               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 20.5.2020
            COM(2020) 505 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Vācijas 2020. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Vācijas 2020. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Vācijas 2020. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Vācijas 2020. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību
                  2
               , un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2019. gada 17. decembrī pieņēma gada ilgtspējīgas izaugsmes stratēģiju, tādējādi uzsākot 2020. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Komisija 2019. gada 17. decembrī uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Vācija bija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu “Padomes ieteikums par eurozonas ekonomikas politiku”.

               (2)2020. gada ziņojums par Vāciju
                  3
                tika publicēts 2020. gada 26. februārī. Tajā bija izvērtēts, kā Vācija īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2019. gada 9. jūlijā
                  4
               , turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Vācijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā bija ietverts arī padziļināts pārskats, kurš veikts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu un kura rezultāti arī tika publicēti 2020. gada 26. februārī. No Komisijas veiktās analīzes secināms, ka Vācijā pastāv makroekonomikas nelīdzsvarotība. Konkrēti – augstais tekošā konta pārpalikums atspoguļo pieticīgu investīciju līmeni attiecībā pret uzkrājumiem, un tam ir pārrobežu nozīme.

               (3)2020. gada 11. martā Pasaules Veselības organizācija oficiāli pasludināja Covid-19 uzliesmojumu par pasaules mēroga pandēmiju. Tā ir nopietna sabiedrības veselības ārkārtas situācija, kas skar iedzīvotājus, sabiedrību kopumā un ekonomiku. Tā pakļauj valstu veselības sistēmas smagai spriedzei, rada traucējumus globālajās piegādes ķēdēs, nestabilitāti finanšu tirgos un patērētāju pieprasījuma satricinājumus un negatīvi ietekmē dažādas nozares. Tā apdraud cilvēku darbvietas un ienākumus un uzņēmumu darbību. Tā ir izraisījusi ievērojamu ekonomikas satricinājumu, kam jau ir nopietnas sekas Eiropas Savienībā. Komisija 2020. gada 13. martā pieņēma paziņojumu
                  5
               , kurā aicināja koordinēt rīcību, reaģējot uz krīzi ekonomikā, un iesaistīt visus dalībniekus valstu un Savienības līmenī.

               (4)Vairākas dalībvalstis ir izsludinājušas ārkārtas stāvokli vai ieviesušas ārkārtas pasākumus. Ārkārtas pasākumiem vajadzētu būt stingri samērīgiem, nepieciešamiem, ar ierobežotu ilgumu un saskaņā ar Eiropas un starptautiskajiem standartiem. Turklāt uz tiem būtu jāattiecina demokrātiskā pārraudzība un iespēja tos neatkarīgi pārskatīt tiesā.

               (5)2020. gada 20. martā Komisija pieņēma paziņojumu par Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšanu
                  6
               . Šī klauzula, kuru veido Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punkts, 6. panta 3. punkts, 9. panta 1. punkts un 10. panta 3. punkts un Regulas (EK) Nr. 1467/97 3. panta 5. punkts un 5. panta 2. punkts, atvieglo budžeta politikas koordināciju nopietnas ekonomikas lejupslīdes laikā. Komisija savā paziņojumā pauda Padomei viedokli, ka pašreizējos apstākļos, ņemot vērā paredzamo nopietno ekonomikas lejupslīdi Covid-19 uzliesmojuma dēļ, ir pieļaujams iedarbināt šo klauzulu. Dalībvalstu finanšu ministri 2020. gada 23. martā piekrita Komisijas novērtējumam. Vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšana ļauj uz laiku atkāpties no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai, ja tas neapdraud fiskālo stabilitāti vidējā termiņā. Attiecībā uz korektīvo daļu Padome uz Komisijas ieteikuma pamata var arī nolemt pieņemt pārskatītu fiskālo trajektoriju. Vispārējā izņēmuma klauzula neaptur Stabilitātes un izaugsmes paktā paredzētās procedūras. Tā ļauj dalībvalstīm atkāpties no budžeta prasībām, kas tiktu piemērotas parastā situācijā, un vienlaikus dod iespēju Komisijai un Padomei veikt vajadzīgos politikas koordinācijas pasākumus pakta ietvaros.

               (6)Ir jāturpina pasākumi, lai ierobežotu un kontrolētu pandēmijas izplatīšanos, stiprinātu valstu veselības sistēmu noturību, mazinātu sociālekonomiskās sekas, izmantojot atbalsta pasākumus uzņēmumiem un mājsaimniecībām, un nodrošinātu pienācīgus veselības un drošības apstākļus darbavietā nolūkā atsākt saimniecisko darbību. Savienībai būtu pilnībā jāizmanto dažādie tās rīcībā esošie instrumenti, lai atbalstītu dalībvalstu centienus minētajās jomās. Vienlaikus dalībvalstīm un Savienībai būtu jāsadarbojas, sagatavojot pasākumus, kas vajadzīgi, lai atjaunotu mūsu sabiedrības un ekonomikas normālu darbību un ilgtspējīgu izaugsmi, citstarp integrējot zaļo pārkārtošanos un digitālo pārveidi un mācoties no krīzes laikā gūtās pieredzes.

               (7)Covid-19 krīze ir apliecinājusi ka vienotais tirgus ir pietiekami elastīgs, lai spētu pielāgoties ārkārtas situācijām. Tomēr, lai nodrošinātu ātru un vienmērīgu pāreju uz ekonomikas atlabšanas posmu, preču un pakalpojumu brīvu apriti un darba ņēmēju brīvu pārvietošanos, ir jāatceļ steidzamie ārkārtas pasākumi, kas kavē vienotā tirgus normālu darbību, tiklīdz tie vairs nav nepieciešami. Pašreizējā krīze rāda, ka veselības aprūpes nozarē ir vajadzīgi gatavības krīzei plāni, kas jo īpaši ietver uzlabotas iepirkuma stratēģijas, diversificētas piegādes ķēdes un būtisko piegāžu stratēģiskās rezerves. Tie ir galvenie elementi, uz kuru pamata tiks izstrādāti plašāki gatavības krīzei plāni.

               (8)Savienības likumdevējs jau ir grozījis attiecīgos tiesiskos regulējumus
                  7
               , lai ļautu dalībvalstīm mobilizēt visus neizmantotos līdzekļus no Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem nolūkā novērst Covid-19 pandēmijas ārkārtas sekas. Minētie grozījumi nodrošinās papildu elastīgumu, kā arī vienkāršotas un racionalizētas procedūras. Lai mazinātu spiedienu uz naudas plūsmu, dalībvalstis arī var 2020.–2021. grāmatvedības gadā izmantot 100 % līdzfinansējuma likmi no Savienības budžeta. Vācija tiek mudināta pilnībā izmantot šīs iespējas, lai palīdzētu personām un nozarēm, ko šīs problēmas skar visvairāk.

               (9)Paredzams, ka pandēmijas sociālekonomiskās sekas dažādās nozarēs un reģionos izpaudīsies nevienādi, jo tiem ir atšķirīgi specializācijas modeļi. Tas rada risku, ka Vācijā palielināsies atšķirības. To papildina risks, ka uz laiku izirs konverģences process starp dalībvalstīm, tāpēc pašreizējā situācijā ir vajadzīga mērķtiecīga politiska atbildes reakcija.

               (10)Vācija 2020. gada 20. aprīlī iesniedza savu 2020. gada valsts reformu programmu, savukārt 2020. gada 30. aprīlī – savu 2020. gada stabilitātes programmu. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

               (11)Vācija šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā, un tai piemēro noteikumu par parādu.

               (12)Valdība savā 2020. gada stabilitātes programmā plāno, ka nominālā bilance pasliktināsies no pārpalikuma, kas bija 1,4 % no IKP 2019. gadā, līdz deficītam 7¼ % apmērā no IKP 2020. gadā. Vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2019. gadā bija samazinājusies līdz 59,8 % no IKP, taču saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmu ir paredzams, ka 2020. gadā tā palielināsies līdz 75¼ %. Makroekonomikas un fiskālo perspektīvu ietekmē liela nenoteiktība Covid-19 pandēmijas dēļ.

               (13)Reaģējot uz Covid-19 pandēmiju un īstenojot saskaņotu Savienības pieeju, Vācija ir noteikusi budžeta pasākumus, lai palielinātu veselības aprūpes sistēmas kapacitāti, ierobežotu pandēmiju un sniegtu atbalstu vissmagāk skartajiem iedzīvotājiem un nozarēm. Saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmu minētie budžeta pasākumi 2020. gadā sasniedz 7,2 % no IKP. Šie pasākumi cita starpā ir šādi: likviditātes atbalsts uzņēmumiem, mērķtiecīga palīdzība maziem uzņēmumiem un pašnodarbinātām personām, kuru sniedz dotāciju un aizvedumu veidā, kā arī vieglāka piekļuve saīsināta darblaika režīmam nolūkā nepieļaut darbinieku atlaišanu. Turklāt Vācija ir paziņojusi par pasākumiem, kas palīdzēs atbalstīt uzņēmumu likviditāti, neradot tiešu ietekmi uz budžetu; 2020. gada stabilitātes programmā lēsts, ka šo pasākumu apmērs būs 24,9 % no IKP. Minētie pasākumi ietver aizdevumu garantijas, ko galvenokārt sniedz valstij piederošā attīstības banka KfW, kā arī jaunais Ekonomikas stabilizācijas fonds, kurš izveidots, lai reaģētu uz Covid-19 pandēmiju. Pretstatā 2020. gada stabilitātes programmai Komisijas aplēsēs nodokļu atlikšana un budžeta kompensācijas par mazākiem nodokļu ieņēmumiem, kuru iemesls ir ekonomikas lejupslīde, netiek uzskatītas par diskrecionāriem pasākumiem, kas ietekmē budžetu. Kopumā Vācijas veiktie pasākumi atbilst pamatnostādnēm, kas sniegtas Komisijas paziņojumā par koordinētu ekonomisko reakciju uz Covid-19 uzliesmojumu. Minēto pasākumu pilnīga īstenošana, kam sekotu fiskālās politikas pārorientēšana uz piesardzīga vidēja termiņa fiskālā stāvokļa sasniegšanu, kad to ļaus ekonomikas apstākļi, palīdzēs saglabāt fiskālo stabilitāti vidējā termiņā.

               (14)Pamatojoties uz Komisijas 2020. gada pavasara prognozi ar nemainīgas politikas pieņēmumu, Vācijas vispārējās valdības budžeta bilance tiek prognozēta -7,0 % apmērā no IKP 2020. gadā un -1,5 % apmērā no IKP 2021. gadā. Paredzams, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP sasniegs 75,6 % 2020. gadā un 71,8 % 2021. gadā.

               (15)Komisija 2020. gada 20. maijā nāca klajā ar ziņojumu, kas sagatavots saskaņā ar Līguma 126. panta 3. punktu, jo Vācija 2020. gadā plāno pārkāpt deficīta robežvērtību, kas ir 3 % no IKP. Kopumā analīze liecina, ka Līgumā un Regulā (EK) Nr. 1467/1997 noteiktais parāda kritērijs nav izpildīts.

               (16)Pirmā infekcija Vācijā tika reģistrēta 2020. gada 27. janvārī, savukārt 2020. gada martā Covid-19 inficēšanās gadījumu skaits sāka eksponenciāli palielināties. Vācijas iestādes uz to reaģēja ar ierobežošanas pasākumiem, kuru mērķis ir ierobežot vīrusa izplatīšanos, piemēram, slēdzot visus nebūtiskos veikalus, restorānus, izklaides un kultūras iestādes, sporta objektus, skolas un augstskolas. Tika aizliegtas visas publiskas pulcēšanās, kurās piedalās vairāk nekā divas personas, un cilvēki tika aicināti līdz minimumam samazināt visus sociālos kontaktus. Ražošana pati par sevi nav tikusi pakļauta ierobežošanas pasākumiem. Tomēr ārējās tirdzniecības traucējumu un samazināta pieprasījuma dēļ lielākās rūpnīcas tika slēgtas uz vairākām nedēļām. Ekonomikas perspektīvas ievērojami pasliktinājās, proti, Komisijas pavasara prognozē norādīts, ka 2020. gadā IKP samazināsies par 6,5 %. Pat ja saīsināta darbalaika režīma (Kurzarbeit) plašāka izmantošana palīdz uzņēmumiem paturēt savus darbiniekus, tomēr šķiet, ka bezdarba līmeņa pieaugums ir neizbēgams. Saskaņā ar prognozi ir paredzams, ka bezdarba līmenis 2020. gadā pieaugs līdz 4 %, savukārt 2021. gadā tas samazināsies līdz 3,5 %.

               (17)Lai mīkstinātu ekonomikas lejupslīdes sekas, Vācijas valdība ir strauji reaģējusi un pieņēmusi tālejošus pasākumus. Maziem uzņēmumiem, pašnodarbinātajiem un ārštata darbiniekiem tiek piedāvāta tūlītēja palīdzība (tiešās dotācijas) līdz 50 miljardu euro apmērā. Ar jaunizveidotā Ekonomikas stabilizācijas fonda un valsts attīstības bankas KfW starpniecību valdība, piešķirot publiskās garantijas vismaz 822 miljardu euro apmērā (24 % no IKP), ir palielinājusi dažāda lieluma uzņēmumiem paredzētu aizdevumu apmēru un paplašinājusi piekļuvi tiem, sedzot līdz 80–90 % no aizdevējbankas kredītriska (dažos īpašos gadījumos pat līdz 100 %). Ekonomikas stabilizācijas fonds var arī atbalstīt lielus uzņēmumus, uz laiku nodrošinot papildu pašu kapitālu. Lai palielinātu uzņēmumu likviditāti, ir pieņemti pielāgojumi attiecībā uz nodokļu atlikšanu, priekšapmaksu un soda naudām. Lai nepieļautu tehniskas maksātnespējas procedūras, ir grozīti noteikumi par maksātnespēju. Atsevišķās federālās zemas (Länder) papildina federālajā līmenī pieņemtos pasākumus ar savām atbalsta programmām. Šo pasākumu izstrādes un īstenošanas procesā jāņem vērā banku nozares noturība. Covid-19 krīze, visticamāk, vēl vairāk pastiprinās spiedienu uz Vācijas banku nozares jau tā zemo rentabilitāti. Tādējādi šķiet, ka Vācijas bankām ir nepieciešams vēl vairāk samazināt izmaksas, lai uzlabotu rentabilitāti un atbrīvotu līdzekļus, kas vajadzīgi investīcijām informācijas tehnoloģijās un dabiskai kapitāla radīšanai. Šajā sakarā palīdzētu arī turpmāka konsolidācija.

