title: ES un Lībijas pamatnolīgums Eiropas Parlamenta 2011. gada 20. janvāra ieteikums Padomei par pašreizējām sarunām par ES un Lībijas pamatnolīgumu (2010/2268(INI))

text:
               11.5.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               CE 136/99

         Ceturtdiena, 2011. gada 20. janvārisES un Lībijas pamatnolīgums
   P7_TA(2011)0020
   Eiropas Parlamenta 2011. gada 20. janvāra ieteikums Padomei par pašreizējām sarunām par ES un Lībijas pamatnolīgumu (2010/2268(INI))
   2012/C 136 E/19

      Eiropas Parlaments,

               —

               ņemot vēra ieteikuma priekšlikumu Padomei par pašreizējām sarunām par ES un Lībijas pamatnolīgumu, ko S&D grupas vārdā iesniegusi Ana Gomes (B7-0615/2010),

               —

               ņemot vērā Vispārējo lietu un ārējo attiecību padomes 2007. gada 15. oktobra secinājumus par apspriešanas uzsākšanu par ES un Lībijas pamatnolīgumu, kā arī Eiropadomes 2009. gada 18. un 19. jūnija un 29. un 30. oktobra secinājumus par migrācijas politiku,

               —

               ņemot vērā komisāres B. Ferrero-Waldner un Lībijas Eiropas lietu sekretāra El Obeidi2007. gada 23. jūlijā kopīgi parakstīto saprašanās memorandu,

               —

               ņemot vērā pašreizējās sarunas starp ES un Lībiju par pamatnolīguma noslēgšanu,

               —

               ņemot vērā Bengāzi veltīto HIV rīcības plānu, kas uzsākts 2004. gada novembrī,

               —

               ņemot vērā pašreizējo ES un Lībijas praktisko sadarbību migrācijas jomā un sadarbības migrācijas jomā darba kārtību, ko Komisija un Lībija parakstīja 2010. gada 4. oktobrī,

               —

               ņemot vērā 1948. gada 10. decembra Vispārējo cilvēktiesību deklarāciju,

               —

               ņemot vērā 1951. gada 28. jūlija Ženēvas Konvenciju par bēgļu statusu un 1967. gada 31. janvāra Protokolu par bēgļu statusu,

               —

               ņemot vērā vairākus cilvēktiesību instrumentus, ko Lībija ir parakstījusi, piemēram, Starptautisko paktu par ekonomiskajām, sociālajām un kultūras tiesībām (1970), Starptautisko paktu par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām (1970), Starptautisko konvenciju par jebkuras rasu diskriminācijas izskaušanu (1968), Konvenciju par jebkuras sieviešu diskriminācijas izskaušanu (1989), Konvenciju pret spīdzināšanu un citu nežēlīgu, necilvēcīgu vai pazemojošu rīcību vai sodīšanu (1989), Konvenciju par bērna tiesībām (1993) un Starptautisko konvenciju par visu migrējošo darba ņēmēju un viņu ģimenes locekļu tiesību aizsardzību (2004),

               —

               ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālās asamblejas 2007. gada 18. decembra Rezolūciju Nr. 62/149, kurā izteikts aicinājums noteikt moratoriju nāvessoda piemērošanai, un Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālās asamblejas 2008. gada 18. decembra Rezolūciju Nr. 63/168, kurā izteikts aicinājums īstenot Ģenerālās asamblejas 2007. gadā pieņemto Rezolūciju Nr. 62/149,

               —

               ņemot vērā Āfrikas Cilvēktiesību un tautu tiesību hartu un tās protokolu par Āfrikas Cilvēktiesību un tautu tiesību tiesu, ko Lībija ratificēja attiecīgi 1987. gada 26. martā un 2003. gada 19. novembrī,

               —

               ņemot vērā Āfrikas Savienības 1969. gada septembra Konvenciju par īpašiem bēgļu problēmu aspektiem Āfrikā, kurai Lībija ir pievienojusies 1981. gada 17. jūlijā,

               —

               ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartu,

               —

               ņemot vērā 2007. gada 18. janvāra rezolūciju par nāvessoda piespriešanu medicīniskajam personālam Lībijā (1) un 2010. gada 17. jūnija rezolūciju par nāvessoda izpildīšanas gadījumiem Lībijā (2),

               —

               ņemot vērā Reglamenta 121. panta 3. punktu un 97. pantu,

               —

               ņemot vērā Ārlietu komitejas ziņojumu (A7-0368/2010),

               A.

