title: ES īpašais pārstāvis cilvēktiesību jautājumos Eiropas Parlamenta 2012. gada 13. jūnija ieteikums par ES īpašo pārstāvi cilvēktiesību jautājumos (2012/2088(INI))

text:
               15.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               CE 332/114

         Trešdiena, 2012. gada 13. jūnijsES īpašais pārstāvis cilvēktiesību jautājumos
   P7_TA(2012)0250
   Eiropas Parlamenta 2012. gada 13. jūnija ieteikums par ES īpašo pārstāvi cilvēktiesību jautājumos (2012/2088(INI))
   2013/C 332 E/24

      Eiropas Parlaments,

               —

               ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību (LES) 2., 3., 6., 21., 31., 33. un 36. pantu,

               —

               ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartu,

               —

               ņemot vērā 2010. gada 16. decembra rezolūciju par 2009. gada ziņojumu par cilvēktiesībām pasaulē un Eiropas Savienības politiku cilvēktiesību jomā (1),

               —

               ņemot vērā 2012. gada 18. aprīļa rezolūciju par gada ziņojumu par cilvēktiesībām pasaulē un Eiropas Savienības politiku šajā jomā, tostarp arī ietekmi uz ES politikas stratēģiju cilvēktiesību jomā (2),

               —

               ņemot vērā Savienības augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos un Eiropas Komisijas 2011. gada 12. decembra kopīgo paziņojumu Eiropas Parlamentam un Padomei „Cilvēktiesības un demokrātija — ES ārējās darbības svarīgākais elements” (COM(2011)0886),

               —

               ņemot vērā Komisijas paziņojumu Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai „Brīvības, drošības un tiesiskuma telpas nodrošināšana Eiropas iedzīvotājiem — Stokholmas programmas īstenošanas rīcības plāns” (COM(2010)0171),

               —

               ņemot vērā Eiropas Savienības Pamatnostādnes cilvēktiesību jomā un starptautiskās humanitārās tiesības (3),

               —

               ņemot vērā Eiropas Savienības pievienošanos Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvencijai,

               —

               ņemot vērā Savienības augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos deklarāciju par politisko atbildību (4),

               —

               ņemot vērā Reglamenta 97. pantu,

               —

               ņemot vērā Ārlietu komitejas ieteikumu (A7-0174/2012),

               A.

               tā kā Līguma par Eiropas Savienību 21. pantā atkārtoti apstiprināta ES apņemšanās veicināt cilvēktiesības un demokrātiju visos ārējās darbības pasākumos, garantējot atbilstību un konsekvenci visās jomās un starp ārējo darbību un pārējiem savas politikas aspektiem;

               B.

               tā kā LES 33. pantā paredzēts ES īpašā pārstāvja (ESĪP) cilvēktiesību jomā iecelšanas tiesiskais pamats, proti: „Padome pēc Savienības Augstā pārstāvja ārlietās un drošības politikas jautājumos priekšlikuma var izvirzīt īpašu pārstāvi, pilnvarojot to konkrētos politikas jautājumos. Īpašais pārstāvis īsteno savas pilnvaras Augstā pārstāvja vadībā”;

               C.

               tā kā Eiropas Parlaments atkārtoti ir prasījis iecelt ES īpašo pārstāvi cilvēktiesību jautājumos (ESĪP cilvēktiesību jautājumos), kā noteikts iepriekšminētajās 2010. gada 16. decembra un 2012. gada 18. aprīļa rezolūcijās;

               D.

               tā kā ESĪP cilvēktiesību jautājumos būtu jāstiprina ES cilvēktiesību politikas kā kopējās ārlietu un drošības politikas (KĀDP) būtiskas sastāvdaļas redzamība un atbilstība un jādod ieguldījums ES cilvēktiesību darbībā visā pasaulē,

               1.

               iesniedz Padomei šādus ieteikumus:

                           a)

                           lai gan par ESĪP cilvēktiesību jautājumos iecelšanu un viņa(-as) pilnvaru noteikšanu oficiāli lemj Padome, pamatojoties uz ES augstās pārstāves priekšlikumu, ESĪP cilvēktiesību jautājumos jādarbojas un jārunā Savienības vārdā, atspoguļojot visu ES iestāžu un dalībvalstu kopīgo un nedalāmo atbildību par cilvēktiesību aizsardzību un veicināšanu visā pasaulē; pirmā tematiskā ESĪP iecelšanai jāpalielina ES cilvēktiesību politikas redzamība, efektivitāte, atbilstība un atbildība; jo īpaši Eiropas Parlamentam ir jābūt atbilstošai lomai iecelšanas procedūrā un pilnvaru uzraudzībā visā to darbības laikā;

                           b)

                           lai stiprinātu pārredzamību un atbildību par ESĪP pilnvarām, Augstajai pārstāvei jāorganizē viedokļu apmaiņa un/vai uzklausīšana Eiropas Parlamenta attiecīgās komitejas sanāksmē ar nominēto ESĪP cilvēktiesību jautājumos;

                           c)

                           šo pilnvaru īstenošana un to atbilstība citām Savienības darbībām šajā jomā regulāri jāpārskata; ESĪP jāsniedz Padomei, augstajai pārstāvei, Parlamentam un Komisijai gada progresa ziņojums un pārskata ziņojums par pilnvaru īstenošanu to nobeigumā;

                           d)

                           ESĪP cilvēktiesību jautājumos politikas mērķos jāietver ES darbības saskaņotības, efektivitātes un redzamības pastiprināšana cilvēktiesību un demokrātijas aizsardzībā un veicināšanā; ESĪP cilvēktiesību jautājumos ir jāstrādā ciešā sadarbībā ar Padomes Cilvēktiesību darba grupu; ESĪP cilvēktiesību jautājumos jābūt augsta līmeņa pārstāvim(-ei) sarunās ar saviem partneriem trešās valstīs un starptautiskās organizācijās, kā arī jāspēj sadarboties ar ANO (ANO Ģenerālo asambleju, ANO Cilvēktiesību komiteju u. c.), kā arī attiecīgām reģionālām organizācijām; ESĪP cilvēktiesību jautājumos jāvada augsta līmeņa cilvēktiesību dialogi un konsultācijas ar trešām valstīm par cilvēktiesību jautājumiem;

                           e)

                           lai panāktu šos mērķus, ES īpašā(-ās) pārstāvja(-es) pilnvarām, darbojoties augstās pārstāves pārraudzībā, jābūt stingrām, neatkarīgām un elastīgām, kurās nav noteikta šaura un konkrēti tematiska atbildība, bet kuras ļauj ESĪP darboties strauji un efektīvi; atbilstīgi rīcības plānā izvirzītajiem pasākumiem un prioritātēm ESĪP cilvēktiesību jautājumos jāpievēršas arī dažādiem horizontāliem jautājumiem, sniedzot ieguldījumu efektīvākai un saskaņotākai darbībai ES ārējā politikā; ESĪP pilnvaru darbības jomai pilnībā jāatbilst cilvēktiesību un pamatbrīvību universāluma un nedalāmības principam un tiem politikas mērķiem, kas noteikti LES 21. pantā, un tajā jāietver demokrātijas un tiesiskuma stiprināšana un institūciju veidošana, starptautiskais tiesiskums un starptautiskās humanitārās tiesības; šo pilnvaru darbības jomā ir jāietver inter alia nāves soda atcelšana, cilvēktiesību aizstāvji, cīņa pret nesodāmību, cīņa pret spīdzināšanu, vārda (tostarp internetā), biedrošanās un pulcēšanās brīvība, reliģijas un pārliecības brīvība, minoritāšu tiesības, bērna aizsardzība, sieviešu tiesības, miers un drošība, dzimumu līdztiesības jautājumi un cīņa pret diskrimināciju visās tās izpausmēs invaliditātes, rasu vai etniskās piederības, dzimuma, seksuālās orientācijas vai dzimumidentitātes dēļ;

                           f)

                           pilnvarām jābalstās uz principiem, kas ir ES cilvēktiesību politikas pamatā, un jo īpaši uz ES pamatnostādnēm jautājumā par nāvessodu (2008); spīdzināšanu un citu nežēlīgu, necilvēcīgu vai pazemojošu rīcību vai sodīšanu (2008); cilvēktiesību dialogiem ar trešām valstīm (2009); bērniem un bruņotiem konfliktiem (2008); cilvēktiesību aizstāvjiem (2008); bērnu tiesību veicināšanu un aizsardzību (2008); vardarbību pret sievietēm un sieviešu visāda veida diskriminācijas apkarošanu (2008); starptautiskām humanitārām tiesībām (2009), LGBT instrumentu kopumu (2010), kā arī ES gada ziņojumiem par cilvēktiesībām pasaulē; turklāt pilnvarās būtu jāiekļauj augstās pārstāves un ES iestāžu atbalstīšana attiecībā uz ANO izstrādāto uzņēmējdarbības un cilvēktiesību pamatprincipu veicināšanu, ņemot vērā starp tām 2011. gadā noslēgto nolīgumu un prioritāti;

                           g)

                           ES īpašajam pārstāvim cilvēktiesību jautājumos ir jābūt vajadzīgajai profesionālajai kvalifikācijai, plašai pieredzei un apliecinātiem darba rezultātiem cilvēktiesību jomā, kā arī personas un profesionālai integritātei un starptautiskai reputācijai;

                           h)

                           ESĪP cilvēktiesību jautājumos jāieceļ uz 2,5 gadiem; lai nodrošinātu kontinuitāti, saskaņotību un demokrātisku pārskatatbildību, pilnvaras ir atjaunojamas un atjaunošanas procesā ir pienācīgi un savlaicīgi jāapspriežas ar Parlamentu;

                           i)

                           ESĪP cilvēktiesību jautājumos cieši jāsadarbojas ar Savienības augsto pārstāvi ārlietās un drošības politikas jautājumos un Eiropas Parlamenta priekšsēdētāju, lai nodrošinātu saskaņotību un cilvēktiesību integrēšanu visās politikas jomās visu ES iestāžu darbībā; ESĪP cieši jāsadarbojas ar Eiropas ārējās darbības dienesta Cilvēktiesību un demokrātijas departamentu un visām daudzpusējām ES delegācijām (Ņujorkā, Ženēvā, Vīnē, Strasbūrā), kā arī visām ES delegācijām pasaulē, lai veicinātu kontaktus cilvēktiesību jautājumos ar visiem ES dienestiem, ES delegācijām trešās valstīs un ar starptautiskām organizācijām; EĀDD Cilvēktiesību un demokrātijas departamentam jānodrošina visi nepieciešamie pakalpojumi un jāveicina ESĪP pilnvaru īstenošana;

                           j)

                           uzturot ciešas saites ar Padomes Politikas un drošības komiteju, ESĪP cilvēktiesību jautājumos regulāri jāsniedz ziņojumi Eiropas Parlamenta attiecīgajai komitejai par situāciju cilvēktiesību jomā pasaulē un par stāvokli pilnvaru īstenošanā, tostarp par rezultātiem UNHRC un ANO Ģenerālās asamblejas sesijās un dialogos par cilvēktiesībām ar trešām valstīm, kā arī par valstu stratēģiju cilvēktiesību jomā īstenošanu;

                           k)

                           ES īpašajam(-ai) pārstāvim(-ei) cilvēktiesību jautājumos, īstenojot savas pilnvaras, jāsadarbojas ar vietējās, reģionālās un valsts pilsoniskās sabiedrības pārstāvjiem, NVO, ekspertiem un reģionālām un starptautiskām organizācijām, kas darbojas cilvēktiesību un demokrātijas aizsardzības jomā;

                           l)

                           ESĪP cilvēktiesību jautājumos rīcībā jābūt pienācīgiem finanšu un cilvēkresursiem, lai garantētu īpašā(-ās) pārstāvja(-es) un viņa(-as) komandas efektīvu darbu; ESĪP cilvēktiesību jautājumos budžets jāpārskata ik gadu;

                           m)

                           ESĪP cilvēktiesību jautājumos atbild par tādas komandas izveidošanu, kurai ir nepieciešamās zināšanas par politikas jomu atbilstīgi pilnvarām un kura strādā ESĪP cilvēktiesību jautājumos pilnvaru īstenošanas labā; ņemot vērā pilnvaru darbības jomu un starpnozaru būtību, ir svarīgi piešķirt pietiekami daudz darbinieku, kas strādās ESĪP cilvēktiesību jautājumos tiešā pakļautībā; komandā var iekļaut no dalībvalstīm un ES iestādēm piesaistītu personālu, tādējādi ņemot vērā arī vajadzību nodrošināt saskaņotību un cilvēktiesību integrēšanu visu ES iestāžu un dalībvalstu darbībā;

                           n)

                           atsauce uz šo ieteikumu jāiekļauj pilnvarās ES īpašajam pārstāvim cilvēktiesību jautājumos;

               2.

               uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo ieteikumu Padomei, Savienības augstajai pārstāvei ārlietu un drošības politikas jautājumos un informēšanas nolūkā Komisijai.

      (1)  Pieņemtie teksti, P7_TA(2010)0489.

      (2)  Pieņemtie teksti, P7_TA(2012)0126.

