				|

		52012DC0319

			Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par Lietuvas 2012. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Lietuvas konverģences programmu 2012.-2015. gadam /* COM/2012/0319 final */

			   	Ieteikums
PADOMES IETEIKUMS
par Lietuvas 2012. gada valsts reformu
programmu
un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Lietuvas konverģences programmu
2012.-2015. gadam
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta
2. punktu un 148. panta 4. punktu,
ņemot vērā Padomes
1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta
stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un
koordinācijas stiprināšanu[1]
un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu[2],
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
rezolūcijas[3],
ņemot vērā Eiropadomes
secinājumus,
ņemot vērā
Nodarbinātības komitejas atzinumu,
apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu
komiteju,
tā kā:
(1)       Eiropadome 2010. gada
26. martā piekrita Eiropas Komisijas priekšlikumam aizsākt jaunu
izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju „Eiropa 2020”,
kam pamatā būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija,
pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās
jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes
potenciālu un konkurētspēju.
(2)       Padome 2010. gada
13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un
Savienības vispārējām ekonomikas politikas
pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), bet 2010. gada
21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu
nodarbinātības politikas pamatnostādnēm[4], kas kopā veido
„integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika
aicinātas savā ekonomikas un nodarbinātības politikā
ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes.
(3)       Padome 2011. gada
12. jūlijā pieņēma ieteikumu par Lietuvas valsts
reformu programmu 2011. gadam un sniedza savu atzinumu par
atjaunināto Lietuvas konverģences programmu 2011.–2014. gadam.
(4)       Komisija 2011. gada
23. novembrī pieņēma otro Gada izaugsmes
pētījumu, tādējādi uzsākot otro Eiropas ex
ante un integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas
balstās uz stratēģiju „Eiropa 2020”. Komisija 2012. gada
14. februārī, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011,
pieņēma Brīdinājuma mehānisma ziņojumu[5], kurā tā nenoteica,
ka Lietuva ir viena no dalībvalstīm, kam tiks veikts padziļināts
pārskats.
(5)       Eiropadome 2012. gada
2. martā apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu
finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un izaugsmes
veicināšanas pasākumus. Tā uzsvēra nepieciešamību
turpināt diferencētu, izaugsmi veicinošu fiskālo konsolidāciju,
atjaunot parastos aizdošanas nosacījumus ekonomikai, veicināt
izaugsmi un konkurētspēju, mazināt bezdarbu un krīzes
sociālās sekas un modernizēt valsts administrāciju. Tā
aicināja dalībvalstis īstenot konkrētai valstij
adresētos Padomes ieteikumus 2011. gadam un šīs prioritātes
izvērst konkrētos pasākumos, ko paredzēts iekļaut to
stabilitātes vai konverģences programmās un valsts reformu
programmās.
(6)       Eiropadome 2012. gada
2. martā arī aicināja dalībvalstis, kas piedalās
paktā „Euro plus”, savlaicīgi iesniegt savas saistības, lai
tās varētu iekļaut šo valstu stabilitātes un
konverģences programmās un valstu reformu programmās.
(7)       Lietuva 2012. gada
27. aprīlī iesniedza konverģences programmu, kas attiecas
uz 2012.-2015. gadu, bet 2012. gada 30. aprīlī —
2012. gada valsts reformu programmu. Abas programmas izvērtētas
vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.
(8)       Pamatojoties uz
2012. gada konverģences programmas novērtējumu
saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata,
ka makroekonomiskais scenārijs, kas balstīts uz budžeta
prognozēm programmā, ir ticams. Tas kopumā atbilst Komisijas
2012. gada pavasara prognozei par 2012. un 2013. gadu. Programmā
izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir
līdz 2012. gadam novērst pārmērīgo budžeta
deficītu, kā ieteikusi Padome, un pēc tam virzīties uz
budžeta vidējā termiņa mērķa (VTM) sasniegšanu.
Programmā apstiprināts iepriekšējais VTM, t. i.,
strukturāls kopējā valsts budžeta pārpalikums 0,5 %
apmērā no IKP, pienācīgi atspoguļojot Stabilitātes
un izaugsmes pakta prasības, un izklāstīta konsolidācija
par vismaz 1 procentu punktu gadā, plānojot nodrošināt
līdzsvarotu budžetu līdz 2015. gadam. Lai gan budžeta plāni
atbilst savlaicīgai pārmērīga budžeta deficīta
novēršanai, paredzams, ka vidējie gada fiskālie centieni
2010.-2012. gadā, pamatojoties uz (pārrēķinātu)
strukturālo budžeta bilanci[6],
būs mazāk nekā 2,25 % apmērā no IKP, kā
Padome pieprasīja 2010. gada 16. februāra ieteikumā.
Plānotā gada virzība uz VTM sasniegšanu gados pēc
pārmērīgā budžeta deficīta novēršanas nedaudz
pārsniedz 0,5 % no IKP strukturālā izteiksmē, tas ir,
Stabilitātes un izaugsmes paktā noteikto kritēriju.
Plānotā valsts izdevumu pieauguma rādītājs, ņemot
vērā diskrecionāros ieņēmumu pasākumus, atbilst
Stabilitātes un izaugsmes paktā noteiktajam izdevumu kritērijam
2013. un 2014. gadā, bet ne 2015. gadā. Prognozēts, ka
valsts kopējais parāds saglabāsies mazāks par 60 % no
IKP programmas periodā, palielinoties līdz gandrīz 41 % no
IKP 2013. gadā, atbilstīgi Komisijas 2012. gada pavasara
prognozei, turpretim konverģences programmā paredzēts, ka
līdz 2015. gadam parāds samazināsies līdz aptuveni
35 %. Notiek budžeta plānošanas un izpildes reforma, bet
valdībai vēl jāapstiprina ierosinātie tiesību akti.
Šie tiesību akti uzlabotu pārskatatbildību fiskālās
sistēmas ietvaros, izveidojot neatkarīgu struktūru, un
pastiprinātu noteikumus par valsts kases rezervēm.
(9)       Pamatojoties uz visaptverošu
nodokļu atbilstības stratēģiju, 2011. gadā tika
īstenoti pasākumi, kas pastiprināja nodokļu atbilstību
un deva papildu ieņēmumus. Tomēr būs jāturpina
īstenošana, lai būtiski vērstos pret izvairīšanos no
nodokļu maksāšanas.
(10)     Demogrāfiskā
attīstība rada nopietnas bažas par pensiju sistēmas
ilgtspēju. Lai gan Lietuva pieņēma
noteikumu līdz 2026. gadam pakāpeniski palielināt
pensionēšanās vecumu līdz 65 gadiem, tas vien
nenodrošinās ilgtspējīgu un pietiekamu pensijas ienākumu
nākotnē un jāpapildina ar papildu pasākumiem. Tie varētu būt šādi: likumā noteikto
pensionēšanās vecumu un turpmākos pabalstus saistīt ar
demogrāfiskiem faktoriem; izveidot skaidrus
noteikumus indeksācijai; ieviest ciešāku
saikni starp iemaksām un pabalstiem, likvidējot priekšlaicīgas
pensionēšanās stimulus. Turklāt Lietuva
varētu labāk izmantot papildu brīvprātīgo pensiju
nodrošinājumu. Arodnodrošinājuma sistēmu
izveide varētu mazināt sociālās apdrošināšanas
sistēmas slogu un vienlaikus uzlabot turpmāko pensijas ienākumu
pietiekamību. Ir atcelti šķēršļi
turpināt darbu ilgāk.
(11)     Likums par pagaidu
nodarbinātības aģentūrām, kas paredzēts, lai
atvieglotu īstermiņa nodarbināšanu, stājās
spēkā 2011. gada 1. decembrī. Tomēr tā
ietekme var nebūt nozīmīga, jo pagaidu darba aģentūras
Lietuvā darbojās jau iepriekš. Darba tiesību visaptverošā
pārskatīšanā varētu konstatēt nevajadzīgus
ierobežojumus un administratīvus šķēršļus, kas kavē
elastīgas līgumiskas vienošanās, atlaišanas noteikumus un
elastīgus darba laika režīmus. Lai palielinātu dalību darba
tirgū, īpaši jauniešiem, nekvalificētam darbaspēkam un
vecākiem darbiniekiem, un uzlabotu darba tirgus elastību, ir
nepieciešami papildu pasākumi.
(12)     Jauniešu bezdarba (virs
30 %) un mazkvalificēta darbaspēka bezdarba problēma
kļuva īpaši izteikta krīzes laikā. Valdība īsteno
vairākus pasākumus, lai veicinātu jauniešu nodarbinātību,
piemēram, pirmās nodarbinātības subsīdijas un samazinātas
sociālās apdrošināšanas iemaksas. Tomēr aktivizācijas
rādītāji joprojām ir pārāk zemi, un finanšu
piešķīrumus aktīvām darba tirgus politikas
nostādnēm varētu izmantot efektīvāk, sabiedriskos
darbus orientējot uz visneaizsargātāko iedzīvotāju
grupām. Lai nodrošinātu labāku pāreju no
izglītības uz darba tirgu, varētu palielināt
mācekļu un prakses vietu pievilcību un ieviest
kvalifikācijas pieprasījuma prognozēšanas sistēmu. Pasākumiem
būtu jāatbilst Lietuvas un Komisijas kopīgās
rīcības grupas darba rezultātiem jauniešu bezdarba jomā.
(13)     Aptuveni vienai trešdaļai
Lietuvas iedzīvotāju draud nabadzības un ilgtermiņa
atstumtības risks. Tas ir ceturtais augstākais
rādītājs Eiropas Savienībā. 2011. gadā
Lietuva grozīja Likumu par sociālo palīdzību naudā, lai
no 2012. gada janvāra veiktu sociālā nodrošinājuma
sistēmas reformu. Tā ir sākusi sociālā
nodrošinājuma izmaksas izmēģinājuma modeli, mainījusi
summas aprēķināšanas metodi, ieviesusi atsevišķus darba
stimulus un palielinājusi segumu. Sociālās palīdzības reforma
ir solis, lai samazinātu šķēršļus darbam. Jāievieš
uzraudzības sistēma, lai novērtētu tās
efektivitāti un tās ietekmi uz nabadzības mazināšanu.
Reforma būtu jāsaista arī ar aktivizācijas pasākumiem,
kas palielina dalību, jo īpaši ilgtermiņa sociālo pabalstu
saņēmējiem.
(14)     Valdība kopš
2010. gada veic valsts uzņēmumu vērienīgu reformu,
kuras mērķis ir pārstrukturēt korporatīvo
pārvaldību, palielināt pārredzamību un nodalīt
īpašumtiesības un regulatīvās funkcijas, kā arī
palielināt konkurenci un efektivitāti. Reforma ir nozīmīga,
ietverot tiesību aktu, kā arī organizatoriskas izmaiņas. Ir
gūti nozīmīgi panākumi attiecībā uz
pārredzamību un pārskatatbildību, jo pārskati tagad
tiek publicēti katru ceturksni un katru gadu. Ir noteikti skaidri
uzņēmumu mērķi. Tomēr valdība ir atlikusi dažas
reformas daļas, jo īpaši valsts uzņēmumu komerciālo un
nekomerciālo darbību nodalīšanu, un plāno tās
īstenot 2012. gadā.
(15)     Lietuva ir guvusi ierobežotus
panākumus ēku energoefektivitātes uzlabošanā.
2011. gada decembrī valdība pieņēma
daudzdzīvokļu ēku modernizācijas programmu, bet to
vājina citās politikas jomās pieejamās
neitralizējošās subsīdijas, kas samazina dzīvojamo ēku
iedzīvotāju stimulus uzlabot energoefektivitāti. Ir nepieciešami
papildu būtiski un paātrināti centieni, lai uzlabotu ēku
energoefektivitāti.
(16)     Pastāv iespējas
novirzīt nodokļus uz enerģijas izmantošanu, jo
ieņēmumi no dabas resursu nodokļiem ir trešie mazākie
Eiropas Savienībā, turpretim transporta nodokļi ir mazākie
Eiropas Savienībā. 2010. gadā netiešā nodokļa
likme par enerģijas patēriņu bija septītā
zemākā Eiropas Savienībā, turpretim enerģētikas
nodokļi IKP izteiksmē ir tikai nedaudz zemāki par ES vidējo
līmeni.
(17)     Valsts enerģētikas
sistēmas infrastruktūrai trūkst konkurences un starpsavienojumu,
un tas ir faktors, kas kavē izaugsmi. Nepietiekami
starpsavienojumi kavē konkurences rašanos enerģijas tirgos. Gan
gāzes, gan elektroenerģijas tirgū saglabājas liela
koncentrācija (virs 90 %).
(18)     Lietuva ir
uzņēmusies vairākas saistības saskaņā ar paktu
„Euro plus”. Saistības un 2011. gadā iesniegto saistību
izpilde attiecas uz konkurētspējas un nodarbinātības
veicināšanu, valsts finanšu stabilitātes uzlabošanu un finanšu
stabilitātes nostiprināšanu. Komisija ir novērtējusi pakta
„Euro plus” saistību izpildi. Šā novērtējuma rezultāti
ir ņemti vērā ieteikumos.
(19)     Saistībā ar Eiropas
pusgadu Komisija ir veikusi Lietuvas ekonomikas politikas visaptverošu
analīzi. Tā ir novērtējusi konverģences programmu un
valsts reformu programmu. Komisija ir ņēmusi vērā ne tikai
to lietderību ilgtspējīgas fiskālās un
sociālekonomiskās politikas izveidē Lietuvā, bet arī
to atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā
to, ka jānostiprina Eiropas Savienības vispārējā
ekonomiskā pārvaldība, kas panākams, turpmākajos
valstu lēmumos sniedzot ES līmeņa norādes. Tās
ieteikumi Eiropas pusgada ietvaros ir atspoguļoti turpmāk
1.–6. ieteikumā.
(20)     Ņemot vērā šo
novērtējumu, Padome ir izskatījusi Lietuvas konverģences
programmu, un Padomes atzinums[7]
ir atspoguļots turpmāk 1. ieteikumā,
IESAKA Lietuvai laikposmā no 2012.
līdz 2013. gadam rīkoties šādi.
1.           Nodrošināt plānoto
virzību uz pārmērīgā budžeta deficīta
savlaicīgu novēršanu. Šajā nolūkā pilnībā
izpildīt 2012. gada budžetu un īstenot strukturālas pielāgošanas
centienus, kas noteikti Padomes ieteikumā pārmērīga budžeta
deficīta novēršanas procedūras ietvaros. Pēc tam
precizēt pasākumus, kas ir nepieciešami, lai nodrošinātu budžeta
stratēģijas īstenošanu 2013. gadā un vēlāk,
kā paredzēts, nodrošinot pienācīgus strukturālas
pielāgošanas centienus, lai gūtu pietiekamus panākumus
virzībā uz budžeta vidējā termiņa mērķa
sasniegšanu, tostarp izdevumu kritērija ievērošanu, vienlaikus
ierobežojot izaugsmi veicinošo izdevumu samazinājumus. Šajā
ziņā apsvērt tādu nodokļu palielināšanu, kas
vismazāk kaitē izaugsmei, piemēram, mājokļu un dabas
resursu nodokļi, tostarp automobiļu nodokļi, vienlaikus
pastiprinot nodokļu atbilstību. Stiprināt fiskālo sistēmu, jo
īpaši budžeta vidējā termiņa struktūrā ieviešot
izpildāmas un saistošas izdevumu maksimālās robežas.
2.           Pieņemt tiesību
aktus par visaptverošu pensiju sistēmas reformu.
Likumā noteikto pensionēšanās vecumu pielāgot
paredzamajam mūža ilgumam, izveidot skaidrus noteikumus pensiju
indeksācijai un uzlabot papildu ietaupījumu shēmas. Nostiprināt pensiju reformu ar aktīvas
novecošanas pasākumiem.
3.           Novērst augstu bezdarba
līmeni, jo īpaši jauniešu, mazkvalificēta darbaspēka un
ilgstošu bezdarbnieku vidū, novirzot līdzekļus aktīvām
darba tirgus politikas nostādnēm, vienlaikus uzlabojot to
efektivitāti. Palielināt
mācekļa prakses shēmu efektivitāti.
Grozīt darba tiesību aktus attiecībā uz
elastīgām līgumiskām vienošanām, atlaišanas
noteikumiem un elastīgiem darba laika režīmiem.
4.           Palielināt darba
stimulus un stiprināt saiknes starp sociālās
palīdzības reformu un aktivizācijas pasākumiem, jo
īpaši visneaizsargātāko iedzīvotāju grupām, lai
samazinātu nabadzību un sociālo atstumtību.
5.           Īstenot visus valsts
uzņēmumu reformu paketes aspektus un jo īpaši nodrošināt
īpašumtiesību un regulatīvo funkciju nodalīšanu un
komerciālo un nekomerciālo darbību nodalīšanu. Ieviest atbilstīgus uzraudzības
instrumentus, lai novērtētu reformu efektivitāti un
nodrošinātu visu valsts uzņēmumu atbilstību reformas
prasībām.
6.           Pastiprināt
pasākumus, lai uzlabotu ēku energoefektivitāti, tostarp
novēršot šķēršļus un ātri ieviešot
līdzdalības fondu. Veicināt
konkurenci enerģētikas tīklos, uzlabojot starpsavienojamību
ar ES valstīm gan elektroenerģijai, gan gāzei.
Briselē,
                                                                       Padomes vārdā –
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.
[2]               COM(2012)319 final.
[3]               P7_TA(2012)0048 un P7_TA(2012)0047.
[4]               Padomes 2012. gada 26. aprīļa
Lēmums 2012/238/ES.
[5]               COM(2012) 68 final.
[6]               Cikliski koriģētā bilance, izņemot
vienreizējos un pagaidu pasākumus, kuru Komisijas dienesti atbilstoši
kopīgi saskaņotai metodikai pārrēķinājuši,
pamatojoties uz programmā sniegto informāciju.
[7]               Saskaņā ar Padomes Regulas (EK)
Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.


