title: Komisijas Ieteikums ( 2008. gada 29. maijs) par riska samazināšanas pasākumiem šādām vielām: kadmijs, kadmija oksīds (izziņots ar dokumenta numuru K(2008) 2243) (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               14.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 156/22

      KOMISIJAS IETEIKUMS

   (2008. gada 29. maijs)
   par riska samazināšanas pasākumiem šādām vielām: kadmijs, kadmija oksīds
   (izziņots ar dokumenta numuru K(2008) 2243)
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2008/446/EK)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Padomes 1993. gada 23. marta Regulu (EEK) Nr. 793/93 par esošo vielu riska faktoru novērtējumu un kontroli (1) un jo īpaši tās 11. panta 2. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Ņemot vērā Regulu (EEK) Nr. 793/93, novērtēšanai saskaņā ar Komisijas 1997. gada 27. janvāra Regulu (EK) Nr. 143/97 par prioritāro vielu trešo sarakstu, kā paredzēts saskaņā ar Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 (2), par prioritārām identificētas šādas vielas:

                           —

                           kadmijs,

                           —

                           kadmija oksīds.

                     Ziņotāja dalībvalsts, kas izraudzīta saskaņā ar Regulu (EEK) Nr. 793/93 un (EK) Nr. 143/97, ievērojot Komisijas 1994. gada 28. jūnija Regulu (EK) Nr. 1488/94, ar ko nosaka principus esošo vielu riska faktoru novērtēšanai attiecībā uz cilvēkiem un vidi saskaņā ar Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 (3), ir pabeigusi riska faktoru novērtēšanas pasākumus, kas attiecas uz šo vielu kaitīgumu cilvēka organismam un videi, un ierosinājusi riska samazināšanas stratēģiju.

               (2)

               Notikušas apspriedes ar Toksikoloģijas, ekotoksikoloģijas un vides zinātnisko komiteju (SCTEE), un tā ir sniegusi atzinumus par ziņotājas dalībvalsts veikto riska novērtējumu. Atzinumi publicēti šīs zinātniskās komitejas tīmekļa vietnē.

               (3)

               Riska novērtējuma rezultāti un papildu informācija par risku ierobežošanas stratēģijām apkopoti attiecīgajā Komisijas paziņojumā (4).

               (4)

               Pamatojoties uz minētā novērtējuma rezultātiem, ir lietderīgi attiecībā uz šīm vielām ieteikt konkrētus pasākumus to radītā riska samazināšanai.

               (5)

               Riska samazināšanas pasākumi, kas ieteicami strādājošajiem, jāapsver to tiesību normu kontekstā, kas attiecas uz strādājošo aizsardzību, jo tās uzskata par pietiekamām, lai līdz vajadzīgajam līmenim samazinātu ar konkrētajām vielām saistītos riskus.

               (6)

               Šajā ieteikumā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi komiteja, kura izveidota saskaņā ar 15. panta 1. punktu Regulā (EEK) Nr. 793/93,

         AR ŠO IESAKA.
   1.   IEDAĻA
   KADMIJS

      (CAS Nr. 7440-43-9; Einecs Nr. 231-152-8)

   Riska samazināšanas pasākumi strādājošajiem (1) un videi (2, 3, 4)

               1)

               Darba devējiem, kas izmanto kadmiju lietojumiem, par kuriem riska novērtējumā paustas bažas, ir jāievēro metodiskie norādījumi, kas izstrādāti nozarei valsts līmenī un kas pamatojas uz praktiskām, nesaistošām vadlīnijām, kā norādīts Padomes Direktīvas 98/24/EK (5) 12. panta 2. punktā.

               2)

               Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2008/1/EK (6) attiecīgo dalībvalstu kompetentās iestādes atļaujās, ko izdod saskaņā ar Direktīvu 2008/1/EK, par kadmiju paredz nosacījumus, emisijas robežvērtības vai tiem ekvivalentus parametrus vai tehniskus pasākumus, lai, ņemot vērā attiecīgo iekārtu tehniskos parametrus, ģeogrāfisko atrašanās vietu un vietējos vides apstākļus, to ekspluatācija notiktu, ievērojot labākos pieejamos tehniskos paņēmienus (turpmāk tekstā – LPTP).

               3)

               Lai nodrošinātu to, ka netiek apdraudēta vide, attiecīgos gadījumos vietējās emisijas vidē jākontrolē saskaņā ar valsts noteikumiem.

               4)

               Izstrādājot vides kvalitātes standartus (turpmāk tekstā – EQS) atbilstīgi Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvai 2000/60/EK (7), jāņem vērā visa pieejamā informācija, tostarp turpmākie dati par saldūdeņiem.

         2.   IEDAĻA
   KADMIJA OKSĪDS

      (CAS Nr. 1306-19-0; Einecs Nr. 215-146-2)

   Riska samazināšanas pasākumi strādājošajiem (5) un videi (6, 7, 8)

               5)

               Darba devējiem, kas izmanto kadmija oksīdu lietojumiem, par kuriem riska novērtējumā paustas bažas, ir jāievēro metodiskie norādījumi, kas izstrādāti nozarei valsts līmenī un kas balstās uz praktiskām un nesaistošām vadlīnijām, kā norādīts Direktīvas 98/24/EK 12. panta 2. punktā.