      (3)  http://www.eeas.europa.eu/human_rights/docs/guidelines_en.pdf

      (4)  OV C 351 E, 2.12.2011., 470. lpp.


title: Eiropas Centrālās bankas ieteikums ( 2006. gada 13. aprīlis ) — Eiropas Savienības Padomei par  Banque de France  ārējo revidentu (ECB/2006/5)

text:
               26.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 98/25

      EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS IETEIKUMS

   (2006. gada 13. aprīlis)
   Eiropas Savienības Padomei par Banque de France ārējo revidentu
   (ECB/2006/5)
   (2006/C 98/08)
   EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtus un jo īpaši to 27.1. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropas Centrālās bankas (ECB) un Eurosistēmas valstu centrālo banku pārskatus revidē neatkarīgi ārējie revidenti, kurus ieteikusi ECB Padome un apstiprinājusi Eiropas Savienības Padome.

               (2)

               Saskaņā ar Naudas un finanšu kodeksa L.142-6 pantu Banque de France Ģenerālpadome ieceļ divus pastāvīgus revidentus, kam uzticēta Banque de France pārskatu revīzija. Saskaņā ar Komerckodeksa L.823-1 pantu tiek iecelts revidenta aizstājējs, kas aizstāj revidentus to atteikšanās, aizņemtības, atkāpšanās vai nāves gadījumā.

               (3)

               Pašreizējo Banque de France revidentu pilnvaras beidzas pēc 2005. finanšu gada revīzijas pabeigšanas. Tādēļ vajadzīgs iecelt ārējos revidentus laika posmam, kas sākas ar 2006. finanšu gadu.

               (4)

               Saskaņā ar publiskā iepirkuma noteikumiem Banque de France par savu ārējo revidentu no 2006. līdz 2011. finanšu gadam ir izvēlējusies Deloitte & Associés un Mazars & Guerard, kā arī KPMG S.A par revidenta aizstājēju, un ECB uzskata, ka tie atbilst apstiprināšanai vajadzīgajām prasībām,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.

               1.

               Tiek ieteikts par Banque de France ārējo revidentu no 2006. līdz 2011. finanšu gadam iecelt kopā Deloitte & Associés un Mazars & Guerard.

               2.

               Tiek ieteikts par Banque de France revidenta aizstājēju no 2006. līdz 2011. finanšu gadam iecelt KPMG S.A.

      Frankfurtē pie Mainas, 2006. gada 13. aprīlī

            ECB priekšsēdētājs

         Jean-Claude TRICHET


title: Padomes Ieteikums ( 2012. gada 10. jūlijs ) par Rumānijas 2012. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Rumānijas konverģences programmu 2012.–2015. gadam

text:
               24.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 219/72

         PADOMES IETEIKUMS
   (2012. gada 10. jūlijs)
   par Rumānijas 2012. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Rumānijas konverģences programmu 2012.–2015. gadam
   2012/C 219/21
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   pēc apspriešanās ar Ekonomikas un finanšu komiteju,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam uzsākt jaunu nodarbinātības un izaugsmes stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. gads) un 2010. gada 21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (2), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Padome 2011. gada 12. jūlijā pieņēma ieteikumu (3) par Rumānijas 2011. gada valsts reformu programmu un sniedza atzinumu par Rumānijas atjaunināto konverģences programmu 2011.–2014. gadam.

               (4)

               Komisija 2011. gada 23. novembrī pieņēma otro Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot otro Eiropas ex ante un integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas balstās uz stratēģiju “Eiropa 2020”.

               (5)

               Eiropas Parlaments ir bijis pienācīgi iesaistīts Eiropas pusgada norisēs saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, un 2012. gada 15. februārī tas pieņēma rezolūciju par nodarbinātību un sociālajiem aspektiem 2012. gada Gada izaugsmes pētījumā un rezolūciju par ieguldījumu 2012. gada Gada izaugsmes pētījumā.

               (6)

               Eiropadome 2012. gada 2. martā apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes sekmēšanai. Tā uzsvēra vajadzību īstenot diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju, atjaunot normālus aizdošanas nosacījumus ekonomikai, sekmēt izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu un krīzes sociālās sekas un modernizēt valsts pārvaldi.

               (7)

               Eiropadome 2012. gada 2. martā arī aicināja dalībvalstis, kas piedalās paktā “Euro plus”, savlaicīgi paziņot par savām saistībām, lai tās varētu iekļaut minēto valstu stabilitātes vai konverģences programmās un valstu reformu programmās.

               (8)

               Rumānija 2012. gada 23. aprīlī iesniedza savu 2012. gada valsts reformu programmu, un 2012. gada 11. maijā – konverģences programmu, kas attiecas uz laikposmu no 2012.–2015. gadam.

               (9)

               Padome 2009. gada 6. maijā pieņēma Lēmumu 2009/459/EK (4) nolūkā darīt pieejamu Rumānijai vidēja termiņa finansiālo palīdzību trīs gadu laikposmam saskaņā ar Līguma 143. pantu. Pievienotajā saprašanās memorandā, kas parakstīts 2009. gada 23. jūnijā, un tā turpmākajos papildinājumos izklāstīti ekonomikas politikas nosacījumi, pamatojoties uz kuriem tika izmaksāta finansiālā palīdzība. Lēmums 2009/459/EK tika grozīts 2010. gada 16. martā ar Lēmumu 2010/183/ES (5). Pēc tam, kad Rumānija bija sekmīgi īstenojusi vidēja termiņa finansiālās palīdzības programmu, un ņemot vērā tekošā konta ievērojamu, bet daļēju korekciju atlikušo strukturālo trūkumu dēļ Rumānijas ražošanas un darba tirgū, kas padara valsti uzņēmīgu pret starptautiskajiem cenu satricinājumiem, Padome 2011. gada 12. maijā pieņēma Lēmumu 2011/288/ES (6) nolūkā darīt pieejamu Rumānijai vidēja termiņa finansiālu palīdzību piesardzības pasākumu veidā trīs gadu laikposmam saskaņā ar Līguma 143. pantu. Pievienotais saprašanās memorands tika parakstīts 2011. gada 29. jūnijā un pirmais tā papildinājums – 2011. gada 27. decembrī.

               (10)

               Vidēja termiņa finansiālās palīdzības programmas otrajā oficiālajā pārskatīšanā, kas notika 2012. gada aprīļa beigās un maija sākumā, tika konstatēts, ka Rumānija minēto programmu joprojām īsteno saskaņā ar plānu. Skaidras naudas fiskālā deficīta mērķis 2011. gadam tika sasniegts, savukārt Eiropas norēķinu sistēmas (ENS) mērķis tiktu sasniegts, ja nebūtu ievērojama vienreizēja pasākuma saistībā ar tiesas nolēmumiem, kas liek valdībai maksāt kompensāciju konkrētām darbinieku kategorijām. 2012. gada budžets joprojām ir uz pareizā ceļa attiecībā uz tāda deficīta panākšanu, kas ir zem 3 % no IKP ENS izteiksmē. Rumānijas banku nozare joprojām ir noturīga, neskatoties uz pašlaik notiekošo aktīvu kvalitātes pasliktināšanos, kas joprojām ietekmē banku nozares rentabilitāti. Vidēja termiņa finansiālās palīdzības programmas nosacījumi finanšu nozarē tika izpildīti, lai gan dažos gadījumos ar zināmiem kavējumiem. Progress galvenajās strukturālo reformu jomās, piemēram, enerģētikas, transporta un ES līdzekļu apguves jomā, nav bijis vienmērīgs.

               (11)

               Pēc lejupslīdes divu gadu garumā Rumānijas reālais IKP 2011. gadā ir palielinājies par 2,5 %. Gaidāms, ka 2012. gadā izaugsme samazināsies līdz 1,4 %. Tiek prognozēts, ka iekšzemes pieprasījums būs galvenais izaugsmes virzītājspēks. Gaidāms, ka valsts ieguldījums, ko papildinās labāka ES līdzekļu apguve, 2012. gadā ieņems nozīmīgu lomu.

               (12)

               Pamatojoties uz konverģences programmas izvērtējumu saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka minētās programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs ir ticams. Konverģences programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir 2012. gadā panākt budžeta deficītu, kas ir zem 3 % no IKP, kas atbilst Padomes ieteikumiem Rumānijai, kuri sniegti saskaņā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru. Pēc tam tās mērķis ir sasniegt vidēja termiņa budžeta mērķi (VTM), kas ir noteikts 0,7 % no IKP strukturālā izteiksmē. VTM pienācīgi atspoguļo Stabilitātes un izaugsmes pakta prasības. Pēc tam, kad 2012. gadā būs novērsts pārmērīgs budžeta deficīts, gaidāms, ka 2013. gadā deficīts vēl samazināsies līdz 2,2 % no IKP, 2014. gadā līdz 1,2 % no IKP, savukārt 2015. gadā līdz 0,9 % no IKP. Balstoties uz (pārrēķināto) strukturālo budžeta bilanci (7), tas nozīmē, ka deficīts 2012. gadā uzlabosies par 1,5 %, 2013. gadā par 0,5 % un 2014. gadā par 0,7 % atbilstīgi Stabilitātes un izaugsmes paktā noteiktajam kritērijam, proti, 0,5 % no IKP. Valsts izdevumu pieaugums atbilst Stabilitātes un izaugsmes paktā noteiktajam izdevumu rādītājam laikposmam no 2012. līdz 2015. gadam. Konverģences programmā VTM ir paredzēts sasniegt 2014. gadā. Galvenie riski budžeta mērķiem ir valstij piederošo uzņēmumu parādi, kā arī iespējamā parādu atkārtota uzkrāšanās pašvaldību līmenī un veselības nozarē, pat ja veselības nozarē tika īstenoti daži pasākumi. Kas attiecas uz valsts parādu, 2011. gada beigās tas bija zem 34 % no IKP, tādējādi paliekot ievērojami zem 60 % no IKP.

               (13)

               Rumānija ir uzņēmusies vairākas saistības saskaņā ar paktu “Euro plus”. Šīs saistības un 2011. gada izklāstīto saistību īstenošana attiecas uz konkurences un nodarbinātības sekmēšanu, publisko finanšu ilgtspējības palielināšanu un finanšu stabilitātes stiprināšanu,

         AR ŠO IESAKA Rumānijai laikposmā no 2012. līdz 2013. gadam rīkoties šādi:
   īstenot pasākumus, kuri noteikti Lēmumā 2009/459/EK, kas grozīts ar Lēmumu 2010/183/ES, kā arī pasākumus, kuri noteikti Lēmumā 2011/288/ES un sīkāk izklāstīti 2009. gada 23. jūnija saprašanās memorandā un tā turpmākajos papildinājumos, kā arī 2011. gada 29. jūnija saprašanās memorandā un tā turpmākajos papildinājumos.

      Briselē, 2012. gada 10. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         V. SHIARLY

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Saglabātas 2012. gadam ar Padomes Lēmumu 2012/238/ES (2012. gada 26. aprīlis) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (OV L 119, 4.5.2012., 47. lpp.).

      (3)  OV C 216, 22.7.2011., 6. lpp.

      (4)  OV L 150, 13.6.2009., 8. lpp.

      (5)  OV L 83, 30.3.2010., 19. lpp.

      (6)  OV L 132, 19.5.2011., 15. lpp.

      (7)  Cikliski koriģētā bilance, izņemot vienreizējos un pagaidu pasākumus, ko Komisijas dienesti atbilstoši kopīgi saskaņotai metodoloģijai pārrēķinājuši, pamatojoties uz programmā sniegto informāciju.


				|

		52014DC0421

			Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par Austrijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Austrijas stabilitātes programmu 2014. gadam /* COM/2014/0421 final */

Ieteikums
PADOMES IETEIKUMS
par Austrijas 2014. gada valsts reformu
programmu
un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Austrijas stabilitātes programmu
2014. gadam