               tā kā, neraugoties uz joprojām pastāvošo autoritāro režīmu un regulārajiem starptautisko pamattiesību un brīvību konvenciju pārkāpumiem, Lībijai ir plašas tirdzniecības un politiskās attiecības ar ES dalībvalstīm un ES partnera loma Vidusjūras reģionā un Āfrikā attiecībā uz plašu jautājumu loku ar ietekmi uz drošību un stabilitāti, it īpaši migrāciju, sabiedrības veselību, attīstību, tirdzniecības un ekonomiskajām attiecībām, klimata pārmaiņām, energoapgādes drošību un kultūras mantojumu;

               B.

               tā kā vairākām ES dalībvalstīm ir ciešas attiecības ar Lībiju, valsts uzņēmumiem un bankām, kas kalpo kā līdzeklis Lībijas finanšu ieguldījumiem Eiropā, un tā kā 2008. gada 30. augustā Itālija parakstīja sadraudzības nolīgumu ar Lībiju, saskaņā ar kuru regulē attiecības dažādās jomās, tostarp sadarbību migrācijas pārvaldības jomā un finanšu kompensācijas par karā un kolonizācijas laikā nodarītajiem zaudējumiem; tā kā 2010. gada 9. novembrī Itālijas parlaments aicināja valdību pārskatīt šo nolīgumu;

               C.

               tā kā pašlaik apspriežamais ES un Lībijas pamatnolīgums aptver plašu jautājumu loku no politiskā dialoga stiprināšanas līdz migrācijas pārvaldībai, tirdzniecības un ekonomisko attiecību attīstīšanai, energoapgādes drošības garantēšanai un sadarbības uzlabošanai dažādās nozarēs; tā kā ir sagaidāms, ka pamatnolīgums sniegs iespēju pastiprināt politisko dialogu starp Lībiju un ES;

               D.

               tā kā cilvēktiesību, demokrātijas un tiesiskuma ievērošana, kā arī vēršanās pret nāvessodu ir ES pamatprincipi; tā kā Eiropas Parlaments stingri atbalsta vispārēju nāvessoda atcelšanu un ir atkārtoti mudinājis atcelt nāvessodu un atbrīvot no ieslodzījuma piecas medmāsas no Bulgārijas un ārstu no Palestīnas, kuri vairākus gadus atrodas ieslodzījumā Lībijā, turklāt nosoda Lībijas un citu valstu pilsoņiem piespriestā nāvessoda izpildes gadījumus Lībijā;

               E.

               tā kā Lībija ir ratificējusi Āfrikas Savienības Konvenciju par īpašiem bēgļu problēmu aspektiem Āfrikā, kuras 8. pantā ir uzsvērts, ka šī konvencija ir papildinājums 1951. gada ANO Konvencijai par bēgļu statusu un ka dalībvalstīm būtu jāsadarbojas ar ANO augsto komisāru bēgļu jautājumos; tā kā Lībija tomēr vēl nav ratificējusi ANO 1951. gada Konvenciju par bēgļu statusu, kas ir vienīgā starptautiskā konvencija, kura ļauj visaptveroši definēt bēgļus, un ko papildina saistoši aizsardzības pasākumi un īpašs uzraudzības mehānisms ANO augstā komisāra bēgļu jautājumos biroja paspārnē;

               F.

               tā kā pastāv būtiski pierādījumi, ka Lībijā tiek plaši īstenota diskriminācija pret strādājošiem migrantiem viņu valstspiederības vai etniskās izcelsmes dēļ, jo īpaši strādājošo migrantu no Āfrikas vajāšana viņu rases dēļ, un tā kā Eiropas Parlaments pauž nopietnas bažas par zināmajiem vardarbības gadījumiem pret sievietēm;

               G.

               tā kā ES Pamattiesību hartas 19. panta 2. punkts aizliedz pārvietot, izraidīt vai izdot kādai valstij personas, ja ir liela iespējamība, ka attiecīgās personas tur sodīs ar nāvi, spīdzinās vai citādi necilvēcīgi vai pazemojoši pret viņām izturēsies vai sodīs;

               H.