				|

		52012DC0328

			Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par Zviedrijas 2012. gada valsts reformu programmuun ar ko sniedz Padomes atzinumu par Zviedrijas 2012.–2015. gada konverģences programmu /* COM/2012/0328 final */

			   	Ieteikums
PADOMES IETEIKUMS
par Zviedrijas 2012. gada valsts reformu
programmu
un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Zviedrijas 2012.–2015. gada
konverģences programmu
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta
2. punktu un 148. panta 4. punktu,
ņemot vērā Padomes
1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta
stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un
koordinācijas stiprināšanu[1]
un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
un Padomes 2011. gada 16. novembra Regulu (EK) Nr. 1176/2011 par
to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko
nelīdzsvarotību[2],
un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu[3],
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
rezolūcijas[4],
ņemot vērā Eiropadomes
secinājumus,
ņemot vērā
Nodarbinātības komitejas atzinumu,
pēc apspriešanās ar Ekonomikas un
finanšu komiteju,
tā kā:
(1)       Eiropadome 2010. gada
26. martā piekrita Eiropas Komisijas priekšlikumam aizsākt jaunu
izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju „Eiropa 2020”,
kam pamatā būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija,
lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām,
kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas
ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.
(2)       Padome 2010. gada
13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un
Savienības vispārējām ekonomikas politikas
pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), bet 2010. gada
21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu
nodarbinātības politikas pamatnostādnēm[5], kas kopā veido
“integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika
aicinātas ņemt vērā šīs integrētās
pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības
politikā.
(3)       Padome 2011. gada
12. jūlijā pieņēma ieteikumu par Zviedrijas valsts
reformu programmu 2011. gadam un sniedza atzinumu par Zviedrijas
atjaunināto konverģences programmu 2011.–2014. gadam.
(4)       Komisija 2011. gada 23.
novembrī pieņēma otro Gada izaugsmes pētījumu,
tādējādi uzsākot otro Eiropas ex-ante un
integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas balstās uz
stratēģiju "Eiropa 2020". Pamatojoties uz Regulu (ES)
Nr. 1176/2011, Komisija 2012. gada 14. februārī
pieņēma Brīdinājuma mehānisma ziņojumu[6], kurā Zviedrija tika
norādīta kā viena no tām dalībvalstīm, par
kurām būtu jāsagatavo padziļināts pārskats.
(5)       Eiropadome 2012. gada 2.
martā apstiprināja finanšu stabilitātes nodrošināšanas,
fiskālās konsolidācijas un izaugsmes veicināšanas
darbību prioritātes. Tā uzsvēra nepieciešamību
īstenot diferencētu, izaugsmei labvēlīgu fiskālo
konsolidāciju, ekonomikā atjaunot normālus aizdevumu
izsniegšanas nosacījumus, veicināt izaugsmi un
konkurētspēju, risināt bezdarba un krīzes sociālo seku
problēmas un modernizēt valsts pārvaldi.
(6)       Zviedrija 2012. gada
20. aprīlī iesniedza savu konverģences programmu 2012.‑2015. gadam
un 2012. gada valsts reformu programmu. Abas programmas
izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to
savstarpējo saistību. Veicot padziļinātu
pārskatīšanu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011
5. pantu, Komisija ir arī novērtējusi, vai Zviedriju
ietekmē makroekonomiskā nelīdzsvarotība. Komisija
minētajā padziļinātajā pārskatā[7] secināja, ka Zviedrija ir
skārusi nelīdzsvarotība, tomēr tā nav
pārmērīga.
(7)       Pamatojoties uz
konverģences programmas novērtējumu saskaņā ar Padomes
Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktu, Padome uzskata, ka programmas
budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs ir ticams
2012. gadam un optimistisks 2013.–2015. gadam, kad sagaidāmais
vidējais IKP pieaugums tiek lēsts 3,5 % apmērā.
Saskaņā ar Komisijas 2012. gada pavasara prognozi IKP pieaugums
2013. gadā būs 2,1 %. Programmā
izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir
nodrošināt ilgtspējību ilgtermiņā, šajā
nolūkā ievērojot Zviedrijas fiskālās sistēmas
noteikumus, tostarp mērķi, ka cikla laikā
vispārējās valdības neto aizdevumiem ir jābūt ar
1 % pārpalikumu no IKP. Šī stratēģija vērsta
arī uz to, lai izpildītu Stabilitātes un izaugsmes pakta
prasības, jo īpaši, lai nepārkāptu 3 % no IKP atsauces
vērtību. Programmā vidēja termiņa budžeta
mērķis (VTM) ir mainīts no vispārējās
valdības pārpalikuma 1,0 % apmērā no IKP uz
deficītu 1,0 % apmērā no IKP. Jaunajā VTM atbilstoši
ņemtas vērā Stabilitātes un izaugsmes pakta prasības.
Saistībā ir minēto izmaiņu, pamatojoties uz
(pārrēķināto) strukturālā budžeta bilanci[8], ir ticams, ka VTM programmas
periodā tiks izpildīts, pat ņemot vērā iespējamus
apjomīgus diskrecionāros pasākumus 2013. vai
2014. gadā, kuri varētu būt nepieciešami, lai atjaunotu
neindeksētu valdības tēriņu faktisko vērtību.
Budžeta prognozes, sākot ar 2013. gadu, ir pakļautas zināmiem
negatīviem riskiem, kas saistīti ar optimistiskajiem makroekonomikas
pieņēmumiem. Pēc izdevumu rādītāja
īslaicīgas pārsniegšanas 2012. gadā valdības
tēriņu pieauguma temps, ņemot vērā diskrecionāros
ieņēmumu pasākumus, sākot ar 2013. gadu atbilstu izdevumu
rādītājam Stabilitātes un izaugsmes paktā. Parāda
attiecība ir zemāka par 60 % no IKP, un saskaņā ar
programmu ir paredzams, ka programmas periodā tā turpinās
samazināties.
(8)       Veicot padziļinātu
pārskatīšanu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011
5. pantu, Komisija guva apstiprinājumu tam, ka Zviedrijā ir
diezgan augsts mājsaimniecību parāda līmenis. Lai gan
2011. gadā situācija mājokļu un hipotekāro
kredītu tirgū stabilizējās, saglabājas vairāki strukturāli
traucējumi, kas ilgtermiņā apdraud šo tirgu stabilitāti. Ir
veikti attiecīgi pasākumi, lai stiprinātu finanšu sektora
izturību. Tomēr patlaban tiek īstenoti vairāki politikas
virzieni, kas var veicināt svārstīgumu Zviedrijas
mājokļu tirgū un hipotekāro kredītu parāda
uzkrāšanos, kam bijusi pievērsta mazāka uzmanība:
izdevīga procentu maksājumu neaplikšana ar nodokļiem un zemi
īpašuma nodokļi, maza amortizācija un stingri īres
noteikumi. Piedāvājuma pusē – vietējās plānošanas
monopols, ilgstoši zonējuma procesi un konkurences trūkums
traucējoši ietekmē mājokļu piedāvājuma
elastīgumu.
(9)       Neraugoties uz
vispārēju uzlabojumu darba tirgū 2011. gada laikā,
saglabājas augsts, jo īpaši imigrantu izcelsmes, jaunu cilvēku
un neaizsargātu iedzīvotāju grupu, bezdarba līmenis. Lai
novērstu šādu situāciju, Zviedrija patlaban īsteno
vairākus aktīva darba tirgus politikas pasākumus un
izglītības reformas. Vairums no šiem pasākumiem šķiet
atbilstoši un efektīvi, lai gan vēl ir pārāk agri
vērtēt to ietekmi. Tomēr galvenā uz jaunu cilvēku
nodarbinātību vērstā pasākuma, proti, PVN likmes
samazināšana restorāniem un sabiedriskās ēdināšanas
pakalpojumiem, lietderīgums un efektivitāte ir neskaidra, un tie ir
jāizvērtē. Turklāt pasākumu vērienīgumu
varētu palielināt, ja problēmas tiktu risinātas
visaptverošākā veidā, proti, pievēršoties arī
salīdzinoši augstajam atalgojumam algu skalas zemākajā
daļā un nodarbinātības aizsardzības
atšķirībām starp pastāvīgiem un pagaidu darbiniekiem.
(10)     Zviedrija ir otrajā
vietā ES pēc pētniecības un izstrādes tēriņu
īpatsvara IKP, un saskaņā ar Pētniecības un
inovācijas savienības rezultātu pārskatu to uzskata par
līderi inovācijas jomā. Tomēr attiecībā uz
inovatīvu ražojumu komercializāciju Zviedrijas
rādītāji ir sliktāki nekā vidēji ES, un ir
novērojama negatīva tendence. Turklāt, šķiet, ka Zviedrija
atpaliek strauji augošu inovatīvu uzņēmumu veidošanas jomā.
Zviedrijas spēcīgās pozīcijas pētniecības un
izstrādes jomā apdraud lielā atkarība no dažiem lieliem
daudznacionāliem uzņēmumiem, kas aizvien vairāk
pārceļ savas pētniecības un izstrādes darbības
ārpus Zviedrijas. Minētās problēmas būtu jārisina
jaunajā pētniecības un inovācijas tiesību aktā,
ko paredzēts pieņemt 2012. gada rudenī.
(11)     Eiropas pusgada kontekstā
Komisija veica visaptverošu analīzi par Zviedrijas ekonomikas politiku.
Komisija novērtēja konverģences programmu un valsts reformu
programmu un sniedza padziļinātu pārskatu.
Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai to
lietderību ilgtspējīgas fiskālās un
sociālekonomiskās politikas izveidē Zviedrijā, bet arī
to atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot
vērā, ka ir jānostiprina Eiropas Savienības
vispārējā ekonomiskā pārvaldība, kas
panākams, turpmākajos valstu lēmumos ievērojot ES
līmeņa norādes. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas
pusgadu ir atspoguļoti turpmāk 1. līdz 4. ieteikumā.
(12)     Ņemot vērā
minēto novērtējumu, Padome ir izskatījusi Zviedrijas
konverģences programmu, un Padomes atzinums[9]
ir īpaši atspoguļots turpmāk 1. ieteikumā.
(13)     Ņemot vērā
Komisijas padziļināto pārskatu un šo novērtējumu,
Padome ir izskatījusi Zviedrijas 2012. gada valsts reformu programmu
un konverģences programmu. Padomes ieteikumi saskaņā ar Regulas
(ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir jo īpaši atspoguļoti
turpmāk 2. ieteikumā,
IESAKA Zviedrijai laikposmā no
2012. līdz 2013. gadam rīkoties šādi.
1.           2012. gadā un
turpmāk saglabāt stabilu fiskālo stāvokli, šajā
nolūkā, kā paredzēts, īstenojot budžeta
stratēģiju un nodrošinot vidēja termiņa budžeta
mērķa sasniegšanu arī turpmāk, tostarp izpildot izdevumu rādītāju.
2.           Veikt papildu
preventīvus pasākumus, lai vidējā termiņā
stiprinātu mājokļu un hipotekāro kredītu tirgus
stabilitāti, tostarp veicinot saprātīgu kreditēšanu,
samazinot parāda kropļojošo ietekmi mājokļu
investīciju finansēšanā un novēršot ierobežojumus
mājokļu piedāvājuma un īres noteikumu jomā.
3.           Veikt turpmākus
pasākumus, lai uzlabotu jauniešu un neaizsargātu
iedzīvotāju grupu dalību darba tirgū, šajā
nolūkā galveno uzmanību veltot efektīviem aktīvas
darba tirgus politikas pasākumiem, stimulējot atalgojuma lielāku
elastību, jo īpaši atalgojuma skalas zemākajā
daļā, un pārskatot atsevišķus nodarbinātības
aizsardzības tiesību aktu aspektus, piemēram, pārbaudes
laikus, lai atvieglotu pāreju uz pastāvīgu
nodarbinātību. Pārskatīt pašreizējās samazinātās
PVN likmes restorāniem un sabiedriskās ēdināšanas
pakalpojumiem efektivitāti saistībā ar darba vietu
radīšanu.
4.           Gaidāmajā
likumdošanas aktā par pētniecību un inovāciju vērst
galveno uzmanību uz tādiem pasākumiem, kas uzlabo inovatīvu
ražojumu komercializāciju un palīdz izstrādāt jaunas tehnoloģijas,
lai atbalstītu strauji augošus inovatīvus uzņēmumus.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā –
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 209,
2.8.1997., 1. lpp.
[2]               OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.
[3]               COM(2012) 328 final.
[4]               P7_TA(2012)0048 un P7_TA(2012)0047.
[5]               Padomes
2012. gada 26. aprīļa Lēmums 2012/238/ES.
[6]               COM(2012) 68 final.
[7]               SWD(2012) 160 final.
[8]               Cikliski koriģētā bilance, izņemot
vienreizējos un pagaidu pasākumus, atbilstoši Komisijas dienestu
pārrēķiniem, pamatojoties uz programmā sniegto
informāciju un izmantojot kopīgi pieņemtu metodiku.
[9]               Saskaņā
ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.