EIROPAS
SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā
Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā
121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
ņemot vērā
Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs)
par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas
uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1] un jo
īpaši tās 5. panta 2. punktu,
ņemot vērā
Eiropas Komisijas ieteikumu[2],
ņemot vērā
Eiropas Parlamenta rezolūcijas[3],
ņemot vērā
Eiropadomes secinājumus,
ņemot vērā
Nodarbinātības komitejas atzinumu,
ņemot vērā
Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
ņemot vērā Sociālās
aizsardzības komitejas atzinumu,
ņemot vērā Ekonomikas politikas
komitejas atzinumu,
tā kā:
(1)
Eiropadome 2010. gada
26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam uzsākt jaunu
izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju –
"Eiropa 2020" –, kam pamatā būtu ciešāka
ekonomikas politikas koordinācija, lielākoties pievēršot
uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai
palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un
konkurētspēju.
(2)
Padome 2010. gada
13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un
Savienības vispārējām ekonomikas politikas
pamatnostādnēm (2010.–2014. g.) un 2010. gada
21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu
nodarbinātības politikas pamatnostādnēm, kas kopā
veido "integrētās pamatnostādnes". Dalībvalstis
tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās
pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības
politikā.
(3)
Valstu un valdību
vadītāji 2012. gada 29. jūnijā pieņēma
lēmumu par "Izaugsmes un nodarbinātības paktu", kas ir
saskaņots pamats rīcībai valstu, ES un eurozonas līmenī,
izmantojot visas iespējamās sviras, instrumentus un politiku.
Viņi pieņēma lēmumu par rīcību, kas jāveic
dalībvalstu līmenī, jo īpaši paužot ciešu
apņēmību sasniegt stratēģijas
"Eiropa 2020" mērķus un īstenot
konkrētām valstīm adresētos ieteikumus.
(4)
Padome 2013. gada
9. jūlijā pieņēma ieteikumu par Austrijas 2013. gada
valsts reformu programmu un sniedza savu atzinumu par atjaunināto
Austrijas stabilitātes programmu 2012.–2017. gadam. 2013. gada
15. novembrī Komisija, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 473/2013[4], iesniedza savu atzinumu par Austrijas budžeta plāna projektu
2014. gadam[5].
(5)
Komisija 2013. gada
13. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu[6],
tādējādi uzsākot ekonomikas politikas koordinēšanas
2014. gada Eiropas pusgadu. Tajā pašā dienā Komisija,
pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma
brīdināšanas mehānisma ziņojumu[7], kurā
Austrija netika norādīta kā viena no dalībvalstīm, par
kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.
(6)
Eiropadome 2013. gada
20. decembrī apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu
finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību
izaugsmes sekmēšanai. Tā uzsvēra nepieciešamību
īstenot diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo
konsolidāciju, atjaunot normālus aizdošanas nosacījumus
ekonomikai, veicināt izaugsmi un konkurētspēju, risināt
bezdarba problēmu un krīzes sociālās sekas un modernizēt
valsts pārvaldi.
(7)
Austrija 2014. gada
8. aprīlī iesniedza savu 2014. gada valsts reformu
programmu, bet 2014. gada 29. aprīlī – savu
stabilitātes programmu 2014. gadam. Abas programmas
izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to
savstarpējo saistību.
(8)
2014. gada stabilitātes programmā
izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir
līdz 2016. gadam sasniegt vidējā termiņa
mērķi, proti, strukturālo deficītu, kas nepārsniedz
0,45 % no IKP un tādējādi atspoguļo Stabilitātes
un izaugsmes pakta prasības. Vispārējās valdības
budžeta deficīts 2013. gadā ir ilgtspējīgi
samazināts un ir mazāks par 3 % no IKP. Plānots, ka
2014. gadā (pārrēķinātā)
strukturālā bilance saglabāsies nemainīga un
2015. gadā uzlabosies par 0,3 procentu punktiem no IKP, kas abos
gados ir ievērojami mazāk par nepieciešamo korekciju. Arī
izdevumu pieaugums gan 2014., gan 2015. gadā būtiski
novirzīsies no izdevumu kritērija. 2014. gada
12. maijā Austrija paziņoja par papildu ieņēmumu un
izdevumu pasākumu kopumu. Ja šie pasākumi tiks stingri un savlaicīgi
īstenoti, Austrijas budžeta stratēģijā vairs nebūs
paredzēta plānotā ievērojamā novirze no
korekcijām vidējā termiņa mērķa sasniegšanai
2014. gadā. Plānotās korekcijas vidējā
termiņa mērķa sasniegšanai vienlaikus joprojām ir
saistītas ar riskiem, kuri attiecas uz atbilstību Stabilitātes
un izaugsmes pakta prasībām. Saskaņā ar stabilitātes
programmu vispārējās valdības bruto parāds
ievērojami palielināsies – no gandrīz 74,5 % no IKP
2013. gadā līdz 79 % no IKP 2014. gadā; tam par
iemeslu ir likvidācijas struktūras izveide bankas Hypo Alpe Adria
aktīvu likvidācijai; savukārt no 2015. gada parāds
sāks samazināties. Makroekonomiskais scenārijs, kas ir
pamatā programmā iekļautajām budžeta prognozēm, ir
ticams, un to izstrādāja neatkarīga struktūra – Austrijas
Ekonomikas pētniecības institūts (WIFO).
Saskaņā ar Komisijas 2014. gada pavasara prognozi ir paredzams,
ka budžeta deficīts 2014. un 2015. gadā saglabāsies
zem 3 % līmeņa. Tomēr tajā tiek prognozēts, ka
strukturālā bilance 2014. gadā pasliktināsies, savukārt
2015. gadā tā uzlabosies tikai par 0,1 % no IKP.
Pamatojoties uz savu programmas novērtējumu un Komisijas prognozi,
kā arī uz savu novērtējumu par 12. maijā
paziņotajiem pasākumiem, Padome saskaņā ar Padomes
Regulu (EK) Nr. 1466/97 uzskata, ka Austrija ir ilgtspējīgi
novērsusi savu pārmērīgo budžeta deficītu, tomēr
saglabājas ievērojamas novirzes risks no korekcijām
vidējā termiņa mērķa sasniegšanai 2014. un 2015. gadā.
(9)
Saskaņā ar Līgumu par
stabilitāti, koordināciju un pārvaldību Austrija
2012. gadā ir pastiprinājusi savu fiskālo sistēmu,
īstenojot Austrijas iekšējās stabilitātes pakta reformu.
Reaģējot uz fiskālā pakta prasībām, no
2013. gada novembra tika paplašinātas Austrijas Fiskālās
padomes pilnvaras. Tomēr, kā atzīts koalīcijas
līgumā, joprojām ir vajadzīga pamatīga dažādu
valdības līmeņu attiecību reforma, lai labāk
saskaņotu to attiecīgās atbildības jomas.
(10)
Valsts finanšu ilgtspēju
apdraud vidēja termiņa un ilgtermiņa izdevumi par pensijām
un veselības aprūpi un – mazākā apmērā – izdevumi
par ilgtermiņa aprūpi. 2014. gadā ir stājušies
spēkā daži pasākumi, kuru mērķis ir ierobežot pieeju
agrīnas pensionēšanās shēmām un palielināt
stimulus ilgāk palikt darba tirgū. Tomēr
faktiskais pensionēšanās vecums (2012. gadā –
58,4 gadi) ir krietni mazāks
par vidējo ES rādītāju. Faktiskais
pensionēšanās vecums joprojām ir ievērojami mazāks par
likumā noteikto pensionēšanās vecumu (2012. gadā par 5,6 gadiem vīriešu
gadījumā un par 2,6 gadiem sieviešu gadījumā). Valsts reformu programmā ir iekļauti
samērā vērienīgi īstermiņa mērķi
faktiskā pensionēšanās vecuma palielināšanai – par
1,6 gadiem laikposmā no 2012. gada līdz 2018. gadam,
un to īstenošana būs cieši jāuzrauga. Iespējams, ka
nesenās pensiju sistēmas reformas zināmā mērā
samazinās ilgtspējas riskus, ja tās tiks papildinātas ar
darba tirgus nosacījumu uzlabojumiem, kas ļautu gados vecākiem
darba ņēmējiem ilgāk palikt darba tirgū. Tomēr nav plānu
ieviest pasākumus ar strukturālāku un
ilgtermiņa ietekmi, piemēram,
lai paātrinātu likumā noteiktā pensionēšanās
vecuma saskaņošanu starp vīriešiem un sievietēm un
pielāgotu likumā noteikto pensionēšanās vecumu paredzamajam
mūža ilgumam, kas vēl vairāk palīdzētu pagarināt
darba mūža ilgumu un veicināt pensiju sistēmas finansiālo
ilgtspēju.
(11)
Resursu efektīvu sadali
Austrijas veselības aprūpes sistēmā kavē
sarežģīta pārvaldības struktūra un tas, ka
samērā liela uzmanība tiek veltīta lielajai un
dārgajai slimnīcu jomai. Ir veikti daži pasākumi, lai
īstenotu veselības aprūpes reformu un palielinātu valsts
izdevumu efektivitāti. Tomēr ar tiem var nepietikt, lai novērstu
strukturālos trūkumus šajā nozarē, un joprojām
jānosaka vērienīgāki mērķi, lai pārnestu
uzsvaru no stacionārās pacientu aprūpes uz ambulatoro
aprūpi un pastiprinātu profilaktisko veselības aprūpi
(valsts izdevumi šajā jomā ir mazāki par vidējo ES
rādītāju). Ir apsveicami paziņotie pasākumi, kuru
mērķis ir pastiprināt primārās aprūpes sniegšanu
un izstrādāt integrētas aprūpes programmas hronisku
slimību jomā. Ilgtermiņa aprūpes fonds, kuram līdz
2016. gadam papildus tika piešķirti 650 miljoni euro un kuram
plānots līdz 2018. gadam piešķirt vēl
700 miljonus euro, ir pagaidu risinājums aprūpes pakalpojumu
finansēšanai. Ilgtermiņa aprūpes finanšu
stabilitātei būs
jāpievērš uzmanība arī pēc šī laikposma.
(12)
Austrijas nodokļu
sistēmu vēl aizvien raksturo liels nodokļu un sociālā
nodrošinājuma slogs darbaspēkam, jo īpaši mazo algu
saņēmējiem. Darbaspēka nodokļi 2012. gadā
veidoja 24,7 % no IKP, kas ir viens no augstākajiem
rādītājiem Eiropas Savienībā. Sociālā
nodrošinājuma iemaksas un atalgojuma nodokļi sasniedz gandrīz
50 procentus no bruto algām. Lielas sociālā
nodrošinājuma iemaksas un augsti sākotnējie ienākuma
nodokļi, iespējams, var radīt situāciju, kurā
personām ar nelielu peļņas potenciālu un otrajiem
pelnītājiem ir mazāka motivācija strādāt. Nesen
pieņemtajā nodokļu tiesību aktu kopumā ir
iekļauti ierobežoti pasākumi, kuru mērķis ir samazināt
nodokļu slogu darbaspēkam, taču netiek izmantots nodokļu
sloga pārbīdes potenciāls, lai vairāk izmantotu
nodokļus ar mazāku negatīvo ietekmi uz izaugsmi, piemēram,
regulārus nekustamā īpašuma nodokļus tajos gadījumos,
kad aplēses par vērtībām, kas apliekamas ar nodokli, ir
novecojušas.
(13)
Austrijas darba tirgus
joprojām darbojas labi – bezdarba līmenis ir viens no zemākajiem
Eiropas Savienībā (2013. gadā tas bija 4,9 %).
Tomēr nākotnes grūtības, kuru iemesls ir sabiedrības
novecošana un potenciāli sarūkošs darbaspēka
piedāvājums, liek labāk izmantot gados vecāku darba
ņēmēju, sieviešu un migrantu nepietiekami izmantoto darbaspēka
potenciālu. Gados vecāku darba ņēmēju
nodarbinātības līmenis joprojām ir zemāks par
vidējo ES rādītāju (44,9 %
salīdzinājumā ar 50,3 %), kaut arī viņu
nodarbinātības līmenis kopš 2000. gada ir ievērojami
palielinājies – par gandrīz 15 procentu punktiem līdz