               tā kā Lībiju 2010. gada 13. maijā ievēlēja Apvienoto Nāciju Organizācijas Cilvēktiesību padomē un tā ir ratificējusi vairākus cilvēktiesību instrumentus un tā kā tādēļ Lībijai ir īpašas starptautiskas juridiskas saistības ievērot cilvēktiesības, taču tā līdz šim nav veikusi konkrētus pasākumus, lai uzlabotu cilvēktiesību situāciju, un nav uzsākusi patiesu sadarbību saistībā ar ANO īpašajām procedūrām un ar līgumiem saistītajām struktūrām; tā kā cilvēktiesības ir neaizskaramas, tomēr, neraugoties uz dažiem ekonomiskiem un sociāliem labumiem, ko nodrošina valsts ienākumu sadale, Lībijas iedzīvotāji un Lībijā dzīvojošie ārvalstnieki pagaidām nevar izmantot lielāko daļu pilsonisko un politisko tiesību, proti, vārda, pulcēšanās un biedrošanās brīvību, tiesības uz taisnīgu tiesu, darba tiesības, sieviešu tiesības un tiesības uz brīvām vēlēšanām, un tā kā bieži vien ir novērojami patvaļīgas apcietināšanas, spīdzināšanas, piespiedu bezvēsts pazušanas gadījumi un diskriminācija, jo īpaši attiecībā uz migrantiem;

               I.

               tā kā valsts varas īstenošana Lībijā nebalstās uz tiesiskumu vai demokrātisko atbildību, kas ir novedis pie tā, ka pret ārvalstniekiem un viņu interesēm izturas patvaļīgi un neparedzami, ko pierāda, piemēram, nesenais atgadījums ar Šveices uzņēmējiem un citiem ārvalstniekiem, kuru vārdi netika izpausti un kurus sodīja par vispārēja noziedzīga nodarījuma veikšanu,

               1.

               saistībā ar pašreizējām sarunām par pamatnolīgumu sniedz Padomei šādus ieteikumus:

                           (a)

                           norāda uz pašreizējo Padomes lēmumu visbeidzot atļaut ierobežotam Parlamenta deputātu skaitam iepazīties ar Komisijai piešķirtajām pilnvarām uzsākt sarunas par ES un Lībijas pamatnolīgumu; tomēr pauž nožēlu par kavēšanos šā lēmuma pieņemšanā un prasa, lai EP saņemtu informāciju par sarunu pilnvarām par visiem starptautiskajiem nolīgumiem saskaņā ar LESD 218. panta 10. punktu, kas paredz, ka Parlaments tiek nekavējoties un pilnībā informēts visos procedūras posmos;

                           (b)

                           atzinīgi vērtē sarunu uzsākšanu starp ES un Lībiju kā soli, lai ES izveidotu jaunas attiecības Vidusjūras reģionā un Āfrikā; uzskata sadarbību ar Lībiju par lietderīgu, risinot tādas jautājumus kā drošība un stabilitāte, migrācija, sabiedrības veselība, attīstība, tirdzniecība, klimata pārmaiņas, enerģētika un kultūra;

                           (c)

                           prasa Padomei un Komisijai stingri mudināt Lībiju ratificēt un īstenot Ženēvas 1951. gada Konvenciju par bēgļiem un tās 1967. gada protokolu, tostarp pilnībā sadarboties ar ANO augsto komisāru bēgļu jautājumos, lai nodrošinātu pienācīgu aizsardzību un tiesības migrantiem, un pieņemt tiesību aktus patvēruma jomā, kuros attiecīgi tiktu atzīts bēgļu statuss un tiesības, jo īpaši kolektīvas izraidīšanas aizliegums un neizraidīšanas princips;

                           (d)

                           atgādina Padomei un Komisijai par to pienākumu pilnībā nodrošināt ES ārējās politikas atbilsmi Pamattiesību hartai, jo īpaši tās 19. pantam, ar kuru tiek aizliegta kolektīva izraidīšana un iedibināts neizraidīšanas princips;

                           (e)

                           mudina Padomi un Komisiju pieprasīt, lai Lībijas iestādes paraksta saprašanās memorandu, ar ko ANO augstajam komisāram bēgļu jautājumos piešķir valstī juridisku statusu ar pilnvarām pilnībā īstenot piekļuves un aizsardzības pasākumus;

                           (f)

                           prasa Padomei un Komisijai nodrošināt, lai atpakaļuzņemšanas nolīgums ar Lībiju tiktu piemērots vienīgi nelikumīgiem imigrantiem, līdz ar to izslēdzot tos, kuri ir reģistrējušies kā patvēruma meklētāji, bēgļi vai personas, kam nepieciešama aizsardzība, un vēlreiz atgādina, ka neizraidīšanas princips attiecas uz jebkurām personām, kuras apdraud nāvessoda izpildes, necilvēcīgas izturēšanās vai spīdzināšanas risks;