               6)

               Saskaņā ar Direktīvu 2008/1/EK attiecīgo dalībvalstu kompetentās iestādes atļaujās, ko izdod saskaņā ar Direktīvu 2008/1/EK, par kadmiju paredz nosacījumus, emisijas robežvērtības vai tiem ekvivalentus parametrus vai tehniskus pasākumus, lai, ņemot vērā attiecīgo iekārtu tehniskos parametrus, ģeogrāfisko atrašanās vietu un vietējos vides apstākļus, to ekspluatācija notiktu, ievērojot LPTP.

               7)

               Lai nodrošinātu to, ka netiek apdraudēta vide, attiecīgos gadījumos vietējās emisijas vidē jākontrolē saskaņā ar valsts noteikumiem.

               8)

               Izstrādājot EQS atbilstīgi Direktīvai 2000/60/EK, jāņem vērā visa pieejamā informācija, tostarp turpmāki dati par saldūdeņiem.

         3.   IEDAĻA
   ADRESĀTI

               9)

               Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm un visām nozarēm, kas minētās vielas importē, ražo, transportē, glabā, sagatavo preparātu veidā vai citādi pārstrādā, izmanto, iznīcina vai reģenerē.

      Briselē, 2008. gada 29. maijā

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Stavros DIMAS

      (1)  OV L 84, 5.4.1993., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1882/2003 (OV L 284, 31.10.2003.,1. lpp.).

      (2)  OV L 25, 28.1.1997., 13. lpp.

      (3)  OV L 161, 29.6.1994., 3. lpp.

      (4)  OV C 149, 14.6.2008., 6. lpp.

      (5)  OV L 131, 5.5.1998., 11. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2007/30/EK (OV L 165, 27.6.2007., 21. lpp.).

      (6)  OV L 24, 29.1.2008., 8. lpp.

      (7)  OV L 327, 22.12.2000., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2008/32/EK (OV L 81, 20.3.2008., 60. lpp.).


title: Padomes Ieteikums ( 2009. gada 10. februāris ) atbrīvot Komisiju no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (Septītais EAF) darbību īstenošanu attiecībā uz 2007. finanšu gadu

text:
               11.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 40/35

      PADOMES IETEIKUMS

   (2009. gada 10. februāris)
   atbrīvot Komisiju no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (Septītais EAF) darbību īstenošanu attiecībā uz 2007. finanšu gadu
   (2009/112/EK)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Ceturto ĀKK un EEK konvenciju, kas parakstīta 1989. gada 15. decembrī Lomē (1) un grozīta ar 1995. gada 4. novembrī Maurīcijā parakstīto nolīgumu (2),
   ņemot vērā Iekšējo nolīgumu 91/401/EEK par to, kā finansē un pārvalda Kopienas atbalstu, ko piešķir saskaņā ar Ceturto ĀKK un EEK konvenciju (3), turpmāk “Iekšējais nolīgums”, ar kuru izveido, cita starpā, Septīto Eiropas Attīstības fondu (Septītais EAF), un jo īpaši tā 32. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Finanšu Regulu 91/491/EEK (1991. gada 29. jūlijs), kas attiecas uz sadarbību attīstības finansēšanas jomā atbilstīgi Ceturtajai ĀKK un EEK konvencijai (4), un jo īpaši tās 69. līdz 77. pantu,
   izskatījusi ieņēmumu un izdevumu pārskatu un bilanci saistībā ar Septītā EAF darbībām līdz 2007. gada 31. decembrim un Revīzijas palātas ziņojumu attiecībā uz 2007. finanšu gadu kopā ar Komisijas atbildēm (5),
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar Iekšējā nolīguma 32. panta 3. punktu Eiropas Parlaments atbrīvo Komisiju no atbildības par Septītā EAF finanšu pārvaldību pēc Padomes ieteikuma.

               (2)

               Septītā EAF darbības 2007. finanšu gadā Komisija ir vispārēji īstenojusi apmierinoši,

         AR ŠO IESAKA, lai Eiropas Parlaments atbrīvo Komisiju no atbildības par Septītā EAF darbību īstenošanu attiecībā uz 2007. finanšu gadu.

      Briselē, 2009. gada 10. februārī

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         M. KALOUSEK

      (1)  OV L 229, 17.8.1991., 3. lpp.

      (2)  OV L 156, 29.5.1998., 3. lpp.

      (3)  OV L 229, 17.8.1991., 288. lpp.

      (4)  OV L 266, 21.9.1991., 1. lpp.

      (5)  OV C 286, 10.11.2008., 273. lpp.


title: Ieteikums Nr. S1 ( 2012. gada 15. marts ) par dzīvu donoru orgānu pārrobežu ziedošanas finansiālajiem aspektiem  Dokuments attiecas uz EEZ un uz EK un Šveices nolīgumu

text:
               10.8.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 240/3

         IETEIKUMS Nr. S1
   (2012. gada 15. marts)
   par dzīvu donoru orgānu pārrobežu ziedošanas finansiālajiem aspektiem
   (Dokuments attiecas uz EEZ un uz EK un Šveices nolīgumu)
   2012/C 240/04
   SOCIĀLĀ NODROŠINĀJUMA SISTĒMU KOORDINĀCIJAS ADMINISTRATĪVĀ KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (1) 72. panta a) punktu, kurā paredzēts, ka Administratīvā komisija nodarbojas ar visiem administratīviem vai interpretācijas jautājumiem, kas izriet no Regulas (EK) Nr. 883/2004 un Regulas (EK) Nr. 987/2009 (2) normām,
   ņemot vērā LESD 168. panta 7. punktu,
   ņemot vērā LESD 48. pantu,
   rīkojoties saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 883/2004 71. panta 2. punkta otrajā daļā izklāstītajiem nosacījumiem,
   tā kā:

               (1)

               Savienības rīcībai jārespektē dalībvalstu atbildība par savas veselības politikas noteikšanu un par veselības aprūpes pakalpojumu un medicīniskās aprūpes organizēšanu un sniegšanu.