44,9 % 2013. gadā. 2014. gadā stājas
spēkā pasākumi, kuru mērķis ir ierobežot
priekšlaicīgu pensionēšanos, un pašlaik tiek sagatavoti turpmāki
pasākumi, lai pastiprinātu stimulus aiziet no darba tirgus
vēlāk. Tomēr gados vecāki darba ņēmēji
vēl aizvien saskaras ar grūtībām palikt darba tirgū vai
atgriezties tajā. Migranti vēl aizvien saskaras ar
šķēršļiem, lai pilnībā integrētos darba
tirgū, un viņu bezdarba līmenis ir ievērojami
augstāks; tam par iemeslu daļēji ir joprojām
pastāvošie šķēršļi viņu kvalifikāciju
atzīšanai, vienlaikus migrantu īpatsvars darbaspēkā
kļūst arvien lielāks. Kaut arī sieviešu
nodarbinātības līmenis ir samērā augsts
(2013. gadā tas bija 70,8 %), tomēr, izteikts pilnslodzes
ekvivalentos, tas ir daudz nelabvēlīgāks (55,6 %
2012. gadā). Austrijā ir viens no lielākajiem sieviešu
īpatsvariem nepilnas slodzes nodarbinātībā, un sieviešu
īpatsvars zemāk atalgotos darbos ir liels. Rezultātā vīriešu un
sieviešu darba samaksas un pensiju atšķirība ir viena no
lielākajām Eiropas Savienībā.
Kaut arī ir veikti daži pasākumi, lai uzlabotu bērnu
aprūpes un ilgtermiņa aprūpes pakalpojumus, to pieejamība
joprojām ir ierobežota.
(14)
Austrija ir uzlabojusi izglītības
rezultātus visās kategorijās, uz kurām attiecās ESAO 2012. gada pētījums par
skolēnu prasmēm, taču lasītprasme
joprojām ir sliktāka par vidējo ES rādītāju, un
sociālekonomiskais stāvoklis vēl aizvien ievērojami
ietekmē sasniegumus izglītības jomā. Kaut arī
priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas samazinājuma
mērķis kopumā ir sasniegts, tomēr atbilstošais migrantu
izcelsmes skolēnu (kuru skaits arvien pieaug) īpatsvars bija
vairāk nekā trīs reizes lielāks nekā to skolēnu
īpatsvars, kuri nav no migrantu ģimenēm (21,5 %
salīdzinājumā ar 6,0 % 2012. gadā).
Priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas novēršanai tiek
veltīta nepietiekama uzmanību, un vēl jāizstrādā
valsts mēroga stratēģiskā pieeja augstas kvalitātes
agrīnas pirmsskolas izglītības jomā. Tiek īstenotas
vai nesen ir pieņemtas dažas reformas, kas attiecas uz dažādiem skolu
sistēmas aspektiem, jo īpaši uz programmas „Jaunā vidusskola”
ieviešanu. Rūpīgi jāuzrauga tas, vai programma „Jaunā
vidusskola” spēj mazināt negatīvās sekas, ko sociāli
mazaizsargātiem rada skolēnu agrīna pārcelšana uz
dažādiem skolu veidiem pēc četru gadu ilgas pamatskolu
apmeklēšanas (agrīna skolēnu „sadalīšana”), un vai minētā
programma uzlabo izglītības rezultātus. Pieaugošais
imatrikulēto studentu skaits augstākajā izglītībā
rada spiedienu uz finansēm un organizatorisko struktūru,
savukārt to studentu īpatsvars, kuri pabeidz studiju programmas,
joprojām ir zemāks par vidējo ES rādītāju.
Izglītības rezultātu uzlabošana vēl arvien ir ļoti
svarīga, lai atvieglinātu pāreju no izglītības uz
nodarbinātību.
(15)
Joprojām pastāv
būtiski regulatīvie šķēršļi, kas traucē
uzņēmumiem un individuāliem saimnieciskās darbības
veicējiem piedāvāt Austrijā savus pakalpojumus.
Konkrētas profesijas reglamentējošie tiesību akti ierobežo
uzņēmumu veidus un nosaka kapitāla turējuma prasības,
vienlaikus pieeja atsevišķām profesijām ir atkarīga no
specifiskām profesionālām kvalifikācijām, un
starpnozaru uzņēmumu izveide pakalpojumu jomā vēl aizvien
ir sarežģīta. Šo prasību apvienojums rada
šķēršļus ienākšanai tirgū un profesionālo
pakalpojumu veikšanai, kā rezultātā tiek ierobežota konkurence.
Attiecībā uz profesionālās kvalifikācijas
prasībām jāatzīmē, ka Austrija piedalās ES
mēroga savstarpējās izvērtēšanas pasākumos un ir
atjauninājusi savu reglamentēto profesiju datubāzi, kas ir
pirmais solis, lai novērtētu profesionālās
kvalifikācijas prasību pamatotību un samērīgumu.
(16)
ES publiskā iepirkuma tiesību aktos
iekļauto publicēšanas prasību mērķis ir
nodrošināt konkurenci un vienlīdzīgu attieksmi, sniedzot
labāku informāciju par līgumslēgšanas iespējām,
kas ir būtisks nosacījums piekļuvei tirgum. Lielāka
pretendentu konkurence parasti nozīmē to, ka līgumslēdzēji
saņem izdevīgākus piedāvājumus, tostarp par
ievērojami mazākām cenām. Tomēr to iepirkuma konkursu
vērtība, kurus Austrijas iestādes un struktūras
publicēja saskaņā ar ES publiskā iepirkuma tiesību
aktiem, 2012. gadā bija 1,5 % no IKP un 6,6 % no kopējiem
valsts izdevumiem par būvdarbiem, precēm un pakalpojumiem, kas ir
ievērojami mazāk par vidējiem ES rādītājiem
(attiecīgi 3,4 % un 17,7 %). Šīs
situācijas rezultātā būtiskas izmaksas rodas ne tikai
Austrijas nodokļu maksātājiem, bet arī uzņēmumiem
neizmantotu uzņēmējdarbības iespēju veidā.
(17)
Neraugoties uz Austrijas
federālās konkurences iestādes budžeta palielinājumu,
tās darbinieku skaits vēl aizvien ir nepietiekams
salīdzinājumā ar citu līdzīga lieluma vai mazāku
dalībvalstu iestādēm. Austrijas kravas un pasažieru
dzelzceļa pārvadājumu tirgum nāktu par labu turpmāki
centieni pastiprināt konkurenci, kā Padome to ieteica
2013. gadā.
(18)
Kaut arī banku nozares
kapitalizācija 2013. gadā kopumā turpināja uzlaboties,
tomēr, ņemot vērā banku riska profilu, šķiet, ir
vajadzīgi turpmāki centieni, lai palielinātu kapitāla
rezerves. 2013. gadā Padome ieteica Austrijai paātrināt
nacionalizēto un daļēji nacionalizēto banku
restrukturizāciju. Pašlaik tiek sagatavots tiesiskais regulējums Hypo
Alpe Adria likvidācijai, lai līdz vasarai to iesniegtu
pieņemšanai parlamentā. Šobrīd norit organizatoriskais
sagatavošanās process, lai izveidotu attiecīgo aktīvu
pārvaldīšanas sabiedrību (AMC). Paredzams, ka AMC
sāks darbību rudenī. Saskaņā ar ES lēmumiem par
valsts atbalstu tiek turpināta Österreichische Volksbanken AG
restrukturizācija un KA Finanz (bankas Kommunalkredit
aktīvu pārvaldības struktūra (bad bank))
likvidācija. Lai nodrošinātu finanšu stabilitāti un pēc
iespējas samazinātu negatīvo ietekmi uz valsts finansēm,
būtu nepieciešami pārredzami un izlēmīgi pasākumi
nacionalizēto banku restrukturizācijas pabeigšanai.
(19)
Eiropas pusgada kontekstā
Komisija ir veikusi visaptverošu analīzi par Austrijas ekonomikas
politiku. Tā ir izvērtējusi stabilitātes programmu un
valsts reformu programmu. Komisija ir ņēmusi vērā ne tikai
programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un
sociālekonomiskās politikas izveidē Austrijā, bet arī
to atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot
vērā to, ka jānostiprina Eiropas Savienības
vispārējā ekonomiskā pārvaldība, kas
panākams, turpmākajos valsts lēmumos ievērojot ES
līmeņa norādes. Komisijas ieteikumi saskaņā
ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1. līdz
5. ieteikumā.
(20)
Ņemot vērā šo
izvērtējumu, Padome ir izskatījusi Austrijas stabilitātes
programmu, un tās atzinums[8]
ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.
(21)
Eiropas pusgada kontekstā
Komisija ir arī veikusi analīzi par visas eurozonas ekonomikas
politiku. Pamatojoties uz to, Padome ir sniegusi konkrētus ieteikumus, kas
adresēti dalībvalstīm, kuru naudas vienība ir euro.
Austrijai būtu arī jānodrošina pilnīga un savlaicīga
minēto ieteikumu īstenošana,
AR ŠO IESAKA
Austrijai laikposmā no 2014. līdz 2015. gadam rīkoties
šādi.
1.           Pēc
pārmērīgā deficīta novēršanas pastiprināt
budžeta pasākumus 2014. gadam, ņemot vērā, ka –
pamatojoties uz Komisijas 2014. gada pavasara prognozi – rodas
atšķirība 0,5 % no IKP apmērā, kas liecina par
būtiskas novirzes risku no Stabilitātes un izaugsmes pakta
prasībām. 2015. gadā ievērojami stiprināt budžeta
stratēģiju, lai nodrošinātu vidēja termiņa
mērķa sasniegšanu un turpmāk to noturētu, un
nodrošināt, ka tiek ievērots parādsaistību noteikums, lai
panāktu vispārējās valdības parāda
attiecības ilgtspējīgu samazināšanos. Vēl vairāk
racionalizēt fiskālās attiecības starp valdības
līmeņiem, piemēram, vienkāršojot organizatorisko
kārtību un saskaņojot atbildību par finansēšanu un
izdevumiem.
2.           Uzlabot pensiju sistēmas
ilgtermiņa ilgtspēju, jo īpaši ātrāk veicot
likumā noteiktā vīriešu un sieviešu pensionēšanās
vecuma saskaņošanu un sasaistot likumā noteikto
pensionēšanās vecumu ar paredzamo dzīves ilgumu. Uzraudzīt
to nesen pieņemto reformu īstenošanu, kuras ierobežo pieeju
priekšlaicīgas pensionēšanās shēmām. Vēl
vairāk uzlabot veselības aprūpes un ilgtermiņa aprūpes
pakalpojumu izmaksu lietderību un ilgtspēju.
3.           Samazināt augsto
nodokļu slogu darbaspēkam, kas gulstas uz mazo algu
saņēmējiem, ko panāk, vairāk izmantojot nodokļu
avotus ar mazāku negatīvo ietekmi uz izaugsmi (piemēram,
regulārus nekustamā īpašuma nodokļus), tostarp atjauninot
nodokļu bāzi. Pastiprināt pasākumus, kuru mērķis
ir uzlabot migrantu, sieviešu un gados vecāku darba ņēmēju
izredzes darba tirgū. Šajā nolūkā cita starpā vēl
vairāk uzlabot bērnu aprūpes un ilgtermiņa aprūpes
pakalpojumus un migrantu kvalifikāciju atzīšanu. Uzlabot
izglītības rezultātus, jo īpaši migrantu izcelsmes jauniešu
vidū, pastiprinot agrīnu pirmsskolas izglītību un samazinot
negatīvo ietekmi, kuru izraisa agrīna skolēnu
"sadalīšana". Vēl vairāk uzlabot stratēģisko
plānošanu augstākās izglītības sistēmā un
pastiprināt pasākumus, kuru mērķis ir samazināt
priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas
rādītājus.
4.           Atcelt
pārmērīgus šķēršļus pakalpojumu sniedzējiem,
tostarp attiecībā uz juridisko formu un kapitāla turējuma
prasībām, kā arī saistībā ar starpnozaru
uzņēmumu izveidi pakalpojumu jomā. Pārskatīt, vai
vispārējas intereses attaisno ierobežojumus ienākšanai
tirgū un reglamentēto profesiju pildīšanai un vai šie
ierobežojumi ir samērīgi. Noskaidrot iemeslus, kāpēc to
publisko iepirkumu līgumu, kas ir atvērti iepirkumam saskaņā
ar ES tiesību aktiem, vērtība ir zema. Ievērojami
pastiprināt federālās konkurences iestādes resursus.
5.           Turpināt cieši uzraudzīt un
efektīvi īstenot nacionalizēto un daļēji
nacionalizēto banku pienācīgu restrukturizāciju.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā –
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.
[2]               COM(2014) 421 final.
[3]               P7_TA(2014)0128 un P7_TA(2014)0129.
[4]               OV L 140, 27.5.2013., 11. lpp.
[5]               C(2013) 8009 final.
[6]               COM(2013) 800 final.
[7]               COM(2013) 790 final.
[8]               Saskaņā ar Padomes Regulas (EK)
Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