title: Komisijas Ieteikums ( 2009. gada 23. janvāris ) par pamatnostādnēm attiecībā uz labāko praksi kontroles jomā saistībā ar reģistrācijas kontrolierīču pārbaudēm, kas jāveic pārbaudēs uz ceļa un pilnvarotās darbnīcās (izziņots ar dokumenta numuru K(2009) 108) (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               24.1.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 21/87

      KOMISIJAS IETEIKUMS

   (2009. gada 23. janvāris)
   par pamatnostādnēm attiecībā uz labāko praksi kontroles jomā saistībā ar reģistrācijas kontrolierīču pārbaudēm, kas jāveic pārbaudēs uz ceļa un pilnvarotās darbnīcās
   (izziņots ar dokumenta numuru K(2009) 108)
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2009/60/EK)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 15. marta Direktīvu 2006/22/EK par minimālajiem nosacījumiem Padomes Regulu (EEK) Nr. 3820/85 un (EEK) Nr. 3821/85 īstenošanai saistībā ar sociālās jomas tiesību aktiem attiecībā uz darbībām autotransporta jomā un par Padomes Direktīvas 88/599/EEK atcelšanu (1), un jo īpaši tās 11. panta 1. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Komisijai (saskaņā ar Direktīvas 2006/22/EK 11. panta 1. punktu) ir jāizstrādā pamatnostādnes par labāko praksi kontroles jomā saistībā ar transportlīdzekļu pārbaudēm, kuras uz ceļa vai uzņēmumu telpās jāveic inspektoriem, vai arī jāveic montieriem un pilnvarotām darbnīcām.

               (2)

               Reģistrācijas kontrolierīces autotransporta jomā ir vajadzīgas, lai norādītu vadītāju braukšanas un atpūtas laika periodus un arī lai nodrošinātu iespēju kompetentajām valsts kontroles iestādēm veikt efektīvas sociālo tiesību aktu pārbaudes autotransporta jomā.

               (3)

               Lai nodrošinātu šādu reģistrācijas kontrolierīču pareizu un uzticamu darbību un lai garantētu datu reģistrēšanu un uzglabāšanu, pēc reģistrācijas kontrolierīču uzstādīšanas ir nepieciešamas to periodiskas pārbaudes un apskates.

               (4)

               Tomēr šķiet, ka periodiskas pārbaudes un apskates nenotiek tik bieži, lai efektīvi apturētu tos vadītājus un uzņēmējus, kas mēģina ļaunprātīgi izmantot šo sistēmu, izmantojot manipulācijas ierīces vai citus līdzīgus līdzekļus.

               (5)

               Izpēte un ekspertu sniegtā informācija liecina, ka krāpšanas mēģinājumi saistībā ar tahogrāfa sistēmu ir bijuši plaši izplatīti transportlīdzekļos, kas aprīkoti ar analogajiem tahogrāfiem; pašlaik ir vērojami līdzīgi mēģinājumi saistībā ar digitālo tahogrāfa sistēmu.

               (6)

               Minētajā izpētē noskaidrojies arī, ka ir iespējamas vairākas manipulācijas, un ir zināms, ka autotransporta nozarē tās izmanto, lai mēģinātu krāpties ar tahogrāfu, jo īpaši digitālo tahogrāfu sistēmas rādījumiem.

               (7)

               Šādi mēģinājumi un draudi rada lielu risku satiksmes drošībai, un tiem ir arī nepieņemami negatīva ietekme uz godīgu konkurenci un vadītāju sociālajiem apstākļiem autotransporta jomā.

               (8)

               Pēc digitālā tahogrāfa drošības uzlabošanas draudus un uzbrukumu mēģinājumus šai sistēmai, atšķirībā no analogā tahogrāfa, var atklāt vieglāk, tādējādi attiecīgi palielinās negodīgu vadītāju un uzņēmēju, kas lieto šādas ierīces, notveršanas iespējas, kurām jākļūst par būtisku preventīvu līdzekli.

               (9)

               Tādēļ šā ieteikuma mērķis ir veicināt un atbalstīt dalībvalstis, pieņemot tādas procedūras un metodes, kas, pamatojoties uz pētījumiem un tehniskajām zināšanām nozarē, ievērojami palielinās šādu krāpšanas mēģinājumu novēršanas un atklāšanas iespējas.

               (10)

               Turklāt šajā ieteikumā ir definēta labākā prakse kontroles jomā, kā noteikts pētījumā, ko veicis Kopīgais pētniecības centrs.

               (11)

               Šis ieteikums līdz ar direktīvas priekšlikumu par papildu pārbaudēm, kas veicamas uz ceļa, veido kontroles pasākumu paketi, kuras mērķis ir ievērojami uzlabot tādu ierīču atklāšanu un lietošanas nepieļaušanu, ko izmanto, lai apkrāptu digitālo tahogrāfa sistēmu.

               (12)

               Šajā ieteikumā noteiktie pasākumi ir saskaņā ar tās komitejas atzinumu, kas ir izveidota atbilstoši Padomes Regulas (EEK) Nr. 3821/85 (2) 18. panta 1. punktam,

         IESAKA:

               1)

               pieņemt šā ieteikuma pielikumā izklāstītās labākās prakses pamatnostādnes saistībā ar transportlīdzekļu pārbaudēm, kas inspektoriem jāveic uz ceļa vai uzņēmumu telpās, vai arī montieriem un tehniķiem – dalībvalsts kompetentās iestādes apstiprinātās darbnīcās, lai atklātu un novērstu manipulācijas ierīču izmantošanu reģistrācijas kontrolierīcēs, ko izmanto autotransporta jomā;

               2)

               attiecīgos gadījumos piemērot šīs pamatnostādnes saskaņā ar nacionālajām kontroles stratēģijām, kas norādītas Direktīvas 2006/22/EK 2. pantā.

      Briselē, 2009. gada 23. janvārī

            Komisijas vārdā —

            priekšsēdētāja vietnieks

         Antonio TAJANI

      (1)  OV L 102, 11.4.2006, 35. lpp.

      (2)  OV L 370, 31.12.1985., 8. lpp.

      PIELIKUMS
      IETEIKUMI PAR PRETPASĀKUMIEM, KAS JĀPIEŅEM DALĪBVALSTĪM, LAI ATKLĀTU UN NOVĒRSTU MANIPULĀCIJAS IERĪČU LIETOŠANU
      SATURS

                  1. NODAĻA:

               IEVADS

                  2. NODAĻA:

               EFEKTĪVAS PĀRBAUDES UZ CEĻA

                  A.

               Organizācija un aprīkojums

                  B.

               Divu kontrolpunktu metodes transportlīdzekļu faktiskā ātruma un nobrauktā attāluma analīzei

                  C.

               Viena kontrolpunkta metodes lejupielādēto datu detalizētai analīzei

                  D.

               Viena kontrolpunkta metodes plombu tehniskajai kontrolei

                  E.

               Transportlīdzekļa nosūtīšana uz darbnīcu

                  F.

               Transportlīdzekļu vai datu pārbaude uzņēmuma telpās

                  3. NODAĻA:

               APMĀCĪBA UN LABĀKĀ PRAKSE

                  4. NODAĻA:

               APSKATES DARBNĪCĀS

                  A.

               Juridiskais pamats

                  B.

               Salauztas vai trūkstošas plombas

                  C.

               Datu ierakstu analīze

                  D.

               Kustības sensora pieslēguma transportlīdzekļa datu uzglabāšanas ierīcei pārbaude

                  E.

