēr pastāv iespēja veikt turpmākus uzlabojumus.

               (16)

               Bezdarbs palielinājās no 9,7 % 2010. gadā līdz 10,2 % 2012. gadā. Komisija prognozē, ka pastāvīgi vājās ekonomikas izaugsmes dēļ bezdarba līmenis pieaugs līdz 10,6 % 2013. gadā un līdz 10,9 % 2014. gadā. Ņemot vērā iepriekš minēto, Francijas darba tirgus segmentācija turpina raisīt bažas. Iespējas nomainīt darba tiesiskās attiecības uz noteiktu laiku pret pastāvīgām darba tiesiskajām attiecībām 2010. gadā bija tikai 10,6 %, salīdzinot ar 25,9 % vidēji ES. Tā rezultātā mazkvalificēti darba ņēmēji nestabilās nodarbinātības formās parasti visvairāk cieš no jebkuriem korekciju procesiem darba tirgū. 2013. gada maijā tika pieņemts likums, kas balstās uz starpprofesiju nolīgumu (ANI) par darbavietu nodrošināšanu, kuru sociālie partneri noslēdza 2013. gada janvārī. Tajā paredzētas strādnieku tiesības, risināti jautājumi saistībā ar juridisko nenoteiktību uzteikumu jomā un paredzēta lielāka elastība darba devējiem. Likums ir pozitīvs solis virzībā uz lielāku mobilitāti darba tirgū. Dažos konkrētos jautājumos šīs reformas reāla īstenošana, kā arī tās ietekme, ir saistīta ar turpmāku filiāļu/uzņēmumu līmeņa nolīgumu noslēgšanu, pirms nolīgums varēs pilnībā stāties spēkā.

               (17)

               Sestdaļa jauniešu Francijā beidz mācības un apmācību, nesaņemot kvalifikāciju. Tas raisa īpaši lielas bažas, jo jauniešu bezdarba līmenis 2012. gada beigās sasniedza 25,4 % un vismazāk kvalificēto jauniešu risks būt bez darba bija gandrīz divreiz lielāks. Shēmām prakses vietu veicināšanai būtu jo īpaši jāiekļauj vismazāk kvalificētie jaunieši. Valsts shēmu pielāgošanai Garantijai jauniešiem, kas izveidota ar Padomes 2013. gada 22. aprīļa ieteikumu (5) būtu jāpilda strukturāla funkcija, rodot risinājumu šiem problēmjautājumiem. Kaut arī 2009. gadā tika uzsāktas reformas, Francijas pieaugušo līdzdalības līmenis mūžizglītībā (5,7 % 2012. gadā, mazāk kvalificētie pieaugušie: 2,5 %) ir mazāks nekā vidēji ES. Plānotā kompetenču nodošana reģionālajām padomēm var sniegt iespēju pievērsties pašreizējās sistēmas trūkumiem. Neskatoties uz šo ievērojamo pieauguma tendenci, darbinieku, kas ir vecumā no 55 līdz 64 gadiem, nodarbinātības līmenis joprojām ir zems, ES dalībvalstu vidējā līmenī (45,7 % 2012. gada 4. ceturksnī), un kopš 2008. gada atšķirība no ES vidējā līmeņa ir samazinājusies tikai uz pusi (no 7,4 punktiem 2008. gadā līdz 3,8 punktiem 2012. gadā). Vecāka gadagājuma iedzīvotāju vidū bezdarbs pieaug tādā pašā apmērā kā vispārējais bezdarbs. Lai gan “paaudžu līgumi” ir solis pareizajā virzienā, nav skaidrs, kādā mērā tie veicinās vecāka gadagājuma strādnieku nodarbinātību un vecāka gadagājuma darba meklētāju atgriešanos darba tirgū. Francijas publiskie izdevumi bezdarba pabalstiem 2012. gadā palielinājās par 5,3 %, un saskaņā ar stabilitātes programmu gaidāms, ka 2013. gadā tie palielināsies par 6,1 %. Bezdarba pabalstu sistēmas kopējais deficīts, kas līdz 2013. gadam būs tuvu 1 % no IKP, norāda uz nepieciešamību veikt bezdarba pabalstu sistēmas reformu.
               Jo īpaši būtu jāpielāgo daži elementi, piemēram, atbilstības nosacījumi, pabalstu samazināšana atkarībā no bezdarbnieka statusā pavadītā laika vai kompensācijas likmes darba ņēmējiem ar lielākajām algām, lai nodrošinātu, ka pastāv pietiekami stimuli būt nodarbinātam. Valsts nodarbinātības dienesta (Pôle emploi) jaunā trīspusējā konvencija paredz dažādotu pieeju attiecībā uz darba meklētājiem. Taču darba meklētāju konsultantu darba apjoms ir turpinājis palielināties bezdarba pieauguma dēļ, un Pôle emploi pārorientācijas stratēģijai traucē sliktā ekonomikas situācija. Kopumā ir nepieciešams veikt turpmākus pasākumus, ņemot vērā negatīvās prognozes par ekonomisko situāciju un turpmāko gaidāmo bezdarba pieaugumu Francijā.

               (18)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi visaptverošu analīzi par Francijas ekonomikas politiku. Tā ir izvērtējusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu, un ir sniegusi padziļinātu pārskatu. Komisija ir ņēmusi vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Francijā, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā to, ka jānostiprina Savienības vispārējā ekonomiskā pārvaldība, kas panākams, turpmākajos valsts lēmumos ievērojot ES līmeņa norādes. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1. līdz 6. ieteikumā.

               (19)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu, un tās atzinums (6) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (20)

               Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1., 2., 3., 4., 5. un 6. ieteikumā.

               (21)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir arī veikusi analīzi par visas eurozonas ekonomikas politiku. Pamatojoties uz to, Padome ir pieņēmusi konkrētus ieteikumus, kas adresēti dalībvalstīm, kuru naudas vienība ir euro (7). Francijai kā valstij, kuras naudas vienība ir euro, būtu arī jānodrošina pilnīga un laicīga minēto ieteikumu īstenošana,

         AR ŠO IESAKA Francijai laikposmā no 2013. līdz 2014. gadam rīkoties šādi.