               (2)

               Savienības rīcība nedrīkst skart valstu noteikumus par orgānu un asins ziedošanu vai izmantošanu medicīniskiem nolūkiem.

               (3)

               Regulā (EK) Nr. 883/2004 nav paredzēts risinājums, kā kompensēt dzīvam donoram slimības pabalstu natūrā, ja donoram piemērojamos tiesību aktos ir izslēgta vai nav paredzēta izmaksu kompensēšana, savukārt orgāna saņēmējam piemērojamos tiesību aktos nav paredzēta donora izmaksu segšana.

               (4)

               Ir atzīts, ka orgānu transplantācija ir ekonomiski izdevīga ārstēšanas metode, kas pacientiem sniegusi milzīgu labumu, un dzīvu donoru orgānu ziedošana jāīsteno tā, lai konkrētajam donoram iespējami samazinātu sociālo risku.

               (5)

               Ja tiesību aktos, kas attiecas uz orgānu donoru, nav paredzēta kompensācija dzīviem orgānu donoriem vai vispār nekāda kompensācija dzīvu donoru orgānu ziedošanas gadījumā, orgāna saņēmēja valsts kompetentajai iestādei būtu jāatrod humanitārs ad hoc risinājums un jākompensē pabalsti natūrā, kādi bijuši nepieciešami, dzīvam donoram ziedojot orgānus citā valstī.

               (6)

               Dzīvajam donoram jābūt spējīgam pieņemt neatkarīgu lēmumu, pamatojoties uz visu attiecīgo informāciju, un vajadzētu būt iepriekš informētam par veselības aprūpes segumu, ar orgānu pārrobežu ziedošanu saistīto izmaksu kompensēšanu un ienākumu iespējamo zudumu, ko kompensē ar slimības pabalstiem naudā,

         IESAKA:

               1.

               Kad orgāna saņēmēja valsts kompetentās iestādes sagatavo vai atļauj dzīva orgāna donora orgānu ziedošanu, kurā izmanto orgānu no dzīva donora, kas apdrošināts citā dalībvalstī, tām jāapsver, kā dzīvajam donoram nodrošināt piekļuvi veselības aprūpes sistēmai to problēmu risināšanai, kuras saistītas ar ziedošanas procedūru.

               2.

               Ja tiesību aktos, kas attiecas uz donoru, donoram nav paredzētas tiesības uz slimības pabalstiem natūrā, orgāna saņēmēja valsts kompetentajām iestādēm ir jāatrod humanitārs risinājums un jākompensē tie pabalsti natūrā, kas dzīvam donoram nepieciešami orgāna pārrobežu ziedojuma labad.

               3.

               Donora valsts kompetentajai iestādei slimības pabalsti naudā jānodrošina saskaņā ar tiesību aktiem, ko tā piemēro, neatkarīgi no tā, kurā dalībvalstī notikusi orgāna ziedošana vai kurš bijis orgāna saņēmējs. Donora valsts attiecīgajos tiesību aktos varbūtējais donora ienākumu zudums, kam ir sakars ar ziedošanu, būtu jātraktē tāpat kā jebkura cita darbnespēja, jo ar orgāna ziedošanu saistītu darbnespēju nav pamata traktēt citādi nekā citu veidu darbnespēju, kam ir medicīnisks pamats.

            Administratīvās komisijas priekšsēdētāja

         Karin MØHL LARSEN

      (1)  OV L 166, 30.4.2004., 1. lpp. (Labojums OV L 200, 7.6.2004., 1. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Regula (EK) Nr. 987/2009, ar ko nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu, (OV L 284, 30.10.2009., 1. lpp.).


title: 2012/127/ES: Padomes Ieteikums ( 2012. gada 21. februāris ) attiecībā uz Komisijas atbrīvošanu no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (astotais EAF) darbību īstenošanu 2010. finanšu gadā

text:
               29.2.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 55/32

         PADOMES IETEIKUMS
   (2012. gada 21. februāris)
   attiecībā uz Komisijas atbrīvošanu no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (astotais EAF) darbību īstenošanu 2010. finanšu gadā
   (2012/127/ES)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Ceturto ĀKK un EEK konvenciju, kas parakstīta 1989. gada 15. decembrī Lomē (1) un grozīta ar 1995. gada 4. novembrī Maurīcijā parakstīto nolīgumu (2),
   ņemot vērā Padomē sanākušo dalībvalstu valdību pārstāvju Iekšējo nolīgumu par Kopienas atbalsta finansēšanu un administrēšanu saskaņā ar Ceturtās ĀKK un EK konvencijas Otro finanšu protokolu (3) (“Iekšējais nolīgums”), ar ko izveido, cita starpā, astoto Eiropas Attīstības fondu (astotais EAF), un jo īpaši tā 33. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Finanšu regulu (1998. gada 16. jūnijs), kas attiecas uz sadarbību attīstības finansēšanas jomā atbilstīgi Ceturtajai ĀKK un EK konvencijai (4), un jo īpaši tās 66. līdz 74. pantu,
   izskatījusi ieņēmumu un izdevumu pārskatu un bilanci saistībā ar astotā EAF darbībām laikposmā līdz 2010. gada 31. decembrim un Revīzijas palātas Gada pārskatu par darbībām, ko finansē no astotā, devītā un desmitā Eiropas Attīstības fonda (EAF) (5), attiecībā uz 2010. finanšu gadu kopā ar minētajā gada pārskatā iekļautajām Komisijas atbildēm,
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar Iekšējā nolīguma 33. panta 3. punktu Eiropas Parlaments pēc Padomes ieteikuma atbrīvo Komisiju no atbildības par astotā EAF finanšu pārvaldību.