                           (g)

                           aicina Padomi ierosināt pārvietot ANO augstā komisāra bēgļu jautājumos noteiktus bēgļus saskaņā ar 2010. gada 4. oktobra darba kārtību sadarbībai migrācijas jomā;

                           (h)

                           aicina Padomi un Komisiju stiprināt atbalstu ANO augstā komisāra bēgļu jautājumos darbībai, mudinot Lībijas iestādes ievērot starptautiskos humānas attieksmes standartus pret nereģistrētiem migrantiem šajā valstī, tostarp nodrošināt ANO augstajam komisāram bēgļu jautājumos regulāru piekļuvi aizturēšanas centriem;

                           (i)

                           aicina Padomi un Komisiju ierosināt sniegt atbalstu Lībijai, iesaistot ANO augsto komisāru bēgļu jautājumos, Starptautisko Migrācijas organizāciju, Starptautisko Migrācijas politikas attīstības centru un citas ekspertu aģentūras, lai risinātu cilvēku tirdzniecības problēmu šajā reģionā, īpašu uzmanību pievēršot sieviešu un bērnu aizsardzībai, tostarp atbalstīt legālo migrantu integrāciju un to migrantu apstākļu uzlabošanu, kuri valstī atrodas nelegāli; šajā sakarībā atzinīgi vērtē vienošanos par darba kārtību sadarbībai migrācijas jomā, kuru 2010. gada oktobrī parakstīja komisāri C. Mälmstrom un Š. Füle un Lībijas iestādes;

                           (j)

                           prasa Komisijai sniegt Parlamentam pilnīgu un sīku informāciju par ārējiem finanšu instrumentiem, kas izmantoti ES un Lībijas partnerattiecību nolīgumā;

                           (k)

                           prasa Padomei mudināt Lībiju ievērot moratoriju attiecībā uz nāvessodu saskaņā ar ANO Ģenerālās asamblejas 2007. gada 18. decembrī un 2008. gada 18. decembrī pieņemtajām rezolūcijām, lai atceltu nāvessodu, un sniegt statistikas datus par personām, kurām Lībijā kopš 2008. gada izpildīts nāvessods, kā arī izpaust attiecīgo personu vārdus un viņu notiesāšanas iemeslus; aicina Augsto pārstāvi / Komisijas priekšsēdētāja vietnieci parādīt, ka ES piešķir prioritāti nāvessoda atcelšanai, regulāri aktualizējot šo jautājumu sarunās ar Lībijas iestādēm;

                           (l)

                           aicina Padomi uzstāt, lai pamatnolīgumā iekļautu klauzulu par Starptautisko krimināltiesu, šādi panākot, ka Lībija apsver iespēju ratificēt Romas statūtus;

                           (m)

                           aicina Padomi ierosināt Lībijai sadarboties saistībā ar programmām, ar ko stiprina reģionālās sinerģijas ilgtspējīgas attīstības un vides jautājumos, piemēram, saistībā ar klimata pārmaiņām, ūdens trūkumu un pārtuksnešošanos;

                           (n)

                           aicina Padomi un Komisiju sarunās par pamatnolīgumu sekmēt Lībijas līdzdalību Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu partnerattiecībās un Savienības Vidusjūrai pasākumos un galvenajos projektos;

                           (o)

                           aicina Padomi un Komisiju pilnībā ievērot pienākumu saskaņā ar LESD 218. pantu pienācīgi informēt Parlamentu par ES centieniem veidot sadarbību ar Lībiju kodolenerģijas jomā, ko izskata pamatnolīguma sarunu sadaļā “Enerģētika”, tostarp par visu ietekmi uz politiku un drošību;

                           (p)

                           atzinīgi vērtē Lībijas veselības iestāžu un profesionāļu nozīmīgos panākumus, būtiski uzlabojot medicīnas un zinātnes spējas risināt HIV-AIDS problēmu, kas tika sasniegti, ES un Lībijai kopīgi īstenojot Bengāzi veltīto rīcības plānu, un atbalsta prasīto šādas sadarbības paplašināšanu attiecībā uz citām infekcijas slimībām un citiem medicīnas centriem Lībijā; aicina ES dalībvalstis paplašināt specializēto veselības aprūpi pacientiem Lībijā, tostarp atvieglojot pagaidu ārstēšanās iespējas specializētās iestādēs Eiropā;

                           (q)