               1.

               Nostiprināt un īstenot budžeta stratēģiju 2013. gadam. Uzlabot korekciju ticamību, līdz 2013. gada rudenim konkretizējot un īstenojot nepieciešamos pasākumus 2014. gadam un turpmākajiem gadiem, lai vēlākais līdz 2015. gadam nodrošinātu pārmērīgā deficīta novēršanu ilgtspējīgā veidā un Padomes ieteikumos, kas pieņemti saskaņā ar EDP, noteikto strukturālo korekciju pasākumu īstenošanu. Izmantot negaidītus papildu ieņēmumus deficīta samazināšanai. Fiskālās nelīdzsvarotības noturīgai korekcijai ir nepieciešams ticamā veidā īstenot vērienīgas strukturālās reformas, lai palielinātu pielāgošanās spējas un palielinātu izaugsmi un nodarbinātību. Turpināt izaugsmei labvēlīgu fiskālās konsolidācijas pasākumu veikšanu un turpināt publisko izdevumu efektivitātes palielināšanu, jo īpaši rīkojoties atbilstoši plānotajam attiecībā uz izdevumu kategoriju pārskatīšanu visos vispārējās valdības apakšsektoros. Izmantojot plānoto decentralizācijas likumu, veikt pasākumus, lai panāktu lielākus ietaupījumus un sinerģiju starp valdības centrālo un vietējo līmeni. Pēc pārmērīgā budžeta deficīta novēršanas, veikt strukturālo korekciju pasākumus adekvātā tempā, lai līdz 2016. gadam sasniegtu VTM. Līdz 2013. gadam veikt pasākumus, lai ilgtspējīgā veidā panāktu pensiju sistēmas līdzsvaru ne vēlāk kā līdz 2020. gadam, piemēram, pieņemot indeksācijas noteikumus, palielinot pilnas pensijas saņemšanai nepieciešamo iemaksu periodu, vēl palielinot faktisko pensionēšanās vecumu un pielāgojot pensionēšanās vecumu vai pensijas pabalstus izmaiņām paredzamajā dzīves ilgumā, un pārskatot īpašos režīmus, vienlaikus izvairoties no darba devēju sociālo iemaksu palielināšanas, un uzlabot veselības aprūpes izmaksu efektivitāti, tai skaitā farmaceitisko produktu jomā.

               2.

               Nodrošināt, ka darbaspēka izmaksu samazinājums, kas izriet no “crédit d’impôt compétitivité et emploi”, sasniedz plānoto apmēru un ka citi pasākumi neatsver šo ietekmi. Sadarbojoties ar sociālajiem partneriem, veikt turpmākus pasākumus darbaspēka izmaksu samazināšanai, jo īpaši, veicot turpmākus pasākumus darba devēju sociālā nodrošinājuma iemaksu samazināšanai. Nodrošināt, lai izmaiņas minimālajā algā atbalsta konkurētspēju un darbavietu izveidi, ņemot vērā algu atbalsta shēmu pastāvēšanu un sociālo iemaksu izņēmumus.

               3.

               Veikt turpmākus pasākumus uzņēmējdarbības vides uzlabošanai un palielināt uzņēmumu, jo īpaši MVU un vidēja lieluma uzņēmumu, eksporta un inovāciju spējas. Jo īpaši uzsākt pasludināto regulatīvās vides vienkāršošanas iniciatīvu un uzlabot pamatnosacījumus inovāciju jomā, atvieglojot tehnoloģiju pārnesi un pētniecības rezultātu komerciālu izmantošanu, tai skaitā pārorientējot konkurētspējas polus.

               4.

               Veikt pasākumus, lai uzlabotu konkurenci attiecībā uz pakalpojumiem; atcelt nepamatotus ierobežojumus, kuri attiecas uz piekļuvi profesionāliem pakalpojumiem un to veikšanu, jo īpaši attiecībā uz juridisko formu, uzņēmuma īpašuma struktūru, kvotas un teritoriālos ierobežojumus; veikt pasākumus, lai vienkāršotu atļauju piešķiršanu tirdzniecības vietu atvēršanai, un atcelt aizliegumu veikt pārdošanu ar zaudējumiem; atcelt regulētos gāzes un elektroenerģijas tarifus klientiem, kas nav mājsaimniecības, un palielināt starpsavienojumu ar kaimiņvalstīm kapacitāti; dzelzceļa nozarē – atļaut konkurenci iekšzemes pasažieru pārvadājumu jomā.

               5.

               Veikt pasākumus nodokļu sistēmas vienkāršošanai un palielināt tās efektivitāti, vienlaikus nodrošinot nodokļu regulējuma kontinuitāti. Veikt papildu pasākumus, lai novērstu parāda veidošanas stimulus uzņēmumu nodokļu jomā. Palielināt centienus samazināt un vienkāršot iedzīvotāju un uzņēmumu ienākumu nodokļa izdevumus, vienlaikus samazinot likumā noteiktas likmes; tuvināt samazinātās PVN likmes standarta likmei un atcelt neefektīvas samazinātās likmes. Veikt turpmākus pasākumus nodokļu sloga novirzīšanai no darbaspēka uz vides nodokļiem vai patēriņu.

               6.