               (18)Pēc tam, kad gada sākumā situācija darba tirgū bija labi attīstījusies, Covid-19 pandēmijas un ar to saistīto pārvietošanās ierobežojumu rezultātā tā pasliktinājās. Lai mīkstinātu krīzes ietekmi gan nodarbinātības, gan sociālajā jomā, valdība ir sniegusi būtisku atbalstu, izmantojot saīsināta darbalaika režīma (Kurzarbeit) shēmu. Valdība atviegloja shēmas piekļuves nosacījumus, ar atpakaļejošu spēku paplašināja shēmas tvērumu, attiecinot to arī uz pagaidu darba aģentūru darbiniekiem, un palielināja tās dāsnumu. Šie pasākumi palīdz saglabāt darbvietas un aizsargāt mājsaimniecību ienākumus. Darba devēji saņem finansiālus atvieglojumus, jo par nenostrādāto darba laiku viņiem nav jāmaksā sociālā nodrošinājuma iemaksas. Atvieglojot piekļuvi ienākumu minimuma atbalstam (uz Vācijas Sociālā kodeksa (Sozialgesetzbuch/SGB) II sējuma pamata), tiek nodrošināta aizsardzība pret ienākumu zudumu. Ģimenes ar zemiem ienākumiem tiek atbalstītas, piešķirot tām bērnu pabalstus un atvieglojot piekļuvi ienākumu minimumam. Turklāt īrnieki, kuri zaudējuši ienākumus, uz laiku ir aizsargāti pret izlikšanu no mājokļa. Kaut arī Vācijas sniegums attiecībā uz sociālo rezultātu pārskata rādītājiem, kas ir Eiropas sociālo tiesību pīlāra pamatā, ir labs, tomēr, ja netiks novērstas nepilnības tvērumā, pašreizējās krīzes apstākļos šīs nepilnības var samazināt neaizsargāto grupu ienākumus.

               (19)Novēršot veselības jomā izraisītās sekas, Vācijai par labu nāca tās vispārējā veselības aprūpes sistēma, kuras ietvaros ir nodrošināta piekļuve kvalitatīvai aprūpei, un Vācijai izdevās strauji palielināt savu testēšanas un intensīvās aprūpes spēju. Tomēr pašreizējā Covid-19 krīze apliecina to, ka pastāvīgi jāpastiprina veselības aprūpes sistēmas noturība. Medmāsu pieejamība un medmāsu profesijas pievilcība vēl aizvien ir problēma. Neraugoties uz to, ka uz vienu iedzīvotāju ir nodarbināts salīdzinoši liels medmāsu skaits, tomēr slimnīcas arvien biežāk ziņo par neaizpildītām vakancēm medmāsu profesijā. Ar digitāliem rīkiem varētu arī uzlabot un sekmēt koordināciju starp veselības aprūpes sniedzējiem primārajā un stacionārajā aprūpē, kā arī starp veselības aprūpi un sociālo aprūpi. Paātrinātā tempā tiek izvērsta e-veselības infrastruktūra, tomēr veselības un aprūpes pakalpojumu un e-recepšu izmantošana tiešsaistē, kā arī medicīnisko datu apmaiņa tiešsaistē vēl aizvien krietni atpaliek no ES vidējā rādītāja. Jauns likums, kas pieņemts 2020. gada martā, palīdz mazināt negatīvās ekonomiskās sekas, ar kurām Covid-19 rezultātā galvenokārt saskaras slimnīcas un privātprakses ārsti. Tomēr būs jānodrošina veselības aprūpes iestāžu ilgtermiņa finansējums, lai saglabātu aprūpi visās jomās, jo neobligāto operāciju un terapijas pasākumu atlikšana kaitē veselības nozarē strādājošo iestāžu finanšu ieņēmumiem un pieejamie resursi tiek izmantoti prioritāro testu un iekārtu iegādei. Tā kā Vācijai ir spēcīga pētnieciskā bāze, tā var iesaistīties specifiskos pētniecības un inovācijas pasākumos, lai reaģētu uz Covid-19 krīzi, tostarp izstrādātu vakcīnas un terapijas līdzekļus un izveidotu pētniecības tīklu nolūkā apvienot un pastiprināt pētnieciskās darbības, kas tiek veiktas Vācijas medicīnas augstskolās, un atbalstīt Epidēmijgatavības inovāciju koalīciju.

               (20)Lai veicinātu ekonomikas atlabšanu, būs svarīgi pasteidzināt tādu publisko investīciju projektu īstenošanu, kuri jau sagatavoti realizēšanai, un veicināt privātās investīcijas. Publiskās un privātās investīcijas 2019. gadā ievērojami pieauga, taču atpalika no vajadzīgo investīciju apjoma. Publiskās investīcijas nesasniedz aizvietojuma rādītāju pašvaldību līmenī, kur neveikto investīciju apjoms vēl aizvien ir liels (4 % no IKP), un šīs investīcijas joprojām kavē jaudas un plānošanas ierobežojumi. Jau plānotās investīcijas zaļajās tehnoloģijās un enerģētikas jomā var tikt veiktas agrāk, piemēram, ēku renovācijas un atjaunojamo energoresursu projektos. Neraugoties uz nesenajām iniciatīvām, problēmas joprojām rada īstermiņa un vidējā termiņa dekarbonizācijas mērķu sasniegšana, kā arī klimatneitralitātes mērķa sasniegšana līdz 2050. gadam. Tas pats attiecas arī uz vides aizsardzības un energoefektivitātes mērķiem, jo cenu stimuli (it īpaši laikā, kad pašreizējās Covid-19 krīzes dēļ naftas cenas ir zemas) attur no klimatam un videi draudzīgas rīcības. Lai Vācija varētu pāriet uz klimatneitrālu ekonomiku, ilgtermiņā būs vajadzīgas ievērojamas privātās un publiskās investīcijas, tostarp atjaunojamos energoresursos, elektroenerģijas infrastruktūrā, energoefektivitātē, aprites ekonomikā un ilgtspējīgā transportā. Turklāt Vācijas Federālais revīzijas birojs (Bundesrechnungshof) kritizēja to pasākumu izmaksu lietderību, kuri saistīti ar pāreju uz zaļo enerģiju. Ir vajadzīgi lielāki centieni un ilgtspējīgas investīcijas enerģētikas tīklos, lai gūtu labumu no pilnībā integrētas, ilgtspējīgas energosistēmas ar konsekventiem cenu signāliem. Tīru mobilitāti var veicināt, īstenojot atbilstošus regulatīvos pasākumus un veicot lielākas un straujākas investīcijas ilgtspējīgā transporta infrastruktūrā un tīras mobilitātes risinājumos. Papildu investīcijas pētniecībā un izstrādē ir ļoti svarīgas, lai veicinātu atlabšanu virzībā uz ilgtspējīgāku un konkurētspējīgāku ekonomiku. Izdevumi izglītības un pētniecības jomā 2018. gadā saglabājās 9,1 % apmērā no IKP, nesasniedzot valsts izvirzīto mērķi, proti, 10 % no IKP. Privātās investīcijas pētniecībā un izstrādē arvien vairāk bija koncentrētas uz lieliem uzņēmumiem. Neraugoties uz veiktajiem politikas pasākumiem, mājokļu piedāvājums joprojām bija krietni mazāks par periodā no 2017.–2021. gadam noteikto mērķi, proti, 375 000 jaunu dzīvokļu būvniecība gadā. Politika, kas veicina investīcijas jaunos mājokļos, novērstu šo nelīdzsvarotību un uzlabotu mājokļu pieejamību. Taisnīgas pārkārtošanās fonda līdzekļu 2021.–2027. gada plānojums varētu palīdzēt Vācijai risināt dažas no problēmām, ko rada pāreja uz klimatneitrālu ekonomiku, īpaši teritorijās, kas ietvertas ziņojuma par valsti D pielikumā. Tas ļautu Vācijai optimāli izmantot minēto fondu.

               (21)Mobilitātes ierobežošanas gadījumā izšķiroša nozīme ir modernai digitālai infrastruktūrai un digitālajiem pakalpojumiem. Investīcijas digitālajā infrastruktūrā un sabiedriskajos pakalpojumos var atbalstīt ekonomikas atlabšanu un palīdzēt samazināt Vācijas – vēl aizvien ievērojamo – atpalicību no citām valstīm ļoti augstas veiktspējas tīklu pārklājuma ziņā. Minētais pārklājums Vācijā 2019. gadā bija 32,7 % salīdzinājumā ar ES vidējo rādītāju, proti, 44 %, savukārt FTTP (fibre to the premises – optiskās šķiedras kabeļu nodrošināšana līdz telpām) pārklājums bija 10,5 %, kas ir krietni mazāk par ES vidējo rādītāju (33,5 %). Covid-19 krīze izgaismoja to, cik svarīgi ir savienoti digitālie pakalpojumi. Savienojamības nepilnības var būt viens no galvenajiem faktoriem, kas kavē investīcijas digitalizācijā, it īpaši mazo un vidējo uzņēmumu (MVU) gadījumā, kuri vēl aizvien lēni ievieš digitālās tehnoloģijas. Salīdzinājumā ar citām dalībvalstīm Vācija joprojām uzrāda zemu sniegumu digitālo publisko pakalpojumu jomā, neraugoties uz to, ka ir panākti uzlabojumi šādu pakalpojumu sniegšanā uzņēmumiem. Tomēr tiešsaistes mijiedarbības līmenis starp valsts iestādēm un sabiedrību kopumā ir ļoti zems. Likuma par tiešsaistes piekļuvi (Onlinezugangsgesetz) īstenošana norit lēni, un būs grūti sasniegt nosprausto mērķi, proti, līdz 2022. gada beigām digitalizēt visus 575 pakalpojumus. Šis likums būtu jāīsteno visām iesaistītajām publiskajām struktūrām (federālajām, federālo zemju un vietējām iestādēm), lai panāktu būtiskākus uzlabojumus digitālajā valsts pārvaldē.

               (22)Svarīgi ir nodrošināt, ka atbalsta pasākumu un turpmāko darbību īstenošanas nolūkā regulatīvais un administratīvais slogs arī nākotnē ir neliels. Pēc iespējas samazinot administratīvo slogu attiecībā uz piekļuvi atbalsta pasākumiem, būtu jānodrošina, ka nelieli uzņēmumi saņem tādu pašu atbalstu no starpniekiem kā lielākie uzņēmumi. Cita veida administratīvā sloga samazināšana plašākā mērogā, t. i., papildus minētajiem atbalsta pasākumiem (piemēram, piemērojot elastīgumu nebūtisku birokrātisku procedūru gadījumā), var sniegt papildu atvieglojumus MVU.

               (23)Jau pirms Covid-19 krīzes izcelšanās tehnoloģiskais progress bija pārveidojis darba tirgu, proti, bija vajadzīgs lielāks finansējums izglītībai un apmācībai, tostarp pārkvalifikācijai un prasmju pilnveidei, kā arī digitālo prasmju uzlabošanai. Covid-19 krīzes rezultātā šī nepieciešamība ir kļuvusi vēl aktuālāka, it īpaši to darba ņēmēju gadījumā, kuri nodarbināti nozarēs, ko, iespējams, ilgāku laiku ietekmēs sociālā distancēšanās, vai tādu darba ņēmēju gadījumā, kuri ir pakļauti riskam zaudēt darbu. Pēkšņa pāreja uz digitalizētāku sabiedrību un mājās organizētu izglītību var radīt īpašas grūtības neaizsargātiem skolēniem un studentiem, kuriem mājās nav pieejami digitāli risinājumi un atbalsts. Tas attiecas arī uz studentiem ar invaliditāti. Īpaša uzmanība jāvelta tam, lai nodrošinātu, ka visi skolēni un studenti apgūst mācību programmā noteiktās pamatprasmes un ka Covid-19 radīto traucējumu mēneši nerada nelabvēlīgu situāciju visam turpmākajam mūžam. Pastāv risks, ka palielināsies jau pastāvošā nevienlīdzība pamatprasmju ziņā, kura saistīta ar sociālekonomisko izcelsmi un to, ka personai ir migrantu izcelsme. Krīze ir izgaismojusi to, cik svarīgi ir turpināt attīstīt izglītības sistēmu, lai veicinātu gudru un iekļaujošu atlabšanu un turpinātu virzību uz zaļo pārkārtošanos un digitālo pāreju.

               (24)Šie ieteikumi pievēršas pandēmijas sociālekonomiskās ietekmes novēršanai un ekonomikas atlabšanas veicināšanai, taču Vācijai 2019. gadā adresētie ieteikumi, ko Padome pieņēma 2019. gada 9. jūlijā, attiecās arī uz reformām, kuras ir būtiskas, lai risinātu strukturālās problēmas vidējā līdz ilgākā termiņā. Šie ieteikumi nav zaudējuši aktualitāti un arī turpmāk tiks pārraudzīti visā nākamā gada Eiropas pusgada ciklā. Tas attiecas arī uz ieteikumiem, kas skar ar investīcijām saistīto ekonomikas politiku. Minētie ieteikumi būtu jāņem vērā kohēzijas politikas finansējuma stratēģiskajā plānošanā pēc 2020. gada, t. sk. pašreizējās krīzes ietekmes mazināšanas pasākumos un izejas stratēģijās.