               Īpašas procedūras pēc pārbaudes uz ceļa

                  5. NODAĻA:

               DARBNĪCU ZIŅOJUMI UN KONTROLE

                  6. NODAĻA:

               NOBEIGUMA NOTEIKUMI
            1.   Nodaļa: ievads
      1.1.   Šajā Komisijas ieteikumā ir aprakstīts, ko dalībvalstis varētu darīt, lai novērstu draudus, ko rada manipulācijas ierīču izmantošana tahogrāfos, un vienlaikus veicinātu un atbalstītu preventīvus pretpasākumus dalībvalstīs, lai likvidētu šos draudus.
      1.2.   Tādas manipulācijas ierīces transportlīdzekļos, kas paredzētas, lai traucētu digitālā tahogrāfa sistēmas pareizai darbībai un funkcijām, ir viens no lielākajiem draudiem šīs sistēmas drošībai. Šādu ierīču lietošana vai vēlme tās lietot kropļos godīgu konkurenci, sniedzot negodīgiem uzņēmējiem un vadītājiem netaisnīgas komerciālas priekšrocības, un radīs nepieņemamu negatīvu sociālo ietekmi uz vadītājiem, ļaujot vai piespiežot viņiem braukt daudz ilgāk, nekā tas ir likumīgi pieļaujams. Šo faktoru iespējamās sekas ir satiksmes drošības pasliktināšanās visiem satiksmes dalībniekiem, un turpmāko gadu laikā Komisija to ir apņēmusies uzlabot.
      1.3.   Turklāt godīgiem uzņēmējiem un vadītājiem jābūt pārliecinātiem, ka digitālajiem tahogrāfiem var uzticēties, un valstu kontroles iestādēm visā Kopienā ir jābūt pārliecinātām, ka var paļauties uz šajā aprīkojumā reģistrēto un uzglabāto datu autentiskumu un integritāti neatkarīgi no tā, vai tie ir lejupielādēti un analizēti no transportlīdzekļa datu uzglabāšanas ierīces vai vadītāja kartes. Ir jāveic regulāras ierīču pārbaudes un apskates, lai garantētu datu uzticamību un nodrošinātu to pareizu funkcionēšanu un darbību.
      1.4.   Lai nodrošinātu reģistrēto datu integritāti un autentiskumu, ilgtermiņā būtiska ir šīs sistēmas un tās komponentu kopējā drošība. Lai izbeigtu visplašāk izplatītos ļaunprātīgas izmantošanas veidus un mēģinājumus apkrāpt šo sistēmu, Komisija nepieciešamības gadījumā izskatīs iespēju ieviest vēl detalizētākus likumdošanas pasākumus, pārskatot Regulu (EEK) Nr. 3821/85 un tās pielikumus.
      1.5.   Tomēr īstermiņā piemērotus un efektīvus pasākumus varētu izstrādāt dalībvalstu kompetentās iestādes, lai palielinātu manipulācijas ierīču atklāšanas iespēju, tādējādi samazinot risku, ka šādu aprīkojumu izmantos uzņēmēji un vadītāji.
      1.6.   Lai gan dalībvalstīm ir juridiska atbildība pieprasīt, lai pārbaudes un apskates tiktu veiktas tādā veidā, kas nodrošinātu Kopienas sociālo tiesību aktu efektīvu īstenošanu autotransporta jomā, šādas periodiskas pārbaudes nevar garantēt to, ka ierīces netiks uzstādītas un lietotas vēlāk pēc pārbaužu pabeigšanas. Pieredze rāda, ka daudz lielāka iespēja atrast šādas ierīces ir, veicot pārbaudes uz ceļa, kad transportlīdzekli var pārbaudīt daudz rūpīgāk. Ir jāveicina šo dalībvalstu veikto pārbaužu biežums un veids, kas palielinās šādu ierīču atklāšanas iespēju, tādējādi ievērojami uzlabojot preventīvo faktoru.
      1.7.   Regulas (EEK) Nr. 3821/85 1B pielikuma 10. papildinājumā (Vispārīgie drošības mērķi) ir noteikta to drošības kontroles funkciju darbības joma, kas nepieciešamas, lai nodrošinātu digitālā tahogrāfa sistēmas integritāti. Ir jāpievēršas visas sistēmas drošības mērķiem un riskiem, apvienojot tehniskus risinājumus, akceptējot informācijas tehnoloģiju drošības novērtēšanas kritēriju (ITSEC), kā arī izmantojot fiziskus, personāla un procedūru līdzekļus, par kuru īstenošanu ir atbildīgas dalībvalstis un tahogrāfu ražotāji. Tāpēc šī Komisijas ieteikuma nolūks ir ierosināt dalībvalstīm visefektīvākās procedūras, pamatojoties gan uz pētījumiem, gan zināmām labākajām praksēm, lai atbalstītu šos procedūru un personāla līdzekļus.
      1.8.   Tomēr šis Komisijas ieteikums nav jāuzskata par to tehnisko risinājumu aizstājēju, ko paredz ITSEC
          (1), un patiesībā vislabāk būtu, ja to varētu viegli izmantot kopā ar šiem risinājumiem un tādējādi tos atbalstīt.
      1.9.   Kopīgā pētniecības centra (KPC) sagatavotajā ziņojumā (2) ir izklāstīti zināmu un potenciālu uzbrukumu veidi digitālā tahogrāfa drošībai. Tāpēc šo ziņojumu dalībvalstis varētu izmantot kā pamatu vajadzīgo pasākumu un darbību ieviešanai, kas valstu inspektoriem varētu nodrošināt atbilstīgu informāciju un norādes, lai, uzsākot transportlīdzekļu pārbaudes un apskates uz ceļa, viņi spētu tās veikt. Turklāt līdzīgu informāciju un norādes varētu sniegt montieriem un darbnīcām, kas veic likumā paredzētos reģistrācijas kontrolierīču uzstādīšanas, apskates, pārbaudes un remontdarbus autotransporta jomā. Norādēm varētu būt pietiekami plaša darbības joma, lai nodrošinātu, ka šādas personas var pilnībā un kompetenti veikt šajā pielikumā aprakstītās pārbaudes un ka dalībvalstis var rīkoties, lai sodītu tos, kurus identificē kā tādus, kas ļaunprātīgi izmanto vai mēģina ļaunprātīgi izmantot šo sistēmu.
      1.10.   Turpmāk izklāstītās pamatnostādnes un ieteikumi nav pilnīgi, un var būt apstākļi, kad šādu ieteikumu piemērošana nevar panākt vēlamo rezultātu (piemēram, gadījumos, kad kontrolkabeli nevar pievienot kustības sensoram). Šādos apstākļos varētu mudināt dalībvalstis izstrādāt alternatīvas metodes, ko varētu apstiprināt kā tikpat efektīvas. Šādus alternatīvus pasākumus varētu plašāk kopīgi izmantot kontroles sistēmas darbinieki.
      1.11.   Turklāt, kaut arī šo Komisijas ieteikumu ir paredzēts attiecināt uz abu veidu tahogrāfiem Regulas (EEK) Nr. 3821/85 un tās pielikumu izpratnē, dalībvalstīm var būt jau izstrādātas metodes, procedūras un norādes saistībā ar analogo tahogrāfu pārbaudēm un manipulācijas ierīču atklāšanu. Tāpēc šis Komisijas ieteikums nav jāuztver kā tāds, kas aizstāj vai mazina šos jau ieviestos pasākumus, bet gan kā tāds, kas vēl vairāk tos atbalsta, jo īpaši attiecībā uz digitālā tahogrāfa izmantošanu, kura pārbaudes metodoloģija var atšķirties, taču mērķis paliek tāds pats. Ir ieteicams, lai gadījumos, kad jau ir ieviesti pasākumi analogo tahogrāfu pārbaudei, pēc vajadzības tos varētu paplašināt, iekļaujot arī digitālās ierīces (piemēram, situācijās saistībā ar samaksu darbnīcām par īpašu uzdevumu veikšanu, ko tām noteikuši inspektori, kas nosūtījuši transportlīdzekli uz pilnvarotu darbnīcu, kā aprakstīts F sadaļā).
      1.12.   Dalībvalstīm ir jābūt pārliecinātām un jāsaņem atbalsts, nacionālajās kontroles stratēģijās nosakot savas metodes un procesus, lai novērstu pieaugošos draudus tahogrāfa sistēmai. Šādu labāko praksi varētu izmantot kopīgi ar citām dalībvalstīm.
      2.   Nodaļa: efektīvas pārbaudes uz ceļa
      A.   Organizācija un aprīkojums
      2.1.   Lai veiktu pilnvērtīgas un efektīvas pārbaudes, inspektoru rīcībā ir jābūt visam nepieciešamajam aprīkojumam, un viņiem jābūt atbilstīgi apmācītiem. Viņu rīcībā ir jābūt vismaz kontroles kartēm un attiecīgajiem instrumentiem, lai lejupielādētu datu failus no transportlīdzekļa datu saglabāšanas ierīces un vadītāja kartes un varētu analizēt šādus datu failus un izdrukas no IB pielikumā minētā tipa reģistrācijas kontrolierīcēm un no 1. pielikumā minēto tipu lapām vai tabulām. Inspektoru rīcībā ir arī jābūt programmatūrai, kas spēj ātri un ar minimālām neērtībām analizēt šādus datus, jo ir apstiprinājies, ka, ņemot vērā dažu izdrukājamo failu garumu un saturu, izdrukas pārbaudēs uz ceļa nav tik viegli analizēt tā, lai būtu iespējams atklāt manipulācijas ierīces.
      2.2.   Kad inspektori veic pārbaudes uz ceļa vai uzņēmuma telpās, vai arī pārbauda vadītāju ceļā pavadīto stundu atbilstību, veic tehniskās apskates vai citu veidu pārbaudes, viņi iespēju robežās var arī pārbaudīt tahogrāfa pareizu darbību un lietošanu, un šādu pārbaužu gaitā viņiem jāspēj noteikt, vai tiek izmantotas manipulācijas ierīces.
      2.3.   Tādēļ dalībvalstīm iesaka censties organizēt transportlīdzekļu manipulācijas ierīču noteikšanas pārbaudes vienlaikus ar citām pārbaudēm (piemēram, tehnisko apskašu pārbaudēm, atbilstību autovadītāju darba stundu noteikumiem utt.), lai vismaz 10 % no kopējā pārbaudīto transportlīdzekļu skaita pārbaudītu, vai tajos nav uzstādītas manipulācijas ierīces. Dalībvalstu kompetencē ir noteikt atbilstošu metodoloģiju un apstākļus, lai veiktu šādas papildu pārbaudes, taču saturu varētu atspoguļot vispārējā nacionālajā kontroles stratēģijā.
      2.4.   Efektīvu pārbaudi varētu veikt, piemēram, izmantojot šādas metodes:

                  divi kontrolpunkti ar ātruma vai attāluma analīzi (sk. B sadaļu);

                  viens kontrolpunkts detalizētai datu analīzei (sk. C sadaļu);

                  viens tehniskās kontroles punkts, (sk. D sadaļu).

            2.5.   Ja inspektors uzskata, ka ir ieguvis pietiekamus pierādījumus, viņš var likt transportlīdzeklim braukt uz darbnīcu, lai veiktu turpmākas pārbaudes (sk. E sadaļu).
      2.6.   Protams, dalībvalstis vienmēr var ieviest papildu vai alternatīvas transportlīdzekļu pārbaudes metodes.
      B.   Divu kontrolpunktu metodes transportlīdzekļu faktiskā ātruma un nobrauktā attāluma analīze
      2.7.   Ātruma pārbaude noteiktā laikā: lai piemērotu šo metodi, inspektori, izmantojot fiksētas vai mobilas kameras vai ātruma radarus, var mērīt transportlīdzekļa faktisko ātrumu pirms tā apturēšanas pārbaudē uz ceļa konkrētā laikā. Pēc tam inspektori var no transportlīdzekļa datu uzglabāšanas ierīces (VU) lejupielādēt 24 stundu detalizētu ātruma failu un salīdzināt reģistrēto ātrumu šajā noteiktajā laikā ar to, kas ir izmērīts pirms dažiem kilometriem. Lai izmantotu šo metodi kontrolpunktā, pēc 24 stundu detalizēta ātruma faila lejupielādes ir jāsalīdzina tikai divi skaitļi.
      2.8.   Nobrauktā attāluma pārbaude konkrētā laikā: lai piemērotu šo metodi, kontrolpunktu varētu izvēlēties zināmā attālumā no noteiktas vietas, kur inspektoriem ir iespējas vai līdzekļi reģistrēt laiku, kad kāds noteikts transportlīdzeklis ir apstājies vai šķērsojis šo noteikto punktu (ceļa nodokļa maksas biļetes, videokameru ieraksti, robežkontroles ziņojumi utt.). Pēc tam kontrolpunktā kontroles amatpersona no transportlīdzekļa datu saglabāšanas ierīces varētu lejupielādēt 24 stundu detalizētu ātruma failu un ātri salīdzināt vidējo ātrumu, kas ir reģistrēts starp kontrolpunktu un noteikto atrašanās vietu, ar to, kas ir aprēķināts no zināmā attāluma laika, kas bijis nepieciešams, lai sasniegtu kontrolpunktu.
      2.9.   Kontroles amatpersonām kontrolpunktā, izmantojot abas metodes, ir jāsalīdzina tikai divi skaitļi pēc tam, kad ir lejupielādēts 24 stundu detalizētu ātruma fails un izmērīts vai aprēķināts faktiskais vidējais ātrums. Būtiskas atšķirības inspektoriem var radīt aizdomas, ka tikusi izmantota manipulācijas ierīce. Pēc tam inspektors var nosūtīt vadītāju un transportlīdzekli uz darbnīcu, un nav obligāti nepieciešams veikt turpmākas pārbaudes uz vietas.
      2.10.   Saistībā ar datiem no IB pielikumā minētā tipa tahogrāfiem visiem failiem, kas ir lejupielādēti no reģistrācijas kontrolierīces vai ar tās palīdzību, ir jābūt ar atbilstīgu elektronisko parakstu, ko sākotnēji ir ģenerējusi transportlīdzekļa datu uzglabāšanas ierīce vai vadītāja karte, lai pārbaudītu datu autentiskumu un integritāti un lai inspektors varētu arī pārbaudīt, ka arī šī informācija ir lejupielādēta.
      C.   Viena kontrolpunkta metodes lejupielādēto datu detalizētai analīzei
      2.11.   Ja manipulācijas ierīce tiek izmantota laikā, kad tiek veikta pārbaude uz ceļa, vai ir tikusi izmantot īsi pirms pārbaudes, manipulācijas var atklāt, izmantojot vairākas vienkāršas procedūras.
      2.12.   Lai apstiprinātu aizdomas par uzstādītu manipulācijas ierīci, kas inspektoriem ļautu veikt tādas turpmākas darbības, ko viņi uzskata par nepieciešamām ierīces atklāšanai, inspektori var veikt šādus pasākumus:

                  —

                  salīdzināt informāciju par autovadītāja darbību, kas ir lejupielādēta no kartes un transportlīdzekļa datu uzglabāšanas ierīces, ar citiem dokumentiem transportlīdzeklī un vadītāja paskaidrojumiem. Šo datu nekonsekvence varētu radīt pamatu aizdomām. Šādā gadījumā kontroles amatpersona var turpināt izmeklēšanu,

                  —

                  pārbaudīt ierakstus Notikumu un kļūdu failā, kas ir saglabāts transportlīdzekļa datu uzglabāšanas ierīcē, jo īpaši par pēdējām 10 dienām:

                              —

                              aizsardzības sistēmas pārkāpuma mēģinājumi,

                              —

                              barošanas strāvas pārtraukumi (ilgākais notikums),

                              —

                              kustības datu kļūdas (ilgākais notikums),

                              —

                              sensora kļūdas.