               Pilnībā un bez kavēšanās, apspriežoties ar sociālajiem partneriem, īstenot 2013. gada janvāra starpprofesiju nolīgumu. Veikt turpmākus pasākumus darba tirgus segmentācijas novēršanai, jo īpaši pievērsties ar aģentūru starpniecību nodarbināto pagaidu darbinieku situācijai. Steidzami veikt bezdarba pabalstu sistēmas reformu, sadarbojoties ar sociālajiem partneriem un saskaņā ar valsts praksi, lai nodrošinātu sistēmas ilgtspēju, vienlaikus nodrošinot, ka tā sniedz adekvātus stimulus atgriezties darba tirgū. Uzlabot vecāka gadagājuma darba ņēmēju nodarbinātības līmeni un veicināt viņu līdzdalību darba tirgū. Veikt konkrētus pasākumus, lai uzlabotu vecāka gadagājuma bezdarbnieku nodarbinātības izredzes, jo īpaši nodrošinot īpašas konsultācijas un apmācību. Palielināt pieaugušo, jo īpaši vismazāk kvalificēto un bez darba esošo personu, līdzdalību mūžizglītībā. Nodrošināt, lai publiskie nodarbinātības dienesti efektīvi sniegtu individuālu atbalstu bezdarbniekiem un lai aktīva darba tirgus politika tiktu efektīvi vērsta uz visneaizsargātākajām personām. Veikt turpmākus pasākumus, lai uzlabotu pāreju no izglītības uz darba tirgu, izmantojot, piemēram, Garantiju jauniešiem (8) un prakšu veicināšanu.

      Briselē, 2013. gada 9. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         R. ŠADŽIUS

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (3)  Saglabātas 2013. gadam ar Padomes Lēmumu 2013/208/ES (2013. gada 22. aprīlis) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (OV L 118, 30.4.2013., 21. lpp.).

      (4)  OV C 219, 24.7.2012., 31. lpp.

      (5)  OV C 120, 26.4.2013.,1. lpp.

      (6)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.

      (7)  Skatīt šā Oficiāla Vēstneša 97. lappusi.

      (8)  Izveidota ar Padomes 2013. gada 22. aprīļa ieteikumu (OV C 120, 26.4.2013., 1. lpp.).


title: Eiropas Centrālās bankas Ieteikums ( 2011. gada 9. decembris ) Eiropas Savienības Padomei par De Nederlandsche Bank ārējo revidentu (ECB/2011/22)

text:
               16.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 367/1

         EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS IETEIKUMS
   (2011. gada 9. decembris)
   Eiropas Savienības Padomei par De Nederlandsche Bank ārējo revidentu
   (ECB/2011/22)
   2011/C 367/01
   EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtus un jo īpaši to 27.1. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropas Centrālās bankas (ECB) un nacionālo centrālo banku pārskatus revidē neatkarīgi ārējie revidenti, kurus ieteikusi ECB Padome un apstiprinājusi Eiropas Savienības Padome.

               (2)

                  De Nederlandsche Bank pašreizējā ārējā revidenta pilnvaras beigsies pēc 2011. finanšu gada revīzijas pabeigšanas. Tādēļ vajadzīgs iecelt ārējos revidentus laika posmam, kas sākas 2012. finanšu gadā.

               (3)

                  De Nederlandsche Bank par savu ārējo revidentu 2012.–2018. finanšu gadam ir izvēlējusies Deloitte Accountants BV,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
   Tiek ieteikts par De Nederlandsche Bank ārējo revidentu 2012.–2018. finanšu gadam iecelt Deloitte Accountants BV.

      Frankfurtē pie Mainas, 2011. gada 9. decembrī

            ECB prezidents

         Mario DRAGHI


				|

		52012PC0655

			Ieteikums PADOMES LĒMUMS ar ko Eiropas Komisiju pilnvaro ES vārdā piedalīties sarunās par Eiropas Padomes starptautisku konvenciju pret manipulācijām ar sporta rezultātiem /* COM/2012/0655 final */

			   	PASKAIDROJUMA RAKSTS
1.           Priekšvēsture
un politiskais konteksts
Spēļu
rezultātu pasūtīšana tiek vienprātīgi uzskatīta
par vienu no lielākajiem draudiem mūsdienu sportam. Tā grauj
sporta pārstāvētās vērtības, piemēram, godīgumu,
godīgu spēli un cieņu pret citiem. Spēļu rezultātu
pasūtīšana var atsvešināt līdzjutējus un atbalstītājus
no organizētā sporta — jomas, kas veido gandrīz 2 % no ES
bruto pievienotās vērtības. Turklāt spēļu rezultātu
pasūtīšana bieži ir saistīta ar pasaules mēroga organizētās
noziedzības tīkliem. Tā ir problēma, kas pašlaik pasaulē
ir kļuvusi par valstu iestāžu, sporta kustības un tiesībaizsardzības
aģentūru prioritāti.
Komisijas 2011. gada
paziņojumā “Attīstīt Eiropas dimensiju sportā” spēļu
rezultātu pasūtīšana skaidri atzīta par draudu, kas grauj
sporta ētiku un integritāti. Spēļu rezultātu pasūtīšanas
jautājums 2011. gadā tika risināts arī Komisijas zaļajā
grāmatā par tiešsaistes azartspēlēm, Komisijas paziņojumā
„Korupcijas apkarošana Eiropas Savienībā” un Komisijas paziņojumā
“Ceļā uz visaptverošu Eiropas regulējumu tiešsaistes azartspēlēm”.