                           uzskata, ka pamatnolīgumā jāietver palīdzība iestāžu spēju uzlabošanai, lai stiprinātu pilsonisko sabiedrību, atbalstītu modernizācijas centienus, veicinātu demokrātiskas reformas, plašsaziņas līdzekļu un tiesu varas neatkarību, kā arī atbalstītu citus centienus, ar ko veicina uzņemējdarbībai, zinātnei, NVO un citām Lībijas ieinteresētajām aprindām labvēlīgu vidi;

                           (r)

                           aicina Padomi un Komisiju nodrošināt, ka tirdzniecībai paredzētājās programmās prioritāte tiek piešķirta pašreizējā atbalsta sniegšanai uzņēmumiem, jo īpaši mazajiem un vidējiem uzņēmumiem, lai maksimāli palielinātu to spējas eksportēt;

                           (s)

                           aicina Padomi un Komisiju mudināt Lībiju pilnībā ievērot tās sniegtos solījumus, pievienojoties ANO Cilvēktiesību komitejai, un līdz ar to prasa Lībijai izsniegt pastāvīgus uzaicinājumus saskaņā ar ANO īpašajām procedūrām ieceltajām amatpersonām un struktūrām, piemēram, ANO īpašajam referentam jautājumos par ārpustiesas, tūlītēju vai patvaļīgu nāvessodu izpildi, īpašajam ziņotājam par spīdzināšanu, īpašajam ziņotājam par vārda brīvību, īpašajam ziņotājam par rasisma, rasu diskriminācijas, ksenofobijas un saistītās neiecietības mūsdienu izpausmēm, kā arī darba grupai vardarbīgas vai piespiedu pazušanas jautājumos un darba grupai patvaļīgas aizturēšanas jautājumos, kā tas prasīts nesen sagatavotajā vispārējā regulārā pārskatā par Lībiju; tāpat aicina, lai šajā valstī būtu neierobežotas iespējas neatkarīgi novērtēt vispārējo situāciju cilvēktiesību jomā;

                           (t)

                           aicina Padomi nodrošināt, lai Šengenas vīzas Lībijas pilsoņiem izsniegtu bez liekas kavēšanās, izskatīt citas vienkāršošanas procedūras un pārliecināt Lībijas iestādes atvieglot vīzu piešķiršanu Eiropas Savienības pilsoņiem, kas dzīvo vai veic profesionālo darbību Lībijā;

                           (u)

                           ierosina pēc iespējas drīz izveidot ES delegāciju Tripolē;

               2.

               uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo ieteikumu Padomei un informācijas nolūkā Komisijai un Eiropas Savienības dalībvalstu valdībām.

      (1)  OV C 244 E, 18.10.2007., 208. lpp.

      (2)  Pieņemtie teksti, P7_TA(2010)0246.