				|

		52013DC0284

			Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par pārmērīga valsts budžeta deficīta situācijas novēršanu Kiprā /* COM/2013/0284 final - 2013/ () */

			   	Ieteikums
PADOMES IETEIKUMS
par pārmērīga valsts budžeta
deficīta situācijas novēršanu Kiprā
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 126. panta
7. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu,
tā kā:
(1)       Saskaņā ar
Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 126. pantu
dalībvalstīm jāizvairās no pārmērīga valsts
budžeta deficīta.
(2)       Stabilitātes un
izaugsmes pakta pamatā ir mērķis panākt stabilu
valdības finansiālo stāvokli, kas ir veids, kā stiprināt
priekšnosacījumus cenu stabilitātei un spēcīgai,
ilgtspējīgai izaugsmei, kura ir labvēlīga jaunu darbvietu
radīšanai.
(3)       Saskaņā ar LESD
126. panta 6. punktu Padome 2010. gada 13. jūlijā
nolēma, ka Kiprā ir pārmērīgs budžeta deficīts[1], un saskaņā ar LESD
126. panta 7. punktu un 3. pantu Padomes 1997. gada
7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1467/97 par to, kā
paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta
deficīta novēršanas procedūras īstenošanu, sagatavoja
ieteikumu, lai novērstu pārmērīgu budžeta deficītu
vēlākais līdz 2012. gadam.
(4)       Komisija 2011. gada
27. janvārī paziņojumā Padomei secināja, ka Kipra
ir efektīvi rīkojusies, ievērojot Padomes 2010. gada
13. jūlija ieteikumu, lai tās valdības budžeta deficītu
samazinātu zem atsauces vērtības 3 % no IKP, un uzskatīja,
ka papildu pasākumi pārmērīga budžeta deficīta
novēršanas procedūrā nav vajadzīgi.
(5)       Komisija 2012. gada
11. janvārī otrajā paziņojumā Padomei
apstiprināja, ka Kipra ir efektīvi rīkojusies, ievērojot
Padomes 2010. gada 13. jūlija ieteikumu, lai tās valdības
budžeta deficītu samazinātu zem atsauces vērtības 3 %
no IKP, un uzskatīja, ka papildu pasākumi pārmērīga
budžeta deficīta novēršanas procedūrā nav vajadzīgi.
(6)       Saskaņā ar Regulas
(EK) Nr. 1467/97 3. panta 5. punktu Padome, pamatojoties uz
Komisijas ieteikumu, var nolemt pieņemt pārskatītu ieteikumu
saskaņā ar LESD 126. panta 7. punktu, ja ir veikta
efektīva rīcība un ja pēc minētā ieteikuma
pieņemšanas ir norisinājušies negaidīti nelabvēlīgi
ekonomikas notikumi, kas lielā mērā negatīvi ietekmē valsts
finanses. To, vai ir runa par negaidītiem nelabvēlīgiem
ekonomikas notikumiem, kas lielā mērā negatīvi ietekmē
valsts finanses, pārbauda, ņemot vērā Padomes ieteikuma
pamatā esošo ekonomikas prognozi.
(7)       Saskaņā ar LESD
126. panta 7. punktu un Padomes Regulas (EK) Nr. 1467/97
3. pantu Padomes pienākums ir attiecīgajai dalībvalstij
sniegt ieteikumus ar mērķi novērst pārmērīgu
budžeta deficītu noteiktā laikā. Ieteikumā jānosaka
maksimāli sešu mēnešu termiņš, kurā attiecīgajai
dalībvalstij ir efektīvi jārīkojas, koriģējot
pārmērīgu budžeta deficītu. Turklāt ieteikumā
novērst pārmērīgu budžeta deficītu Padomei būtu
jāpieprasa sasniegt gada budžeta mērķus, kuri, balstoties uz
prognozi, kas ir rekomendācijas pamatā, atbilstu
strukturālās bilances minimālajam ikgadējam uzlabojumam,
t. i., cikliski koriģētā bilance, atskaitot
vienreizējus un citus pagaidu pasākumus, vismaz 0,5 %
apmērā no IKP.
(8)       Balstoties uz
padziļinātu pārskatu par Kipras makroekonomisko norišu raksturu,
izcelsmi un smaguma pakāpi, Komisija 2012. gada maijā
secināja, ka Kipra saskaras ar ļoti būtisku
nelīdzsvarotību, jo īpaši attiecībā uz norisēm
saistībā ārējo situāciju, publiskajām
finansēm un finanšu nozari, kura būtu steidzami jānovērš.
Bija redzams, ka situācija Kipras banku nozarē apdraud valsts
stāvokļa ilgtspējību. Kas attiecas uz ārējiem
faktoriem, tekošā konta bilancē bija vērojams būtiska
apjoma pastāvīgs deficīts, kas saistīts ar cenu/izmaksu
konkurētspējas pakāpenisku pasliktināšanos, savukārt
starptautisko ieguldījumu postenis radīja bažas. Turklāt bija
redzams, ka situācija Kipras banku nozarē apdraud valsts
stāvokļa ilgtspējību. Kas attiecas uz iekšējiem
faktoriem, bažas rada privātais sektors, kura aizņemto līdzekļu
īpatsvars ir ļoti liels, ņemot vērā nefinanšu
sabiedrību nesegto parādu līmeni un mājsaimniecību
parādsaistību ļoti augsto apmēru. Turklāt
valdības finansēs ir vērojams ikgadējs deficīts, kas
ir palielinājies pat laikā, kurā ekonomika ir atguvusies no
recesijas, un nesenie centieni veikt pārmērīgā
deficīta novēršanu iespējams nav pietiekami. Valsts parāds
ir pakāpeniski arvien vairāk pārsniedzis Līgumā
noteikto robežvērtību, un bija gaidāms, ka tas strauji pieaugs.
(9)       Padome 2012. gada
10. jūlijā pieņēma konkrētai valstij, proti,
Kiprai, adresētus ieteikumus, kuru pamatā cita starpā bija
vērtējums par Kipras valsts reformu programmu un Kipras
stabilitātes programmu 2012.-2015. gadam. Pirmajā ieteikumā
aicināts stingri īstenot budžeta stratēģiju 2013. un
turpmākajos gados. Tajā aicināts arī paātrināt
pakāpenisku īstenojama daudzgadu budžeta plāna ieviešanu, kuram
pamatā būtu saistoša likumiskā bāze un korektīvais
mehānisms. Šis plāns būtu arī jāstiprina ar budžeta
veidošanu, kas balstīta uz programmām un rezultātiem. Ņemot
vērā nodokļu administrācijas un nodokļu iekasēšanas
neefektivitāti, ir nepieciešams pieņemt pasākumus, lai uzlabotu
nodokļu iekasēšanu un apkarotu izvairīšanos no nodokļu
maksāšanas.
(10)     Ņemot vērā šos
aizvien smagākos ekonomiskos un finanšu apstākļus, Kipras
iestādes 2012. gada 25. jūnijā oficiāli
lūdza finansiālu atbalstu aizdevuma veidā no Eiropas Finanšu
stabilitātes instrumenta / Eiropas Stabilizācijas mehānisma
(ESM), kā arī no Starptautiskā valūtas fonda (SVF), lai
atbalstītu ekonomikas ilgtspējīgas izaugsmes atjaunošanu,
nodrošinātu atbilstoši darbojošos banku sistēmu un saglabātu
finanšu stabilitāti Eiropas Savienībā un eurozonā.
Eurogrupa 2012. gada 27. jūnijā aicināja Komisiju
sadarbībā ar ECB, Kipras iestādēm un SVF vienoties par
makroekonomikas korekciju programmu, tostarp finansējuma nepieciešamību,
un veikt atbilstošus pasākumus, lai saglabātu finanšu
stabilitāti ļoti problemātiskajā vidē, kurā
pastāv tirgus satricinājumu netiešas ietekmes draudi. Eurogrupa
2013. gada 16. martā un 25. martā panāca
politisku vienošanos ar Kipru par finanšu palīdzību un programmas
galvenajiem elementiem. Eurogrupa 2013. gada 12. aprīlī
nolēma, ka makroekonomikas korekciju programmas nepieciešamie elementi ir
noteikti, lai uzsāktu attiecīgās valsts procedūras ESM
finanšu palīdzības instrumenta oficiālai apstiprināšanai.
Padome, pamatojoties uz LESD 136. pantu, 2013. gada
25. aprīlī pieņēma lēmumu, kurā
iekļauti Kiprā īstenojamās makroekonomikas korekciju
programmas galvenie elementi. Kipras iestādes un Komisija, rīkojoties
ESM uzdevumā, 2013. gada 26. aprīlī noslēdza
saprašanās memorandu, kas ir saskaņā ar minēto lēmumu.
(11)     Straujā ekonomikas
izaugsme, kas Kiprā bija ilgusi vairāk nekā desmit gadus,
noslēdzās 2009. gadā. Ekonomiskā aktivitāte
samazinājās par 1¾ %, vājam iekšzemes pieprasījumam un
negatīviem ārējiem apstākļiem spēcīgi
ietekmējot izaugsmi. Ekonomiskā aktivitāte atguvās
2010. gadā, kurā faktiskais IKP pieaugums bija 1,1 %, un
2011. gada pirmajā pusē bija vērojama izaugsme 1,5 %
apmērā. Saskaņā ar Komisijas dienestu 2010. gada
pavasara prognozi, kas bija pamatā Padomes 2010. gada
13. jūlija ieteikumam saskaņā ar LESD 126. panta
7. punktu, tika prognozēts, ka Kipras ekonomika 2011. gadā
pieaugs par 1,3%. Kaut arī tūrisma sezonas rezultāti
2011. gadā bija ļoti labi, ekonomikas atveseļošanu
traucēja smags negadījums 2011. gada jūlijā, kurā
tika iznīcināta Vasiliko spēkstacija, kas veidoja pusi no Kipras
elektroenerģijas ražošanas jaudas. Turklāt privātā un
publiskā sektora ļoti būtiskās nelīdzsvarotības
novēršana Kipras ekonomikā noveda pie finansiālo un fiskālo
apstākļu pasliktināšanās, kuri pastiprināja
negatīvo ietekmi uz ekonomisko aktivitāti, izraisīja augsta
līmeņa ekonomisko nedrošību un paātrināja darba tirgus
apstākļu pasliktināšanos. Nelabvēlīgie starptautiskie
apstākļi neļāva ārējam pieprasījumam
kompensēt iekšējā pieprasījuma ietekmi. Rezultātā
ekonomikas izaugsme 2011. gadā bija 0,5 %, gandrīz vienu
procentpunktu mazāka nekā Komisijas prognozētā izaugsme
laikā, kad tika pieņemts Padomes ieteikums. Padomes ieteikuma
pamatā esošās Komisijas prognozes sagatavošanas brīdī
2012. gads neietilpa prognozes periodā. Tomēr, pieņemot, ka
negatīvā starpība starp potenciālo un faktisko izlaidi
pakāpeniski samazināsies, tika sagaidīts, ka
2012. gadā izaugsme būs augstāka nekā
2011. gadā. Saskaņā ar Komisijas dienestu
jaunākajām prognozēm 2012. gadā IKP pieaugums būs
-2,4 %.
(12)     Vispārējās
valdības budžeta deficīts 2011. gadā sasniedza 6,3 %
no IKP, pieaugot no 5,3 % 2010. gadā. Budžeta bilances
pasliktināšanās notika, kaut arī 2011. gada Budžeta likumā
tika iekļauti konsolidācijas pasākumi un 2011. gada
laikā tika pieņemti trīs deficīta samazināšanas
pasākumu kopumi, taču tie bija nepietiekami, lai apturētu
publisko finanšu situācijas pasliktināšanos. Iepriekš
minētās ekonomiskās norises, jo īpaši ļoti būtiskās
privātā un publiskā sektora nelīdzsvarotības
novēršana Kipras ekonomikā, veido fonu norisēm publisko finanšu
jomā, tai skaitā vērā ņemamajiem izaugsmes
struktūras efektiem un parāda finansēšanas augstākajām
izmaksām, kuru cēlonis ir piekļuves zaudēšana ilgāka
termiņa tirgus finansējumam.
(13)     Saskaņā ar Komisijas
dienestu jaunākajām prognozēm 2012. gadā
vispārējās valdības deficīts sasniegs 6,3 % no
IKP. Šis prognozētais deficīts ir būtiski lielāks nekā
iepriekšējās Komisijas prognozēs paredzētais; tā
cēlonis ir jo īpaši tiešo un netiešo nodokļu ieņēmumu
būtiskā samazināšanās (galvenokārt PVN,
uzņēmumu nodokļi un sociālās iemaksas), kā
arī izdevumu palielināšanās pieaugošā bezdarba un
priekšlaicīgas pensionēšanās apmēra, kas pārsniedz
gaidīto, dēļ. Salīdzinot ar Komisijas dienestu
2013. gada ziemas prognozēm, deficīts 2012. gadā tika
koriģēts, palielinot to līdz aptuveni ½ % no IKP,
saistībā ar vienreizējiem izdevumiem, kas attiecas uz
apdrošināšanas izmaksām, kuras izraisīja sprādziens
Vasiliko elektroenerģijas stacijā 2011. gada jūlijā un
kuras ir maksājamas četru gadu laikposmā, taču
pilnībā iegrāmatotas 2012. gadā, kā arī
kapitāla pārveduma par kapitalizētu procentu maksājumu
saistībā ar Cyprus Popular Bank rekapitalizācijas
parādzīmi.
(14)     Saskaņā ar Komisijas
dienestu jaunākajām ekonomikas prognozēm strukturālais
deficīts 2010. un 2011. gadā bija attiecīgi 5,7 %
un 6,6 % no IKP. Paredzams, ka 2012. gadā tas sasniegs
6,6 % no IKP. Komisijas dienestu prognozēs, kas bija Padomes
2010. gada jūlija ieteikuma pamatā, tika norādīts, ka
gaidāmā vidējā potenciālā izaugsme korekcijas
periodā būs aptuveni 1 %. Saskaņā ar Komisijas
dienestu jaunākajām ekonomikas prognozēm vidējā
potenciālā izlaide laikposmā no 2011. līdz
2012. gadam tagad tiek uzskatīta par negatīvu (aptuveni
-0,5 %) un gaidāms, ka tā būs negatīva arī
laikposmā no 2013. līdz 2016. gadam. Pārskatot
potenciālo izlaidi kopš Padomes ieteikuma pieņemšanas, vidējie
fiskālie centieni laikposmā no 2011. līdz 2012. gadam
būtu apmēram 0,5 %. Tomēr lēstās izmaiņas
strukturālajā bilancē būtiski ietekmēja arī
negaidīta ieņēmumu samazināšanās, kuru izraisīja
par plānoto mazāks galīgais iekšzemes pieprasījums un
mazāks imports, kā arī darba tirgus situācijas
pasliktināšanās. Tas izraisīja ieņēmumu būtisku