Eiropas Parlaments
2011. gada jūnijā pieņēma rakstisku deklarāciju
par korupcijas apkarošanu Eiropas sportā un 2012. gada februārī —
rezolūciju par Eiropas dimensiju sportā, aicinot izvērst starptautisku
sadarbību, lai cīnītos pret spēļu rezultātu pasūtīšanu.
Eiropas Savienības Padome 2011. gada 29. novembrī pieņēma
secinājumus par cīņu pret spēļu rezultātu iepriekšēju
pasūtīšanu un aicināja Komisiju, dalībvalstis un
nevalstiskos pārstāvjus sadarboties un rīkoties dažādos līmeņos,
lai uzlabotu veidu, kādā ES tiek risināts spēļu rezultātu
pasūtīšanas jautājums.
Lai sniegtu priekšlikumu
par to, kā cīnīties pret nelegālām un nelikumīgām
sporta derībām, Starptautiskā olimpiskā komiteja (IOC)
2011. gada martā izveidoja darba grupu, kuras sastāvā iekļāva
augsta līmeņa pārstāvjus no sporta kustības, valstu
iestādēm, starptautiskām organizācijām un derību
organizatoriem. Šī grupa pēcpasākumu ceļvedi pieņēma
2012. gada 2. februāri Lozannā.
Eiropas Padomes
Ministru komiteja 2011. gada 28. septembrī pieņēma
ieteikumu, kā veicināt godīgumu sportā, apkarojot manipulācijas
ar rezultātiem, it īpaši spēļu rezultātu iepriekšēju
pasūtīšanu. Ieteikumā ir aicināts Paplašinātā daļējā
nolīguma par sportu (EPAS) satvarā veikt priekšizpēti par
iespējamu starptautisku tiesību instrumentu, ar ko novērst un
apkarot spēļu rezultātu pasūtīšanu. Eiropas Padomes
Sporta ministru konferencē, kas notika 2012. gada 15. martā
Belgradā, ņēma vērā izpētes secinājumus un
aicināja EPAS sadarbībā ar ES sākt sarunas par iespējamu
tiesību instrumentu (konvenciju) pret manipulācijām ar sporta
rezultātiem, it īpaši spēļu rezultātu iepriekšēju
pasūtīšanu. Eiropas Padomes Ministru komiteja 2012. gada 13. jūnijā
apstiprināja šo uzaicinājumu. EPAS 2012. gada vasarā
nosūtīja ielūgumus Eiropas Kultūras konvencijas valstīm,
aicinot tās izteikt interesi par piedalīšanos sarunās par
projekta izstrādi Eiropas Padomes konvencijai pret manipulācijām
ar sporta rezultātiem.
2.           Iespējama
Eiropas Padomes konvencija pret spēļu rezultātu pasūtīšanu:
iespējamais saturs un grafiks
Pamatojoties uz EPAS veikto priekšizpēti,
Eiropas Padomes jaunās konvencijas iespējamo saturu varētu
strukturēt šādi.
1.           Novēršana
a)      Vietējā koordinācija
b)      Sporta kustības veicamo pasākumu
sekmēšana un atbalsts
c)      Derību tirgus regulējuma
izveide
d)      Derību organizatoru veicamo pasākumu
sekmēšana
2.           Starptautiskā
sadarbība
e)      Valsts iestādes —
ar sporta kustību
f)       Valsts iestādes (derību
regulatori) — ar derību organizatoriem
g)      Starptautiska sadarbība starp tiesu vai
tiesībaizsardzības iestādēm
h)      Trīspusējās
konsultācijas
3.           Sankcijas
i)       Disciplināru, administratīvu
un krimināltiesiska rakstura sankciju kombinācija
j)       Disciplināras sankcijas
k)      Administratīvas sankcijas
l)       Krimināltiesiska rakstura sankcijas
m)     Jurisdikcija
4.           Tiesībaizsardzība
n)      Izmeklēšana
o)      Kibernoziedzība
5.           Turpmākie
pasākumi
p)      Pārraudzība
q)      Konvencijas komiteja
Viena no galvenajām problēmām cīņā
pret spēļu rezultātu pasūtīšanu ES vai starptautiskā
līmenī ir vajadzība nodrošināt koordināciju starp dažādām
šajā jomā iesaistītām ieinteresētajām pusēm,
jo īpaši valstu iestādēm, tiesībaizsardzības iestādēm,
azartspēļu regulatoriem, sporta kustību visos tās aspektos
un derību organizatoriem (loteriju un privātajiem organizatoriem). Galvenā
pievienotā vērtība, ko radītu Eiropas Padomes konvencija
pret spēļu rezultātu pasūtīšanu, būtu pārrobežu
un starpnozaru sadarbības platformas izveidošana visiem attiecīgajiem
dalībniekiem. Būtiska priekšrocība, ko sniegtu Eiropas Padomes
konvencija, būtu pārraudzības un pēcpasākumu veikšanas
struktūras, kurām par pamatu kalpotu modelis, ko izmanto
līdzšinējās pastāvīgās komitejas, kuras
nodarbojas ar Eiropas Padomes sporta jomas konvencijām (antidopinga
konvencijas, konvencijas par skatītāju pārkāpumiem). Šīm
struktūrām vajadzētu būt pieejamām visām attiecīgajām
ieinteresētajām pusēm un tām būtu jākļūst
par forumu, kurā apspriest konvencijas īstenošanu un panākumus cīņā
pret spēļu rezultātu pasūtīšanu Eiropā.
Vēl viena būtiska jaunās
konvencijas priekšrocība būtu iespēja piedalīties
valstīm, kas neatrodas Eiropā. Visas valstis varēs parakstīt
un ratificēt konvenciju (piemēram, Kanāda un Austrālija pašlaik
ir Eiropas Padomes Antidopinga konvencijas līgumslēdzējas
puses). Minētais aspekts ir ļoti svarīgs, jo pasaules mēroga
sadarbība — īpaši sadarbība ar tām valstīm, kurās
sporta derības ir ļoti izplatītas, piemēram, Dienvidaustrumāzijas
valstīm — tiek uzskatīta par būtisku elementu efektīvā
cīņā pret starpvalstu organizētās noziedzības tīkliem,
kas iesaistīti spēļu rezultātu pasūtīšanā un
darbojas dažādos kontinentos.
Ierosinātā konvencija nekalpos par instrumentu,
ar ko panākt līgumslēdzēju valstu tiesību aktu saskaņošanu.
Lai gan konvencijā būs minēti tādi jautājumi kā spēļu
rezultātu pasūtīšanas saskaņota definēšana un efektīvu,
preventīvu un samērīgu sankciju pieņemšana, attiecīgo
noteikumu teksts tiks formulēts tādā veidā, lai līgumslēdzējām
pusēm sniegtu pietiekami daudz elastības šo noteikumu piemērošanā.
Pašlaik konvencijas teksta precīzais
saturs, struktūra un piemērošanas joma ir samērā teorētiska,
jo to apspriedīs turpmākajās sarunās.
Konvencijas izstrādes grupa, kuras sastāvā ir sarunās iesaistīto dalībvalstu