   LV
LV    LV
 ---pagebreak---                    EIROPAS KOMISIJA
                                                    Briselē, 22.12.2010
                                                    SEC(2010) 1593 galīgā redakcija
                           KOMISIJAS IETEIKUMS PADOMEI
   pilnvarot Komisiju Eiropas Savienības vārdā sākt sarunas, lai atjaunotu protokolu, kas
           pievienots zivsaimniecības partnerattiecību nolīgumam ar Mozambiku
LV                                                                                LV
 ---pagebreak---                                KOMISIJAS IETEIKUMS PADOMEI
    pilnvarot Komisiju Eiropas Savienības vārdā sākt sarunas, lai atjaunotu protokolu, kas
             pievienots zivsaimniecības partnerattiecību nolīgumam ar Mozambiku
   1.       PASKAIDROJUMA RAKSTS
   Eiropas Savienība un Mozambikas Republika ir noslēgušas jaunu zivsaimniecības
   partnerattiecību nolīguma1 protokolu, kuru Puses parafēja 2006. gada 21. decembrī un kurš
   tiek piemērots no 2007. gada 1. janvāra. Protokols piešķir zvejas iespējas ES kuģiem un
   nosaka atbilstošo finansiālo ieguldījumu; tā beigu termiņš ir 2011. gada 31. decembris.
   Komisija ierosina sarunās vienoties par jaunu protokolu, kurš atbilst dalībvalstu flotu
   faktiskajām iespējām un vajadzībām un Padomes 2004. gada jūlija secinājumiem par
   zivsaimniecības partnerattiecību nolīgumiem.
   Padome tiek aicināta apstiprināt šim ieteikumam pievienotos sarunu vešanas norādījumus.
   2.       IETEIKUMS
   Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija iesaka:
   – Padomei pilnvarot Komisiju sākt un vest sarunas, lai atjaunotu protokolu, kas pievienots
      zivsaimniecības partnerattiecību nolīgumam ar Mozambiku,
   – norīkot Komisiju par šo sarunu vedēju no Savienības puses,
   – Komisijai sarunas vest, apspriežoties ar īpašo komiteju, kas izveidota saskaņā ar Līgumu
      par Eiropas Savienības darbību,
   – Padomei apstiprināt šim ieteikumam pievienotos sarunu vešanas norādījumus.
   1
           Padomes 2007. gada 22. novembra Lēmums 2007/798/EK (OV L 331, 17.12.2007.).
LV                                                  2                                         LV
 ---pagebreak---                                            PIELIKUMS
   Sarunu vešanas norādījumi
   – Sarunu mērķis ir atjaunot protokolu, kas pievienots Eiropas Savienības un Mozambikas
     zivsaimniecības partnerattiecību nolīgumam, atbilstīgi Padomes 2004. gada 15. jūlija
     secinājumiem par zivsaimniecības partnerattiecību nolīgumiem un pamatojoties uz
     Komisijas 2002. gada 23. decembra paziņojumu.
   – Šajā protokolā iekļauj klauzulu par sekām cilvēktiesību un demokrātijas principu
     pārkāpšanas gadījumā.
   – Lai ar šā jaunā protokola palīdzību varētu veicināt ilgtspējīgu un atbildīgu zvejniecību,
     Komisija sarunu pamatā liks šādus mērķus:
           • nodrošināt piekļuvi Mozambikas ekskluzīvajai ekonomikas zonai (EEZ) un
             atļaujas, kas vajadzīgas, lai Eiropas flotes kuģi minētajā EEZ varētu veikt zvejas
             darbības;
           • pienācīgi ņemt vērā labākos pieejamos zinātniskos ieteikumus;
           • piekļuvi zvejas resursiem nodrošināt, pamatojoties uz pašreizējā protokolā
             izmantotajiem piekļuves kritērijiem un situācijas izmaiņām pēdējo gadu laikā;
           • pastiprināt dialogu par nozares politiku, lai veicinātu atbildīgas zvejniecības
             politikas īstenošanu ciešā saistībā ar valsts attīstības mērķiem, jo sevišķi attiecībā
             uz zvejas darbību uzraudzību, kontroli un pārraudzību, zvejas resursu pārvaldību
             un zvejas produktiem piemērojamo veselības nosacījumu izpildes uzlabošanu.
           •
LV                                               3                                                  LV