               (25)Eiropas pusgads nodrošina satvaru pastāvīgai ekonomikas un nodarbinātības politikas koordinēšanai Savienībā, un tādējādi var veicināt ekonomikas ilgtspēju. Dalībvalstis savās 2020. gada valsts reformu programmās ir izvērtējušas progresu saistībā ar ANO ilgtspējīgas attīstības mērķu (IAM) īstenošanu. Nodrošinot tālāk sniegto ieteikumu pilnīgu īstenošanu, Vācija sekmēs progresu IAM sasniegšanā un kopīgus pūliņus konkurētspējīgas ilgtspējas nodrošināšanai Savienībā.

               (26)Cieša valstu ekonomikas koordinācija ekonomiskajā un monetārajā savienībā ir būtiska, lai strauji atgūtos no Covid-19 ekonomiskās ietekmes. Vācijai kā dalībvalstij, kuras valūta ir euro, ņemot vērā Eurogrupas politiskās norādes, būtu jānodrošina, ka tās politika joprojām atbilst ieteikumiem eurozonai un tiek koordinēta ar pārējo eurozonas dalībvalstu politiku.

               (27)Komisija 2020. gada Eiropas pusgada kontekstā ir veikusi Vācijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2020. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2020. gada stabilitātes programmu, 2020. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti Vācijai iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Izvērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas nodrošināšanā Vācijā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (28)Ņemot vērā minēto novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2020. gada stabilitātes programmu, un tās atzinums
                  8
                ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (29)Padome ir izskatījusi 2020. gada valsts reformu programmu un 2020. gada stabilitātes programmu, ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo novērtējumu. Šajos ieteikumos ir ņemts vērā, ka pandēmijas apkarošana un ekonomiskās atlabšanas veicināšana ir pirmais nepieciešamais solis, kas ļaus koriģēt nelīdzsvarotību. Ieteikumi, kuri ir tieši vērsti uz makroekonomisko nelīdzsvarotību, ko Komisija konstatējusi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu, ir atspoguļoti 2. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Vācijai 2020. un 2021. gadā rīkoties šādi.

               1.Ievērojot vispārējo izņēmuma klauzulu, veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai efektīvi risinātu pandēmijas situāciju, stiprinātu ekonomiku un atbalstītu tās turpmāko atlabšanu. Kad to pieļaus ekonomiskie apstākļi, īstenot fiskālo politiku, kas ļaus panākt piesardzīgu vidēja termiņa fiskālo stāvokli un nodrošināt parāda ilgtspēju un vienlaikus veicinās investīcijas. Mobilizēt pienācīgus resursus un stiprināt veselības aprūpes sistēmas noturību, tostarp izvēršot e-veselības pakalpojumus.

               2.Pasteidzināt tādu publisko investīciju projektu īstenošanu, kuri jau sagatavoti realizēšanai, un rosināt privātās investīcijas, lai sekmētu ekonomikas atlabšanu. Ievirzīt investīcijas uz zaļo pārkārtošanos un digitālo pāreju, jo īpaši uz ilgtspējīgu transportu, tīrām, efektīvām un integrētām energosistēmām, digitālo infrastruktūru un prasmēm, mājokļiem, izglītību, kā arī pētniecību un inovāciju. Uzlabot digitālos publiskos pakalpojumus visos līmeņos un veicināt digitalizāciju mazos un vidējos uzņēmumos. Samazināt normatīvo un administratīvo slogu uzņēmumiem.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

                     (3)

                        SWD(2020) 504 final.

                     (4)

                        OV C 301, 5.9.2019., 117. lpp.

                     (5)

                        COM(2020) 112 final.

                     (6)

                        COM(2020) 123 final.

                     (7)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2020/460 (2020. gada 30. marts), ar kuru groza Regulas (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013 un (ES) Nr. 508/2014 attiecībā uz īpašiem pasākumiem, kas nepieciešami, lai piesaistītu investīcijas dalībvalstu veselības aprūpes sistēmās un citos to ekonomikas sektoros, reaģējot uz Covid-19 uzliesmojumu (Investīciju iniciatīva reaģēšanai uz koronavīrusu) (OV L 99, 31.3.2020., 5. lpp.) un Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2020/558 (2020. gada 23. aprīlis), ar ko Regulas (ES) Nr. 1301/2013 un (ES) Nr. 1303/2013 groza attiecībā uz īpašiem pasākumiem, lai nodrošinātu ārkārtas elastību Eiropas strukturālo un investīciju fondu izmantošanā, reaģējot uz Covid-19 uzliesmojumu (OV L 130, 24.4.2020., 1. lpp.).

                     (8)

                        Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 20.5.2020
            COM(2020) 509 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Spānijas 2020. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Spānijas 2020. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Spānijas 2020. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Spānijas 2020. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību
                  2
               , un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2019. gada 17. decembrī pieņēma gada ilgtspējīgas izaugsmes stratēģiju, tādējādi uzsākot 2020. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Komisija 2019. gada 17. decembrī uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Spānija bija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu “Padomes ieteikums par eurozonas ekonomikas politiku”.

               (2)2020. gada ziņojums par Spāniju
                  3
                tika publicēts 2020. gada 26. februārī. Tajā bija izvērtēts, kā Spānija īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2019. gada 9. jūlijā
                  4
               , turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Spānijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā bija ietverts arī padziļināts pārskats, kurš veikts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu un kura rezultāti arī tika publicēti 2020. gada 26. februārī. No Komisijas veiktās analīzes secināms, ka Spānijā pastāv makroekonomikas nelīdzsvarotība. Liels gan valsts, gan privātā sektora ārējais un iekšējais parāds radījis neaizsargātību vēl joprojām augsta bezdarba apstākļos, un tam bijusi pārrobežu nozīme.

               (3)2020. gada 11. martā Pasaules Veselības organizācija oficiāli pasludināja Covid-19 uzliesmojumu par pasaules mēroga pandēmiju. Tā ir nopietna sabiedrības veselības ārkārtas situācija, kas skar iedzīvotājus, sabiedrību kopumā un ekonomiku. Tā pakļauj valstu veselības aprūpes sistēmas smagai spriedzei, rada traucējumus globālajās piegādes ķēdēs, nestabilitāti finanšu tirgos un patērētāju pieprasījuma satricinājumus un negatīvi ietekmē dažādas nozares. Tā apdraud cilvēku darbvietas un ienākumus un uzņēmumu darbību. Tā ir izraisījusi ievērojamu ekonomikas satricinājumu, kam jau ir nopietnas sekas Eiropas Savienībā. Komisija 2020. gada 13. martā pieņēma paziņojumu
                  5
               , kurā aicināja koordinēt rīcību, reaģējot uz krīzi ekonomikā, un iesaistīt visus dalībniekus valstu un Savienības līmenī.

               (4)Vairākas dalībvalstis ir izsludinājušas ārkārtas stāvokli vai ieviesušas ārkārtas pasākumus. Ārkārtas pasākumiem vajadzētu būt stingri samērīgiem, nepieciešamiem, ar ierobežotu ilgumu un saskaņā ar Eiropas un starptautiskajiem standartiem. Turklāt uz tiem būtu jāattiecina demokrātiskā pārraudzība un iespēja tos neatkarīgi pārskatīt tiesā.

               (5)2020. gada 20. martā Komisija pieņēma paziņojumu par Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšanu
                  6
               . Šī klauzula, kuru veido Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punkts, 6. panta 3. punkts, 9. panta 1. punkts un 10. panta 3. punkts un Regulas (EK) Nr. 1467/97 3. panta 5. punkts un 5. panta 2. punkts, atvieglo budžeta politikas koordināciju nopietnas ekonomikas lejupslīdes laikā. Komisija savā paziņojumā pauda Padomei viedokli, ka pašreizējos apstākļos, ņemot vērā paredzamo nopietno ekonomikas lejupslīdi Covid-19 uzliesmojuma dēļ, ir pieļaujams iedarbināt šo klauzulu. Dalībvalstu finanšu ministri 2020. gada 23. martā piekrita Komisijas novērtējumam. Vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšana ļauj uz laiku atkāpties no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai, ja tas neapdraud fiskālo stabilitāti vidējā termiņā. Attiecībā uz korektīvo daļu Padome uz Komisijas ieteikuma pamata var arī nolemt pieņemt pārskatītu fiskālo trajektoriju. Vispārējā izņēmuma klauzula neaptur Stabilitātes un izaugsmes paktā paredzētās procedūras. Tā ļauj dalībvalstīm atkāpties no budžeta prasībām, kas tiktu piemērotas parastā situācijā, un vienlaikus dod iespēju Komisijai un Padomei veikt vajadzīgos politikas koordinācijas pasākumus pakta ietvaros.

               (6)Ir jāturpina pasākumi, lai ierobežotu un kontrolētu pandēmijas izplatīšanos, stiprinātu valstu veselības aprūpes sistēmu noturību, mazinātu sociālekonomiskās sekas, izmantojot atbalsta pasākumus uzņēmumiem un mājsaimniecībām, un nodrošinātu pienācīgus veselības un drošības apstākļus darbvietā nolūkā atsākt saimniecisko darbību. Savienībai būtu pilnībā jāizmanto dažādie tās rīcībā esošie instrumenti, lai atbalstītu dalībvalstu centienus minētajās jomās. Vienlaikus dalībvalstīm un Savienībai būtu jāsadarbojas, sagatavojot pasākumus, kas vajadzīgi, lai atjaunotu mūsu sabiedrības un ekonomikas normālu darbību un ilgtspējīgu izaugsmi, citstarp integrējot zaļo pārkārtošanos un digitālo pārveidi un mācoties no krīzes laikā gūtās pieredzes.

               (7)Covid-19 krīze ir apliecinājusi ka vienotais tirgus ir pietiekami elastīgs, lai spētu pielāgoties ārkārtas situācijām. Tomēr, lai nodrošinātu ātru un vienmērīgu pāreju uz ekonomikas atlabšanas posmu, preču un pakalpojumu brīvu apriti un darba ņēmēju brīvu pārvietošanos, ir jāatceļ ārkārtas pasākumi, kas kavē vienotā tirgus normālu darbību, tiklīdz tie vairs nav nepieciešami. Pašreizējā krīze ir parādījusi, ka veselības nozarē ir vajadzīgi krīzes gatavības plāni, kas jo īpaši ietver uzlabotas iepirkuma stratēģijas, dažādotas piegādes ķēdes un nepieciešamo krājumu stratēģiskās rezerves. Tie ir galvenie elementi, uz kuru pamata tiks izstrādāti plašāki krīzes gatavības plāni.

               (8)Savienības likumdevējs jau ir grozījis attiecīgos tiesiskos regulējumus
                  7
               , lai ļautu dalībvalstīm mobilizēt visus neizmantotos līdzekļus no Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem nolūkā novērst Covid-19 pandēmijas ārkārtas sekas. Minētie grozījumi nodrošinās papildu elastīgumu, kā arī vienkāršotas un racionalizētas procedūras. Lai mazinātu spiedienu uz naudas plūsmu, dalībvalstis arī var 2020.–2021. grāmatvedības gadā izmantot 100 % līdzfinansējuma likmi no Savienības budžeta. Spānija tiek mudināta pilnībā izmantot šīs iespējas, lai palīdzētu personām un nozarēm, ko šīs problēmas skar visvairāk.

               (9)Paredzams, ka pandēmijas sociālekonomiskās sekas atšķirīgu specializācijas modeļu dēļ dažādos Spānijas reģionos izpaudīsies nevienmērīgi. Tas attiecas, piemēram, uz reģioniem, kuros tūrisms ir vissvarīgākā nozare, piemēram, Vidusjūras piekrasti, Andalūziju vai Baleāru salām un Kanāriju salām, kur vairāk nekā viena ceturtā daļa darbvietu ir saistītas ar šo nozari. Tas rada būtisku risku, ka Spānijā palielināsies reģionālās atšķirības. To papildina risks, ka uz laiku izirs konverģences process starp dalībvalstīm, tāpēc pašreizējā situācijā ir vajadzīga mērķtiecīga politiska atbildes reakcija.

               (10)Spānija savu 2020. gada valsts reformu programmu un 2020. gada stabilitātes programmu iesniedza 2020. gada 1. maijā. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

               (11)Spānija šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā, un tai piemēro pārejas noteikumu par parādu.

               (12)Padome 2018. gada 13. jūlijā ieteica Spānijai nodrošināt, ka valdības neto primāro izdevumu (3) nominālā pieauguma temps 2019. gadā nepārsniedz 0,6 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,65 % apmērā no IKP. Komisijas vispārējais izvērtējums 2019. gadā apstiprina būtisku novirzi no vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai ieteiktajām korekcijām. Tas ir būtisks faktors Komisijas ziņojumā, kas sagatavots saskaņā ar Līguma 126. panta 3. punktu un kurā novērtēta Spānijas atbilstība parāda kritērijam 2019. gadā.

               (13)Valdība savā 2020. gada stabilitātes programmā plāno, ka nominālā bilance pasliktināsies no deficīta, kas bija 2,8 % no IKP 2019. gadā, līdz deficītam 10,3 % apmērā no IKP 2020. gadā. Vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2019. gadā bija samazinājusies līdz 95,5 % no IKP, taču saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmu ir paredzams, ka 2020. gadā tā palielināsies līdz 115,5 %. Makroekonomikas un fiskālo perspektīvu ietekmē liela nenoteiktība Covid-19 pandēmijas dēļ.