pārstāvji, būs atbildīga par konvencijas teksta sagatavošanu.
Eiropas Padomes izplatītie dokumenti skaidri paredz, ka grupā varēs
piedalīties ES pārstāvis. Konvencijas izstrādes grupa
pirmoreiz tikās izpētes sarunās 2012. gada 9.–11. oktobrī
Strasbūrā. Komisija piedalījās šajā pirmajā izpētes
sanāksmē kā ad hoc novērotāja. EPAS pildīs
sekretariāta pienākumus. EPAS paredz, ka konvencijas izstrādes
grupa tiksies septiņās trīs dienu sanāksmēs laika posmā
no 2012. gada oktobra līdz 2013. gada decembrim, lai konvenciju
2014. gadā iesniegtu parakstīšanai Eiropas Padomes Ministru komitejā.
3.           ES loma
cīņā pret spēļu rezultātu pasūtīšanu
Spēļu rezultātu pasūtīšana
ir salīdzinoši jauns temats ES
sporta darba kārtībā, tādēļ ar to saistītās
iniciatīvas ir ļoti nesenas. Komisijas līmenī
iesaistīšanos cīņā pret spēļu rezultātu pasūtīšanu var izvērtēt no trīs dažādiem
skatu punktiem, kas atbilst šīs problēmas trīs galvenajiem
aspektiem.
Sporta aspekts. Kā noteikts Līguma 165. pantā, viens no ES rīcības
mērķiem sporta jomā ir attīstīt Eiropas dimensiju
sportā, veicinot taisnīgumu sporta sacensībās, kā arī
sargājot sportistu morālo integritāti. Komisija ir uzņēmusies
pirmo konkrēto iniciatīvu šajā jomā un uzaicinājumā
iesniegt priekšlikumus, ar ko īsteno
2012. gada sagatavošanas darbību “Eiropas partnerība sporta jomā”,
kā prioritāti ir iekļāvusi projektus, kas pievēršas spēļu
rezultātu pasūtīšanas gadījumu novēršanai, izglītojot un informējot
attiecīgās ieinteresētās personas, proti, sportistus,
tiesnešus, sacīkšu amatpersonas un sporta administratorus. Šī uzaicinājuma
ietvaros sniegtā finansiālā atbalsta mērķis ir stiprināt
preventīvos pasākumus cīņā pret spēļu rezultātu
pasūtīšanu, nodrošinot labas prakses apmaiņu. Cīņa
pret spēļu rezultātu pasūtīšanu ir minēta arī
kā viens no ierosinātās programmas “Erasmus visiem” sporta
sadaļas mērķiem. Ar šo
programmu līdzīgus pasākumus varētu strukturēti
atbalstīt pēc 2014. gada. Komisija ne tikai sniedz finansiālu
palīdzību, bet arī cieši sadarbojas ar ārējām ieinteresētajām pusēm
(proti, IOC un Eiropas Padomi), lai identificētu veidus, kādos
cīnīties ar spēļu rezultātu pasūtīšanu Eiropas un starptautiskā līmenī.
Komisija arī darbojas kā sekretariāts ES ekspertu grupai par
labu pārvaldību sportā, ko izveidoja, pamatojoties uz Padomes
2011. gada maija rezolūciju par ES sporta darba plānu. Ekspertu
grupa sniedza atzinumus turpmākais izskatīšanai 2012. gada jūnijā
Padomes Sporta jautājumu darba grupā.
Azartspēļu
un derību aspekts. Spēļu rezultātu
pasūtīšana ne vienmēr ir saistīta ar sporta derībām.
Tomēr neregulētu sporta derību un spēļu rezultātu
pasūtīšanas kombinācija ir pastāvošs drauds sporta pasākumiem,
kuru pārsvarā rada atsevišķas personas vai krimināli tīkli,
kas izmanto sporta derības peļņas gūšanas vai nelikumīgi
iegūtu līdzekļu legalizācijas nolūkos. Ar sporta
integritāti saistītie jautājumi bija iekļauti zaļajā
grāmatā par tiešsaistes azartspēlēm — sabiedriskajā
apspriešanā, ko 2011. gadā
veica Komisija. No dažādām ieinteresētajām pusēm,
tostarp sporta struktūrām, tika saņemtas aptuveni 250 atbildes.
Apspriešanos 2011. gada gaitā papildināja ar pieciem
tematiskajiem semināriem. Viens no šiem semināriem notika 2011. gada 10. maijā un īpaši
pievērsās tiešsaistes azartspēlēm un godīgumam sportā
(saistībā ar spēļu rezultātu pasūtīšanu). Pēc
zaļās grāmatas Komisija 2012. gada 23. oktobrī
pieņēma paziņojumu “Ceļā uz visaptverošu Eiropas regulējumu
tiešsaistes azartspēlēm” (COM(2012) 596 galīgā
redakcija). Sporta godīguma pasargāšana no spēļu rezultātu
pasūtīšanas ir viena no paziņojumā minētajām
prioritātēm. Paziņojumā ir ierosināts rīcības
plāns, kas paredz Komisijas līdzdalību Eiropas Padomes darbā
pie iespējamās konvencijas pret manipulācijām ar sporta
rezultātiem.
Korupcijas
aspekts. Spēļu rezultātu pasūtīšana ir korupcijas veids, pret kuru vēršas
valstu krimināltiesību akti. Komisija īsteno 2011. gadā
pieņemto korupcijas apkarošanas pasākumu kopumu, kas pievēršas korupcijas apkarošanas centienu uzraudzības
un novērtēšanas uzlabošanai, proti, iedibina ES pretkorupcijas ziņojumu,
kurā Komisija regulāri novērtēs dažādus neatrisinātus
aspektus, kas saistīti ar korupciju un spēju to kontrolēt ES dalībvalstīs.
Ziņojums varētu aptvert visus ar korupciju saistītos neatrisinātos
aspektus, tostarp sporta spēļu rezultātu pasūtīšanu. Komisija, sākot ar 2013. gadu,
reizi divos gados publicēs ES pretkorupcijas ziņojumu, kam būs
pievienota katras dalībvalsts analīze un individuāli ieteikumi.
Līdztekus Komisija pašlaik apsver kārtību, kādā
notiktu ES iespējamā dalība Eiropas Padomes Pretkorupcijas
starpvalstu grupā (GRECO), kas radītu pievienoto vērtību
ES cīņai pret korupciju.
Eiropas Parlaments
2009. gada ziņojumā par tiešsaistes azartspēļu integritāti (A6-0064/2009) pievērsās
spēļu rezultātu pasūtīšanas jautājumam, jo īpaši
ar derībām saistītai spēļu rezultātu pasūtīšanai.
Parlaments konkrētāk pievērsās šim jautājumam arī
2011. gada ziņojumā par tiešsaistes azartspēlēm iekšējā
tirgū (A7-0342/2011), pieminot jautājumus, kas saistīti ar
policijas un tiesu iestāžu pārrobežu sadarbību, sporta sacensību
organizatoru un derību organizatoru sadarbību, valstu tīklu un
kontaktpunktu izveidošanu spēļu rezultātu pasūtīšanas
gadījumu novēršanai un
sporta spēļu rezultātu pasūtīšanas definīcijas
izveidošanu ES līmenī. Visbeidzot Eiropas Parlaments spēļu