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52007PC0211

Ieteikums Padomes lēmums par Bulgārijas un Rumānijas pievienošanos 1995. gada 26. jūlija Konvencijai, kas izstrādāta, ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību K3. pantu, par informācijas tehnoloģijas izmantošanu muitu vajadzībām  /* COM/2007/0211 galīgā redakcija - CNS 2007/0079 */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 25.4.2007COM(2007) 211 galīgā redakcija2007/0079 (CNS)IeteikumsPADOMES LĒMUMSpar Bulgārijas un Rumānijas pievienošanos 1995. gada 26. jūlija Konvencijai, kas izstrādāta, ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību K3. pantu, par informācijas tehnoloģijas izmantošanu muitu vajadzībām(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSLai Bulgārija un Rumānija pievienotos konvencijām (un protokoliem), ko dalībvalstis ir noslēgušas, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību 34. pantu (iepriekš Līguma par Eiropas Savienību K.3. pants) vai EK 293. pantu, ar 2005. gada Bulgārijas un Rumānijas Pievienošanās aktu[1] ieviesa vienkāršotu sistēmu, Šobrīd vairs nav vajadzības apspriest un noslēgt īpašus pievienošanās protokolus šīm konvencijām (kas būtu jāratificē 27 valstīm), kā tas notika agrāk – minētā akta 3. panta 3. punkts paredz, ka, stājoties spēkā Pievienošanās aktam, Bulgārija un Rumānija pievienojas šīm konvencijām un protokoliem.Pievienošanās akta 3. panta 3. punktā un 3. panta 4. punktā ir paredzēts, ka Padome, lai noteiktu datumu, kurā šīs konvencijas attiecībā uz Bulgāriju un Rumāniju stāsies spēkā, un lai veiktu šo konvenciju pielāgojumus, kas vajadzīgi sakarā ar minēto divu jauno dalībvalstu pievienošanos (jebkurā gadījumā iekļaujot šo konvenciju pieņemšanu bulgāru un rumāņu valodās, lai šīs versijas būtu „vienlīdz autentiskas”), šajā sakarā pieņem lēmumu. Apspriedusies ar Eiropas Parlamentu, Padome rīkojas pēc Komisijas ieteikuma.Pievienošanās akta I pielikumā ir sniegts saraksts, kurā iekļautas septiņas konvencijas un protokoli, kas saistīti ar tieslietu un iekšlietu jomu.Šajā sarakstā ir iekļauta 1995. gada 26. jūlija Konvencija, kas izstrādāta, ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību K3. pantu, par informācijas tehnoloģijas izmantošanu muitu vajadzībām; 1996. gada 29. novembra Protokols, kas izstrādāts, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību K3. pantu, par Konvencijas par informācijas tehnoloģijas izmantošanu muitas vajadzībām interpretāciju Eiropas Kopienu Tiesā ar prejudiciālu nolēmumu palīdzību; 1999. gada 12. marta Protokols, kas izstrādāts pamatojoties uz K3. pantu Līgumā par Eiropas Savienību, par nelegāli iegūtu ieņēmumu legalizēšanas apjomu Konvencijā par informāciju tehnoloģiju izmantošanu muitas vajadzībām un par transportlīdzekļa reģistrācijas numura iekļaušanu konvencijā; un 2003. gada 8. maija Protokols, kas noslēgts saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 34. pantu un kas attiecībā uz muitas lietu identifikācijas datu bāzes izveidošanu groza Konvenciju par informācijas tehnoloģijas izmantošanu muitas vajadzībām.Šā Komisijas ieteikuma Padomes lēmumam nolūks ir veikt vajadzīgos pielāgojumus saistībā ar Bulgārijas un Rumānijas pievienošanos iepriekš minētajai konvencijai un protokoliem atbilstīgi Pievienošanās akta 3. panta 4. punktam.2007/0079 (CNS)IeteikumsPADOMES LĒMUMSpar Bulgārijas un Rumānijas pievienošanos 1995. gada 26. jūlija Konvencijai, kas izstrādāta, ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību K3. pantu, par informācijas tehnoloģijas izmantošanu muitu vajadzībāmEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību,ņemot vērā Bulgārijas un Rumānijas Pievienošanās līgumu,ņemot vērā Bulgārijas un Rumānijas Pievienošanās aktu, (turpmāk „Pievienošanās akts”) un jo īpaši tā 3. panta 4. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu[2],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu[3],tā kā:(1) Konvenciju, kas izstrādāta, ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību K3. pantu, par informācijas tehnoloģijas izmantošanu muitu vajadzībām[4] (turpmāk „Konvencija par informācijas tehnoloģijas izmantošanu muitu vajadzībām”) parakstīja Briselē, 1995. gada 26. jūlijā, un tā stājās spēkā 2005. gada 25. decembrī.