                        Ja vadītājs nespēj paskaidrot un pamatot katru notikumu vai kļūdu, inspektors var turpināt izmeklēšanu;

                  —

                  pārbaudīt tehnisko datu failus, kas ir saglabāti transportlīdzekļa datu uzglabāšanas ierīcē, un jo īpaši:

                              —

                              laika koriģēšanas datus,

                              —

                              kalibrēšanas datus (5 pēdējās kalibrēšanas, darbnīcas nosaukums un tās karšu numuri).

                  —

                  Pēdējie minētie dati ir noderīgi, lai atklātu pārāk daudzas kalibrēšanas, kas var norādīt uz to, ka tās ir veiktas ar zagtu darbnīcas karti (vai arī tādām darbnīcu kartēm, kas reģistrētas kā nozaudētas). Inspektoriem ir ieteicams sazināties ar iestādi, kas izsniegusi karti (3), lai uzzinātu par šādu identificētu darbnīcu karšu statusu un to, vai tās ir bijušas derīgas laikā, kad tikušas izmantotas, lai kalibrētu transportlīdzekļa datu uzglabāšanas ierīci.

            2.13.   Ja pēc visu 2.14.–2.19. punktā minēto datu pārbaudes inspektors joprojām uzskata, ka kaut kas nav kārtībā, viņš var lejupielādēt 24 stundu detalizēto ātruma failu un vēl aizvien ar šīs programmatūras palīdzību pārbaudīt, vai nav konstatējami transportlīdzekļa nereāli paātrinājuma vai palēninājuma gadījumi un attiecīgajos gadījumos – vai brauciena profils atbilst citiem dokumentiem transportlīdzeklī un vadītāja apgalvojumiem (apstāšanās reižu skaits, ātrums kalnos vai pilsētās …). Šādi pierādījumi līdz ar iepriekš aprakstītajiem varētu radīt pamatu aizdomām, ka transportlīdzeklī ir uzstādīta manipulācijas ierīce.
      2.14.   Lai varētu izmantot šo metodi, kontrolpunktā ir jābūt atbilstošai programmatūrai, ar kuru iespējams ģenerēt nolasāmu ātruma laika profila attēlojumu, lai precīzi noteiktu neparastus paātrinājumus vai palēninājumus, šādi vēršot uzmanību uz un kopumā automātiski signalizējot par:

                  —

                  transportlīdzekļa paātrinājuma nereālu palielināšanos vai samazināšanos;

                  —

                  transportlīdzekļa datu uzglabāšanas ierīces aizdomīgiem kalibrēšanas gadījumiem;

                  —

                  barošanas strāvas pārtraukumu.

            D.   Viena kontrolpunkta metodes plombu tehniskajai kontrolei
      2.15.   Ja iespējams un ja tas ir droši, inspektors var pārbaudīt plombas. Ja plombu nav, tās ir pārlauztas vai bojātas, vadītājam ir jāpieprasa paskaidrojums.
      2.16.   Ja vadītājs spēj sniegt rakstisku paziņojumu, norādot šādas rīcības iemeslu, kā tas paredzēts Regulas (EEK) Nr. 3821/85 1. pielikuma V. nodaļas 4. iedaļā vai minētās regulas IB pielikuma 253. prasībā, tad inspektors var pieprasīt vadītājam doties uz darbnīcu, lai sistēmu no jauna noplombētu un atkārtoti kalibrētu ierīci.
      2.17.   Pretējā gadījumā tas var būt pārkāpums, un ir ieteicams vadītāju ar transportlīdzekli inspektora pavadībā nekavējoties nosūtīt uz pilnvarotu darbnīcu, lai veiktu ierīces pārbaudi, kā tas paredzēts 3. nodaļā.
      E.   Transportlīdzekļa nosūtīšana uz darbnīcu
      2.18.   Ja pēc pārbaudes uz ceļa, izmantojot iepriekš minētās metodes, joprojām ir pamatotas aizdomas, ka ir uzstādīta manipulācijas ierīce, inspektors var nosūtīt transportlīdzekli uz pilnvarotu darbnīcu. Inspektori vai attiecīgā valsts iestāde var būt tiesīga uzdot pilnvarotām darbnīcām veikt specifiskus testus, kas paredzēti, lai pārbaudītu, vai ir uzstādītas manipulācijas ierīces.
      2.19.   Lielākajā daļā gadījumu šie specifiskie testi ļautu atklāt kustības sensora nepareizu pievienošanu transportlīdzekļa datu uzglabāšanas ierīcei, un tas var norādīt uz manipulācijas ierīci. Šādi testi varētu iekļaut šādas darbības (skat. aprakstu 3. nodaļā):

                  —

                  plombu un uzstādīšanas plāksnīšu apskate,

                  —

                  pārbaude ar kontrolkabeli,

                  —

                  lejupielādēto datu failu analīze.

            2.20.   Ja ir atklātas manipulācijas ierīces, neatkarīgi no tā, vai vadītājs tās ir vai nav izmantojis, aprīkojumu (un tas var ietvert pašu ierīci, transportlīdzekļa datu uzglabāšanas ierīci vai tās komponentus un autovadītāja karti) var noņemt no transportlīdzekļa un izmantot kā pierādījumu.
      2.21.   Turklāt pilnvarotām darbnīcām varētu arī pieprasīt papildus pārbaudīt, vai reģistrācijas kontrolierīce: a) darbojas pareizi; b) pareizi reģistrē un saglabā datus un c) vai kalibrēšanas parametri ir pareizi.
      2.22.   Ir ieteicams, lai tiem transportlīdzekļiem, kas aprīkoti ar IB pielikumā minētā tipa reģistrācijas kontrolierīcēm, pēc visu datu failu lejupielādēšanas un to analizēšanas (ar neskartiem elektroniskajiem parakstiem) un pēc tam, kad ir pārbaudīts, vai nav manipulācijas ierīču, tiktu atkārtoti pilnībā kalibrēta reģistrācijas kontrolierīce un piestiprināta jauna uzstādīšanas plāksnīte. Turklāt ir ieteicams, lai pilnvarotā darbnīca uzliktu sistēmai jaunu plombu tikai pēc norādījumu saņemšanas no kontroles iestādes.
      2.23.   Pēc manipulācijas ierīces noņemšanas var pārbaudīt, vai 1. pielikumam atbilstīgā reģistrācijas kontrolierīce funkcionē un darbojas pareizi, un to atkārtoti pilnībā kalibrēt un piestiprināt jaunu uzstādīšanas plāksnīti. Ir ieteicams, lai pilnvarotā darbnīca uzliktu sistēmai jaunu plombu tikai pēc norādījumu saņemšanas no kontroles iestādes.
      F.   Transportlīdzekļu vai datu pārbaude uzņēmuma telpās
      2.24.   Ir ieteicams, lai dalībvalstu kompetentās iestādes izmantotu iespēju pārbaudīt transportlīdzekļus (un transportlīdzekļa datu uzglabāšanas ierīces) un vadītājus (un vadītāju kartes), kas atrodas uzņēmuma telpās laikā, kad tur tiek veikta pārbaude.
      2.25.   Uzņēmuma pārvaldītie dati ir jāglabā vismaz vienu gadu un jādara pieejami pārbaudei, kad to pieprasa inspektors. Tāpēc standarta pārbaudes procedūrā varētu ietilpt inspektoru to transportlīdzekļu pārbaude, kas atrodas uzņēmuma telpās, kā arī jebkādas pārbaudes vai darbības, ko viņi uzskata par piemērotām, ja vien tās pārlieku neaizkavē vadītājus un transportlīdzekļus.
      2.26.   Šādās pārbaudēs uzņēmuma telpās varētu arī ņemt vērā to, ka var būtu dažādi transportlīdzekļi un ieraksti, kas attiecas gan uz I pielikumā, gan 1B pielikumā minētajiem reģistrācijas kontrolierīču tipiem, un būtu pareizi, ka inspektori būtu sagatavojušies un pienācīgi aprīkoti šādam gadījumam.

         KOPSAVILKUMA LAPA

         UZBRUKUMU NOVĒRŠANA DIGITĀLAJIEM TAHOGRĀFIEM

         PĀRBAUDES UZ CEĻA VAI UZŅĒMUMA TELPĀS

         Varētu izstrādāt nacionālās kontroles stratēģijas, lai uz ceļa vai pārbaužu laikā uzņēmumu telpās veicinātu tādu transportlīdzekļu efektīvas kontrolpārbaudes un apskates, kuri varētu būt aprīkoti ar manipulācijas ierīcēm.

         Pienācīgi apmācīti un aprīkoti inspektori varētu ātri piekļūt transportlīdzekļu datu uzglabāšanas ierīcēm, lejupielādēt un analizēt datus un nekavējoties veikt pārbaudes, kā arī veikt līdzīgas elektroniski uzglabātu datu (arī kopā ar lapām, tabulām un izdrukām) analīzes.

         Dalībvalstis varētu izstrādāt stratēģijas, lai nodrošinātu, ka pārbaudēs manipulācijas ierīču konstatēšanai transportlīdzekļos līdz 2010. gadam izmanto kādu no šīm metodēm:

                  —

                     divi kontrolpunkti reālā ātruma un attāluma analīzei;

                  —

                     viens kontrolpunkts detalizētai lejupielādēto datu analīzei;

                  —

                     viens kontrolpunkts plombu tehniskajai kontrolei.

         Orientējoši, varētu būt tā, ka 10 % pārbaudīto transportlīdzekļu (vai nu izmantojot tehniskās apskates, pārbaudot atbilstību autovadītāju darba stundām, vai veicot citas pārbaudes) pārbaudītu arī, vai nav uzstādītas manipulācijas ierīces. Tomēr dalībvalstīm pašām ir jāizstrādā visefektīvākie līdzekļi, kuri jādefinē arī šo valstu stratēģijās.

         Ja tiek atklāti pietiekami pierādījumi, kas rada pamatotas aizdomas, inspektori varētu nosūtīt transportlīdzekli uz pilnvarotu darbnīcu, lai veiktu turpmākas pārbaudes.

         Ja manipulācijas ierīces tiek atklātas, neatkarīgi no tā, vai vadītājs tās ir vai nav izmantojis, ir ieteicams noņemt šo aprīkojumu no transportlīdzekļa un izmantot to kā pierādījumu saskaņā ar valsts procedūras noteikumiem par rīcību saistībā ar šādiem pierādījumiem. Ja tiek atklāta šāda aprīkojuma lietošana, inspektori varētu piemērot attiecīgas procedūras un sodus, jo tas ir ļoti nopietns pārkāpums.

      3.   Nodaļa: apmācība, aprīkojums un labākā prakse
      3.1.   Lai gan dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka inspektori ir pienācīgi apmācīti savu uzdevumu veikšanai, varētu arī organizēt atbilstīgu apmācību visām citām attiecīgajām pusēm. Būtu izdevīgi un ļoti vēlami, ja tiktu organizētas inspektoru kopīgas vizītes dažādās dalībvalstīs vizītes un darbību koordinācija, lai saskaņotu labākās prakses paņēmienus un izplatītu gūtās mācības no praktiskā darba veicēju pieredzes gūtās mācības.
      3.2.   Inspektoriem ir jābūt atbilstošam aprīkojumam, lai veiktu virkni pārbaužu saistībā ar digitālo tahogrāfu. Tas nozīmē, ka darbiniekiem ir jābūt pieejamiem piemērotiem instrumentiem, lai nolasītu, izdrukātu un lejupielādētu datus no šādām reģistrācijas kontrolierīcēm. Dalībvalstis varētu censties nodrošināt pietiekamu šādi aprīkotu inspektoru skaitu.
      3.3.   Kontroles sistēmas darbinieki varētu dalīties pieredzē un veicināt manipulācijas ierīču labāko atklāšanas un lietošanas novēršanas praksi gan pārbaužu laikā uz ceļa, gan uzņēmuma telpās (piemēram, kontrolkabeļa lietošana, noteikta nobrauktā attāluma paņēmiens, liecības par ārkārtēju ātrumu vai attāluma profiliem, elektroapgādes pārtraukumi, salauztas plombas).
      4.   Nodaļa: apskates darbnīcās
      Darbnīcām un montieriem ir izšķiroša nozīme attiecībā uz tahogrāfa sistēmas drošību neatkarīgi no tā, vai ierīce ir analogais vai digitālais tahogrāfs. To apstiprināšanai un pilnvaru piešķiršanai jāpamatojas uz precīzi definētu valsts kritēriju kopumu, garantējot to uzticamību un pārbaudes rezultātu ticamību. Tādēļ ir ieteicams, lai dalībvalstis nodrošinātu, ka darbnīcas, kas ir saņēmušas atļauju uzstādīt, aktivēt, kalibrēt, pārbaudīt un remontēt reģistrācijas kontrolierīces, būtu apstiprinātas, tiktu regulāri kontrolētas, būtu sertificētas un laikus saņemtu būtiskus atjauninājumus un informāciju. Kompetentajām iestādēm ir arī ieteicams sniegt montieriem un darbnīcām precīzas instrukcijas un norādes par to pienākumiem un atbildību, jo īpaši radot izpratni par savu nozīmi sistēmas vispārējas drošības kontekstā. Tām iestādēm, kas apstiprina darbnīcas un montierus, ir arī ieteicams ar Komisijas palīdzību sniegt visām pārējām dalībvalstīm precīzu un regulāri atjauninātu informāciju par plombu marķējumiem, kā arī detalizētu informāciju par katru darbnīcu, kas atrodas tās teritorijā, un tās statusu.
      A.   Juridiskais pamats
      4.1.   Transportlīdzekļiem parasti būs jābrauc uz darbnīcu, lai veiktu apskati, šādos gadījumos:

                  a)

                  nepieciešams veikt tahogrāfa apskati atbilstoši Regulas (EEK) Nr. 3821/85 pielikumiem;

                  b)

                  transportlīdzeklim tiek veikta ikgadējā tehniskā apskate atbilstoši Direktīvas 96/96/EK II pielikuma noteikumiem;

                  c)

                  inspektori nosūta transportlīdzekli uz darbnīcu, lai veiktu reģistrācijas kontrolierīces sīkāku apskati;

                  d)

                  reģistrācijas kontrolierīce ir jāremontē vai jānomaina.