rezultātu pasūtīšanas
jautājumam pievērsās arī 2012. gada ziņojumā
par Eiropas dimensiju sportā (A7-0385/2011). Tajā Parlaments aicināja
sporta federācijas cieši sadarboties ar dalībvalstīm, lai
aizsargātu sporta integritāti.
Padome cīņai
pret spēļu rezultātu pasūtīšanu pirmo reizi pievērsās
2011. gada maijā pieņemtajā ES sporta darba plānā
2011.–2014. gadam. Tajā sporta integritāte, jo īpaši cīņa
pret spēļu rezultātu pasūtīšanu, bija izvirzīta kā prioritārs
temats 2011.—2014. gadam. Papildus tam Padome 2011. gada novembrī
pieņēma secinājumus par cīņu pret spēļu
rezultātu iepriekšēju pasūtīšanu. Tajos Padome aicināja
dalībvalstis un iesaistītās puses veicināt izglītības
programmu izstrādi un nodrošināt ciešu sadarbību starp visām
ieinteresētajām pusēm. Pašlaik Padomes Sporta jautājumu darba grupa apspriež tekstu secinājumu
projektam par stratēģijas izveidi cīņai pret manipulācijām
ar sporta rezultātiem. Šos secinājumus pieņems 2012. gada novembrī.
Arī abas par policijas un tiesu iestāžu
pārrobežu sadarbību atbildīgās ES aģentūras — Eiropols
un Eurojust — aktīvi iesaistās cīņā pret
spēļu rezultātu pasūtīšanu. ES līmeņa tiesībaizsardzības
iestāžu sadarbībā sporta jomā galvenā uzmanība tradicionāli
ir pievērsta jautājumam par skatītāju pārkāpumiem,
tomēr pēdējos divos gados par jaunu pārrobežu sadarbības jomu ir kļuvusi spēļu
rezultātu pasūtīšana. Pašlaik ir ierosinātas divas lietas. Tās izskata kopējā
izmeklēšanas grupa (JIT), kurā iekļautas četras ES
valstis (HU, DE, FI, AT). Eiropols un Eurojust iesaistīšanos spēļu
rezultātu pasūtīšanas
lietās pamato ar to, ka spēļu rezultātu pasūtīšana bieži ir saistīta ar nopietnu organizēto
noziedzību.
Visi šie aspekti norāda uz to, ka cīņa pret spēļu
rezultātu pasūtīšanu
ir kļuvusi par prioritāti dažādās ES līmeņa
politikas jomās (sporta politikā, azartspēļu tirgu pārraudzībā,
korupcijas novēršanā) un, ņemot vērā nesenos dažādu
līmeņu korupcijas gadījumus sporta pasaulē, sabiedrība
šim jautājumam nākotnē
varētu pievērst lielāku uzmanību.
Tā kā plānotās konvencijas
mērķis nav saskaņot līgumslēdzēju valstu krimināltiesību
normas vai panākt saskaņotību citās jomās (piemēram,
tiesību aktos par azartspēlēm un derībām) un tā kā,
pamatojoties uz LESD 6. pantu, ES kompetencē ir veikt darbības,
tikai lai atbalstītu, koordinētu vai papildinātu dalībvalstu
darbības sporta jomā, tiek ierosināts, lai ES turpmākajās
sarunās piedalītos kopā ar tās dalībvalstīm.
Ierosinātā dalība sarunās neietekmē ES budžetu.
Tāpēc Komisija iesaka Padomei:
–
ES vārdā pieņemt pievienoto lēmumu,
ar ko Eiropas Komisiju pilnvaro piedalīties sarunās par Eiropas
Padomes starptautisku konvenciju cīņai pret manipulācijām
ar sporta rezultātiem,
–
izdot sarunu norādes, kas pievienotas minētajam
lēmumam,
–
iecelt īpašu komiteju, ar kuru apspriežoties,
tiks veiktas sarunas.
Ieteikums
PADOMES LĒMUMS
ar ko Eiropas Komisiju pilnvaro ES
vārdā piedalīties sarunās par Eiropas Padomes starptautisku
konvenciju pret manipulācijām ar sporta rezultātiem
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā
Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā
218. panta 3. un 4. punktu,
ņemot vērā
Eiropas Komisijas ieteikumu,
tā kā:
Būtu jāuzsāk
sarunas par sagatavošanu attiecībā uz Eiropas Padomes starptautisku
konvenciju pret manipulācijām ar sporta rezultātiem,
Savienībai būtu
jāpiedalās šajās sarunās,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Ar šo Komisija tiek pilnvarota Eiropas Savienības
vārdā piedalīties sarunās par Eiropas Padomes starptautisku
konvenciju pret manipulācijām ar sporta rezultātiem.
2. pants
Sarunu norādes
ir izklāstītas pielikumā.
3. pants
Sarunas risina,
apspriežoties ar [īpašās komitejas nosaukumu ievieto Padome].
4. pants
Šis lēmums ir adresēts Komisijai.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā —
                                                                       priekšsēdētājs
PIELIKUMS
Sarunu norādes
par Eiropas Padomes starptautisku konvenciju pret manipulācijām
ar sporta rezultātiem
Jaunās
konvencijas mērķis būs izveidot starptautisku tiesisko regulējumu,
lai novērstu manipulācijas ar sporta rezultātiem un cīnītos
pret šīm manipulācijām, jo īpaši pret spēļu
rezultātu pasūtīšanu. Konvencijai būtu jāuzlabo
starptautiskā sadarbība šajā kontekstā un jāizveido pārraudzības
mehānisms, lai nodrošinātu,
ka konvencijā minēto noteikumu pēcpasākumi ir efektīvi.
Eiropas Savienība
šajās sanāksmēs piedalīsies, lai nodrošinātu ierosinātās
konvencijas saskaņotību ar ES tiesību aktu kopumu, jo īpaši
saistībā ar iekšējā tirgus brīvību (pakalpojumu
sniegšanas brīvība un brīvība
veikt uzņēmējdarbību) un tiesu iestāžu sadarbību
krimināllietās.
Eiropas Savienība
sarunās piedalīsies arī ar mērķi nodrošināt jaunās
konvencijas noteikumu saskaņotību ar ES politiku sporta, tiešsaistes
azartspēļu un korupcijas apkarošanas jomā. Šīs politikas
atsauces dokumenti inter alia ir šādi:
·
Komisijas paziņojums “Attīstīt
Eiropas dimensiju sportā” (COM(2011)12 galīgā redakcija);
·
Zaļā grāmata par tiešsaistes azartspēlēm
iekšējā tirgū (COM(2011)128 galīgā redakcija);
·
Komisijas paziņojums „Korupcijas apkarošana
Eiropas Savienībā” (COM(2011)308 galīgā redakcija);
·
Komisijas paziņojums “Ceļā uz
visaptverošu Eiropas regulējumu tiešsaistes azartspēlēm”
(COM(2012) 596 galīgā redakcija);
·
Padomes secinājumi par cīņu pret spēļu
rezultātu iepriekšēju pasūtīšanu (16819/11).