samazināšanos, jo īpaši no netiešajiem nodokļiem. Ņemot
vērā šos efektus, kopējais pielāgotais fiskālo
centienu apmērs tiek lēsts vidēji aptuveni 2,4 %
apmērā no IKP, kas ir krietni virs vidējā
ikgadējā fiskālo centienu apmēra laikposmā no
2011. līdz 2012. gadam, kuru Padome ieteica vismaz 1½ %
apmērā no IKP. Tādēļ var uzskatīt, ka Kipra ir
efektīvi rīkojusies saskaņā ar Padomes ieteikumu.
(15)     2012. gada Budžeta
likumā, kas tika pieņemts 2011. gada 16. decembrī,
tika iestrādāta uz izdevumiem vērsta konsolidācijas
stratēģija, kas sastāvēja galvenokārt no
i) publiskā sektorā nodarbināto personu pensiju
iemaksām kopā ar plašākā publiskā sektora atalgojuma
iesaldēšanu uz diviem gadiem ii) jaunu publiskā sektora
darbinieku iekļaušanu vispārējā pensiju sistēmā,
pamatojoties uz sociālā nodrošinājuma fondu, nevis
dāsnāko publiskā sektora pensiju sistēmu,
iii) sociālo pārvedumu precīzāka
mērķorientācija iv) samazinājumi noteiktās
valdības izdevumu kategorijās v) PVN likmes palielināšana
no 15 % līdz 17 % vi) pagaidu iemaksa no privātā
sektorā nodarbināto un pensionāru bruto ienākumiem un
vii) prezumētajai dividenžu izmaksai piemērojamās
nodokļu likmes palielināšana. Iepriekš minētās
fiskālās prognozes ietver arī konsolidācijas
pasākumus, kurus Kipras iestādes veikušas atlikušajā
2012. gada daļā pēc 2012. gada novembrī
panāktās pagaidu vienošanās ar programmas partneriem par
fiskālo politiku, jo īpaši izmaksu samazinājumu publiskā un
plašākā publiskā sektora pensionāriem un darbinieku
sektorā. Kopumā Kipra laikposmā no 2011. līdz
2012. gadam pieņēma konsolidācijas pasākumus, kuru
lēstā tiešā deficīta samazināšanas ietekme ir
vairāk nekā 5½ % no IKP. Šis fiskālās
konsolidācijas pasākumu, kuri veikti laikposmā no
2011. līdz 2012. gadam, augšupējais izvērtējums
apstiprina secinājumu, ka Kipra ir rīkojusies efektīvi.
(16)     Valsts bruto parāds
2011. gadā pieauga līdz 71,1 % no IKP, salīdzinot ar
67,6 % no IKP, kas tika paredzēti Komisijas dienestu 2010. gada
pavasara prognozē, kura bija pamatā Padomes 2010. gada
13. jūlija ieteikumam saskaņā ar LESD 126. panta
7. punktu. Parāda pieaugumu izraisīja galvenokārt
deficīts, kas bija lielāks par plānoto, izaugsme, kas bija
mazāka par plānoto, un Kipras grūtības piekļūt
starptautiskajiem tirgiem nolūkā segt finansējuma vajadzības,
kā rezultātā pieauga aizņemšanas izmaksas. Šie faktori un
valdības piedalīšanās vienas komercbankas
rekapitalizācijā 2012. gada jūnijā izraisīja
vispārējās valdības parāda palielināšanos
līdz 85,8 % no IKP 2012. gadā. Nākamajos gados
valdības parāds nenovēršami turpinās palielināties,
atspoguļojot vājo izaugsmi un būtiskās fiskālā
finansējuma vajadzības. Laikposmā no 2013. līdz
2014. gadam valdības parāds turpinās palielināties
pēc finanšu palīdzības saņemšanas. Tiek prognozēts, ka
parāda attiecība pret IKP maksimālo apjomu (128 % no IKP)
sasniegs 2015. gadā; pēc tam tā samazināsies
ilgtspējīgu primāro pārpalikumu un pozitīvu IKP
pieauguma rādītāju dēļ.
(17)     Ņemot vērā
visus šos faktorus un jo īpaši budžeta situācijas būtisko
pasliktināšanos, kuru izraisīja ekonomikas lejupslīde, kas bija
dziļāka par plānoto, un ekonomikas kopējais stāvoklis,
kas bija sliktāks, nekā paredzēts laikā, kad tika
pieņemti sākotnējie Padomes ieteikumi saskaņā ar LESD
126. panta 7. punktu, ir pamatota jauna termiņa noteikšana, līdz
kuram jāveic Kipras pārmērīgā deficīta korekcija.
Četru papildu gadu piešķiršana pārmērīgā
deficīta koriģēšanai ir nepieciešama, ņemot vērā
prognozēto atšķirību no atsauces vērtības (3 % no
IKP) 2012. gada beigās un nelabvēlīgos makroekonomiskos
apstākļus.
(18)     Saskaņā ar Komisijas
dienestu jaunākajām ekonomikas prognozēm par nominālo IKP
pieaugumu tiek prognozēts, ka primārā vispārējās
valdības budžeta bilance būs šāda: 2013. gadā
deficīts 2,4 % no IKP, 2014. gadā 4,3 % deficīts
no IKP, 2015. gadā deficīts 2,1 % no IKP un
2016. gadā 1,2 % pārpalikums no IKP, savukārt tiek prognozēts,
ka valsts kopbudžeta deficīts 2013. gadā sasniegs 6,5 % no
IKP, 2014. gadā 8,4 % no IKP, 2015. gadā 6,3 % no
IKP un 2016. gadā 2,9 % no IKP. Uzraudzības nolūkos un
ņemot vērā Kipras iestāžu ierobežoto kontroli pār
procentu maksājumiem, makroekonomisko korekciju programmā, kas Kiprai
jāīsteno, noteikti primārās bilances fiskālie
mērķi.
(19)     Lai nodrošinātu
pārmērīgā deficīta ilgtspējīgu korekciju, ir
jānosaka atbilstoša pielāgošanās stratēģija un tā
ir jānovērtē, balstoties uz vispārēju izvērtējumu,
kā atsauces vērtību izmantojot strukturālo bilanci un
kā robežvērtību - strukturālās bilances ikgadējo
minimālo uzlabojumu vismaz 0,5 % apmērā no IKP. Tiek
prognozēts, ka pilnībā precizēti konsolidācijas
pasākumi, kuri 2013. gadā veido aptuveni 4¾% no IKP,
2013. gadā radīs uzlabojumus strukturālajā
fiskālajā bilancē aptuveni 1,3 % apmērā no IKP.
Pieņemto konsolidācijas pasākumu summa ir aptuveni 1¾ % no
IKP un tiek lēsts, ka tie uzlabos strukturālo bilanci par 0,3 %
no IKP 2014. gadā, savukārt strukturālās bilances
uzlabojumi 2015. gadā tiek lēsti 0,7 % apmērā no
IKP un 2016. gadā 1,8 % apmērā no IKP.
(20)     Korekcija laikposmam no 2013.
līdz 2016. gadam ietver pasākumus izdevumu pieauguma
ierobežošanai, galvenokārt attiecībā uz publiskā sektora
algām un sociālajiem pabalstiem, un ieņēmumu
palielināšanai, paaugstinot PVN likmes, akcīzes nodokļus,
procentu ienākumiem piemērojamo nodokļa likumi, kā arī
īpašuma un uzņēmuma nodokļu likmes. Fiskālā
konsolidācija būtu jāturpina vidējā termiņā,
ierobežojot izdevumu palielināšanos, uzlabojot nodokļu
iekasēšanas struktūru un veicot fiskāli-strukturālus
pasākumus.
(21)     Ņemot
vērā būtisko papildu konsolidāciju 2013. gadā,
kā arī nelabvēlīgos un ārkārtīgi nenoteiktos
makroekonomiskos apstākļus, kurus cita starpā izraisīja
kapitāla aprites pagaidu ierobežojumi, uzticības zudums un finanšu
nozares nestabilitāte, ex ante pienākums veikt
turpmākus fiskālās konsolidācijas pasākumus
2014. gadā (papildus pasākumiem, kas pieņemti
2012. gada decembrī un stāsies spēkā 2014. gada
1. janvārī) netika uzskatīts par atbilstošu. Tomēr
ekonomikas un finanšu korekciju programmā ir noteikts pienākums
Kipras iestādēm būt gatavām nodrošināt programmas
mērķu sasniegšanu un veikt papildu pasākumus, ja
ieņēmumi ir mazāki par plānoto vai sociālās
izmaksas ir lielākas par plānoto, ņemot vērā
nelabvēlīgo makroekonomisko ietekmi.
(22)     Tiek lēsts, ka
2014. gadā strukturālā bilance uzlabosies par 0,3 % no
IKP, balstoties uz fiskālās konsolidācijas pasākumiem, kas
ir palikuši negrozīti salīdzinājumā ar tiem, kuri ir
ietverti 2012. gada novembra saprašanās memorandā.
Tādējādi plānotie strukturālie pasākumi
2014. gadā, balstoties uz Komisijas dienestu jaunāko prognozi,
ir nedaudz mazāki nekā minimālais ikgadējais uzlabojums
strukturālajā bilancē, kura robežvērtība ir 0,5 %
no IKP. Šis uzlabojumu līmenis tomēr būtu jāuzskata par
pieņemamu pašreizējā ārkārtas situācijā,
kurā pastāv ārkārtīgi nedroši makroekonomiskie
apstākļi ar faktiskās un plānotas izlaides
būtiskām izmaiņām, strukturālās bilances prognozēm
esot neskaidrām un pakļautām variācijām laikā,
salīdzinot ar stabilākiem makroekonomiskajiem apstākļiem.
Komisijas dienestu 2013. gada ziemas prognozēs tika ņemti
vērā 2014. gadā veicamie konsolidācijas pasākumi
un iekļauts strukturālās bilances uzlabojums starp 2013. un
2014. gadu aptuveni 1,4 % apmērā no IKP. Pašlaik
prognozētos mazākos strukturālās bilances uzlabojumus
2014. gadā – kaut arī konsolidācijas pasākumu kopums
ir nemainīgs – var izskaidrot ar i) 2013. gada
ieņēmumu pasākumu nodokļu bāzes pasliktināšanos,
kas nozīmē, ka dažu šo pasākumu prognozētā ietekme
2014. gadā samazināsies; ii) dažu jau veiktu
konsolidācijas pasākumu samazināto ietekmi 2014. gadā,
ko izraisījusi makroekonomisko apstākļu
pasliktināšanās programmas periodā; iii) dažu nodokļu
pasākumu radīto ieņēmumu, kuri ir atkarīgi no
ekonomiskās aktivitātes 2013. gadā (piemēram,
ienākumu nodokļa un PVN iekasēšana), prognozēto
samazināšanos 2014. gadā un iv) faktu, ka standarta
elastīgums, kas tiek izmantots, lai noteiktu atšķirību starp
ciklisko komponenti un strukturālo bilanci, var radīt situāciju,
kurā tiek nepietiekami novērtēti patiesie pamatā esošie
fiskālie pasākumi. Augšupvērsts skatījums uz
diskrecionārajiem konsolidācijas pasākumiem, apskatot katru
posteni atsevišķi, ir būtisks fiskālās politikas
nostājas izvērtēšanas elements. Jo īpaši nedrošos
makroekonomikas apstākļos tas var sniegt noderīgu papildu
skatījumu par patiesajiem pamatā esošajiem fiskālajiem
pasākumiem. Laikposmā no 2013. līdz 2014. gadam
fiskālās konsolidācijas pasākumu vidējā summa ir
virs 3 % no IKP. Lai gan tas ir nozīmīgs, tomēr
atbilstošais strukturālās bilances uzlabojums ir vidēji tikai
¾ % no IKP.
(23)     Uzraudzība par to,
kā tiek īstenotas Kipras saistības pārmērīga
deficīta procedūrā, tiks veikta regulāros intervālos.
Gadījumā, ja ieņēmumi būs mazāki par plānoto
vai pieaugs sociālo izdevumu vajadzības, Kiprai vajadzētu
būt gatavai veikt papildu pasākumus, lai nodrošinātu
fiskālo mērķu sasniegšanu.
(24)     Kipra izpilda nosacījumus
pārmērīga vispārējās valdības budžeta
deficīta novēršanas termiņa pagarinājumam, kā noteikts
3. panta 5. punktā Regulai (EK) Nr. 1467/97 par to, kā
paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta
deficīta novēršanas procedūras īstenošanu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
(1)
Kiprai pašreiz pastāvošais
pārmērīgais budžeta deficīts būtu jānovērš
līdz 2016. gadam.
(2)
Lai līdz 2016. gadam samazinātu
valdības budžeta deficītu zem 3 % no IKP atsauces
vērtības, Kiprai būtu jāsasniedz šādi
vispārējās valdības budžeta deficīta mērķi: 6,5 %
no IKP 2013. gadā, 8,4 % no IKP 2014. gadā, 6,3 %
no IKP 2015. gadā un 2,9 % no IKP 2016. gadā.
(3)
Šajā nolūkā Kiprai būtu stingri
jāīsteno 2013. gada Budžeta likums un papildu
konsolidācijas pasākumi, par kuriem panākta vienošanās un
kuru summai 2013. gadā vajadzētu būt vismaz 351 miljonam
euro. Kiprai būtu pilnībā jāīsteno fiskālie
pasākumi 2014. gadam, kas tika pieņemti 2012. gada
decembrī, kuru summa 2014. gadā ir vismaz 270 miljoni euro.
Kiprai būtu jāuzrauga konsolidācijas pasākumu ietekme uz
budžetu katru mēnesi un jābūt gatavai nodrošināt
fiskālo mērķu sasniegšanu, veicot papildu pasākumus, ja
ieņēmumi nav pietiekami lieli vai ir palielinājušies
sociālie izdevumi, ņemot vērā makroekonomiskos
apstākļus.
(4)
Kiprai būtu jāturpina fiskālā
konsolidācija vidējā termiņā, virzoties uz vidējā
termiņa budžeta mērķi nodrošināt līdzsvarotu budžetu
strukturālā izteiksmē, ierobežojot izdevumu pieaugumu, uzlabojot
nodokļu piemērošanas struktūru un veicot
fiskali-strukturālus pasākumus.
(5)
Padome nosaka termiņu 3 mēneši,
līdz kuram Kipras valdībai jāveic efektīvi pasākumi un
saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1467/97 3. panta
4.a punktu jāsniedz detalizēts ziņojums par
konsolidācijas stratēģiju, kas ir paredzēta šo mērķu
sasniegšanai.
Papildus 5) ieteikumā
paredzētajam ziņojumam un paralēli finanšu korekcijas programmai
Kipras iestādēm reizi trijos mēnešos vajadzētu ziņot
par panākumiem šo ieteikumu īstenošanā, kā arī
atsevišķā nodaļā stabilitātes programmā,
līdz pilnībā ir novērsts pārmērīgais
deficīts.
Šis ieteikums ir adresēts Kipras
Republikai.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā —
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 186, 20.7.2012.,
30. lpp.