               (2)

               Astotā EAF darbības 2010. finanšu gadā Komisija ir kopumā īstenojusi apmierinoši,

         AR ŠO IESAKA Eiropas Parlamentam atbrīvot Komisiju no atbildības par astotā EAF darbību īstenošanu 2010. finanšu gadā.

      Briselē, 2012. gada 21. februārī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētāja

         M. VESTAGER

      (1)  OV L 229, 17.8.1991., 3. lpp.

      (2)  OV L 156, 29.5.1998., 3. lpp.

      (3)  OV L 156, 29.5.1998., 108. lpp.

      (4)  OV L 191, 7.7.1998., 53. lpp.

      (5)  OV C 326, 10.11.2011., 251. lpp.


				|

		52011SC0818

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Bulgariaand delivering a Council opinionon the updated Convergence Programme of Bulgaria, 2011-2014

			   	Ieteikums
PADOMES IETEIKUMS
par Bulgārijas 2011. gada valsts
reformu programmu
un ar ko sniedz Padomes atzinumu
par atjaunināto Bulgārijas konverģences programmu 2011.-2014. gadam
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta
2. punktu un 148. panta 4. punktu,
ņemot vērā Padomes 1997. gada
7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa
uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas
stiprināšanu[1] un
jo īpaši tās 9. panta 3. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu[2],
ņemot vērā Eiropadomes
secinājumus,
ņemot vērā
Nodarbinātības komitejas atzinumu,
apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu
komiteju,
tā kā:
(1)
Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita
Eiropas Komisijas priekšlikumam aizsākt jaunu izaugsmes un
nodarbinātības stratēģiju — „Eiropa 2020” —, kam
pamatā būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija,
lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām,
kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas
ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.
(2)
Padome 2010. gada 13. jūlijā
pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības
vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm
(2010.–2014. g.), bet 2010. gada 21. oktobrī —
lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas
pamatnostādnēm[3],
kas kopā veido „Integrētās pamatnostādnes”.
Dalībvalstis tika aicinātas savā ekonomikas un
nodarbinātības politikā ņemt vērā šīs
integrētās pamatnostādnes.
(3)
Komisija 2011. gada 12. janvārī
pieņēma pirmo Gada izaugsmes pētījumu,
tādējādi uzsākot jaunu ekonomiskās
pārvaldības ciklu ES un pirmo Eiropas ex-ante un
integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas balstās uz
stratēģiju „Eiropa 2020”.
(4)
Eiropadome 2011. gada 25. martā
apstiprināja fiskālās konsolidācijas un strukturālu
reformu prioritātes (saskaņā ar Padomes 2011. gada
15. februāra un 7. marta secinājumiem un atbilstīgi
Komisijas Gada izaugsmes pētījumam). Eiropadome uzsvēra, ka
prioritāte jāpiešķir stabilam budžetam un fiskālās
stabilitātes atjaunošanai, bezdarba samazināšanai ar darbaspēka
tirgus reformu palīdzību un jauniem centieniem stiprināt
izaugsmi. Tā aicināja dalībvalstis šīs prioritātes
izvērst konkrētos pasākumos, ko paredzēts iekļaut to
stabilitātes vai konverģences programmās un valstu reformu
programmās.
(5)
Eiropadome 2011. gada 25. martā
aicināja dalībvalstis, kas iesaistījušās paktā
"Euro plus", par savām saistībām paziņot laikus,
lai tās varētu iekļaut šo dalībvalstu stabilitātes vai
konverģences programmā un valsts reformu programmā.
(6)
Bulgārija 2011. gada
15. aprīlī iesniedza savu 2011. gada konverģences
programmas atjauninājumu, kas attiecas uz 2011.–2014. gadu, un
2011. gada valsts reformu programmu. Abas programmas izvērtētas
vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.
(7)
Ekonomikas krīze apturēja
spēcīgas izaugsmes periodu, kuras pamatā bija ievērojama
ārvalstu tiešu investīciju ieplūšana un kreditēšanas
paplašināšanās. Pēc tam kad IKP kumulatīvais kritums no
maksimuma līdz minimumam bija sasniedzis 7,1 %, 2010. gada
otrajā ceturksnī atsākās IKP pieaugums; kopumā
2010. gadā reālais IKP saglabājās nemainīgs.
Galvenie izaugsmes faktori bija nozīmīga eksporta
atsākšanās un krājumu atjaunošana. Vispārējās