				|

		52014PC0651

			Ieteikums PADOMES LĒMUMS, ar ko pilnvaro sākt sarunas attiecībā uz grozījumu Konvencijā par ražošanas negadījumiem ar pārrobežu ietekmi /* COM/2014/0651 final */

			   	PASKAIDROJUMA RAKSTS
1.           PIEDĀVĀJUMA KONTEKSTS
Eiropas Savienība un lielākā daļa tās
dalībvalstu ir ANO/EEK Konvencijas par ražošanas negadījumiem ar pārrobežu
ietekmi (turpmāk — „Konvencija”) līgumslēdzējas puses. Konvenciju piemēro, lai
tādās vietās, kurās notiekošās bīstamās darbības var izraisīt iespējamu
pārrobežu ietekmi, novērstu ražošanas negadījumus, sagatavotos šādiem
negadījumiem un reaģētu uz tiem.
Juridiskais instruments, ar ko tiek pildītas
no Konvencijas izrietošās Eiropas Savienības saistības, ir Direktīva
Seveso II. Lai definētu bīstamās darbības, Konvencijas
I pielikumā un direktīvas Seveso II I pielikumā minētas
atsevišķu bīstamo vielu kategorijas. Direktīva Seveso II 2015. gada
jūnijā tiks aizstāta ar direktīvu Seveso III, ar ko cita starpā
tiek grozīts arī I pielikums.
2.           APSPRIEŠANĀS AR
IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI
Savā septītajā sanāksmē 2012. gadā ANO/EEK
Konvencijas par ražošanas negadījumiem ar pārrobežu ietekmi Pušu konference
(KPK) pilnvaroja Konvencijas pilnveidošanas darba grupu (PDG) novērtēt
iespējamo grozījumu sarakstu KPK ieteiktajās jomās. Pēc ceturtās sanāksmes
2014. gada aprīlī PDG ir secinājusi, ka grozījumi būtu lietderīgi četrās
jomās.
(1)        Pārskatītas un papildinātas
definīcijas (1. pants): PDG ieteica grozīt konkrētas definīcijas, lai
nodrošinātu saskaņotību ar citām EEK konvencijām (Orhūsas Konvencija un
Konvencija par ietekmes uz vidi novērtējumu pārrobežu kontekstā (Espo
konvencija)), pielāgotu definīcijas starptautiski atzītajiem attīstības
virzieniem, uzlabotu skaidrību un juridisko noteiktību, kā arī lai uzlabotu
Konvencijas iekšējo konsekvenci.
(2)        Stiprināta sabiedrības līdzdalība
(9. pants): PDG ieteica grozīt 9. pantu, lai tas atbilstu citām EEK
konvencijām.
(3)        Sanāksmju biežums (18. pants):
Konvencijā ir paredzēta ikgadēja pušu konference. Tomēr praktiski tikšanās
notiek tikai reizi divos gados. PDG ierosināja grozīt 18. pantu, lai to
saskaņotu ar pašreizējo praksi.
(4)        Grozījumu piemērošana jaunām pusēm
(29. pants): PDG ieteica 29. pantā iekļaut jaunu rindkopu, kas
paredz, ka valstis, kuras pievienojas Konvencijai pēc tam, kad grozījums ir
stājies spēkā, automātiski pieņem arī grozījumus. Tādējādi tiktu uzlabota
skaidrība un nodrošināta juridiskā noteiktība attiecībā uz jaunajām pusēm.
Neviena no šīm iespējamajiem grozījumiem
atvērtajām jomām nevarētu izraisīt Konvencijas izmaiņas, kas radītu ietekmi uz
vidi vai sociāli ekonomiskajiem apstākļiem Eiropas Savienībā. Dažiem
grozījumiem drīzāk varētu būt pozitīva ietekme, jo tie liek noteikt augstākus
standartus tām Konvencijas pusēm, kuras nav ES dalībvalstis, tādējādi padarot
vienlīdzīgākus konkurences apstākļus starp Eiropas Savienībā un ārpus ES
esošiem uzņēmumiem, kā arī samazinot tādu negadījumu riskus, kas Eiropas
Savienībā var izraisīt pārrobežu ietekmi.
Attiecībā uz visām pārējām KPK ieteiktajām
tehniskajām jomām tika konstatēts, ka būtu pietiekami sniegt norādes un ka
grozījumi nav nepieciešami.
Atsevišķi izskatāms ir jautājums attiecībā uz
tādu Apvienoto Nāciju Organizācijas dalībvalstu iespējamo pievienošanos
konvencijai, kuras nav ANO/EEK dalībvalstis. Tas būtu jāņem vērā atsevišķi
notiekošajā, bet saistītajā apspriedē, kas paredzēta ANO Ģenerālās asamblejas
71. sesijas ietvaros 2016. gada septembrī.
3.           PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE
ASPEKTI
Ir maz ticams, ka kāda no potenciāli
grozāmajām jomām ietekmēs Eiropas Savienībā spēkā esošos tiesību aktus, jo tās