            4.2.   Visos šajos gadījumos darbnīcām vai montieriem var uzdot vizuāli un fiziski pārbaudīt, vai reģistrācijas kontrolierīce ir noplombēta un vai reģistrācijas kontrolierīcei ir gan tās izgatavotāja datu plāksnīte, gan uzstādīšanas plāksnīte.
      4.3.   Dalībvalsts kompetentā iestāde varētu regulāri atgādināt darbnīcu darbiniekiem, ka tad, ja viņi apskata un atkārtoti noplombē tahogrāfa sistēmu, un piestiprina uzstādīšanas plāksnīti, darbnīca faktiski apstiprina, ka sistēma ir droša, ka tā darbojas pareizi, pienācīgi reģistrē datus un ka kontrolierīcei nav pievienotas manipulācijas ierīces.
      4.4.   Darbnīcām varētu atgādināt, ka tas var būt nopietns pārkāpums, ja tajās apzināti tiek noplombēta tahogrāfa sistēma, vispirms nenoņemot jebkādu pašu atklātu manipulācijas ierīci vai nepieprasot manipulācijas ierīces noņemšanu pirms atkārtotas plombēšanas. Ja vēlāk tiek atklāts, ka transportlīdzeklī ir uzstādīta manipulācijas ierīce un ka darbnīcas darbinieki sistēmu atkārtoti noplombējuši un piestiprinājuši uzstādīšanas plāksnīti, tad neatkarīgi no tā, vai ierīce ir vai nav tikusi izmantota, darbnīcu un atsevišķus montierus var saukt pie atbildības par nopietnu pārkāpumu.
      4.5.   Ņemot vērā darbnīcu un montieru lielo nozīmi attiecībā uz sistēmas drošību, dalībvalstu kompetentajām iestādēm ir ieteicams apsvērt attiecīgas sankcijas, kurās var paredzēt pat atļaujas vai pilnvaru zaudēšanu darbu veikšanai saistībā ar tahogrāfiem, ja darbnīcām vairs nevar uzticēties.
      4.6.   Tāpat dalībvalstis varētu atgādināt darbnīcām, ka tām ir tiesības atteikties veikt turpmākas apskates vai kalibrēšanu jebkādam transportlīdzeklim, ja rodas aizdomas vai ir zināms, ka transportlīdzeklī ir uzstādīta manipulācijas ierīce. Kompetentā iestāde varētu sniegt atbalstu darbnīcām, ja tās uzstāj, ka, lai turpinātu apskati, vispirms ir jānoņem manipulācijas ierīce. Darbnīca vienmēr var atteikties noplombēt saskarnes savienojumus vai piestiprināt uzstādīšanas plāksnīti, līdz šāda ierīce ir noņemta.
      4.7.   Tās dalībvalstis, kurām tas šķiet piemēroti, varētu pieprasīt, lai pilnvarotas darbnīcas ziņo par šādiem faktiem, kā aprakstīts 4.4.–4.6. punktā.
      4.8.   Tās dalībvalstis, kas šādu darbnīcas rīcību neuzskata par piemērotu, tā vietā var sniegt norādes darbnīcām, ka šādi ziņojumi ir jāuzglabā noteiktu laika posmu un pēc pieprasījuma jādara pieejami kompetentajai iestādei. Minētais laika posms varētu būt vismaz 24 mēneši, kas atbilstu ar minimālajam laika periodam starp kontrolierīces apskatēm.
      4.9.   Darbnīcām varētu arī atgādināt, ka manipulācijas ierīces vienkārša noņemšana no transportlīdzekļa ne vienmēr atbrīvo uzņēmēju vai autovadītāju no pārkāpumiem, jo ir ļoti iespējams, ka ar iepriekš reģistrētiem un saglabātiem datiem transportlīdzekļa datu uzglabāšanas ierīcē un atsevišķu vadītāju kartēs jau var būt notikusi manipulācija. Neziņojot par šādu gadījumu, pašas darbnīcas varētu sekmēt šo uzņēmēju vai vadītāju izdarītos pārkāpumus un pieķeršanas gadījumā varētu saņemt tādus pašus sodus.
      4.10.   Darbnīcas un montieri varētu ziņot par manipulācijas ierīču lietošanu vai esību savai kompetentajai iestādei, kas savukārt varētu, piemēram, apsvērt tādu atlīdzības vai stimulēšanas shēmu izmantošanu, kuras mudinātu darbnīcas sniegt informāciju, lai veicinātu manipulācijas ierīču atklāšanu un to lietošanas novēršanu, kā arī lai atklātu un novērstu jebkādu citu veidu uzbrukumus sistēmai.
      4.11.   Turpmāk izklāstītās pamatnostādnes un ieteikumi nav pilnīgi, un varētu būt apstākļi, kad, piemērojot šādus ieteikumus, nevar panākt vēlamo rezultātu (piemēram, gadījumos, kad kontrolkabeli (1.23 sadaļa) nevar pievienot kustības sensoram). Šādos apstākļos dalībvalstis varētu izstrādāt tikpat efektīvas alternatīvas metodes. Šādus alternatīvus pasākumus varētu kopīgi izmantot visas kontroles sistēmas darbinieki.
      4.12.   Turklāt, tā kā šīs pamatnostādnes attiecas uz abu veidu tahogrāfiem Regulas (EEK) Nr. 3821/85 un tās pielikumu izpratnē, dalībvalstīm var būt jau izstrādātas metodes, procedūras un norādes saistībā ar analogo tahogrāfu pārbaudēm un manipulācijas ierīču atklāšanu. Tādēļ pamatnostādnes šajā Komisijas ieteikumā nav jāuztver kā tādas, kas aizstāj vai mazina šos jau ieviestos pasākumus, bet gan kā tādas, kas vēl vairāk tos atbalsta, jo īpaši attiecībā uz digitālo tahogrāfu, kura pārbaudes metodoloģija var atšķirties, taču mērķis paliek tāds pats. Gadījumos, kad jau ir ieviesti pasākumi analogo tahogrāfu pārbaudei, ir ieteicams pēc vajadzības tos paplašināt, iekļaujot arī digitālās ierīces. Piemēram, situācijās saistībā ar samaksu darbnīcām par īpašu uzdevumu veikšanu, ko tām noteikuši inspektori, kas ir nosūtījušas transportlīdzekli uz pilnvarotu darbnīcu.
      B.   Salauztas vai trūkstošas plombas
      4.13.   Darbnīcās vienmēr var pārbaudīt, vai netrūkst plombu, vai tās nav salauztas vai bojātas.
      4.14.   Nekādā gadījumā transportlīdzekli nedrīkst no jauna noplombēt vai izsniegt uzstādīšanas plāksnīti, kamēr sistēma nav atjaunota atbilstīgi regulas prasībām.
      4.15.   Darbnīcas varētu apskates ziņojumā vai reģistrā atzīmēt to, ka trūkst plombu, un veikt turpmākas pārbaudes (piemēram, veikt kontrolkabeļa pārbaudi) un apskates, lai garantētu, ka transportlīdzeklī nav manipulācijas ierīču.
      4.16.   Ja, kā tas paredzēts Regulas (EEK) Nr. 3821/85 I pielikuma V nodaļas 4. iedaļā vai minētās regulas IB pielikuma 252. prasībā, plombas ir noņemts ārkārtas gadījumā vai lai uzstādītu vai remontētu ātruma ierobežošanas ierīci, tad katrā gadījumā, kad plombas ir salauztas, ir jāsagatavo rakstisks paziņojums, norādot šādas rīcības iemeslu, un tas jādara pieejams kompetentajai iestādei.
      4.17.   Pretējā gadījumā darbnīca var veikt pilnu pārbaudi, izmantojot turpmāk uzskaitītās metodes, un informēt tās kompetento iestādi par to, kas tieši ir izdarīts un atklāts.
      C.   Datu ierakstu analīze
      4.18.   Datiem, ko darbnīcā var lejupielādēt no digitālā tahogrāfa – ja vien iespējams, tad kopā ar elektronisko parakstu – un iekļaut kontroles ziņojumā, būtu jāatbilst prasībām, kas ir ietvertas Regulas (EEK) Nr. 3821/85 IB pielikuma 10. papildinājumā Kustības sensora vispārīgie drošības mērķi (4.4. sadaļā) un Transportlīdzekļa bloka vispārīgie drošības mērķi (4.4. sadaļā). 10. papildinājumā ir iekļauts kontroles ziņojumam nepieciešamais pilns informācijas saraksts.
      4.19.   Darbnīcā varētu arī lejupielādēt un analizēt Notikumu un kļūdu datu failu, kas atrodams transportlīdzekļa datu uzglabāšanas ierīcē. Tiek reģistrēti, piemēram, šādi notikumi un kļūdas ietver (sk. arī pilnu sarakstu 2. papildinājumā):

                  —

                  aizsardzības sistēmas uzlaušanas mēģinājumi;

                  —

                  kustības sensora autentifikācijas defekti;

                  —

                  kustības sensora nesankcionēta nomaiņa;

                  —

                  korpusa nesankcionēta atvēršana;

                  —

                  barošanas strāvas pārtraukumi;

                  —

                  sensora kļūme.

            4.20.   Ja manipulācijas ierīce ir demontēta, ir grūti noteikt, vai tā ir tikusi lietota. Tomēr Notikumu un kļūdu datu faila pārbaudē var atklāt gadījumus, kad ir bijuši barošanas strāvas pārtraukumi, ko nevar izskaidrot. Turklāt ātruma ieraksta detalizēta izpēte varētu norādīt uz ātruma signāla novirzēm no normas. Nereāli paātrinājumi un palēninājumi var norādīt uz manipulācijas ierīces ieslēgšanu vai izslēgšanu.
      4.21.   Visos minētajos gadījumos darbnīcas varētu sagatavot izdruku un pievienot to apskates ziņojumam vai reģistram (sk. 4. nodaļu) un vajadzības gadījumā – atsaukties uz datiem, kas lejupielādēti, izmantojot darbnīcas karti.
      4.22.   Ja datus no transportlīdzekļa datu uzglabāšanas ierīces nevar lejupielādēt, izmantojot darbnīcas karti, var uzskatīt, ka transportlīdzekļa datu uzglabāšanas ierīce darbojas nepareizi vai ir bojāta. Šādos gadījumos darbnīcas var mēģināt salabot ierīci. Ja pēc šādiem labošanas mēģinājumiem joprojām nav iespējams lejupielādēt datus, ir jāizsniedz apliecība par datu lejupielādes neiespējamību, un tās kopija ir jāsaglabā ar apskates ziņojumu.
      4.23.   Autovadītājiem ir arī ieteicams glabāt darbnīcu izsniegtās apliecības par datu lejupielādes neiespējamību gadījumiem, ja viņus vēlāk pārbauda un ja tiek izmantots transportlīdzeklis, kura digitālais tahogrāfs darbojas nepareizi. Ja vadītājs maina transportlīdzekļus, ir ieteicams šādas apliecības atstāt transportlīdzeklī līdz laikam, kad transporta uzņēmums var saņemt apliecības kvīti kopā ar pārējiem datiem, kurus vadītājam jāreģistrē, un salabot ierīci.
      D.   Kustības sensora pieslēguma transportlīdzekļa datu uzglabāšanas ierīcei pārbaude
      4.24.   Ja tiek atklāts, ka kopš pēdējās apskates ir reģistrēti kādi no iepriekšējā sadaļā aprakstītajiem datiem, darbnīca var salīdzināt pārnesumkārbai pievienotā kustības sensora identifikācijas datus ar pievienotā kustības sensora datiem, kas reģistrēti transportlīdzekļa datu uzglabāšanas ierīcē.
      4.25.   Kontrolkabelis ir efektīvs līdzeklis, lai pārbaudītu, vai transportlīdzeklī nav uzstādītas noteiktu veidu manipulācijas ierīces. Kontrolkabelis tiek pievienots kontaktligzdai transportlīdzekļa datu uzglabāšanas ierīces aizmugurē, un tā otrs gals tiek pievienots kustības sensoram. Ja kustības sensors pārnesumkārbā nav pievienots transportlīdzekļa datu uzglabāšanas ierīcei, parādīsies paziņojums par “kustības datu kļūdu” vai sensora kļūdu. Šis paziņojums norādīs uz manipulācijas ierīces esamību. Šādā gadījumā var pārbaudīt, vai transportlīdzeklī nav apslēptu ierīču.
      4.26.   Pārbaudes gaitā kustības sensoru var arī atvienot un noņemt. Ja digitālā tahogrāfa sistēma nav aizskarta, parādīsies kļūdas paziņojums (nav kustības sensora). Ja tomēr šāds kļūdas paziņojums neparādīsies, tas norādīs, ka ir uzstādīts cits apslēpts kustības sensors vai kāda cita elektroniska manipulācijas ierīce.
      4.27.   Jāievēro, ka pirms kontrolkabeļa paņēmiena izmantošanas darbnīcas tehniķiem (vai inspektoriem) ir jāievieto sava darbnīcas karte (vai kontroles karte), lai nodrošinātu pamatojumu, kāpēc ir radies “barošanas strāvas pārtraukums”, kas reģistrēts transportlīdzekļa datu uzglabāšanas ierīces Notikumu un kļūdu failā. Ja tas netiek ievērots, vēlākas apskates laikā var rasties nepareiza norāde, ka transportlīdzekļa vadītājs vai uzņēmējs ir mēģinājis veikt manipulācijas ar sensoru.
      4.28.   Kaut arī tas ne vienmēr ir iespējams, varētu arī salīdzināt marķējumus uz pārnesumkārbas uzstādīta kustības sensora ar pievienotā kustības sensora identifikācijas datiem, kas reģistrēti transportlīdzekļa datu uzglabāšanas ierīcē. Tādēļ darbnīcās varētu veikt šādus pasākumus:

                  —

                  salīdzināt uz uzstādīšanas plāksnītes rakstīto informāciju ar informāciju transportlīdzekļa datu uzglabāšanas ierīces ierakstā. Ja tiek atklāts, ka informācija nesakrīt, varētu informēt dalībvalsts kontroles iestādes un reģistrēt šo gadījumu apskates ziņojumā un apskates reģistrā,

                  —

                  salīdzināt kustības sensora identifikācijas numuru, kas ir uzdrukāts uz kustības sensora korpusa, ar informāciju transportlīdzekļa datu uzglabāšanas ierīces failā. Ja nepieciešams, var izmantot elektronisku testēšanas instrumentu, lai pārbaudītu kustības sensora elektronisko identifikāciju. Ja identifikācijas numuri nesaskan, var pieņemt, ka ir uzstādīta manipulācijas ierīce. Par to var informēt dalībvalsts kontroles iestādes un reģistrēt šo gadījumu apskates ziņojumā un apskates reģistrā.

            E.   Īpašas procedūras pēc pārbaudes uz ceļa
      4.29.   Inspektori var nosūtīt aizdomīgu transportlīdzekli uz darbnīcu. Šādos apstākļos inspektori, pirmkārt, varētu uzdot darbnīcām un montieriem lejupielādēt visus datu failus no transportlīdzekļa datu uzglabāšanas ierīces. Šie faili ir Pārskata fails, Detalizēts ātruma fails, Tehniskais fails un Notikumu un kļūdu fails. Šādiem failiem jābūt ar attiecīgu elektronisko parakstu.
      4.30.   Pilnu pārbaudi var veikt, izmantojot reģistrētos datus, kā arī tehniskus līdzekļus un paņēmienus (kontrolkabeli, plombu pārbaudi …).
      4.31.   Ja tiek atklāta nopietna neatbilstība, taču netiek atrasta manipulācijas ierīce, var secināt, ka manipulācijas ierīce ir tikusi izmantota un ir noņemta. Šādā gadījumā inspektoram saskaņā ar Direktīvas 2006/22/EK 2. pantu ir jāinformē kontroles pasākumu koordinācijas iestāde un/vai saskaņā ar tās pašas direktīvas 7. pantu – Kopienas sadarbības iestādi, ja transportlīdzeklis ir reģistrēts citā dalībvalstī. Attiecībā uz uzņēmuma transportlīdzekli tas var būt saistīts ar turpmāku izmeklēšanu.
      5.   Nodaļa: darbnīcu ziņojumi un kontrole
      5.1.   Darbnīcas varētu sagatavot apskates ziņojumu par katru atsevišķa transportlīdzekļa apskati, ja ir jāpārbauda reģistrācijas kontrolierīces, un neatkarīgi no tā, vai šādu apskati veic periodiskas apskates laikā vai pēc valsts kompetentās iestādes īpaša pieprasījuma. Tās arī varētu iekļaut reģistrā visu apskašu ziņojumu sarakstu.
      5.2.   Apskates ziņojumu darbnīca varētu glabāt vismaz divus gadus kopš ziņojuma sagatavošanas brīža un, kad vien to pieprasa valsts kompetentā iestāde, darīt pieejamus visus apskašu un kalibrēšanu ierakstus par šo laika periodu.
      5.3.   Šādi pilnvarotu darbnīcu konstatējumi (ieraksti par salauztām, bojātām vai trūkstošām plombām, trūkstošām plāksnītēm, informācijas nepilnīgums vai neatbilstība starp to, kas reģistrēta transportlīdzekļa datu uzglabāšanas ierīcē, un to, kas atrodas kustības sensorā, ieraksti par atklātām manipulācijas ierīcēm, izdruku kopijas saistībā ar Notikumu un kļūdu failu un jebkādas citas attiecīgas izdrukas) var, piemēram, būt daļa no regulāras atskaites veida, un dalībvalstu kompetentās iestādes tiek mudinātas nodrošināt, lai tas tiktu īstenots arī praksē.
      5.4.   Dalībvalstis varētu uzskatīt, ka gadījumā, ja darbnīcas nesniedz pienācīgi aizpildītus apskates ziņojumus, tās pārkāpj noteikumus, kas var novest pie darbnīcas atļaujas anulēšanu.
      5.5.   Dalībvalstis varētu veikt darbnīcu apskates ziņojumu un reģistru kontroles vismaz reizi divos gados. Šādās kontrolēs var iekļaut apskates ziņojumu izlases veida pārbaudi saistībā ar digitālo tahogrāfu apskati un kalibrēšanu. Varētu arī pārbaudīt darbnīcu kartes un regulāri lejupielādēt to informāciju, lai izvairītos no datu zaudēšanas vai pārrakstīšanas ar citiem datiem.

         KOPSAVILKUMA LAPA

         UZBRUKUMU DIGITĀLIEM TAHOGRĀFIEM NOVĒRŠANA

         APSKATES LAIKĀ DARBNĪCĀ

         Apstiprinot un regulāri kontrolējot darbnīcas, dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka darbinieki ir pienācīgi apmācīti un ka viņiem ir viss nepieciešamais aprīkojums, lai lejupielādētu datus un veiktu noteiktas specifiskas pārbaudes.

         Kompetentā iestāde varētu sniegt norādes darbnīcām, ka gadījumā, ja ir atklāta manipulācijas ierīce, digitālo tahogrāfu drīkst atkārtoti noplombēt tikai pēc šādas ierīces noņemšanas un tahogrāfa pilnīgas atkārtotas kalibrēšanas, lai garantetu, ka tas pareizi reģistrē datus.

         Apskates darbnīcās varētu ietvert šādus pasākumus:

                  —

                     plombu, uzstādīšanas un ražotāju plāksnīšu fiziska pārbaude,

                  —

                     lejupielādēto datu failu, jo īpaši Notikumu un kļūdu faila analīze,

                  —

                     nepieciešamības gadījumā – pārbaude ar kontrolkabeļa paņēmienu.

         Darbnīcas apskates ziņojumā varētu atzīmēt trūkstošas vai bojātas plombas un pievienot ziņojumam lejupielādēto failu izdrukas. Šos apskates ziņojumus varētu darīt pieejamus valsts iestādēm divus gadus.

         Dalībvalstu veiktas regulāras darbnīcu pārbaudes varētu ietvert apskates procedūru kontroli, tostarp apskates ziņojumu izlases veida pārbaudi.

         Dalībvalstis varētu nodrošināt, ka darbnīcas informē kompetento iestādi, ja tās konstatē manipulācijas ierīces vai atklāj nopietnu neatbilstību, kas liecina par to, ka iepriekš ir lietota un pēc tam noņemta manipulācijas ierīce.

         Šādā gadījumā un ja transportlīdzeklis ir reģistrēts citā dalībvalstī, dalībvalstis varētu informēt Kopienas koordinācijas iestādi, lai veiktu turpmāku izmeklēšanu, ciktāl tā attiecas uz uzņēmuma transportlīdzekli.

      6.   Nodaļa: nobeiguma noteikumi
      6.1.   Tahogrāfa sistēmas krāpniecības ierīču lietošanas atklāšana un novēršana ir nepārtraukts process, un šajā darbā ir nepieciešama pastāvīga modrība. Līdz ar tehnoloģijas progresu attīstās arī metodes un paņēmieni sistēmas darbības traucēšanai. Šajā nolūkā visiem, kas saistīti ar tahogrāfu sistēmas drošību, t.i., inspektori, apstiprinātas darbnīcas un montieri, godīgi uzņēmēji un autovadītāji var dot savu ieguldījumu.
      6.2.   Valsts līmenī dalībvalstis ir jāmudina iegūt pēc iespējas vairāk informācijas, lai izstrādātu savas stratēģijas, kas novērstu šādus draudus, un stingri jāatbalsta to vēlme izplatīt šādu informāciju. Komisija ir jāinformē par jauniem vai citādiem draudiem, vai mēģinājumiem apkrāpt sistēmu.
      6.3.   Kopienas līmenī Komisija turpinās pārskatīt situāciju un noteikumu piemērošanu, un mēģinās panākt visu dalībvalstu un nozares ieinteresēto pušu atbalstu un sadarbību.

         (1)  ITSEC – Informācijas tehnoloģiju drošības novērtēšanas kritēriji, 1991. gads, versija 1.2.

         (2)  KPC tehniskās piezīmes. “Ziņojums par uzbrukumiem digitālo tahogrāfu drošībai un par risku saistībā ar tādu adapteru ieviešanu, ko paredzēts uzstādīt vieglajos transportlīdzekļos”. Ierobežotas pieejamības dokuments valstu riska pārvaldītājiem (2007. gada 29. novembris).

         (3)  Lai sūtītu pieprasījumu citām karšu izsniegšanas iestādēm, jāizmanto TACHONET.


				|

		52014PC0430

			Ieteikums PADOMES LĒMUMS, ar ko atceļ Lēmumu 2010/290/ES par pārmērīga budžeta deficīta situāciju Slovākijā /* COM/2014/0430 final */