valdības bilancē pirms krīzes bija pārpalikums, taču
2009. gadā deficīts sasniedza 4,7 % no IKP, bet
2010. gadā — 3,3 % no IKP. Lai gan uz eksportu
orientētās nozarēs pieauga gan ražošanas apjoms, gan
nodarbinātība, kritusies aktivitāte būvniecības,
nekustamo īpašumu un mazumtirdzniecības nozarēs pērn ir
kavējusi atveseļošanos. Ražošanas apjomu samazināšanās
vissmagāk ietekmēja nodarbinātību: kopš
2008. gadā reģistrētā maksimuma ir zudušas aptuveni
358 000 darbavietas. Rezultātā bezdarbs ir palielinājies
par vairākiem procentpunktiem un 2010. gadā sasniedza 10,2 %,
un nav gaidāms, ka vidējā termiņā
nodarbinātība sasniegs pirmskrīzes līmeni.
(8)
Pamatojoties uz atjauninātās
konverģences programmas novērtējumu saskaņā ar Padomes
Regulu (EK) 1466/97, Padome uzskata, ka programmas pamatā esošais
makroekonomiskais scenārijs ir balstīts uz optimistiskākām
izaugsmes prognozēm nekā Komisijas dienestu prognozes.
2010. gadā (agrāk, nekā plānots) tika veiktas
ievērojamas budžeta korekcijas par vairāk nekā
2 procentpunktiem strukturālā izteiksmē, tomēr
2011. gadā plānotie fiskālie pasākumi ir krietni
mazāki par ieteikto korekciju vismaz 0,75 % apmērā no IKP.
Tomēr atjauninātajā konverģences programmā ir
paredzēta vispārējās valdības pārmērīga
budžeta deficīta korekcija 2011. gadā atbilstīgi Padomes
ieteikumiem, un deficīta turpmāka samazināšanās pēc
tam. Tomēr atjauninātajā programmā nav sniegta pietiekama
informācija par plānotajiem budžeta pasākumiem, lai
2012.–14. gadā sasniegtu fiskālos mērķus. Vidēja
termiņa mērķis (VTM) ir samazināts — tagad tas ir
strukturālais deficīts 0,6 % apmērā no IKP
2014. gadā. Tas vēl aizvien ir vērienīgāks
nekā vajadzīgais minimums. Tas atspoguļo stabilitātes un
izaugsmes pakta mērķus, un to plānots sasniegt programmas
perioda beigās (2014. gadā). Tomēr pēc
plānotās pārmērīga deficīta novēršanas
2011. gadā paredzētie vidējie ikgadējie
strukturālie fiskālie pasākumi 2012.-14. gadā būs
krietni zemāki par ieteikto minimālo ikgadējo uzlabojumu
0,5 % apmērā no IKP. Tā kā ekonomikas prognozes
pakāpeniski uzlabojas, programmā būtu jāorientējas uz
ātrāku VTM sasniegšanu. Ja vērtējumu balsta uz
piesardzīgām prognozēm par potenciālo ražošanas apjomu
pieaugumu vidējā termiņā, tad plānotais budžeta
izdevumu pieaugums 2012.–13. gadā šķiet pārlieku
optimistisks, un tas apdraud strukturālo fiskālo stāvokli
vidējā termiņā.
(9)
Ja, kā plānots, 2011. gadā
izdosies novērst pārmērīgu budžeta deficītu, tas
palīdzētu atjaunot uzticību un stiprinās valdības
politikas ticamību. Vidējā termiņā ir svarīgi
sasniegt mērķi, proti, panākt nelielu strukturālu
deficītu 0,6 % apmērā no IKP, lai nodrošinātu, ka
fiskālā politika nav pretrunā pašreizējai monetārajai
politikai. Tomēr fiskālo konsolidāciju kavē publiskā
sektora neefektivitāte, kas var novest pie ievērojama izdevumu
pieauguma, lai gan budžeta ieņēmumi, domājams, būs
strukturālā izteiksmē zemāki nekā pirmskrīzes
uzplaukuma gados. Tāpēc ir vajadzīgas vērienīgas
publiskā sektora finanšu reformas, lai veiktu nepieciešamo fiskālo
korekciju un palīdzētu nodrošināt finansējumu nepieciešamo
strukturālo reformu īstenošanai, tostarp līdzfinansējumu,
kas vajadzīgs ES atbalstītiem projektiem.
(10)
Bulgārijas fiskālie rezultāti
pirmskrīzes ekonomiski labvēlīgajos apstākļos bija
samērā pozitīvi. Pastāvīgi tika sasniegti
fiskālie mērķi un uzkrātas ievērojamas
fiskālās rezerves. 2009. gadā ekonomikas krīzes
iespaidā pirmo reizi daudzu gadu laikā izveidojās budžeta deficīts
un tika pārkāpts noteikums, ka budžetam jābūt
līdzsvarotam vai ar pārpalikumu, bet publiskā sektora izdevumi
nedrīkst pārsniegt 40 % no IKP. Daļēji tas
saistīts ar izdevumu plānošanas un kontroles nepilnībām.
Tas arī atspoguļo faktu, ka lielie ieņēmumi, kuru
pamatā bija plaukstoša saimnieciskā darbība pirmskrīzes
periodā, tika izmantoti, lai finansētu salīdzinoši lielus ad
hoc izdevumus un samazinātu sociālā nodrošinājuma
iemaksas. Lai risinātu šīs problēmas, iestādes ir
aizsākušas vairākas iniciatīvas, lai uzlabotu gan izdevumu
kontroli un uzraudzību, gan ziņošanas sistēmas; tostarp ir
pieņemti vairāki visaptveroši tiesību akti, ar kuriem nostiprina