               (14)Reaģējot uz Covid-19 pandēmiju un īstenojot saskaņotu Savienības pieeju, Spānija ir noteikusi budžeta pasākumus, lai palielinātu veselības aprūpes sistēmas kapacitāti, ierobežotu pandēmiju un sniegtu atbalstu vissmagāk skartajām personām un nozarēm. Saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmu minētie budžeta pasākumi sasniedz 3,2 % no IKP. Deficītu palielinošo pasākumu kvantitatīvā noteikšana lielā mērā sakrīt ar Komisijas aplēsēm, ja tiek ņemta vērā atšķirīgā pieeja automātisko stabilizatoru izmaksām. Šie pasākumi ietver veselības aprūpes pakalpojumu stiprināšanu un ienākumu atbalsta sniegšanu darba ņēmējiem, kuriem piemēro saīsināta darba laika shēmas. Turklāt Spānija ir paziņojusi par pasākumiem, kuri, neradot tiešu ietekmi uz budžetu, palīdzēs atbalstīt uzņēmumu likviditāti, kas saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmu tiek lēsta 9,2 % apmērā no IKP. Minētie pasākumi jo īpaši ietver aizdevumu garantijas (8,8 % no IKP). Kopumā Spānijas veiktie pasākumi atbilst pamatnostādnēm, kas sniegtas Komisijas paziņojumā par koordinētu ekonomisko reakciju uz Covid-19 uzliesmojumu. Minēto pasākumu pilnīga īstenošana, kam sekotu fiskālās politikas pārorientēšana uz piesardzīga vidēja termiņa fiskālā stāvokļa sasniegšanu, kad to ļaus ekonomikas apstākļi, palīdzēs saglabāt fiskālo stabilitāti vidējā termiņā.

               (15)Pamatojoties uz Komisijas 2020. gada pavasara prognozi ar nemainīgas politikas pieņēmumu, Spānijas vispārējās valdības bilance tiek prognozēta -10,1 % apmērā no IKP 2020. gadā un -6,7 % apmērā no IKP 2021. gadā. Paredzams, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP sasniegs 115,6 % 2020. gadā un 113,7 % 2021. gadā.

               (16)Komisija 2020. gada 20. maijā nāca klajā ar ziņojumu, kas sagatavots saskaņā ar Līguma 126. panta 3. punktu, jo Spānija 2019. gadā nebija izpildījusi noteikumu par parādu un 2020. gadā plāno pārkāpt deficīta robežvērtību, kas ir 3 % no IKP. Kopumā analīze liecina, ka Līgumā un Regulā (EK) Nr. 1467/1997 noteiktais deficīta un parāda kritērijs nav izpildīts.

               (17)Pasākumi, kas veikti, lai apturētu vīrusa izplatīšanos, būtiski ietekmē ekonomiku, un to dēļ IKP šogad varētu samazināties par 9,4 %. Arī ietekme uz nodarbinātību, ko šajā posmā gan ir grūti aprēķināt, būs ievērojama. Kopš krīzes sākuma darbu jau ir zaudējuši aptuveni viens miljons cilvēku. Ietekmi uz nodarbinātību pašlaik mazina gandrīz 3,5 miljoni darba ņēmēju, kuri ir iesaistīti saīsināta darba laika shēmās (ERTE), kas līdz šim ir novērsušas tūlītēju darba zaudēšanu. Pandēmijas sekas Spānijā vēl vairāk pasliktinās mazos un vidējos uzņēmumos (MVU) nodarbināto lielais īpatsvars, tas, ka vissmagāk cietušas svarīgas nozares un ka to atlabšana, visticamāk, būs lēnāka, piemēram, tūrisma un mazumtirdzniecības nozares, kā arī terminēto darba līgumu lielais īpatsvars darba ņēmēju vidū (26,3 % 2019. gadā). Visi minētie faktori varētu izraisīt liela mēroga darba zaudēšanu un pastiprināt triecienu. Saskaņā ar Komisijas prognozi paredzams, ka bezdarba līmenis (kas 2020. gada februārī bija 13,6 %) pieaugs līdz 18,9 % 2020. gadā un atlabs, krītoties līdz 17 % 2021. gadā.

               (18)Spānijas iestādes ir mēģinājušas mazināt pandēmijas un ierobežojumu perioda ietekmi ar dažādu pasākumu kopumiem, kuru kopējā summa ir 145 miljardi EUR. Lai cīnītos ar šo slimību, iestādes ir palielinājušas izdevumus veselības aprūpes un sociālajiem pakalpojumiem. Tās ir arī atvieglojušas ERTE izmantošanu, lai saglabātu cilvēkiem darbu un atbalstītu mājsaimniecību ienākumus. Darba ņēmēji, uz kuriem attiecas ERTE, saņem pabalstu 70 % apmērā no viņu sociālā nodrošinājuma iemaksu bāzes ar minimālo un maksimālo robežu (attiecīgi 502 EUR un 1402 EUR). Darba tiesiskās attiecības ERTE darbības periodā, kas nesen tika pagarināts līdz 2020. gada 30. jūnijam, nemainās. Uzņēmumi, kas piemēro ERTE, ir atbrīvoti no pienākuma maksāt ļoti lielu daļu no sociālā nodrošinājuma iemaksām par darba ņēmējiem, uz kuriem attiecas šī shēma, ar nosacījumu, ka viņiem saglabā darbu vismaz sešus mēnešus pēc darbības atsākšanas. Minētie pasākumi ir cieši saistīti ar īpašu atbalstu MVU un pašnodarbinātām personām, kas ir Spānijas ekonomikas pamats (nodokļu maksājumu atlikšana, sociālā nodrošinājuma iemaksu un valsts garantiju samazināšana), un ar tiem tiek mēģināts palīdzēt šiem ekonomikas dalībniekiem izvairīties no bankrota un ātri atsākt darbību, kad krīze būs beigusies. Ir pieņemti arī pasākumi ar mērķi garantēt pagaidu ienākumu atbalstu nestandarta nodarbinātības formu darba ņēmējiem, kuriem nav pieejama sociālā nodrošinājuma aizsardzība.

               (19)Neskatoties uz salīdzinoši zemo investīciju līmeni, Spānijas veselības aprūpes sistēma ir panākusi labus rezultātus veselības jomā. Tomēr Covid-19 pandēmijas uzliesmojums ir radījis sistēmai nepieredzētu pārslodzi un atklājis, ka tā nav aizsargāta pret satricinājumiem. Tūlītējie pasākumi ir vērsti uz spēju stiprināšanu saistībā ar veselības aprūpes darbiniekiem, kritiski svarīgiem medikamentiem un infrastruktūru ar mērķi glābt dzīvību un atjaunot veselību pandēmijas laikā. Krīzes laikā sevišķi apdraudētas ir personas ar invaliditāti un veci cilvēki aprūpes iestādēs. Ir jānodrošina viņiem pastāvīga piekļuve medicīniskajai un sociālajai aprūpei, t. sk. neatliekamās palīdzības un intensīvās aprūpes pakalpojumiem. Vēlāk būtu jākoncentrējas uz veselības aprūpes sistēmas noturības uzlabošanu, lai tā iespējami ātri varētu atsākt optimāli darboties un labāk izturēt jaunus satricinājumus. Pandēmija ir atklājusi pašreizējās strukturālās problēmas, dažas no kurām ir izraisījis zināms fiziskās infrastruktūras investīciju trūkums un trūkumi saistībā ar veselības aprūpes darbinieku pieņemšanu darbā un darba apstākļiem. Pastāv reģionālas atšķirības izdevumu, fizisko resursu un personāla ziņā, un koordinācija dažādu pārvaldes līmeņu starpā ne vienmēr ir efektīva. Vidējā termiņā varētu uzlabot veselības aprūpes rezultātus novecošanas, pieaugošo hronisko slimību un invaliditātes problēmu risināšanā. Liela nozīme šajā ziņā ir primārajai aprūpei un e-veselības attīstībai. Vidējā termiņā būs svarīgi nodrošināt, lai iespējamais resursu samazinājums ekonomikas lejupslīdes dēļ neietekmētu cilvēku veselības aprūpes pieejamību un neradītu nevienlīdzību šajā ziņā.

               (20)Lai gan Spānijā vairākus gadus radīts daudz jaunu darbvietu, tomēr pirms Covid-19 uzliesmojuma tās darba tirgū bija augsts bezdarba līmenis un pastāvēja darba tirgus segmentācija. Provizoriskie dati liecina, ka krīzes dēļ Spānijā ļoti būtiski pieaudzis bezdarba līmenis, kas negatīvi ietekmēs nodarbinātības dienestu jau tā ierobežoto spēju atbalstīt darba ņēmējus un darba devējus, kā arī sociālos pakalpojumus. Vidējā termiņā atlabšana būtu jāsekmē ar nodarbinātības atbalsta pasākumiem, kurus pieņemtu, apspriežoties ar sociālajiem partneriem, piemēram, pakāpenisku saīsināta darba laika shēmu atcelšanu, darbā pieņemšanas stimulu sistēmas pārskatīšanu ar mērķi labāk veicināt ilgtspējīgus nodarbinātības veidus, jo īpaši gados jauniem darba ņēmējiem, kā arī elastīgu darba apstākļu nodrošināšanu. Studentu īpatsvara palielināšana dabaszinātņu un digitālo tehnoloģiju priekšmetos, profesionālās izglītības un apmācības pievilcības veicināšana un elastīgu prasmju pilnveides un pārkvalifikācijas iespēju nodrošināšana varētu palīdzēt reaģēt uz augošo pieprasījumu pēc tehniskajām prasmēm, kas vajadzīgas, lai īstenotu zaļo un digitālo pārkārtošanos ceļā uz atlabšanu. Kopumā izglītības un profesionālās orientācijas uzlabošana un pietiekama atbalsta nodrošināšana nelabvēlīgākā situācijā esošajiem studentiem un atpalikušajiem reģioniem varētu sekmēt labākus izglītības rezultātus. Tas, cik sekmīgi būs pasākumi, kuri, iespējams, tiks pieņemti minēto mērķu sasniegšanai, būs ļoti atkarīgs no pietiekama laika atvēlēšanas plašas un ilgstošas sociālās un politiskās vienprātības panākšanai par reformām.

               (21)Pandēmijas ietekme uz darba tirgu ir radījusi neatliekamu vajadzību atbalstīt krīzes skarto mājsaimniecību ienākumus. Liela nozīme šajā sakarā bijusi saīsināta darba laika shēmu izmantošanas atvieglošanai. Tomēr pagaidu darba ņēmējiem ar ļoti īslaicīgiem līgumiem, kuri veido lielāko daļu no gandrīz viena miljona jaunajiem bezdarbniekiem un kuru vidū ir daudz gados jaunu darba ņēmēju, bieži vien nepienākas standarta aizsardzība bezdarba gadījumā. Lai atbalstītu ilgtspējīgu atlabšanu un sociālo kohēziju, jau pašā sākumā jānodrošina, ka uz visiem darba ņēmējiem, t. sk. pagaidu darba ņēmējiem un pašnodarbinātām personām, attiecas pietiekama sociālā aizsardzība un aktīva darba tirgus politika.

               (22)Domājams, ka krīze palielinās augsto nabadzības vai sociālās atstumtības līmeni Spānijā, jo īpaši ģimenēs ar bērniem. Spānija 2019. gadā bija dalībvalsts ar viszemāko vidējo ģimenes pabalstu uz vienu bērnu. Ģimenēm ar zemiem līdz vidējiem ienākumiem nepienākas bērnu pabalsti, uz kuriem šajā valstī attiecas stingri nosacījumi, un tām ir pieejami tikai ierobežoti nodokļu atvieglojumi. Sociālās aizsardzības izdevumi joprojām ir izteikti vērsti uz vecāka gadagājuma cilvēkiem, un paredzams, ka pensiju izdevumu līmenis vidējā termiņā un ilgtermiņā ievērojami palielināsies, ja paziņotā atkāpšanās no 2013. gada pensiju reformas būs pastāvīga un netiks veikti pietiekami kompensācijas pasākumi. Sarežģītie ekonomiskie un sociālie apstākļi, kas izveidojušies pandēmijas dēļ, drīzāk nosaka vajadzību pēc paaudžu solidaritātes par labu jaunākajām paaudzēm. Bezdarbnieka atbalsts ilgtermiņa bezdarbniekiem un darba ņēmējiem, kuri neatbilst iemaksu shēmu nosacījumiem, pašlaik ir sadalīts pa vairākām shēmām, tādēļ tā tvērums ir mazs. Valstī pašlaik spēkā esošās reģionālās minimālo ienākumu shēmas sasniedz tikai 20 % potenciālo saņēmēju, turklāt pastāv lielas reģionālās atšķirības tvēruma, ilguma, piekļuves nosacījumu un atbilstības ziņā. Pašreizējos spiedīgajos apstākļos ir paredzēts ātri ieviest pastāvīgu valsts ienākumu garantijas shēmu, kuras plānotais tvērums ir trīs miljoni saņēmēju un kura papildinās spēkā esošās reģionālās minimālo ienākumu shēmas. Šajā posmā nav iespējams novērtēt tās ietekmi uz nabadzības mazināšanu un ilgtspējību īstermiņā un vidējā termiņā.

               (23)Pandēmijas krīzi Spānijā pastiprina arī tas, ka lielais MVU skaits veido lielu daļu no nodarbinātības. Lai novērstu bankrotu, no kura iespējams izvairīties, steidzami ir pieņemti daži pasākumi, lai nodrošinātu likviditātes atbalstu uzņēmumiem, izmantojot aizdevumus un garantijas, koncentrējoties uz MVU un nozarēm, kuras krīze skars smagāk un ilgāk, piemēram, tūrisma nozari (kas Spānijā 2019. gadā veidoja 12 % no IKP). Lai varētu izmantot šo pasākumu rezultātus, finanšu starpniekiem tie būtu efektīvi un ātri jāīsteno. MVU naudas plūsmu uzlabot palīdzēs arī atļauja atlikt nodokļu un sociālo iemaksu maksājumus un ātrāka valsts iestāžu līgumu maksājumu izpilde. Izstrādājot un īstenojot minētos pasākumus, ir jāņem vērā banku nozares noturība. Lai nodrošinātu minēto pasākumu efektivitāti, ir svarīgi turpināt samazināt administratīvo slogu un piedāvāt efektīvus digitālos publiskos pakalpojumus. Sekmīgai ekonomikas atlabšanai izšķiroši svarīgi ir atbalstīt uzņēmumus krīzes vissmagāk skartajās nozarēs un saglabāt eksporta uzņēmumu konkurētspēju.