(2) Konvenciju par informācijas tehnoloģijas izmantošanu muitu vajadzībām papildināja ar:-  1996. gada 29. novembra Protokolu, kas izstrādāts, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību K3. pantu, par Konvencijas par informācijas tehnoloģijas izmantošanu muitas vajadzībām interpretāciju Eiropas Kopienu Tiesā ar prejudiciālu nolēmumu palīdzību[5] (turpmāk „Protokols par interpretāciju Eiropas Kopienu Tiesā”), kas stājās spēkā 2005. gada 25. decembrī;-  1999. gada 12. marta Protokolu, kas izstrādāts, pamatojoties uz K3. pantu Līgumā par Eiropas Savienību, par nelegāli iegūtu ieņēmumu legalizēšanas apjomu Konvencijā par informāciju tehnoloģiju izmantošanu muitas vajadzībām un par transportlīdzekļa reģistrācijas numura iekļaušanu konvencijā[6] (turpmāk „Protokols par nelegāli iegūtu ieņēmumu legalizēšanas apjomu”), kas stājas spēkā 90 dienas pēc tam, kad pēdējā valsts no tām, kas bija Eiropas Savienības dalībvalsts brīdī, kad Padome pieņēma aktu par šā protokola izstrādi, paziņo, ka ir izpildījusi šo formalitāti.-  2003. gada 8. maija Protokolu, kas noslēgts saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 34. pantu un kas attiecībā uz muitas lietu identifikācijas datu bāzes izveidošanu groza Konvenciju par informācijas tehnoloģijas izmantošanu muitas vajadzībām[7] (turpmāk „Protokols par muitas lietu identifikācijas datu bāzes izveidošanu”) kas stājas spēkā astoņās attiecīgajās dalībvalstīs 90 dienas pēc tam, kad valsts, kas bija Eiropas Savienības dalībvalsts brīdī, kad Padome pieņēma aktu par šā protokola izstrādi, paziņo, ka ir astotā pēc kārtas šo formalitāšu izpildīšanā.(3) Pēc pievienošanos Eiropas Savienībai Čehija, Igaunija, Kipra, Latvija, Lietuva, Ungārija, Polija, Slovēnija un Slovākija ir iesniegušas savus dokumentus par pievienošanos Konvencijai par informācijas tehnoloģijas izmantošanu muitu vajadzībām; Čehija, Igaunija, Kipra, Lietuva, Ungārija, Polija, Slovēnija un Slovākija ir iesniegušas savus dokumentus par pievienošanos minētajiem trīs protokoliem; Latvija ir iesniegusi savus dokumentus par pievienošanos Protokolam par interpretāciju Eiropas Kopienu Tiesā.(4) Pievienošanās akta 3. panta 3. punktā ir paredzēts, ka Bulgārija un Rumānija pievienojas dalībvalstu noslēgtajām konvencijām un protokoliem, kas norādīti Pievienošanās akta I pielikumā, kurā cita starpā ir iekļauta Konvencija par informācijas tehnoloģijas izmantošanu muitu vajadzībām un šīs Konvencijas protokoli. Attiecībā uz Bulgāriju un Rumāniju Padome nosaka to spēkā stāšanās datumu.(5) Saskaņā ar Pievienošanās akta 3. panta 4. punktu Padomei ir jāveic visi šo konvenciju un protokolu pielāgojumi, kas ir vajadzīgi sakarā ar pievienošanos,IR NOLĒMUSI ŠĀDI.1. pantsKonvencijas par informācijas tehnoloģijas izmantošanu muitu vajadzībām, Protokola par muitas lietu identifikācijas datu bāzes izveidošanu, Protokola par interpretāciju Eiropas Kopienu Tiesā un Protokola par nelegāli iegūtu ieņēmumu legalizēšanas apjomu, teksti, kas sastādīti bulgāru un rumāņu valodās, ir pievienoti šā lēmuma pielikumā un ir autentiski ar tādiem pašiem nosacījumiem kā pārējie šīs konvencijas teksti un protokoli.2. pantsKonvencija par informācijas tehnoloģijas izmantošanu muitu vajadzībām, kas grozīta ar Protokolu par muitas lietu identifikācijas datu bāzes izveidošanu un šo lēmumu, kā arī tās Protokols par interpretāciju Eiropas Kopienu Tiesā un Protokols par nelegāli iegūtu ieņēmumu legalizēšanas apjomu starp Bulgāriju, Rumāniju un pārējām dalībvalstīm, kurās ir spēkā Konvencija par informācijas tehnoloģijas izmantošanu muitu vajadzībām, stājas spēkā pirmā mēneša pirmajā dienā, kas seko šā lēmuma pieņemšanas datumam. Starp Bulgāriju vai Rumāniju un jebkuru citu dalībvalsti tā stājas spēkā dienā, kad Konvencija par informācijas tehnoloģijas izmantošanu muitu vajadzībām attiecīgajā citā dalībvalstī stājas spēkā.3. pantsŠis lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī .Briselē,Padomes vārdā —priekšsēdētājsPielikums Konvencijas par informācijas tehnoloģijas izmantošanu muitu vajadzībām un Protokola par interpretāciju Eiropas Kopienu Tiesā, kā arī Protokola par nelegāli iegūtu ieņēmumu legalizēšanas apjomu un Protokola par muitas lietu identifikācijas datu bāzes izveidošanu teksti rumāņu un bulgāru valodā.[1] OV L 157, 2005., 203. lpp.[2] OV C […] […], […] lpp.[3] OV C […] […], […] lpp.[4] OV C 316, 27.11.1995., 34. lpp.[5] OV C 151, 20.5.1997., 16. lpp.[6] OV C 91, 31.3.1999., 2. lpp.[7] OV C 139, 13.6.2003., 2. lpp. (Kļūdu labojums OV C 56, 5.3.2005., 46. lpp. un OV C 191, 5.8.2005., 18. lpp.)