fiskālos noteikumus un vidēja termiņa budžeta sistēmu. Ir
plānots uzlabot fiskālo disciplīnu un politikas
paredzamību, samazināt makroekonomiskās svārstības un
nodrošināt mazāk prociklisku fiskālo politiku.
(11)
Pirmskrīzes uzplaukuma gados darba tirgū
izveidojās saspringta situācija un ievērojams atalgojuma
kāpums, kas pārsniedza ražīguma pieaugumu. Algu pieaugums
maksimumu sasniedza 2007. gada ceturtajā ceturksnī, kad gada
rādītājs bija tuvu 20 %. Pēc lejupslīdes algu
pieaugums sāka palēnināties, lai gan 2010. gadā tas
vēl aizvien bija salīdzinoši liels (tuvu 10 %)
strādājošiem ar darba līgumiem (aptuveni 65 % no
darbaspēka). Atalgojuma pieauguma salāgošana ar ražīguma
pieaugumu atvieglos ekonomikas iekšējo pārorientēšanu uz
ražīgām un eksportējošām nozarēm.
(12)
Šķēršļi ienākšanai darba
tirgū daļēji atspoguļo to, ka trūkst
mērķtiecīgas un vajadzībām pielāgotas aktīva
darba tirgus politikas, kā arī to, ka publiskā pārvalde ir
neefektīva un nesaņem pietiekamu finansējumu. Publiskā
sektora pakalpojumu kvalitāte tādās jomās kā darba
tirgus aktivizēšana, palīdzība darba meklējumos un
pārkvalifikācija ir zema, un tam tiek atvēlēts arī maz
līdzekļu. Aktīva darba tirgus politika aptver tikai 12 % no
darba meklētājiem, kas iesaistās darba tirgus aktivizēšanas
pasākumos. Īstermiņā pozitīva ietekme būs
reģionālām nodarbinātības programmām un plaša
mēroga apmācības programmām, ko finansē no Eiropas
struktūrfondiem. Tomēr nepietiekamās iespējas
uzraudzīt un novērtēt programmu rezultātus kavē
politikas izstrādi. Kā norādīts nesen sagatavotā
ziņojumā, ko pasūtīja Valsts nodarbinātības
dienests („Bulgārijas aktīva darba tirgus politikas neto ietekmes
novērtējums”), individualizētāki un kvalitatīvāki
pakalpojumi, kā arī nodarbinātības dienestu
infrastruktūras uzlabošana efektīvāk palīdzētu
bezdarbniekiem atrast darbu.
(13)
Ekonomikas krīze vēl aizvien ietekmē
darba tirgu. Bezdarbs palielinājās no 5,4 % 2008. gadā
līdz 10,2 % 2010. gadā, savukārt jauniešu vidū
(15–24 g.) tas 2010. gadā sasniedza 23,2 %. Krīze
sevišķi smagi skāra mazkvalificētos darbiniekus (tostarp lielu
daļu čigānu minoritātes), kas ir gandrīz 70 % no
visiem bezdarbniekiem. Ilgstošā bezdarba rādītājs
(46 % 2010. gadā) ir lielāks nekā caurmērā
ES (2010. gadā 40 %), un pastāv risks, ka tas varētu
pāraugt strukturālā bezdarbā. Ekonomiski aktīvo
jauniešu rādītājs pastāvīgi ir par trešdaļu
mazāks nekā caurmērā ES (29,5 % 2009. gadā,
savukārt ES – 43,8 %). Jauniešu bezdarbs 2009. gadā
sasniedza 24,8 % (ES rādītājs: 35,2 %).
Bulgārijā arī ir vislielākais to jauniešu īpatsvars,
kas nedz strādā, nedz mācās (19,5 % no visiem 15–24 g.
veciem iedzīvotājiem). Viens no galvenajiem šķēršļiem
jauniešu dalībai darba tirgū ir tāds, ka trūkst
izdevības apvienot mācības ar darbu, jo īpaši
stažēšanās un prakses iespēju izvēlētajā mācību
jomā, kas atvieglo pāreju uz darba tirgu.
(14)
Lai gan izglītības iegūšanā
Bulgārija pārspēj vidējo rādītāju, 40 %
ir vāja lasītprasme, rakstītprasme un rēķināšanas
prasme. Tas nozīmē, ka vajadzētu pilnveidot izglītības
sistēmu, lai to labāk pielāgotu darba tirgus
vajadzībām. Balstoties uz nesenās skolu decentralizācijas
reformas pozitīvajiem rezultātiem, gaidāmais Likums par
pirmsskolas un skolas izglītību, domājams, sniegs kādus
risinājumus, kurus iespējams vēl pilnveidot, t.i.,
attiecībā uz finansiālo autonomiju, pirmsskolas iestādes
apmeklējošo bērnu skaitu un ārējo novērtēšanu,
kā arī pārskatatbildības nodrošināšanu.
Izglītošanās priekšlaicīgas pārtraukšanas
rādītājs (14,7 % 2009. gadā) ir tuvu ES
vidējam rādītājam, taču tas ir sevišķi augsts čigānu
vidū (lēš, ka 43 % 2008. gadā). Augstāko
izglītību ieguvušo iedzīvotāju rādītājs
(2009. gadā 27,9 %) ir mazāks par ES vidējo
rādītāju (32,2 %). Bulgārija ir ilgi atlikusi
augstākās izglītības reformu. Lietderīgs solis reformu
virzienā būtu jau 2010. gadā sagatavotais jaunais
Augstākās izglītības likums, tomēr vēlāk
priekšlikumu atsauca.
(15)
Pensiju reforma, par ko lēmums pieņemts
2010. gadā, nav saistīta ar paredzamo dzīves ilgumu vai
veselības aprūpes un ilgtermiņa aprūpes sistēmas