               (24)Lai veicinātu ekonomikas atlabšanu, būs svarīgi pasteidzināt tādu publisko investīciju projektu īstenošanu, kuri jau sagatavoti realizēšanai, un veicināt privātās investīcijas, t. sk. veicot attiecīgas reformas. Spānijai būs labākas izredzes atlabt, ja tā spēs palielināt ražīgumu un veicināt inovāciju, t. sk. veicot digitālo un zaļo pārkārtošanos. Spānijas sniegums inovācijas jomā ir zem visu ES reģionu vidējā rādītāja. Spānija atpaliek tādos aspektos kā uzņēmumu spēja ieviest inovāciju, ieguldīt materiālos un nemateriālos aktīvos un optimāli izmantot iedzīvotāju prasmes, kas varētu kavēt to konkurētspēju uz zināšanām balstītā ekonomikā. Krīze ir izgaismojusi digitalizācijas nozīmi valdības pakalpojumu un izglītības un apmācības pieejamības saglabāšanā, kā arī darbvietu un saimnieciskās darbības saglabāšanā. Pirms sākās ierobežojumu periods, tikai pusē no Spānijas skolām bija izveidotas piemērotas digitālās mācīšanās platformas ar ievērojamām atšķirībām dažādos reģionos. Pēkšņā pāreja uz digitālo mācīšanos arī sagādāja īpašas grūtības neaizsargātiem skolēniem, kuriem mājās nav pieejami digitālie risinājumi. Spānijai būtu jānodrošina, ka visiem skolēniem, arī lauku apvidos un neaizsargātās mājsaimniecībās, ir iespēja piekļūt digitālajai izglītībai. Atbalsts uzņēmumu digitalizācijai arī veicinātu Spānijas uzņēmumu konkurētspēju globālajās vērtības ķēdēs un palielinātu to eksporta spēju, jo īpaši MVU un mikrouzņēmumiem. Digitālo risinājumu, t. sk. progresīvu digitālo tehnoloģiju ieviešana un digitālās plaisas mazināšana starp pilsētām un lauku apvidiem uzlabotu Spānijas ekonomikas spēju radīt inovāciju. Turklāt pētniecības un inovācijas pārvaldības stiprināšana visos līmeņos, pētniecības kvalitātes uzlabošana, sistemātiski veicot novērtējumus un stimulējot pētniecības organizācijas sadarboties ar privāto sektoru, varētu padarīt pētniecības un inovācijas politiku efektīvāku un paātrināt inovācijas izplatīšanu ar mērķi sekmēt atlabšanu.

               (25)Spānijas pārejai uz klimatneitrālu ekonomiku būs vajadzīgi lielas, ilgstošas investīcijas, cita starpā atjaunojamos energoresursos, energoinfrastruktūrā, energoefektivitātē un ilgtspējīgā transportā. Investīcijas būtu jāpiešķir ātrāk, lai sekmētu zaļo pārkārtošanos, saskaņā ar Spānijas nacionālo enerģētikas un klimata plānu. Integrētas energosistēmas veicināšanai būtu jāatvieglo atjaunojamo energoresursu izmantošana. Samazinot enerģijas patēriņu privātās un sabiedriskās ēkās ar plašas renovācijas palīdzību un attīstot viedos tīklus un atjaunojamo energoresursu elektroenerģijas akumulēšanas sistēmu, varētu labāk pārvaldīt pieprasījumu pēc enerģijas, vienlaikus atbalstot darbvietu radīšanu atlabšanas laikā. Turpmāki ieguldījumi energoinfrastruktūrā, t. sk. elektroenerģijas starpsavienojumos ar pārējo Savienību, palīdzētu uzlabot ES iekšējā enerģijas tirgus integrāciju, vienlaikus ieviešot lielāku konkurenci un atvieglojot atjaunojamo energoresursu izmantošanu. Būtu jāveic arī papildu pasākumi ilgtspējīga transporta veicināšanai, cita starpā alternatīvo degvielu infrastruktūras ieviešana, jo īpaši elektriskajiem transportlīdzekļiem. Ieguldījumi būs vajadzīgi arī tam, lai dzelzceļu varētu pēc iespējas vairāk izmantot kravu pārvadājumiem, ieskaitot pārrobežu savienojumus ar Franciju un Portugāli un savienojumus ar ostām un loģistikas centriem. Turklāt daži Spānijas apvidi ir starp klimata pārmaiņu visvairāk skartajiem Eiropas apvidiem. Ir saspringta situācija ar ūdens resursiem, un ūdens un atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūra visā valstī ir nevienmērīga. Zaļās investīcijas var palīdzēt pārvarēt klimata pārmaiņu negatīvo ietekmi, piemēram, plūdus un mežu ugunsgrēkus, uzlabot gaisa kvalitāti, kā arī ūdens un atkritumu apsaimniekošanu un attīstīt aprites ekonomikas potenciālu. Taisnīgas pārkārtošanās fonda līdzekļu 2021.–2027. gada plānojums varētu palīdzēt Spānijai risināt dažas no problēmām, ko rada pāreja uz klimatneitrālu ekonomiku, īpaši teritorijās, kas ietvertas ziņojuma par valsti D pielikumā
                  8
               . Tas ļautu Spānijai optimāli izmantot minēto fondu.

               (26)Regulējuma sadrumstalotība un šķēršļi Spānijā neļauj uzņēmumiem izmantot apjomradītus ietaupījumus un negatīvi ietekmē ražīgumu. Lai veicinātu labāku regulējumu un konkurenci atlabšanas laikā, būtu aktīvāk jāizmanto Likums par tirgus vienotību, ko jau īsteno tiesas un konkurences iestādes. Šajā sakarā, tiklīdz beigsies ārkārtas stāvoklis, būtu jāatceļ stingrie īpašumtiesību un tirgus ierobežojumi, kuru mērķis bijis nodrošināt stratēģisku preču un pakalpojumu piegādi pandēmijas krīzes apstākļos. Kopumā ciešāka un noturīga koordinācija starp dažādiem valdības līmeņiem varētu ekonomikas atlabšanas veicināšanas politiku padarīt efektīvāku. Svarīgi ir arī nodrošināt, ka pārvaldības struktūra, kas jau ir izveidota ar tiesību aktiem, ar kuriem īsteno 2014. gada publiskā iepirkuma direktīvas, var pēc iespējas ātrāk pilnvērtīgi darboties, lai attaisnotu publisko investīciju efektīvu izmantošanu, kas var veicināt ekonomikas atlabšanu. Ar Sadarbības komitejas starpniecību būtu jāpastiprina darbs pie visaptverošas valsts publiskā iepirkuma stratēģijas, cieši sadarbojoties ar visu valdības līmeņu (centrālā, reģionālā un vietējā līmeņa) pārstāvjiem.

               (27)Šie ieteikumi pievēršas pandēmijas sociālekonomiskās ietekmes novēršanai un ekonomikas atlabšanas veicināšanai, taču šai valstij 2019. gadā adresētie ieteikumi, ko Padome pieņēma 2019. gada 9. jūlijā, attiecās arī uz reformām, kuras ir būtiskas, lai risinātu strukturālās problēmas vidējā līdz ilgākā termiņā. Šie ieteikumi nav zaudējuši aktualitāti un arī turpmāk tiks pārraudzīti visā nākamā gada Eiropas pusgada ciklā. Tas attiecas arī uz ieteikumiem, kas skar ar investīcijām saistīto ekonomikas politiku. Minētie ieteikumi būtu jāņem vērā kohēzijas politikas finansējuma stratēģiskajā plānošanā pēc 2020. gada, t. sk. pašreizējās krīzes ietekmes mazināšanas pasākumos un izejas stratēģijās.

               (28)Maksātnespējas procedūru savlaicīgai noregulēšanai būs arī būtiska nozīme uzņēmumu likviditātes nodrošināšanā un resursu efektīvā pārdalē, kā arī uzņēmējdarbības un finanšu sektora stabilitātes veicināšanā. Ir svarīgi nodrošināt tiesu sistēmas spēju efektīvi izskatīt maksātnespējas procedūras. Tas ir īpaši svarīgi, jo pašreizējā tiesu darbības apturēšana un gaidāmais tiesvedības pieaugums pandēmijas izraisītās recesijas dēļ var vēl vairāk saasināt jau esošās problēmas, kad tiesvedība kļūst aizvien garāka un pieaug uzkrājušos lietu skaits.

               (29)Eiropas pusgads nodrošina satvaru pastāvīgai ekonomikas un nodarbinātības politikas koordinēšanai Savienībā, un tādējādi var veicināt ekonomikas ilgtspēju. Dalībvalstis ir izvērtējušas progresu saistībā ar ANO ilgtspējīgas attīstības mērķu (IAM) iestrādāšanu savās 2020. gada valsts reformu programmās. Nodrošinot tālāk sniegto ieteikumu pilnīgu īstenošanu, Spānija sekmēs progresu IAM sasniegšanā un kopīgus pūliņus konkurētspējīgas ilgtspējas nodrošināšanai Savienībā.

               (30)Cieša valstu ekonomikas koordinācija ekonomiskajā un monetārajā savienībā ir būtiska, lai strauji atgūtos no Covid-19 ekonomiskās ietekmes. Spānijai kā dalībvalstij, kuras valūta ir euro, ņemot vērā Eurogrupas politiskās norādes, būtu jānodrošina, ka tās politika joprojām atbilst ieteikumiem eurozonai un tiek koordinēta ar pārējo eurozonas dalībvalstu politiku.

               (31)Komisija 2020. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Spānijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2020. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2020. gada stabilitātes programmu, 2020. gada valsts reformu programmu un pasākumus, ko Spānija veikusi pēc ieteikumiem, kuri šai valstij bija adresēti iepriekšējos gados. Tā ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas nodrošināšanā Spānijā, bet arī to, kādā mērā tās atbilst Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā vajadzību nostiprināt Savienības vispārējo ekonomikas pārvaldību, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (32)Ņemot vērā minēto novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2020. gada stabilitātes programmu, un tās atzinums
                  9
                ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (33)Padome ir izskatījusi 2020. gada valsts reformu programmu un 2020. gada stabilitātes programmu, ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo novērtējumu. Šajos ieteikumos ir ņemts vērā, ka pandēmijas apkarošana un atlabšanas veicināšana ir pirmais nepieciešamais solis, kas ļaus koriģēt nelīdzsvarotību. Ieteikumi, kuri ir tieši vērsti uz makroekonomisko nelīdzsvarotību, ko Komisija konstatējusi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu, ir atspoguļoti 1., 2., un 4. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Spānijai 2020. un 2021. gadā rīkoties šādi.

               1.Ievērojot vispārējo izņēmuma klauzulu, veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai efektīvi risinātu pandēmijas situāciju, stiprinātu ekonomiku un atbalstītu tās turpmāko atlabšanu. Kad to pieļaus ekonomiskie apstākļi, īstenot fiskālo politiku, kas ļaus panākt piesardzīgu vidēja termiņa fiskālo stāvokli un nodrošināt parāda ilgtspēju un vienlaikus veicinās investīcijas. Stiprināt veselības aprūpes sistēmas noturību un spējas attiecībā uz veselības aprūpes darbiniekiem, kritiski svarīgām zālēm un infrastruktūru.

               2.Atbalstīt nodarbinātību ar darbvietu saglabāšanas pasākumiem, efektīviem darbā pieņemšanas stimuliem un prasmju attīstīšanu. Pastiprināt aizsardzību pret bezdarbu, jo īpaši attiecībā uz nestandarta nodarbinātības formu darba ņēmējiem. Uzlabot minimālo ienākumu shēmu un ģimenes atbalsta tvērumu un atbilstību, kā arī digitālās mācīšanās pieejamību.

               3.Nodrošināt efektīvu pasākumu īstenošanu, lai nodrošinātu likviditāti maziem un vidējiem uzņēmumiem un pašnodarbinātām personām, cita starpā novēršot maksājumu kavējumus. Pasteidzināt tādu publisko investīciju projektu īstenošanu, kuri jau sagatavoti realizēšanai, un rosināt privātās investīcijas, lai sekmētu ekonomikas atlabšanu. Koncentrēt investīcijas uz zaļo un digitālo pārkārtošanos, jo īpaši uz pētniecības un inovācijas veicināšanu, tīru un efektīvu enerģijas ražošanu un izmantošanu, energoinfrastruktūru, ūdens un atkritumu apsaimniekošanu un ilgtspējīgu transportu.

               4.Uzlabot koordināciju starp dažādiem pārvaldes līmeņiem un stiprināt publiskā iepirkuma regulējumu, lai efektīvi atbalstītu ekonomikas atlabšanu.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

                     (3)

                        SWD(2020) 508 final.

                     (4)

                        OV C 301, 5.9.2019., 117. lpp.

                     (5)

                        COM(2020) 112 final.

                     (6)

                        COM(2020) 123 final.