title: 2013/105/EK: Komisijas Ieteikums ( 2009. gada 9. oktobris ) par informācijas un sakaru tehnoloģiju intensīvāku izmantošanu, lai sekmētu pāreju uz energoefektīvu ekonomiku, kas rada zemas oglekļa emisijas

text:
               23.2.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 51/18

      KOMISIJAS IETEIKUMS

   (2009. gada 9. oktobris)
   par informācijas un sakaru tehnoloģiju intensīvāku izmantošanu, lai sekmētu pāreju uz energoefektīvu ekonomiku, kas rada zemas oglekļa emisijas
   (2013/105/EK)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 211. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropas Parlaments un Padome 2006. gada aprīlī pieņēma Direktīvu par enerģijas galapatēriņa efektivitāti un energoefektivitātes pakalpojumiem (1), ar ko izveido sistēmu pasākumiem, kas saistīti ar energotaupības potenciālu enerģijas galapatēriņa sektoros, uz kuriem neattiecas emisiju tirdzniecības sistēma (ETS).

               (2)

               Saskaņā ar Direktīvu 2006/32/EK izveidojamie valstu energoefektivitātes rīcības plāni (VEERP) ir galvenais elements, gan plānojot valstu energoefektivitātes pasākumus nozarēs, uz kurām neattiecas ETS, gan ziņojot par šo pasākumu īstenošanu. Pirmajos VEERP vairākas ES dalībvalstis izklāstījušas, ka paredzēts pievērsties IST nozares energotaupības potenciālam (2).

               (3)

               Komisija 2006. gada oktobrī pieņēma paziņojumu "Energoefektivitātes rīcības plāns: Potenciāla izmantošana" (3), kurā uzsvērts, ka jānotiek paradigmas pārveidei, lai mainītu sabiedrības paradumus un panāktu, ka mēs izmantojam mazāk enerģijas, vienlaikus nepazeminot dzīves līmeni.

               (4)

               Pēc tam, 2007. gada martā, Eiropadome apstiprināja mērķi par 20 % samazināt ES energopatēriņu salīdzinājumā ar prognozēm par patēriņu 2020. gadā un mērķi līdz 2020. gadam par 20 % samazināt siltumnīcefekta gāzu emisijas. Eiropadome arīdzan aicināja izstrādāt ilgtspējīgu ES klimata un enerģētikas politiku, kurā ievērota sakarība starp energopatēriņu un CO2 emisijām. Paredzams, ka, atraisot potenciālu samazināt ES energopatēriņu par 20 %, būs iespējams ievērojami ietaupīt izmaksas, turklāt tas nāks par labu videi.

               (5)

               Komisija 2008. gada janvārī pieņēma paziņojumu "20 un 20 līdz 2020. gadam. Eiropas iespējas saistībā ar klimata pārmaiņām", kurā ierosināti tālejoši un konkrēti pasākumi, norādot, ka saskaņotie klimata pārmaiņu mērķi ir tehniski un ekonomiski iespējami un piedāvā unikālu uzņēmējdarbības iespēju tūkstošiem Eiropas uzņēmumu (4). Priekšlikumus 2008. gada decembrī apstiprināja Eiropadomē (5) un Eiropas Parlamentā.

               (6)

               Komisija 2008. gada maijā pieņēma paziņojumu "Energoefektivitātes paaugstināšana ar informācijas un sakaru tehnoloģijām" (6), kurā atzīts informācijas un sakaru tehnoloģiju (IST) potenciāls nodrošināt rentablus līdzekļus energoefektivitātes paaugstināšanai visā nozarē un sabiedrībā kopumā.

               (7)

               Komisija 2008. gada jūlijā pieņēma paziņojumu par ilgtspējīga patēriņa un ražošanas un ilgtspējīgas rūpniecības politikas rīcības plānu (7) ar priekšlikumiem, kā uzlabot ražojumu ekoloģiskos raksturlielumus visā to aprites ciklā un palielināt pieprasījumu pēc ilgtspējīgākiem ražojumiem, vienlaikus rosinot ES rūpniecību izmantot izdevības, kas paveras inovācijām.

               (8)

               Lai sekmētu minētā rīcības plāna iedzīvināšanu, Komisija, balstoties uz līdzīgām ierosmēm paziņojumā "Integrētā produktu politika – pamatojoties uz vides aprites cikla skatījumu" (8), patlaban sadarbībā ar Kopīgo pētniecības centru izstrādā rokasgrāmatu (9) par to, kā kvantificēt un analizēt produktu un procesu ietekmi uz vidi to aprites ciklā, kurā aplūkotas arī CO2 emisijas un energoefektivitāte.

               (9)

               Komisija 2008. gada novembrī pieņēma Eiropas ekonomikas atveseļošanas plānu (10), lai panāktu straujāku ekonomiskās izaugsmes atsākšanos; plānā uzsvērts, ka neatliekami vajadzīgi ieguldījumi energoefektivitātē un tīrajās tehnoloģijās. Lai plānu īstenotu, Komisija paziņojumā "Šodienas ieguldījums rītdienas Eiropā" (11) ierosināja virkni pasākumu, lai finansiālo atbalstu novirzītu enerģētikai un ātrdarbīgiem platjoslas tīkliem.

               (10)

               Kā daļu no Eiropas ekonomikas atveseļošanas plāna Komisija ir izveidojusi publiskā un privātā sektora partnerības, kuru mērķis ir pilnveidot "zaļās" tehnoloģijas un viedu enerģētikas infrastruktūru ēku, ražošanas un transporta jomā, proti, iniciatīvas "Energoefektīvas ēkas", "Nākotnes rūpnīcas" un "Videi nekaitīgi automobiļi".

               (11)

               Komisija 2008. gada decembrī zaļāka transporta iniciatīvas ietvaros pieņēma Rīcības plānu inteliģento transporta sistēmu ieviešanai Eiropā un priekšlikumu direktīvai, ar ko nosaka pamatu inteliģento transporta sistēmu ieviešanai autotransporta jomā un saskarnēm ar citiem transporta veidiem (12). Komisija ierosināja konkrētus pasākumus, lai paātrinātu IST ieviešanu un tādējādi uzlabotu energoefektivitāti transporta sistēmās.

               (12)

               IST ierīces un pakalpojumi rada aptuveni 8 % no ES elektroenerģijas patēriņa un aptuveni 2 % CO2 emisiju (13). Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 6. jūlija Direktīvā 2005/32/EK, ar ko izveido sistēmu, lai noteiktu ekodizaina prasības attiecībā uz enerģiju patērējošiem ražojumiem (14), paredzēti ES noteikumi enerģiju patērējošu ražojumu, tostarp IST ierīču, laišanai tirgū saistībā ar to energoefektivitāti un ekoloģiskajiem raksturlielumiem visā aprites ciklā. Direktīvā paredzēta arī iespēja īstenot nozares ierosinātas brīvprātīgas iniciatīvas.

               (13)

               Paziņojumā par informācijas un sakaru tehnoloģiju intensīvāku izmantošanu, lai sekmētu pāreju uz energoefektīvu ekonomiku, kas rada zemas oglekļa emisijas (15), Komisija uzsvēra, ka IST nozarē ir liels neizmantots potenciāls un ka būtu jāpievēršas sistēmiskiem uzlabojumiem pašas nozares procesos, kā ekspluatācija, ražošana, pakalpojumu sniegšana un piegādes ķēžu vadība.

               (14)

               Sabiedriskās apspriešanas rezultāti (16), kas publicēti 2009. gada septembrī, apliecināja, ka patlaban dažādiem uzņēmumiem ir atšķirīgas stratēģijas, kā uzlabot energoefektivitātes un ekoloģiskos raksturlielumus. Koordinēta pieeja ļautu sekmīgāk apzināt izdevības un mērķtiecīgāk novirzīt ieguldījumus, tā dotu ekonomiskus ieguvumus nozarei kopumā, kā arī sekmētu energoefektivitātes mērķu sasniegšanu.

               (15)

               Tāpēc ir ļoti svarīgi, lai IST nozare izvirzītu vērienīgus mērķus — uzlabot tās procesu energoefektivitātes un ekoloģiskos raksturlielumus, turklāt rezultātiem jābūt izmērāmiem un pārbaudāmiem. Mērķi regulāri jāatjaunina, tiklīdz kļūst zināmi ticamāki bāzes dati. IST nozare ir ieinteresēta izveidot forumu "IST energoefektivitātei" (ICT4EE), kas strādātu pie tā, ka tiek pieņemta un ieviesta sistēma nozares energopatēriņa un CO2 emisiju mērīšanai, noteikti mērķi un izvērtētas sekmes.

               (16)

               Šajā ieteikumā "IST nozare" jāsaprot kā IST ražošanas nozare, IST tirdzniecības nozare un IST pakalpojumu nozare, kā definējusi Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācija (17).

               (17)

               Lēš, ka ar IST palīdzību veikti uzlabojumi citās nozarēs līdz 2020. gadam ļautu kopējās CO2 emisijas samazināt par aptuveni 15 % (18). Paredzams, ka īstermiņā IST varētu palīdzēt ievērojami kāpināt energoefektivitāti tādos sektoros kā ēkas un būvniecība, transporta loģistika un enerģijas galapatēriņš.

               (18)

               IST nozare var radīt simulācijas, modelēšanas, analīzes, monitoringa un vizualizācijas rīkus, kas ir ārkārtīgi nepieciešami, lai ēku projektēšanā un ekspluatācijā varētu izmantot integrētas projektēšanas pieeju, kas nozīmē, ka tiek ņemti vērā daudzie faktori, kas ietekmē pieprasījumu pēc enerģijas. Tomēr ieguldījumus kavē tas, ka nozares līmenī trūkst ticamu un pārredzamu rīku, ar kuriem var kvantificēt enerģijas un izmaksu ietaupījumus laika gaitā un tiem izsekot; šos datus ideālā gadījumā varētu izmantot par pamatu projektēšanas stratēģijām un rīkiem.

               (19)

               Transporta un loģistikas nozarē ļoti plaši izmanto IST, lai nodrošinātu un optimizētu darba operācijas, īpaši pārvadājumu un noliktavu vajadzībām. Tāpēc šīs nozares atrodas izdevīgās pozīcijās, lai rādītu priekšzīmi un uzsāktu pakalpojumu radītā energopatēriņa un CO2 emisiju optimizāciju un pienācīgu klientu informēšanu.

               (20)

               Ēku / būvniecības un transporta / loģistikas jomās jau ir apzināta nepieciešamība pēc salīdzināmām metodēm energoefektivitātes raksturlielumu un CO2 emisiju mērīšanai un ir sākts darbs šajā virzienā. Vienotas metodes palīdzētu nodrošināt ticamus datus un tādējādi arī bāzi IST rīku izstrādei.

               (21)

               Starpnozaru partnerības palīdzētu ātrāk izstrādāt un plaši ieviest IST risinājumus energopatēriņa un CO2 emisiju monitoringam, pārvaldībai un mērīšanai; tas palīdzētu rast pienācīgu pamatojumu lēmumiem par energotaupību un emisiju samazināšanu.

               (22)

               Viedā uzskaite var nodrošināt reāllaika informācijas plūsmas un pavērt iespējas jauniem vadības kontūriem, kas savukārt ļaus pilnveidot pārvaldību un energokontroli un ietekmēs galapatēriņu, jo īpaši tad, ja viedo uzskaiti kombinē ar informatīviem rēķiniem. Vairākas dalībvalstis ir ieviesušas viedo uzskaiti vai apsver iespēju noteikt juridiskus pienākumus tās ieviešanai. Ja dalībvalstis saskaņoti rīkosies, lai noteiktu funkcionalitātes specifikāciju minimumu viedajiem skaitītājiem, tas palīdzēs novērst tehniskus šķēršļus, nodrošināt sadarbspēju un ieviest inovatīvus IST rīkus enerģijas galapatēriņa pārvaldībai.