stāvokli. Reformu plānots īstenot no 2011. līdz
2026. gadam, turklāt vairums pasākumu stāsies
spēkā tikai šī perioda otrajā pusē, un tas apdraud gan
reformas īstenošanu, gan pensiju sistēmas pirmā pīlāra
ilgtspēju.
(16)
Bulgārijas iedzīvotājus vairāk
skar nabadzība nekā caurmērā ES (41,9 %
iedzīvotāju skar smaga materiālā nenodrošinātība,
turpretī ES vidējais rādītājs ir 8,1 %). Aptuveni
66 % gados vecāku cilvēku apdraud nabadzība, kas ir
ievērojami vairāk nekā vidēji ES. Ir pazīmes, kas
liecina, ka dzīves apstākļi pēdējos pāris gados
ir pasliktinājušies. Ņemot vērā demogrāfisko
situāciju, tas, vai izdosies sasniegt valsts reformu programmā
izvirzītos nabadzības samazināšanas mērķus, lielā
mērā atkarīgs no pareizi izstrādātas politikas
attiecībā uz gados vecākiem strādājošiem un
nelabvēlīgā situācijā esošiem iedzīvotājiem,
kā arī no pienācīgiem sociālajiem transfertiem. Valsts
reformu programmā paziņots, ka tiks izstrādāta
darbības stratēģija čigānu integrācijai
(lēš, ka čigāni ir aptuveni 10 % no
iedzīvotājiem), lai ar vienu visaptverošu plānu novērstu
daudzos šķēršļus, ar ko viņi sastopas
nodarbinātības, izglītības, veselības aprūpes un
mājokļu jomā.
(17)
Publiskās pārvaldes zemā
efektivitāte kavē izaugsmi. Par spīti nesenajai
optimizācijai, publiskās administrācijas reforma nav
palīdzējusi atrisināt ar darbinieku kvalifikāciju vai
galvenajām funkcijām saistītās problēmas.
Bulgārijā ļoti maz izplatīti ir fiksētie platjoslas
pakalpojumi: ar 14,9 % tas ir otrs zemākais rādītājs
ES, un tas kavē elektroniski sniegtu pakalpojumu ieviešanu.
(18)
Pārkāpumi publiskajā iepirkumā
novēroti 60 % no visām pārbaudītajām
procedūrām, un šis rādītājs ir vēl augstāks
attiecībā uz lieliem publiskās infrastruktūras projektiem,
kad iestādēm ir jāveic ex-ante kontrole. Valsts finanšu
inspekcijas aģentūras darbībspēja ir ievērojami
samazinājusies, tāpēc 2009. gadā aģentūra
veica ex-post kontroli tikai 12 % no visām publiskā
iepirkuma procedūrām.
(19)
Bulgārijas ekonomikas energointensitāte
ir viena no augstākajām ES. Spilgts piemērs ir mājokļu
apsilde, kur sliktā stāvoklī esošās daudzdzīvokļu
mājas rada vislielākās problēmas. Nesenie grozījumi
atbilstības noteikumos ļauj izmantot ES struktūrfondu
līdzekļus energoefektivitātes uzlabošanai. Ieguldījumi ir
nelieli, savukārt ieņēmumi no enerģijas un transporta
nodokļiem ir kritušies gan samērā ar IKP, gan samērā
ar darbaspēka nodokļiem, kuri ir krietni lielāki par ES
vidējo rādītāju. Piekļuvi enerģijas tirgum
kavē ierobežotā konkurence un neskaidrie cenu noteikšanas
mehānismi.
(20)
Bulgārija ir uzņēmusies
vairākas saistības saskaņā ar paktu „Euro plus”[4]. Saistības fiskālajā
jomā liecina, ka publisko finanšu ilgtspēja balstīsies uz
pensiju reformu, pasākumiem, lai nodrošinātu uz rezultātiem
balstītu atalgojumu publiskajā sektorā, iesaldējot pensijas
un algas līdz 2013. gadam, un iekšzemes fiskālās
sistēmas nostiprināšanu, pieņemot Finansiālās
stabilitātes paktu, kurā ietverti vairāki saistoši fiskālie
noteikumi skaitliskā izteiksmē. Lai sekmētu
nodarbinātību, tiks veikti pasākumi, lai samazinātu
nereģistrēto nodarbinātību un palielinātu
iesaistīšanos darba tirgū. Konkurētspējas pasākumi
vērsti uz administratīvā sloga samazināšu un
e-pārvaldes plašāku ieviešanu, izglītības pieejamības
uzlabošanu un izglītības sistēmas pilnveidošanu.
Minētās saistības attiecas uz trim no pakta četrām
jomām, t.i., nav iekļauts finanšu sektors. Ar tām tiek
turpināta plašāka reformu programma, kas izklāstīta
konverģences programmā un valsts reformu programmā, un
pastiprinātās pašreizējās reformas tādās
jomās kā fiskālā pārvaldība, publiskā
pārvalde un izglītība. Ieteikumos ir izvērtētas un
ņemtas vērā pakta „Euro plus” saistības.
(21)
Komisija ir izvērtējusi konverģences
programmu un valsts reformu programmu, kā arī saistības
saskaņā ar paktu "Euro plus"[5].
Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai to
lietderību ilgtspējīgas fiskālās un
sociālekonomiskās politikas izveidē Bulgārijā, bet
arī to, kā programmās ievēroti ES noteikumi un