                     (7)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2020/460 (2020. gada 30. marts), ar kuru groza Regulas (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013 un (ES) Nr. 508/2014 attiecībā uz īpašiem pasākumiem, kas nepieciešami, lai piesaistītu investīcijas dalībvalstu veselības aprūpes sistēmās un citos to ekonomikas sektoros, reaģējot uz Covid-19 uzliesmojumu (Investīciju iniciatīva reaģēšanai uz koronavīrusu) (OV L 99, 31.3.2020., 5. lpp.), un Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2020/558 (2020. gada 23. aprīlis), ar ko Regulas (ES) Nr. 1301/2013 un (ES) Nr. 1303/2013 groza attiecībā uz īpašiem pasākumiem, lai nodrošinātu ārkārtas elastību Eiropas strukturālo un investīciju fondu izmantošanā, reaģējot uz Covid-19 uzliesmojumu (OV L 130, 24.4.2020., 1. lpp.).

                     (8)

                        SWD(2020) 508 final.

                     (9)

                        Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 20.5.2020
            COM(2020) 508 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Grieķijas 2020. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Grieķijas 2020. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Grieķijas 2020. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Grieķijas 2020. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību
                  2
               , un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2019. gada 17. decembrī pieņēma gada ilgtspējīgas izaugsmes stratēģiju, tādējādi uzsākot 2020. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Komisija 2019. gada 17. decembrī uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Grieķija bija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu “Padomes ieteikums par eurozonas ekonomikas politiku”.

               (2)2020. gada ziņojums par Grieķiju
                  3
                tika publicēts 2020. gada 26. februārī. Tajā bija izvērtēts, kā Grieķija īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2019. gada 9. jūlijā
                  4
               , turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Grieķijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā bija ietverts arī padziļināts pārskats, kurš veikts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu un kura rezultāti arī tika publicēti 2020. gada 26. februārī. No Komisijas veiktās analīzes secināms, ka Grieķijā pastāv pārmērīga makroekonomikas nelīdzsvarotība. Konkrētāk, nelīdzsvarotība konstatēta tādās jomās kā augstais valsts parāds, apjomīgi ieņēmumus nenesošie aizdevumi banku bilancēs un ārējais sektors apstākļos, kad joprojām ir zems ekonomiskās izaugsmes potenciāls un augsts bezdarbs.

               (3)2020. gada 11. martā Pasaules Veselības organizācija oficiāli pasludināja Covid-19 uzliesmojumu par pasaules mēroga pandēmiju. Tā ir nopietna sabiedrības veselības ārkārtas situācija, kas skar iedzīvotājus, sabiedrību kopumā un ekonomiku. Tā pakļauj valstu veselības sistēmas smagai spriedzei, rada traucējumus globālajās piegādes ķēdēs, nestabilitāti finanšu tirgos un patērētāju pieprasījuma satricinājumus un negatīvi ietekmē dažādas nozares. Tā apdraud cilvēku darbvietas un ienākumus un uzņēmumu darbību. Tā ir izraisījusi ievērojamu ekonomikas satricinājumu, kam jau ir nopietnas sekas Eiropas Savienībā. Komisija 2020. gada 13. martā pieņēma paziņojumu
                  5
               , kurā aicināja koordinēt rīcību, reaģējot uz krīzi ekonomikā, un iesaistīt visus dalībniekus valstu un Savienības līmenī.

               (4)Vairākas dalībvalstis ir izsludinājušas ārkārtas stāvokli vai ieviesušas ārkārtas pasākumus. Ārkārtas pasākumiem vajadzētu būt stingri samērīgiem, nepieciešamiem, ar ierobežotu ilgumu un saskaņā ar Eiropas un starptautiskajiem standartiem. Turklāt uz tiem būtu jāattiecina demokrātiskā pārraudzība un iespēja tos neatkarīgi pārskatīt tiesā.

               (5)2020. gada 20. martā Komisija pieņēma paziņojumu par Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšanu
                  6
               . Šī klauzula, kuru veido Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punkts, 6. panta 3. punkts, 9. panta 1. punkts un 10. panta 3. punkts un Regulas (EK) Nr. 1467/97 3. panta 5. punkts un 5. panta 2. punkts, atvieglo budžeta politikas koordināciju nopietnas ekonomikas lejupslīdes laikā. Komisija savā paziņojumā pauda Padomei viedokli, ka pašreizējos apstākļos, ņemot vērā paredzamo nopietno ekonomikas lejupslīdi Covid-19 uzliesmojuma dēļ, ir pieļaujams iedarbināt šo klauzulu. Dalībvalstu finanšu ministri 2020. gada 23. martā piekrita Komisijas novērtējumam. Vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšana ļauj uz laiku atkāpties no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai, ja tas neapdraud fiskālo stabilitāti vidējā termiņā. Attiecībā uz korektīvo daļu Padome uz Komisijas ieteikuma pamata var arī nolemt pieņemt pārskatītu fiskālo trajektoriju. Vispārējā izņēmuma klauzula neaptur Stabilitātes un izaugsmes paktā paredzētās procedūras. Tā ļauj dalībvalstīm atkāpties no budžeta prasībām, kas tiktu piemērotas parastā situācijā, un vienlaikus dod iespēju Komisijai un Padomei veikt vajadzīgos politikas koordinācijas pasākumus pakta ietvaros.

               (6)Ir jāturpina pasākumi, lai ierobežotu un kontrolētu pandēmijas izplatīšanos, stiprinātu valstu veselības sistēmu noturību, mazinātu sociālekonomiskās sekas, izmantojot atbalsta pasākumus uzņēmumiem un mājsaimniecībām, un nodrošinātu pienācīgus veselības un drošības apstākļus darbavietā nolūkā atsākt saimniecisko darbību. Savienībai būtu pilnībā jāizmanto dažādie tās rīcībā esošie instrumenti, lai atbalstītu dalībvalstu centienus minētajās jomās. Vienlaikus dalībvalstīm un Savienībai būtu jāsadarbojas, sagatavojot pasākumus, kas vajadzīgi, lai atjaunotu mūsu sabiedrības un ekonomikas normālu darbību un ilgtspējīgu izaugsmi, citstarp integrējot zaļo pārkārtošanos un digitālo pārveidi un mācoties no krīzes laikā gūtās pieredzes.

               (7)Covid-19 krīze ir apliecinājusi, ka vienotais tirgus ir pietiekami elastīgs, lai spētu pielāgoties ārkārtas situācijām. Tomēr, lai nodrošinātu ātru un vienmērīgu pāreju uz ekonomikas atlabšanas posmu, preču un pakalpojumu brīvu apriti un darba ņēmēju brīvu pārvietošanos, ir jāatceļ steidzamie ārkārtas pasākumi, kas kavē vienotā tirgus normālu darbību, tiklīdz tie vairs nav nepieciešami. Pašreizējā krīze ir parādījusi, ka veselības aprūpes nozarē ir vajadzīgi krīzes gatavības plāni, kas jo īpaši ietver uzlabotas iepirkuma stratēģijas, diversificētas piegādes ķēdes un stratēģiskas būtiskāko materiālu rezerves. Tie ir galvenie elementi, lai izstrādātu plašākus krīžu gatavības plānus.

               (8)Savienības likumdevējs jau ir grozījis attiecīgos tiesiskos regulējumus
                  7
               , lai ļautu dalībvalstīm mobilizēt visus neizmantotos līdzekļus no Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem nolūkā novērst Covid-19 pandēmijas ārkārtas sekas. Minētie grozījumi nodrošinās papildu elastīgumu, kā arī vienkāršotas un racionalizētas procedūras. Lai mazinātu spiedienu uz naudas plūsmu, dalībvalstis arī var 2020.–2021. grāmatvedības gadā izmantot 100 % līdzfinansējuma likmi no Savienības budžeta. Grieķija tiek mudināta pilnībā izmantot šīs iespējas, lai palīdzētu personām un nozarēm, ko šīs problēmas skar visvairāk.

               (9)Paredzams, ka pandēmijas sociālekonomiskās sekas Grieķijas reģionos izpaudīsies nevienādi, jo tiem ir dažādi specializācijas modeļi, jo īpaši reģionos, kas izteikti paļaujas uz tūrismu un plašākā nozīmē uz tiešas saskares darījumiem ar patērētājiem. Tas rada būtisku risku, ka Grieķijā palielināsies reģionālās un teritoriālās atšķirības, pastiprinot jau novēroto un finanšu krīzes gados saasinājušos tendenci, kura liecina par aizvien lielāku atšķirību veidošanos starp galvaspilsētu un it īpaši salu un kalnu reģioniem. To papildina risks, ka uz laiku izirs konverģences process starp dalībvalstīm, tāpēc pašreizējā situācijā ir vajadzīga mērķtiecīga politiska atbildes reakcija.

               (10)Grieķija savu 2020. gada valsts reformu programmu un 2020. gada stabilitātes programmu iesniedza 2020. gada 30. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

               (11)Grieķija šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā, un tai piemēro noteikumu par parādu.

               (12)Valdība savā 2020. gada stabilitātes programmā plāno, ka nominālā bilance pasliktināsies no pārpalikuma, kas bija 1,5 % no IKP 2019. gadā, līdz deficītam 4,7 % apmērā no IKP 2020. gadā. Tiek lēsts, ka deficīts 2021. gadā samazināsies līdz 0,2 % no IKP. Vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2019. gadā bija samazinājusies līdz 176,6 % no IKP, taču saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmu ir paredzams, ka 2020. gadā tā palielināsies līdz 188,8 %. Budžeta prognožu pamatā ir valstij specifiski riski, proti, nepabeigtā tiesvedība un sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas pienākumi. Makroekonomikas un fiskālo perspektīvu ietekmē liela nenoteiktība Covid-19 pandēmijas dēļ.

               (13)Reaģējot uz Covid-19 pandēmiju un īstenojot saskaņotu ES pieeju, Grieķija ir noteikusi budžeta pasākumus, lai palielinātu veselības aprūpes sistēmas kapacitāti, ierobežotu pandēmiju un sniegtu atbalstu vissmagāk skartajiem iedzīvotājiem un nozarēm. Saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmu minētie budžeta pasākumi sasniedz 5,4 % no IKP. Minētie pasākumi ietver īslaicīgu ekonomisku atbalstu algotiem darba ņēmējiem, pašnodarbinātām personām, individuālajiem uzņēmumiem un dažām brīvajām profesijām, ko skārusi pandēmijas ietekme, atmaksājamu avansu maksājumus uzņēmumiem ar samazinājušos apgrozījumu, sociālās apdrošināšanas iemaksu veikšanu par darbiniekiem, kuru darba līgumi ir apturēti, nodokļu un sociālās apdrošināšanas iemaksu, tostarp nodokļu kārtējo maksājumu shēmās, atlikšanu uz vismaz trim mēnešiem visiem uzņēmumiem, pašnodarbinātajiem un algotiem darba ņēmējiem, kurus skārusi koronavīrusa pandēmijas ietekme, procentu subsīdijas mazajiem un vidējiem uzņēmumiem piešķirtiem aizdevumiem un lielākus veselības aprūpes izdevumus. Turklāt Grieķija ir paziņojusi par pasākumiem, kas palīdzēs atbalstīt uzņēmumu likviditāti, neradot tiešu ietekmi uz budžetu. Minētie pasākumi ietver naudas nodrošinājuma piešķiršanu, lai stimulētu bankas aizdevumu izsniegšanu, – minētā piešķiršana notiek ar Hellenic Development Bank starpniecību. Tomēr Komisijas 2020. gada pavasara prognozē arī visi nodokļu atlikšanas gadījumi tiek uzskatīti par likviditātes pasākumiem bez negatīvas ietekmes uz budžetu 2020. gadā. Kopumā Grieķijas veiktie pasākumi atbilst pamatnostādnēm, kas sniegtas Komisijas paziņojumā par koordinētu ekonomisko reakciju uz Covid-19 uzliesmojumu. Minēto pasākumu pilnīga īstenošana, kam sekotu fiskālās politikas pārorientēšana uz piesardzīga vidēja termiņa fiskālā stāvokļa sasniegšanu, kad to ļaus ekonomikas apstākļi, palīdzēs saglabāt fiskālo stabilitāti vidējā termiņā.

               (14)Pamatojoties uz Komisijas 2020. gada pavasara prognozi ar nemainīgas politikas pieņēmumu, Grieķijas vispārējās valdības budžeta deficīts tiek prognozēts 6,4 % apmērā no IKP 2020. gadā un 2,1 % apmērā no IKP 2021. gadā. Paredzams, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP sasniegs 196,4 % 2020. gadā un 182,6 % 2021. gadā.

               (15)Komisija 2020. gada 20. maijā nāca klajā ar ziņojumu, kas sagatavots saskaņā ar Līguma 126. panta 3. punktu, jo Grieķija 2019. gadā nebija izpildījusi noteikumu par parādu un 2020. gadā plāno pārkāpt deficīta robežvērtību, kas ir 3 % no IKP. Kopumā analīze liecina, ka Līgumā un Regulā (EK) Nr. 1467/1997 noteiktais parāda kritērijs ir izpildīts, taču deficīta kritērijs nav izpildīts.

               (16)Attiecībā uz Covid-19 pandēmiju ir iespaids, ka Grieķijas savlaicīgā reakcija un ierobežojumu ieviešana ir apliecinājušas efektivitāti, spriežot pēc samērā nelielā līdz šim apstiprināto infekcijas gadījumu skaita. Tomēr sagaidāms, ka Covid-19 krīzes ekonomiskā ietekme būs smaga, jo salīdzinājumā ar citām dalībvalstīm Grieķija lielā mērā paļaujas uz tūrisma un transporta nozari. Tūrisma nozarē Grieķija varētu zaudēt lielu daļu ieņēmumu salīdzinājumā ar 2019. gadu. Tūrisms ir Grieķijas ekonomikas nozīmīgākie eksportētie pakalpojumi, kura devums atbilst 45 % no visiem eksportētajiem pakalpojumiem. Turklāt paredzams, ka, pasaules tirdzniecībai palēninoties pandēmijas dēļ, pieprasījuma kritums ietekmēs arī kuģniecības nozari, kas atbilst 40 % no eksportētajiem pakalpojumiem. Ņemot vērā pārvietošanās ierobežojumus, zemākus izmantojamos ienākumus un bezdarba pieaugumu, paredzams, ka iekšzemes pieprasījums ievērojami samazināsies.