			   	Ieteikums
PADOMES LĒMUMS,
ar ko atceļ Lēmumu 2010/290/ES par
pārmērīga budžeta deficīta situāciju
Slovākijā
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 126. panta
12. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
tā kā:
(1)       Ar Padomes 2009. gada
2. decembra Lēmumu 2010/290/ES[1],
pamatojoties uz Komisijas ieteikumu, tika noteikts, ka Slovākijā
pastāv pārmērīgs budžeta deficīts. Padome
atzīmēja, ka atbilstīgi Slovākijas iestāžu 2009. gada
oktobrī paziņotajiem datiem plānots, ka 2009. gadā
vispārējās valdības budžeta deficīts sasniegs
6,3 % no IKP, pārsniedzot Līgumā noteikto atsauces
vērtību 3 % no IKP, savukārt 2009. gadā
vispārējās valdības bruto parāds saglabāsies ap
36 % no IKP, kas ir ievērojami mazāks par Līgumā
noteikto atsauces vērtību 60 % no IKP.[2]
(2)       Saskaņā ar
Līguma 126. panta 7. punktu, kā arī 3. panta
4. punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija
Regulā (EK) Nr. 1467/97 par to, kā paātrināt un
precizēt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas
procedūras īstenošanu[3],
Padome, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu, 2009. gada 2. decembrī
pieņēma Slovākijai adresētu ieteikumu vēlākais
līdz 2013. gadam novērst pārmērīga budžeta
deficīta situāciju. Ieteikums tika publiskots.
(3)       Saskaņā 4. pantu Līgumiem
pievienotajā Protokolā par pārmērīga budžeta
deficīta novēršanas procedūru Komisija sniedz datus šīs
procedūras īstenošanai. Piemērojot minēto protokolu,
dalībvalstīm saskaņā ar 3. pantu Padomes
2009. gada 25. maija Regulā (EK) Nr. 479/2009 par to,
kā piemērot Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam pievienoto
Protokolu par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas
procedūru[4],
divreiz gadā, proti, līdz 1. aprīlim un līdz
1. oktobrim, jāpaziņo valdības budžeta deficīta un
parāda dati un citi saistītie rādītāji.
(4)       Lemjot par to, vai
lēmums par pārmērīga budžeta deficīta stāvokli
būtu jāatceļ, Padomei būtu jāpieņem lēmums,
pamatojoties uz paziņotajiem datiem. Turklāt lēmums par
pārmērīga budžeta deficīta pastāvēšanu būtu
jāatceļ tikai tad, ja Komisijas prognozes rāda, ka prognožu
periodā budžeta deficīts nepārsniegs Līgumā noteikto
atsauces vērtību 3 % no IKP. [5]
(5)       Pamatojoties uz Komisijas (Eurostat)
datiem, kas sniegti saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 479/2009
14. pantu pēc tam, kad Slovākija līdz 2014. gada
1. aprīlim paziņoja datus, kā arī pamatojoties uz
Komisijas dienestu 2014. gada pavasara prognozi, var izdarīt
šādus secinājumus:
–
Pēc tam, kad tika sasniegts maksimālais
līmenis 8 % no IKP 2009. gadā, vispārējās
valdības budžeta deficīts Slovākijā tika samazināts
līdz 2,8 % no IKP 2013. gadā, kas ir saderībā ar
Padomes 2009. gada 2. decembra ieteikumu. Deficīts tika samazināts,
pateicoties fiskālajai konsolidācijai gan ieņēmumu, gan
izdevumu pusē, ieskaitot vienreizējus pasākumus.
–
2014. gada stabilitātes programmā
paredzēts, ka 2014. gadā nominālais deficīts būs
2,6 % no IKP un 2015. gadā tas tiks samazināts vēl
līdz 2,5 % no IKP , 2016. gadā — 1,6 % no IKP un 2017.
gadā — 0,5 % no IKP. Komisijas dienestu 2014. gada pavasara
prognozē paredzēts, ka vispārējās valdības bruto
parāds 2014. gadā nedaudz palielināsies — līdz
2,9 % no IKP un 2015. gadā tas atkal būs 2,8 % no IKP.
Tādējādi paredzams, ka prognožu periodā deficīts
saglabāsies zem Līgumā noteiktās atsauces
vērtības 3 % no IKP.
–
Strukturālā bilance, t. i.,
attiecībā uz ekonomikas ciklu koriģētā
vispārējās valdības budžeta bilance, no kuras
atskaitīti vienreizējie un citi pagaidu pasākumi, ir
uzlabojusies vidēji par 1½% no IKP katru gadu laikposmā no 2009.
līdz 2013. gadam. Lai gan paredzēts, ka 2014. gadā tā
nedaudz pasliktināsies, tā uzlabosies 2015. gadā, pieņemot,
ka politika paliks nemainīga. Šajā sakarā šķiet, ka
saistībā ar strukturālās bilances korekciju, kas
nepieciešama, lai sasniegtu vidējā termiņa mērķi 2014.
gadā, radusies starpība — 0,3 % no IKP—, kas norāda uz to,
ka ir jāpastiprina budžeta pasākumi, lai nodrošinātu
pilnīgu atbilstību pakta preventīvajai daļai, ņemot vērā
to, ka iezīmējies risks novirzīties no nepieciešamajiem
korekcijas pasākumiem.
–
Vispārējās valdības parāds
2013. gadā bija 55,4 % no IKP. Komisijas dienestu
2014. gada pavasara prognozē paredzēts, ka
vispārējās valdības parāds palielināsies vēl
vairāk, 2014. gadā sasniedzot 56,3 % no IKP un
2015. gadā — 57,8 % no IKP.
(6)       Padome atgādina, ka,
sākot no 2014. gada, kas ir gads pēc
pārmērīgā deficīta novēršanas, Slovākijai
tiek piemērota Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā
daļa un tai būtu jāvirzās uz vidējā termiņa
mērķa sasniegšanu atbilstošā tempā, tai skaitā,
ievērojot izdevumu robežvērtību.
(7)       Saskaņā ar
Līguma 126. panta 12. punktu ir jāatceļ Padomes
lēmums par pārmērīga budžeta deficīta situāciju,
ja Padome atzīst, ka pārmērīgs budžeta deficīts
attiecīgajā dalībvalstī ir novērsts.
(8)       Padome uzskata, ka
pārmērīgais budžeta deficīts Slovākijā ir
novērsts un tāpēc Lēmums 2010/290/ES būtu
jāatceļ,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1.pants
No vispārējā
novērtējuma secināms, ka pārmērīgais budžeta
deficīts Slovākijā ir novērsts.
2.pants
Ar šo atceļ Lēmumu 2010/290/ES.
3.pants
Šis lēmums ir adresēts
Slovākijas Republikai.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā–
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 125, 21.5.2010., 48. lpp.
[2]               Vispārējās valdības budžeta
deficīts un parāds 2009. gadā sasniedza attiecīgi
8 % no IKP un 35,6 % no IKP.
[3]               OV L 209, 2.8.1997., 6. lpp.
[4]               OV L 145, 10.6.2009., 1. lpp.
[5]               Saskaņā ar “Specifikācijām par
Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanu un
pamatnostādnēm par stabilitātes un konverģences programmu
formātu un saturu”, 2012. gada 3. septembris. Sk.
http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/pdf/coc/code_of_conduct_en.pdf.


title: Komisijas Ieteikums ( 2008. gada 5. jūnijs) par pilnvaroto revidentu un revīzijas uzņēmumu civiltiesiskās atbildības ierobežošanu (izziņots ar dokumenta numuru K(2008) 2274) (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               21.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 162/39

      KOMISIJAS IETEIKUMS

   (2008. gada 5. jūnijs)
   par pilnvaroto revidentu un revīzijas uzņēmumu civiltiesiskās atbildības ierobežošanu
   (izziņots ar dokumenta numuru K(2008) 2274)
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2008/473/EK)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 211. panta otro ievilkumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 17. maija Direktīva 2006/43/EK, ar ko paredz gada pārskatu un konsolidēto pārskatu obligātās revīzijas, groza Padomes Direktīvu 78/660/EEK un 83/349/EEK un atceļ Padomes Direktīvu 84/253/EEK (1), nosaka obligātās revīzijas prasību minimuma saskaņošanu. Saskaņā ar minētās direktīvas 31. pantu Komisijai jāiesniedz ziņojums par to, kā valstu noteikumi par atbildību saistībā ar obligāto revīziju veikšanu ietekmē Eiropas kapitāla tirgus, un obligāto revidentu un revīzijas uzņēmumu apdrošināšanas nosacījumus, kā arī vajadzības gadījumā jāsniedz ieteikumi.

               (2)

               Kapitāla tirgus sekmīgai darbībai nepieciešama noturīga revīzijas jauda un konkurētspējīgs revīzijas pakalpojumu tirgus, kurā ir pietiekama tādu revīzijas uzņēmumu izvēle, kas spēj un vēlas veikt to uzņēmumu gada pārskatu obligātās revīzijas, kuru vērtspapīri tiek laisti tirdzniecībā dalībvalsts regulētā tirgū. Tomēr uzņēmumu tirgus kapitalizācijas augošā nestabilitāte radījusi daudz lielāku atbildības risku, taču piekļuve apdrošināšanas segumam pret riskiem, kas saistīti ar šādām revīzijām, kļuvusi daudz ierobežotāka.

               (3)

               Tā kā neierobežota solidāra atbildība var atturēt revīzijas uzņēmumus un tīklus no ienākšanas Kopienā sarakstā iekļauto uzņēmumu starptautiskajā revīzijas tirgū, ir maz izredžu, ka parādīsies jauni revīzijas tīkli, kas spēj veikt šādu uzņēmumu obligātās revīzijas.

               (4)

               Tādēļ to revidentu un revīzijas uzņēmumu, tostarp koncernu revidentu atbildībai, kas veic sarakstā iekļauto uzņēmumu obligātas revīzijas, jābūt ierobežotai. Tomēr nekāds atbildības ierobežojums nav attaisnojams un nav piemērojams apzinātu revidentu profesionālo pienākumu pārkāpumu gadījumā. Tāpat šāds ierobežojums nevar mazināt jebkuras cietušās personas tiesības saņemt taisnīgu atlīdzību.

               (5)

               Ņemot vērā būtiskās atšķirības starp dalībvalstu civiltiesiskās atbildības sistēmām, šajā posmā būtu pareizi katrai dalībvalstij ļaut izvēlēties to ierobežošanas paņēmienu, kuru tā uzskata par vispiemērotāko savai civiltiesiskās atbildības sistēmai.

               (6)

               Tādēļ dalībvalstīm valstu tiesību aktos jāspēj noteikt revidentu atbildības maksimumu. Vai arī dalībvalstīm valstu tiesību aktos jāspēj izveidot samērīgas atbildības sistēmu, saskaņā ar kuru pilnvarotie revidenti un revīzijas uzņēmumi ir atbildīgi vienīgi sava ieguldījuma radītajā kaitējumā apmērā bez solidāras atbildības kopā ar citām personām. Dalībvalstīs, kurās jebkādas prasības pret pilnvarotajiem revidentiem var izvirzīt vienīgi revidējamais uzņēmums, bet ne atsevišķi akcionāri vai kāda cita trešā persona, dalībvalstij arī jāspēj ļaut uzņēmumam, tā akcionāriem un revidentam noteikt revidenta atbildības ierobežojumu, nodrošinot revidētā uzņēmuma ieguldītājiem piemērotas garantijas,

         AR ŠO IESAKA.
   Priekšmets

               1.

               Šis ieteikums attiecas uz to revidentu un revīzijas uzņēmumu civiltiesisko atbildību, kas veic tāda dalībvalstī reģistrēta uzņēmuma konsolidēto vai gada pārskatu obligātu revīziju, kura vērtspapīri laisti tirdzniecībā dalībvalsts regulētā tirgū.

         Atbildības ierobežošana

               2.

               Pilnvaroto revidentu un revīzijas uzņēmumu civiltiesiskajai atbildībai, kas izriet no to profesionālo pienākumu pārkāpuma, jābūt ierobežotai, izņemot pilnvarotā revidenta vai revīzijas uzņēmuma apzināta pienākumu pārkāpuma gadījumus.

               3.

               Atbildības ierobežošana piemērojama pret revidējamo uzņēmumu un jebkuru trešo personu, kas saskaņā ar valsts tiesību aktiem tiesīga prasīt atlīdzību.

               4.

               Nekāda civiltiesiskās atbildības ierobežošana nedrīkst kavēt cietušo personu iespēju saņemt taisnīgu atlīdzību.

         Atbildības ierobežošanas paņēmieni

               5.

               Dalībvalstīm jāveic pasākumi atbildības ierobežošanai. Šādā nolūkā jo īpaši ieteicams izmantot vienu vai vairākus no šiem paņēmieniem:

                           a)

                           maksimālas finanšu summas noteikšana vai šādas summas aprēķina formulas izveide;

                           b)

                           tādu principu kopas izveide, saskaņā ar kuru pilnvarotā revidenta vai revīzijas uzņēmuma atbildība nepārsniedz tā faktisko ieguldījumu zaudējumos, kurus prasītājs cietis, un attiecīgi nav solidāri atbildīgs kopā ar citiem likumpārkāpējiem;

                           c)

                           noteikums, kas ļauj revidējamajam uzņēmumam un pilnvarotajam revidentam vai revīzijas uzņēmumam noteikt atbildības ierobežojumu līgumā.

               6.

               Ja atbildību ierobežo ar līgumu, kā minēts 5. punkta c) apakšpunktā, dalībvalstīm jānodrošina šādu nosacījumu ievērošana:

                           a)

                           līgumu var pārskatīt juridiskā procesā;

                           b)

                           ierobežojumu, kas attiecas uz revidējamo uzņēmumu, kopīgi apspriež pārvaldes, vadības un uzraudzības padomes locekļi, kas minēti Padomes Direktīvas 78/660/EEK 50.b pantā (2) vai – koncerna revīzijas gadījumā – Padomes Direktīvas 83/349/EEK 36.a pantā (3), un šādu lēmumu apstiprina revidējamā uzņēmuma akcionāri;

                           c)

                           ierobežojumi un jebkuri grozījumi tajos tiek publicēti revidēto uzņēmumu kontu piezīmēs.

               7.

               Pirms jebkura 5. punkta a), b) vai c) apakšpunktā minētā paņēmiena vai jebkura cita atbildības ierobežošanas paņēmiena, kas atbilst 2., 3. un 4. punktam, īstenošanas apstiprinājuma dalībvalsts ņem vērā ietekmi uz finanšu tirgiem un ieguldītājiem un apstākļus sarakstā iekļauto uzņēmumu piekļuvē obligātās revīzijas tirgum, kā arī ietekmi uz revīzijas kvalitāti, risku un revidējamo uzņēmumu apdrošināšanas iespējām.

         Papildu pasākumi

               8.

               Dalībvalstis aicinātas informēt Komisiju par pasākumiem, kas veikti, ņemot vērā šo ieteikumu, līdz 2010. gada 5. jūnijam.

         Adresāti

               9.

               Šis ieteikums ir adresēts visām dalībvalstīm.

      Briselē, 2008. gada 5. jūnijā.

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Charlie McCREEVY

      (1)  OV L 157, 9.6.2006., 87. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2008/30/EK (OV L 81, 20.3.2008., 53. lpp.).

      (2)  OV L 222, 14.8.1978., 11. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2006/46/EK (OV L 224, 16.8.2006., 1. lpp.).

      (3)  OV L 193, 18.7.1983., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2006/99/EK (OV L 363, 20.12.2006., 137. lpp.).