               (23)

               Viedā uzskaite un viedie tīkli ir svarīgi instrumenti, lai maksimāli taupītu enerģiju ēkās, plaši ieviestu elektriskos transportlīdzekļus, panāktu efektīvu enerģijas piegādi un sadali un tajā integrētu atjaunojamos enerģijas avotus. Tādējādi veidosies jauni lietojumi un pakalpojumi, kas savukārt būs auglīga augsne jauniem saimnieciskās darbības sektoriem, kuros iesaistīsies dalībnieki gan no IST, gan enerģētikas nozarēm. Līdztekus izmēģinājuma projektiem un tamlīdzīgiem pasākumiem jāapsver arī tādu apstākļu radīšana, kas veicinātu jaunu tirgu rašanos.

               (24)

               Šajā ieteikumā ar IST "dematerializāciju" jāsaprot tas, ka tiek samazināta nepieciešamība pēc materiālām iekārtām, kuras vajadzīgas elektronisko pakalpojumu sniegšanai. Dematerializācija ir sevišķi nozīmīga IST publiskā iepirkuma jomā. To var panākt, optimizējot pašreizējo materiālo resursu izmantošanu, optimizējot IST sistēmu konfigurāciju un nodrošinot, ka pašreizējo sistēmu paplašināšanu vai uzlabošanu neierobežo kādu līgumiski vai tehniski nosacījumi.

               (25)

               Visos pārvaldes līmeņos ir vērojama gatavība iesaistīties pasākumos, kas domāti energoefektivitātes uzlabošanai un CO2 emisiju samazināšanai; tas apstiprinājās 14. apsvērumā minētajā sabiedriskajā apspriešanā. Visā Eiropā publiskās pārvaldes iestāžu organizētajās iniciatīvās liela uzmanība pievērsta tieši IST kā līdzeklim šo mērķu sasniegšanā. Ir vajadzīga efektīva sadarbība starp dalībvalstu pārvaldes struktūrām valsts, reģionālā un vietējā līmenī, lai nodrošinātu pasākumu saskanību, izmantotu starp tiem radušos pozitīvo sinerģiju un pieredzes apmaiņas ceļā veidotu kopīgu zināšanu bāzi.

               (26)

               Lēš, ka, plašāk izmantojot tādus līdzekļus kā tiešsaistes sabiedriskie pakalpojumi un tiešsaistes lietojumprogrammas, un modernas sadarbības metodes, līdz 2020. gadam visā pasaulē energopatēriņu varētu samazināt par vismaz 1–2 % (19). Lai ES panāktu vēl lielākus ietaupījumus, būs nepieciešama Eiropas mēroga platjoslas infrastruktūra.

               (27)

               Bez citu palīdzības to nevar panākt neviena organizācija vai interesentu grupa. Tikai ar daudzu organizāciju (gan no publiskā, gan privātā sektora, ieskaitot pilsētu un reģionālās partnerības) saskaņotu rīcību izdosies panākt fundamentālas pārmaiņas sabiedrībā. Turklāt Komisija vēlas veicināt paraugprakses apmaiņu IST risinājumu lietošanā, lai uzlabotu energoefektivitāti.

               (28)

               Ja patiešām vēlamies gūt panākumus, ir jāpanāk iesaistītība valsts, reģionālā un vietējā līmenī. Tāpēc valsts, reģionālā un vietējā līmeņa politikas veidotājiem dalībvalstīs ir jāapliecina, ka tie ir nelokāmi apņēmušies sekmēt šajā ieteikumā izklāstīto pasākumu laicīgu īstenošanu.

         AR ŠO IESAKA informācijas un sakaru tehnoloģiju nozarei
   Lai iegrožotu aizvien augošās CO2 emisijas un nostiprinātu informācijas un sakaru tehnoloģiju (IST) potenciālu kļūt par izšķirīgu un nozīmīgu spēku pārejā uz energoefektīvu ekonomiku, kas rada zemas oglekļa emisijas,

               (1)

               apņemties pakāpeniski panākt dekarbonizāciju, kuras rezultātā gūs izmērāmus un pārbaudāmus energointensitātes un CO2 emisiju samazinājumus visos IST iekārtu un detaļu ražošanas, transporta un pārdošanas procesos;

               (2)

               ar nozares asociāciju starpniecību iesaistīties projektā, ko drīzumā uzsāks Eiropas Komisija un kura mērķis ir:

                           (a)

                           izstrādāt sistēmu nozares energoefektivitātes un ekoloģisko raksturlielumu mērīšanai, turklāt šai vajadzībai nozarei līdz 2010. gadam būs jāiesniedz bāzes dati,

                           (b)

                           šīm vajadzībām līdz 2011. gadam pieņemt un ieviest vienotas metodes,

                           (c)

                           līdz 2011. gadam noteikt tādus energoefektivitātes mērķus, lai ES 2020. gadam izvirzītos uzdevumus nozare ar uzviju izpildītu līdz 2015. gadam,

                           (d)

                           trīs mēnešu laikā kopš šī ieteikuma pieņemšanas sagatavot ceļvedi, bet pēc tam ik gadus sagatavot ziņojumu;

               (3)

               sadarboties ar Eiropas Komisiju un citām publiskās pārvaldes iestādēm un starptautiskām organizācijām, lai varētu izstrādāt audita un verifikācijas sistēmu, ar kuras palīdzību novērtē, vai un kā atsevišķiem uzņēmumiem izdosies sasniegt energointensitātes un CO2 emisiju samazināšanas mērķus;

               (4)

               ciešā sadarbībā ar ēku un būvniecības nozari apzināt IST risinājumus, lai uzlabotu gan jauno un esošo ēku, gan būvniecības un renovācijas metožu energoefektivitātes un ekoloģiskos raksturlielumus, un rezultātā izstrādāt kopīgu ceļvedi šo risinājumu plašai ieviešanai;

               (5)

               ciešā sadarbībā ar ēku un būvniecības nozari pievērsties šķēršļiem, kas kavē plašāk ieviest IST modelēšanas un simulācijas rīkus un citas nozīmīgas lietojumprogrammas, kuras palīdz ievērot piemērojamo regulējumu, kas attiecas uz ēku energoefektivitāti;

               (6)

               ciešā sadarbībā ar transporta un loģistikas nozari apzināt IST risinājumus, lai uzlabotu pakalpojumu energoefektivitātes un ekoloģiskos raksturlielumus, un rezultātā izstrādāt kopīgu ceļvedi šo risinājumu plašai ieviešanai, ievērojot pasākumus, ko veic saskaņā ar IST rīcības plānu;

               (7)

               ciešā sadarbībā ar transporta un loģistikas nozari sagatavot sistemātisku satvaru, kas ļaus nodrošināt pilnīgus, salīdzināmus un ticamus datus par energopatēriņu un CO2 emisijām, ko rada kravas pārvadājumi un transporta darbības un pakalpojumi, ko sniedz visiem potenciālajiem lietotājiem.

         AR ŠO IESAKA DALĪBVALSTĪM:
   Lai nodrošinātu, ka IST politika ir pilnā mērā saskanīga ar valsts, reģionālā un pašvaldību līmenī piekopto pieeju pārejai uz energoefektīvu ekonomiku, kas rada zemas oglekļa emisijas,

               (8)

               ar kompetento valsts iestāžu starpniecību

                           (a)

                           vēlākais līdz 2010. gadam vienoties par vienotu funkcionalitātes specifikāciju minimumu viedajai uzskaitei, galveno uzmanību pievēršot patērētāju nodrošināšanai ar precīzāku informāciju un iespējām labāk pārvaldīt energopatēriņu;

                           (b)

                           vēlākais līdz 2012. gadam izveidot saskaņotu grafiku viedās uzskaites plašai ieviešanai;

               (9)

               pieņemt un ieviest tādu iepirkumu praksi, lai pieprasījums publiskajā sektorā stimulētu IST ražojumu un pakalpojumu dematerializāciju;

               (10)

               visos pārvaldes līmeņos atvieglot attiecīgo IST rīku izmantošanu, lai labāk izprastu dažādu rīcībpolitiku sekas un nepieļautu to mijiedarbības izraisītus negatīvus blakusefektus;

               (11)

               rosināt energopatēriņa modelēšanas un simulācijas izmantošanu, izglītojot un apmācot speciālistus svarīgās nozarēs, jo īpaši

                           (a)

                           arhitektus, būvniekus un montētājus,

                           (b)

                           energoauditorus,

                           (c)

                           loģistikas un kravu vai pasažieru pārvadājumu speciālistus,

                           (d)

                           sabiedrisko pakalpojumu, plānošanas un politikas veidošanas speciālistus;

               (12)

               ar valsts, reģionālo un pašvaldību iestāžu starpniecību īstenot un vajadzības gadījumā pilnveidot stratēģijas uzticamas ātrgaitas platjoslas infrastruktūras ieviešanai, lai sekmētu enerģijas (tostarp atjaunojamās enerģijas) patēriņa, sadales un ražošanas monitoringu un pārvaldību, kā arī Kopienas mēroga sistēmu ieviešanu, kā viedā uzskaite, viedie tīkli un viedās pilsētas;

               (13)

               papildus pienākumam, kas paredzēti 3. panta 11. punktā un I.2. pielikumā Direktīvai 2009/72/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu (20), iesaistīt visas ieinteresētās aprindas viedās uzskaites un viedo tīklu plaša mēroga izmēģinājumu un demonstrējumu projektos, lai iedibinātu vienprātību par to, kas vajadzīgs, lai nākotnē rastos IST balstītas inovācijas;

               (14)

               ar valsts, reģionālo un pašvaldību iestāžu starpniecību izmantot atvērtās digitālās platformas, lai sekmētu integrētu pieeju pilsētplānošanai un sabiedrisko pakalpoju sniegšanai un atbalstītu dalīšanos zināšanās, paraugprakses apkopošanu un viegli pieejamu informācijas krātuvju uzturēšanu;

               (15)

               ar valsts, reģionālo un pašvaldību iestāžu starpniecību pavērt iespējas netradicionāliem sadarbības un problēmu risināšanas veidiem Kopienas līmenī, organizējot konkursus un uzaicinājumus nākt klajā ar idejām, ja iespējams, nodrošinot brīvu piekļuvi visdažādākajiem publiskajiem digitālajiem resursiem un datiem;

               (16)

               ar valsts, reģionālo un pašvaldību iestāžu starpniecību visās sabiedrības dzīves jomās tradicionālos pārvaldes procesus aizstāt ar tiešsaistes lietojumprogrammām un pakalpojumiem, kas dod iespēju uzlabot energoefektivitāti.

         AR ŠO AICINA dalībvalstis
   informēt Komisiju par pasākumiem, kas veikti, atsaucoties uz šo ieteikumu, 12 mēnešu laikā pēc ieteikuma publicēšanas un pēc tam reizi gadā.

      Briselē, 2009. gada 9. oktobrī

            Komisijas vārdā –

            Komisijas locekle

         Viviane REDING

      (1)  OV L 114, 27.4.2006., 64. lpp.

      (2)  Kā minēts kopsavilkumā par visu 27 valstu energoefektivitātes rīcības plānu pilnīgo novērtējumu "Kopīgā ceļā uz energotaupību", SEC(2009)889 galīgā redakcija, kas sagatavots saskaņā ar Direktīvu 2006/32/EK.

      (3)  COM(2006) 545.

      (4)  COM(2008) 30.

      (5)  Eiropadomes 2008. gada 11. un 12. decembra secinājumi — Prezidentvalsts secinājumi, 17271/1/08 REV 1, 2009. gada 13. februāris.

      (6)  COM(2008) 241.

      (7)  COM(2008) 397.

      (8)  COM(2003) 302.

      (9)  Starptautiskā standartsistēma par aprites ciklu datiem (ILCD) — rokasgrāmata un datu tīkls http://lct.jrc.ec.europa.eu/eplca/deliverables/international-reference-life-cycle-data-system-ilcd-handbook.

      (10)  COM(2008) 800, Eiropas ekonomikas atveseļošanas plāns.

      (11)  COM(2009) 36.

      (12)  COM (2008) 886, "Rīcības plāns inteliģento transporta sistēmu ieviešanai Eiropā", un COM(2008) 887, priekšlikums direktīvai, ar ko nosaka pamatu inteliģento transporta sistēmu ieviešanai autotransporta jomā un saskarnēm ar citiem transporta veidiem.

      (13)  Bio Intelligence ziņojums "Impacts of Information and Communication Technologies on Energy Efficiency".

      (14)  OV L 191, 22.7.2005., 29. lpp.

      (15)  COM (2009) 111 galīgā redakcija.

      (16)  Sabiedriskā apspriešana par informācijas un sakaru tehnoloģijām, veidojot sabiedrību, kas rada zemas oglekļa emisijas, 2009. gada 30. marts – 14. jūnijs.

      (17)  "OECD Guide to Measuring the Information Society", 2009. gada jūlija red., www.oecd.org/sti/measuring-infoeconomy/guide.

      (18)  Smart 2020 ziņojums "Enabling the low-carbon economy in the information age", sagatavojusi Klimata grupa organizācijas Global eSustainability Initiative (GeSI) vārdā.

      (19)  Smart 2020 ziņojums "Enabling the low-carbon economy in the information age", sagatavojusi Klimata grupa organizācijas Global eSustainability Initiative (GeSI) vārdā.

      (20)  OV L 211, 14.8.2009., 55. lpp.