               (17)Saskaroties ar Covid-19 uzliesmojumu, Grieķija aktivizēja valsts pandēmijas plānu un strauji ieviesa bezprecedenta pasākumu kopumu, tostarp stingru karantīnu un sociālo distancēšanos, jo īpaši attiecībā uz personām, par kurām bija aizdomas, ka tās varētu būt kontaktējušās ar vīrusa nēsātājiem. Lai mazinātu ekonomisko un sociālo ietekmi, iestādes noteica plašu pasākumu klāstu, kas 2020. gadā atbilst 10,5 % no IKP. No šiem pasākumiem 5 % no IKP atbilst fiskālajiem pasākumiem ar ietekmi uz budžetu 3,7 % apmērā no IKP un vēl 1,9 % uz laiku atliktiem nodokļiem un naudas nodrošinājumam komercbankām, kas papildus varētu nodrošināt jaunus aizdevumus līdz 3,6 % apmērā no IKP. Valsts veselības aprūpes nozare ir saņēmusi vienreizēju piešķīrumu 273 miljonu EUR apmērā, kas, piemēram, segs vēl 2000 veselības aprūpes nozares darbinieku pieņemšanu darbā, medicīniskā aprīkojuma un materiālu iegādi un pastiprinātu skrīningu.

               (18)Lai efektīvi ierobežotu Covid-19 pandēmijas izplatību, ir jāuzlabo veselības aprūpes sistēmas kapacitāte, pieejamība un noturība. Joprojām lieli ir tiešie maksājumi par privātiem veselības aprūpes pakalpojumiem un neoficiālie maksājumi, kas ir cieši saistīti ar neefektīvu slimnīcu pārvaldību. Tas rada nevienlīdzību. Pieejamība vēl aizvien ir problemātiska, un iedzīvotāju norādītās neapmierinātās vajadzības pēc veselības aprūpes ir vienas no lielākajām ES, turklāt pastāv ievērojamas atšķirības starp ienākumu grupām un atkarībā no nodarbinātības statusa. Attiecībā uz līdzmaksājumiem netiek veiktas pietiekamas saņēmēju piemērotības pārbaudes, tādējādi kavējot neaizsargāto grupu aizsardzību. To vēl vairāk saasina pārāk dārgu zāļu pārmērīgais piedāvājums un līdz ar to arī patēriņš pārāk lielā apjomā. Lai risinātu šo problēmu, Grieķija īsteno vērienīgu primārās aprūpes reformu, kas īstermiņā nodrošinās piekļuvi kvalitatīviem pamatpakalpojumiem un ilgtermiņā izveidos visaptverošu, uz ģimenes ārsta nosūtījumiem balstītu sistēmu visiem iedzīvotājiem. Agrīnas pazīmes liecina, ka šie pasākumi ir svarīgi iedzīvotāju aizsargāšanai un vīrusa izplatīšanās iegrožošanai, jo tie nodrošina, ka pacientu ārstēšanai atbilstoši viņu vajadzībām var izmantot visu sistēmas jaudu. Veselības aprūpes jomas izdevumiem vēl ir jāatrod ilgtspējīgs risinājums, jo fiskālo ilgtspēju galvenokārt nodrošina līdzekļu atgūšanas sistēma, kas nepietiekamu strukturālo pasākumu dēļ aizvien vairāk tiek pakļauta spiedienam. Lai gan daži nesen veiktie pasākumi ir daudzsološi, centralizētais iepirkums joprojām ir vājš. 2018. gadā publiskie izdevumi veselības aprūpes jomā bija zemāki par ES vidējo rādītāju, pat ietverot atgūšanas vērtību, un veidoja aptuveni 1 % no IKP. Lai uzlabotu veselības aprūpes sistēmas rezultativitāti, pieejamību un vispārējo noturību, ir vajadzīga lielāka efektivitāte un papildu finanšu resursi.

               (19)Ir nepieciešami pasākumi, lai mazinātu Covid-19 krīzes ietekmi uz darba ņēmējiem un uzņēmumiem. Saskaņā ar Komisijas prognozi bezdarbs 2020. gadā pieaugs līdz 19,9 %, bet 2021. gadā mazināsies, sasniedzot 16,8 %. Grieķija jau ir ieviesusi pagaidu shēmu, kas atvieglo darbaspēka izmaksas uzņēmumiem, kuru darbība ir apturēta vai būtiski ietekmēta, un kas vienlaikus aizsargā darba līgumus un sniedz ienākumu atbalstu krīzes skartajiem darba ņēmējiem. Tomēr visaptverošas saīsināta darbalaika shēmas īstenošana nodrošinātu ilgtspējīgāku un elastīgāku risinājumu, un iestādes jau ir veikušas pasākumus šajā virzienā. Šāda shēma ļautu uzņēmumiem saīsināt darbalaiku modulētā veidā atbilstoši tam, cik lielā mērā ir ierobežota to darbība, vienlaikus saglabājot nozaru darbību un nepieļaujot, ka darbinieku pagaidu atlaišana kļūst strukturāla. Pārvietošanās ierobežojumu un sociālās distancēšanās laikā saimniecisko darbību un darbvietas palīdzētu saglabāt arī elastīga darba režīma, piemēram, tāldarba, paplašināšana, – līdz šim Grieķijā tas nebija tik izplatīts kā citās dalībvalstīs.

               (20)Pastāv risks, ka Covid-19 krīze no jauna saasinās lielas iedzīvotāju daļas sociālo situāciju un palielinās ienākumu nevienlīdzību. To iedzīvotāju īpatsvars, kuriem draud nabadzība vai sociālā atstumtība, Grieķijā pirms pandēmijas uzliesmojuma vēl aizvien bija viens no augstākajiem ES, un bērni un darbspējas vecuma iedzīvotāji bija pakļauti lielākam riskam nekā vecāka gadagājuma cilvēki. Nopietnas bažas raisa arī nodarbinātu personu nabadzība, nepietiekama piekļuve izmaksu ziņā pieejamiem mājokļiem un enerģētiskā nabadzība. Lai mīkstinātu krīzes ietekmi, izšķiroša nozīme būs pienācīgai ienākumu kompensēšanai visiem krīzes skartajiem darba ņēmējiem un pašnodarbinātajiem, tostarp tiem, kuriem nav pilnvērtīgas piekļuves sociālajai aizsardzībai. Svarīgi būs, nostiprinot sociālās drošības tīklu, arī atbalstīt visneaizsargātākās personas, tostarp neaktīvos un nedeklarētos darba ņēmējus. Tā kā paredzams, ka lielākam cilvēku skaitam nāksies paļauties uz pamata drošības tīkliem, svarīgi būs uzlabot minimālā ienākumu atbalsta adekvātumu. Vistrūcīgākajām un visneaizsargātākajām grupām, tostarp personām ar invaliditāti, bēgļiem un patvēruma meklētājiem, ir nepieciešama visaptveroša piekļuve sociālajiem pakalpojumiem. Turklāt ilgtermiņa aprūpes pakalpojumi nav pietiekami attīstīti. Grieķijai būtu arī turpmāk jāveicina piekļuve izmaksu ziņā pieejamiem mājokļiem, jo īpaši mājsaimniecībām, kuras ir pakļautas nabadzības riskam; tas darāms, piemēram, ieviešot shēmu, lai palīdzētu neaizsargātiem mājokļu īpašniekiem, kuriem ir hipotekārais kredīts.

               (21)Covid-19 krīze ir apturējusi pēdējos gados novērotās pozitīvās norises darba tirgū, un paredzams, ka bezdarba līmenis atkal pieaugs. Lai atbalstītu spēcīgu nodarbinātības atjaunošanos pēckrīzes periodā, Grieķijai ir jāpabeidz reformas, kas padarītu efektīvāku politiku, kura palīdz cilvēkiem atrast darbu, īpaši mācību programmas. Būtiski būs palielināt valsts nodarbinātības dienesta spēju nodrošināt pastāvīgu un individualizētu atbalstu darba meklētājiem. Grieķijai īpaša uzmanība jāpievērš jauniešiem un sievietēm – šīs kategorijas vairāk skar nodarbinātības iespēju trūkums. Nav izsmeltas arī iespējas uzlabot sociālo dialogu, atbalstot sociālo partneru aktīvu un jēgpilnu iesaistīšanos politikas veidošanā, tostarp tādu pasākumu izstrādē un īstenošanā, ar kuriem risina Covid-19 krīzes sekas. Valdībai pūliņi būtu jāpievērš tam, lai uzlabotu visu personu pamatprasmes. Svarīgi būs novērst sliktus izglītības rezultātus, uzlabot profesionālo izglītību un apmācību un izvērst pieaugušo izglītību. Lai samazinātu prasmju neatbilstību un paātrinātu darba tirgus atveseļošanos, ir būtiski uzlabot izglītības un apmācības kvalitāti un atbilstību darba tirgus vajadzībām.

               (22)Ilgtspējīga likviditātes atbalsta, tostarp apgrozāmā kapitāla, nodrošināšana skartajiem uzņēmumiem (sevišķi mazajiem un vidējiem uzņēmumiem (MVU) un mikrouzņēmumiem), īpaši ar aizdevumu un garantiju palīdzību, gluži pamatoti ir bijusi valdības prioritāte, kopš tā sāka reaģēt uz Covid-19 uzliesmojumu. Grieķija valsts atbalsta pagaidu satvarā ir sākusi īstenot trīs shēmas, lai palielinātu uzņēmumu kapitāla likviditāti, proti: i) shēmu, kas attiecas uz atmaksājamiem avansa maksājumiem, ii) naudas nodrošinājuma shēmu banku aizdevumu segšanai un iii) procentu subsīdiju shēmu īstermiņa aizdevumiem. Ir svarīgi, lai šajā procesā banku nozare ar iestāžu atbalstu pildītu starpnieka funkciju – uzturētu nepieciešamo kredītu plūsmu, pamatojoties uz atbilstīgu kredītriska novērtējumu un piesardzīgiem kredītstandartiem, un vienlaikus precīzi ziņotu par aktīvu kvalitātes pasliktināšanos. Lai aizsargātu aktīvu kvalitāti, vienlaikus veicinot ekonomikas atveseļošanos, ļoti svarīgi būs atbalstīt banku nozares spēju piedāvāt ilgtspējīgus parādu pārstrukturēšanas risinājumus pastāvētspējīgiem krīzes skartajiem aizņēmējiem.

               (23)Lai veicinātu ekonomikas atlabšanu, būs svarīgi pasteidzināt tādu publisko investīciju projektu īstenošanu, kuri jau sagatavoti realizēšanai, un veicināt privātās investīcijas, tostarp veicot attiecīgas reformas. Lai nodrošinātu ilgtermiņa izaugsmi un mazinātu reģionālās atšķirības, būtiski ir palielināt izaugsmi veicinošas investīcijas prioritārās nozarēs. 2019. gadā publiskās investīcijas atpalika no plānotā līmeņa par vairāk nekā 1 % no IKP, līdzīgi kā iepriekšējos gados. Iestādes ir sākušas risināt ieilgušo nepietiekamību un izstrādājušas valsts attīstības plānu, lai nostiprinātu noteikumus par atbalstīto projektu izstrādi, pārvaldību, finansēšanu un īstenošanu, un rīcības plānu, kas uzlabos publisko investīciju prognozēšanu un pārraudzību. Ņemot vērā publisko investīciju svarīgo nozīmi laikā, kad sāksies ekonomikas atveseļošana pēc Covid-19 krīzes, ir būtiski novērst visus atlikušos administratīvos šķēršļus un izveidot jaunu projektu sarakstu. Izveidojot īpašu projektu sagatavošanas mehānismu, varētu vēl vairāk uzlabot un paātrināt publiskās investīcijas. Efektīvāka publisko investīciju īstenošana pastiprinātu to ietekmi, kas vēl vairāk stimulētu izaugsmi. Grieķijai varētu ieteikt arī izmantot priekšrocības, kuras sniedz efektīvāks un ilgtspējīgāks publiskais iepirkums, kas ietilptu tās centienos uzlabot un racionalizēt publiskos izdevumus, kā arī garantēt konkurētspējīgu uzņēmējdarbības vidi. Lai to panāktu, būtu jānovērš konstatētie trūkumi, piemēram, pastāvīgais nepamatoti lēto piedāvājumu fenomens, – tālab būtu jāizmanto atbilstīgi likumdošanas un administratīvie pasākumi.

               (24)Lai atjaunotu Grieķijas ekonomiku, būs arī jānovērš dažas ilgtermiņa nepilnības un jāizmanto potenciālās turpmākās iespējas. Starp nozarēm, kurām ir vajadzīgas ievērojamas investīcijas, ir transports un loģistika, kur atbalsts īpaši nepieciešams ir dzelzceļam, ceļu satiksmes drošībai un intermodālo mezglu modernizācijai, kā arī cieto atkritumu un komunālo notekūdeņu apsaimniekošanai, kur ir vajadzīgas vides ziņā ilgtspējīgas investīcijas. Grieķijas pāreja uz klimatneitrālu ekonomiku ilgtermiņā prasīs arī apjomīgas privātās un publiskās investīcijas. Plānotās investīcijas, piemēram, maza mēroga projektus energoefektivitātes, ēku renovācijas un atjaunojamo energoresursu enerģijas jomā, varētu koncentrēt sākumposmā un tādējādi veicināt ekonomikas atlabšanu pēc Covid-19. Sagatavojot vidēja termiņa ekonomikas atveseļošanas pasākumus, var izmantot investīcijas, kas plānotas saskaņā ar dalībvalstu nacionālajiem enerģētikas un klimata plāniem, kopīgu interešu projektiem un infrastruktūras attīstības plāniem. Saistītās investīcijas varētu ietvert pārrobežu savienojumus starp kaimiņu dalībvalstīm importa un eksporta jaudas palielināšanai, lai nodrošinātu ilgtspējīgu enerģijas piegādi iedzīvotājiem un uzņēmumiem Grieķijā, un pasākumus, kas nodrošinātu taisnīgu pāreju reģionos, kurus visvairāk ietekmē Grieķijas vērienīgais plāns pāriet uz bezlignīta elektroenerģijas ražošanu. Taisnīgas pārkārtošanās fonda līdzekļu 2021.–2027. gada plānojums varētu palīdzēt Grieķijai risināt dažas no problēmām, ko rada pāreja uz klimatneitrālu ekonomiku, īpaši teritorijās, kas ietvertas ziņojuma par valsti D pielikumā
                  8
               . Tas ļautu Grieķijai optimāli izmantot minēto fondu.