vai nu jau aptver stingrāki ES tiesību aktos, vai tās attiecas uz Konvencijas
iekšējo struktūru.
4.           IETEKME UZ BUDŽETU
No potenciāli grozāmo jomu klāsta budžetu,
visticamāk, ietekmēs vienīgi jautājums par to valstu pievienošanos grozījumiem,
kuras nav ANO/EEK dalībvalstis. Spriedze konvencijas budžetā var rasties, jo
iespējamās kandidātvalstis, visticamāk, būtu finansējuma saņēmējas. Tomēr
finansēšanas mehānisms saskaņā ar Konvenciju pamatojas uz brīvprātīgām
iemaksām. Tādēļ pusēm ir tiesības noteikt iemaksu apjomu. Tomēr globālā mērogā
atvērta Konvencija varētu atvērt ceļu uz papildu finansējuma avotiem, piemēram,
no Pasaules Vides fonda. Lai gan kopējā ietekme uz budžetu, visticamāk, būs
ļoti ierobežota, sarunās tas var būt izšķirošs faktors.
Ņemot vērā iepriekš minēto, ir lietderīgi
atļaut sākt sarunas attiecībā uz grozījumu Konvencijā par ražošanas
negadījumiem ar pārrobežu ietekmi.
Ieteikums
PADOMES LĒMUMS,
ar ko pilnvaro sākt sarunas attiecībā uz
grozījumu Konvencijā par ražošanas negadījumiem ar pārrobežu ietekmi
(Dokuments attiecas uz EEZ)
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības
darbību un jo īpaši tā 218. panta 3. un 4. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
tā kā:
(1)        Savienība ir Konvencijas par ražošanas negadījumiem ar
pārrobežu ietekmi (turpmāk — „Konvencija”) līgumslēdzēja puse.
(2)        Pušu septītajā konferencē 2012. gadā puses lūdza
pilnveidošanas darba grupu novērtēt nepieciešamību veikt grozījumus dažās
jomās.
(3)        Pilnveidošanas darba grupa 2014. gada aprīlī notikušajā
ceturtajā sanāksmē secināja, ka lielāko daļu problēmu varētu atrisināt,
sniedzot norādījumus, bet arī noteica četras jomas, kuras grozot, Konvenciju
varētu pilnveidot. Tās attiecas uz definīcijām, sabiedrības līdzdalību,
sanāksmju biežumu un grozījumu piemērošanu jaunajām pusēm.
(4) Pilnveidošanas darba grupa secināja, ka ir nepieciešama papildu
informācija un apspriešana, kas ļautu novērtēt jautājumu par tādu Apvienoto
Nāciju Organizācijas dalībvalstu iespējamo pievienošanos konvencijai, kuras nav
ANO/EEK dalībvalstis.
(5)        Nav sagaidāms, ka šīs sarunas ietekmēs spēkā esošos Eiropas
Savienības tiesību aktus, ņemot vērā to, ka Direktīva 2012/18/EK attiecīgajās
jomās paredz vēl stingrākus noteikumus.
(6)        Savienībai būtu jāpiedalās sarunās par iespējamajiem
Konvencijas grozījumiem,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Ar šo Komisija ir pilnvarota risināt sarunas
Savienības vārdā attiecībā uz jautājumiem, kas ir Savienības kompetencē, par
iespējamajiem grozījumiem Konvencijā par ražošanas negadījumiem ar pārrobežu
ietekmi.
2. pants
Sarunu norādes
ir izklāstītas pielikumā.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā —
                                                                       priekšsēdētājs
PIELIKUMS
Papildinājums
priekšlikumam
Padomes lēmums,
ar ko pilnvaro sākt sarunas attiecībā
uz grozījumu Konvencijā par ražošanas negadījumiem ar pārrobežu ietekmi
Sarunu
norādes attiecībā uz grozījumiem Konvencijā par ražošanas negadījumiem ar
pārrobežu ietekmi
(1)
Visiem grozījumiem, par ko panākta vienošanās,
jāatbilst Direktīvas 2012/18/ES noteikumiem vai citiem atbilstošiem tiesību
aktiem.
(2)
Visiem izskatāmo jomu grozījumiem, par kuriem
panākta vienošanās, jābūt apkopotiem vienā paketē.
(3)
Komisija nodrošina, ka vienošanās ietver
atbilstīgus noteikumus, kas ļauj Savienībai kļūt par tās līgumslēdzēju pusi.
(4)
Komisija nodrošina, ka tā piekrīt grozījumiem tikai
tad, ja tos iesniedz pieņemšanai vienlaikus.
(5)
Komisija ziņo Padomes ieceltajai konsultatīvajai
komitejai par sarunu rezultātiem un, vajadzības gadījumā, par jebkādām
problēmām, kas var rasties sarunu gaitā.