               (25)Lai gan iepriekšējos gados ir panākts zināms progress, Grieķijai ir jāpaātrina centieni uzlabot savu digitālo sniegumu, tostarp izmantojot digitālos rīkus un pakalpojumus valsts pārvaldē, tiesu sistēmā un uzņēmumos. Valsts pārvaldei ekonomikas atlabšanas posmā sevišķi svarīgi būs saglabāt impulsu un ieguvumus, kurus kopš Covid-19 uzliesmojuma sākuma devusi vairāku digitālo pakalpojumu ieviešana. Stratēģiska pieeja digitālo tehnoloģiju izmantojuma paātrināšanai visās ekonomikas nozarēs (arī valsts pārvaldē) un dažādu informācijas sistēmu, jo īpaši tirgus uzraudzības datubāzes, sadarbspēja palīdzētu mazināt produktivitātes atšķirības salīdzinājumā ar eurozonas valstīm un mazināt administratīvo slogu. Prioritāte ir arī uzlabot sevišķi augstas veiktspējas tīklu pieejamību un sevišķi ātrdarbīga interneta ieviešanu. Digitālo prasmju ziņā Grieķija nesasniedz ES vidējo līmeni. 2019. gadā tikai 51 % iedzīvotāju vecumā no 16 līdz 74 gadiem bija apguvuši vismaz digitālās pamatprasmes, kamēr ES vidējais rādītājs ir 58 %. Digitālo prasmju pilnveide Grieķijā ikvienam nodrošinās vienlīdzīgu piekļuvi e-pakalpojumiem, palīdzēs uzņēmumiem efektīvi izmantot tāldarba un e-rīku iespējas un ļaus visiem izglītojamajiem – gan skolā, gan augstskolā un pieaugušo izglītībā – pilnvērtīgi piedalīties tālmācībā. Īpaša uzmanība būtu jāvelta personām no nelabvēlīgas vides, tostarp bēgļiem un patvēruma meklētājiem, kā arī tiem, kas dzīvo attālos un lauku apvidos.

               (26)Pēc tam, kad Grieķija 2018. gadā sekmīgi pabeidza Eiropas Stabilizācijas mehānisma finansiālās palīdzības programmu, valstij piemēro pastiprinātu uzraudzību saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 472/2013. Lēmumā par pastiprinātas uzraudzības aktivizēšanu attiecībā uz Grieķiju
                  9
                atzīts, ka Grieķijai vidējā termiņā ir jāturpina pieņemt pasākumus, kas novērstu iespējamos makroekonomiskās nelīdzsvarotības cēloņus, un vienlaikus jāīsteno strukturālās reformas stabilas un ilgtspējīgas ekonomikas izaugsmes atbalstam. Grieķija 2018. gada 22. jūnijā Eurogrupā apņēmās līdz pilnīgai pabeigšanai turpināt visas galvenās reformas, kas pieņemtas saskaņā ar minēto programmu. Grieķija ir arī apņēmusies īstenot konkrētus pasākumus saistībā ar fiskālo un fiskāli strukturālo politiku, sociālo labklājību, finanšu stabilitāti, darba un produktu tirgiem, privatizāciju, tieslietu sistēmas darbību, valsts pārvaldi un korupcijas apkarošanu. Šīs strukturālās reformas ir vēl svarīgākas saistībā ar Grieķijas centieniem pārstartēt savu ekonomiku. Ja reformas tiks veiksmīgi īstenotas un pabeigtas, tas ievērojami atbalstītu Grieķijas izaugsmi vidējā termiņā un ilgtermiņā. Par Grieķiju reizi ceturksnī tiek sagatavots ziņojums, kā tai veicies ar saistību izpildi pastiprinātas uzraudzības režīmā, un uz labvēlīga ziņojuma pamata valstij var reizi pusgadā piemērot parāda atvieglošanas pasākumus, kuru vērtība ir 0,7 % no IKP gadā. Eurogrupa 2019. gada aprīlī un 2019. gada decembrī vienojās par no politikas atkarīgu parāda pasākumu pirmo divu daļu īstenošanu 970 miljonu EUR un 767 miljonu EUR apmērā. Sestais pastiprinātās uzraudzības ziņojums, kurā novērtēts Grieķijas progress attiecībā uz saistību izpildi, tika publicēts 2020. gada 20. maijā.

               (27)Šie ieteikumi pievēršas pandēmijas sociālekonomiskās ietekmes novēršanai un ekonomikas atlabšanas veicināšanai, taču Grieķijai 2019. gadā adresētie ieteikumi, ko Padome pieņēma 2019. gada 9. jūlijā, attiecās arī uz reformām, kuras ir būtiskas, lai risinātu strukturālās problēmas vidējā līdz ilgākā termiņā. Šie ieteikumi nav zaudējuši aktualitāti un arī turpmāk tiks pārraudzīti visā nākamā gada Eiropas pusgada ciklā. Tas attiecas arī uz ieteikumiem, kas skar ar investīcijām saistīto ekonomikas politiku. Minētie ieteikumi būtu jāņem vērā kohēzijas politikas finansējuma stratēģiskajā plānošanā pēc 2020. gada, t. sk. pašreizējās krīzes ietekmes mazināšanas pasākumos un izejas stratēģijās.

               (28)Pašreizējā situācijā īpaši svarīgi ir arī turpmāk koncentrēties uz banku pārstrukturēšanu, lai saglabātu finanšu stabilitāti un palielinātu banku kreditēšanas spēju, kas ļautu finansēt ekonomikas atveseļošanos. Banku nozare ir kļuvusi noturīgāka, un rezultātā 2019. gada septembrī tika atcelta kapitāla kontrole, taču pārmantotie riski un problēmas joprojām ir lieli. To vidū ir joprojām liels ieņēmumus nenesošu aizdevumu apjoms, kapitāla pozīcija, kas gan atbilst kapitāla prasībām, taču īstermiņā saskaras ar aizvien lielāku kapitāla pieprasījumu, kā arī zema rentabilitāte, kas atkarīga no kreditēšanas pieauguma. Tāpēc Grieķijas bankas ir īpaši pakļautas riskam, ka Covid-19 pandēmijas dēļ pieaugs finansēšanas izmaksas un no jauna pasliktināsies aktīvu kvalitāte. Ieņēmumus nenesošu aizdevumu sekundārā tirgus nepārtrauktas darbības veicināšanai, ko pavada jauni aizdevumi un dzīvotspējīgu aizdevumu ilgtermiņa pārstrukturēšana, ievērojot piesardzīgus kredītstandartus, var būt liela nozīme, lai sasniegtu divkāršu mērķi – mazinātu Covid-19 uzliesmojuma ietekmi uz aktīvu kvalitāti un vienlaikus risinātu pārmantoto problēmu, ko rada ieņēmumus nenesošie aizdevumi. Būtisks solis šajā virzienā varētu būt tiesiskā regulējuma reformas īstenošana, kas pieļauj neierobežotu pret nodrošinājumu vērstu izpildi aizņēmēju maksātnespējas gadījumā.

               (29)Eiropas pusgads nodrošina satvaru pastāvīgai ekonomikas un nodarbinātības politikas koordinēšanai Savienībā un tādējādi var veicināt ekonomikas ilgtspēju. Dalībvalstis savās 2020. gada valsts reformu programmās ir izvērtējušas progresu saistībā ar ANO ilgtspējīgas attīstības mērķu (IAM) īstenošanu. Nodrošinot tālāk sniegto ieteikumu pilnīgu īstenošanu, Grieķija sekmēs progresu IAM sasniegšanā un kopīgus pūliņus konkurētspējīgas ilgtspējas nodrošināšanai Savienībā.

               (30)Cieša valstu ekonomikas koordinācija ekonomiskajā un monetārajā savienībā ir būtiska, lai strauji atgūtos no Covid-19 ekonomiskās ietekmes. Grieķijai kā dalībvalstij, kuras valūta ir euro, ņemot vērā Eurogrupas politiskās norādes, būtu jānodrošina, ka tās politika joprojām atbilst ieteikumiem eurozonai un tiek koordinēta ar pārējo eurozonas dalībvalstu politiku.

               (31)Komisija 2020. gada Eiropas pusgada kontekstā ir veikusi Grieķijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2020. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2020. gada stabilitātes programmu, 2020. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti Grieķijai iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Izvērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas nodrošināšanā Grieķijā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (32)Ņemot vērā minēto novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2020. gada stabilitātes programmu, un tās atzinums
                  10
                ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (33)Padome ir izskatījusi 2020. gada valsts reformu programmu un 2020. gada stabilitātes programmu, ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo novērtējumu. Šajos ieteikumos ir ņemts vērā, ka pandēmijas apkarošana un ekonomiskās atlabšanas veicināšana ir pirmais nepieciešamais solis, kas ļaus koriģēt nelīdzsvarotību. Ieteikumi, kuri ir tieši vērsti uz makroekonomisko nelīdzsvarotību, ko Komisija konstatējusi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu, ir atspoguļoti 1., 2., 3. un 4. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Grieķijai 2020. un 2021. gadā rīkoties šādi.

               1.Ievērojot vispārējo izņēmuma klauzulu, veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai efektīvi ierobežotu pandēmijas izplatību, stiprinātu ekonomiku un atbalstītu tās turpmāko atlabšanu. Kad to pieļaus ekonomiskie apstākļi, īstenot fiskālo politiku, kas ļaus panākt piesardzīgu vidēja termiņa fiskālo stāvokli un nodrošināt parāda ilgtspēju un vienlaikus veicinās investīcijas. Stiprināt veselības aprūpes sistēmas noturību un nodrošināt pienācīgu un vienlīdzīgu piekļuvi veselības aprūpei.

               2.Mazināt krīzes ietekmi uz nodarbinātību un sociālo jomu, tostarp īstenojot tādus pasākumus kā saīsināta darbalaika shēmas un nodrošinot efektīvu aktivizācijas atbalstu.

               3.Strauji īstenot pasākumus, lai ekonomikā nodrošinātu likviditāti un kredītu un cita veida finansējuma plūsmas turpināšanos, īpašu uzmanību pievēršot krīzes visvairāk skartajiem mazajiem un vidējiem uzņēmumiem. Pasteidzināt labā sagatavotības stadijā esošu publisko investīciju projektu īstenošanu un rosināt privātās investīcijas, lai sekmētu ekonomikas atlabšanu. Ievirzīt investīcijas uz zaļo pārkārtošanos un digitālo pāreju, jo īpaši uz drošu un ilgtspējīgu transportu un loģistiku, tīru un efektīvu enerģijas ražošanu un izmantošanu, vides infrastruktūru un sevišķi veiktspējīgu digitālo infrastruktūru un prasmēm. Uzlabot valsts pārvaldes efektivitāti un digitalizāciju un sekmēt uzņēmumu digitālo pārveidi.

               4.Turpināt un pabeigt reformas saskaņā ar pēcprogrammas saistībām, kuras Grieķija uzņēmās Eurogrupas 2018. gada 22. jūnija sanāksmē, – tās palīdzēs atsākt ilgtspējīgu ekonomikas atlabšanu pēc tam, kad pakāpeniski tiks atviegloti Covid-19 dēļ uzliktie ierobežojumi.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

                     (3)

                        SWD(2020) 507 final 2.

                     (4)

                        OV C 301, 5.9.2019., 117. lpp.

                     (5)

                        COM(2020) 112 final.

                     (6)

                        COM(2020) 123 final.

                     (7)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2020/460 (2020. gada 30. marts), ar kuru groza Regulas (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013 un (ES) Nr. 508/2014 attiecībā uz īpašiem pasākumiem, kas nepieciešami, lai piesaistītu investīcijas dalībvalstu veselības aprūpes sistēmās un citos to ekonomikas sektoros, reaģējot uz Covid-19 uzliesmojumu (Investīciju iniciatīva reaģēšanai uz koronavīrusu), (OV L 99, 31.3.2020., 5. lpp.) un Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2020/558 (2020. gada 23. aprīlis), ar ko Regulas (ES) Nr. 1301/2013 un (ES) Nr. 1303/2013 groza attiecībā uz īpašiem pasākumiem, lai nodrošinātu ārkārtas elastību Eiropas strukturālo un investīciju fondu izmantošanā, reaģējot uz Covid-19 uzliesmojumu (OV L 130, 24.4.2020., 1. lpp.).

                     (8)

                        SWD(2020) 507 final 2.

                     (9)

                        Komisijas Īstenošanas lēmums (ES) 2018/1192 (2018. gada 11. jūlijs) par pastiprinātas uzraudzības aktivizēšanu attiecībā uz Grieķiju (OV L 211, 22.8.2018., 1. lpp.) un Komisijas Īstenošanas lēmums (ES) 2019/338 (2019. gada 20. februāris) par pastiprinātas uzraudzības pagarināšanu attiecībā uz Grieķiju (OV L 60, 20.2.2019., 17. lpp.).

                     (10)

                        Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.