norādes, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Eiropas
Savienības vispārējā ekonomiskā pārvaldība,
kas panākams, turpmākajos valstu lēmumos ievērojot ES
līmeņa norādes. Komisija uzskata, ka pēc tam, kad
2010. gadā (agrāk, nekā plānots) tika veiktas
ievērojamas budžeta korekcijas, saskaņā ar iecerēm
jāīsteno 2011. gada fiskālās konsolidācijas
plāni un deficīts jāsamazina zem 3 % atsauces
vērtības saskaņā ar Padomes ieteikumu.
Atjauninātajā programmā nav sniegta pietiekama informācija
par plānotajiem budžeta pasākumiem, lai 2012.-14. gadā
sasniegtu fiskālos mērķus, un vajadzētu nodrošināt
straujāku virzību uz izvēlēto vidēja termiņa
mērķi. Nostiprinot iekšzemes fiskālo sistēmu, būs
iespējams panākt fiskālo disciplīnu un nodrošināt
valdības politikas paredzamību un ticamību vidējā
termiņā. Jāveic arī turpmāki pasākumi, lai
nostiprinātu konkurētspēju, palīdzētu cilvēkiem
atrast darbu, aizsargāt mazāk aizsargātas iedzīvotāju
grupas, kas sastopas ar dažādiem šķēršļiem, uzlabot
publiskās pārvaldes un regulatoru darbībspēju,
palielināt resursefektivitāti, kā arī pavērt
vairāk iespēju investīcijām un izaugsmei.
(22)
Ņemot vērā šo novērtējumu
un Padomes 2010. gada 2. jūnija ieteikumu saskaņā ar
Līguma par Eiropas Savienības darbību 126. panta 7. punktu,
Padome ir izskatījusi Bulgārijas konverģences programmas
2011. gada atjauninājumu, un tās atzinums[6] ir atspoguļots 1) un
2) ieteikumā. Ņemot vērā Eiropadomes 2011. gada
25. marta secinājumus, Padome ir izskatījusi Bulgārijas
valsts reformu programmu,
IESAKA Bulgārijai laikposmā
no 2011. gada līdz 2012. gadam rīkoties šādi.
(1)
Turpināt efektīvu budžeta izpildi, lai
2011. gadā novērstu pārmērīgu deficītu.
Konkretizēt pasākumus, kas ir pamatā 2012.–14. gada budžeta
stratēģijai, un izmantot pašreizējo ekonomikas atveseļošanos,
lai paātrinātu fiskālās korekcijas virzībā uz
vidēja termiņa mērķi; tas panākams, raugoties, lai
izdevumu pieaugums atbilst potenciālajai izaugsmei vidējā
termiņā, un palielinot izaugsmi veicinošu publisko izdevumu
daļu.
(2)
Veikt pasākumus, lai uzlabotu budžeta
plānošanas paredzamību un tās īstenošanu, jo īpaši
nostiprinot fiskālo pārvaldību. Tālab izveidot un ieviest
saistošus fiskālos noteikumus un pienācīgi definētu
vidēja termiņa budžeta sistēmu, kas nodrošina
pārredzamību visos pārvaldes līmeņos. Ieviest
pasākumus, lai budžeta pārskati balstītos uz uzkrāšanas
principu.
(3)
Veikt pasākumus, lai paātrinātu
pašreizējo pensiju sistēmas reformu un palīdzētu gados
vecākiem strādājošiem ilgāk saglabāt
nodarbinātību.
(4)
Saziņā ar sociālajiem partneriem un
atbilstīgi valsts praksei veicināt tādu politiku, kas nodrošina,
ka atalgojuma pieaugums atbilst ražīguma pieaugumam un palīdz
saglabāt konkurētspēju.
(5)
Veikt pasākumus, lai apkarotu nabadzību
un veicinātu sociālo iekļautību, jo īpaši
attiecībā uz mazaizsargātu iedzīvotāju grupām,
kas saskaras ar daudziem šķēršļiem, proti, paplašināt privāto
nodarbinātības pakalpojumu sniedzēju tirgu, modernizēt publiskos nodarbinātības
dienestus, lai tie labāk spētu salāgot darba meklētāju
prasmes ar pieprasījumu darba tirgu, atbalstu orientēt uz
mazkvalificētiem jauniešiem. Turpināt izglītības reformu,
līdz 2012. gada vidum pieņemot Likumu par pirmsskolas un skolas
izglītību un jauno Augstākās izglītības likumu.
(6)
Pastiprināt pūliņus uzlabot galveno
pārvaldes iestāžu un regulatoru administratīvo
darbībspēju, lai publiskās pārvaldes iestādes
efektīvāk risinātu iedzīvotāju un uzņēmumu
vajadzības; ieviest pasākumus publiskā iepirkuma
pārbaudēm, balstoties uz riska novērtējumu, palielināt
iestāžu iespējas novērst pārkāpumus un sodīt par
tiem, lai publiskā sektora līdzekļi tiktu izmantoti
kvalitatīvāk un saprātīgāk.
(7)
Lai elektroenerģijas un gāzes tirgos
panāktu lielāku konkurenci, likvidēt šķēršļus
ienākšanai tirgū, garantētas peļņas līgumus un
cenu kontroli, kā arī nodrošināt Bulgārijas energoregulatora
pilnīgu neatkarību. Ieviest stimulus ēku
energoefektivitātes uzlabošanai.
Briselē,
                                                                       Padomes vārdā
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.
[2]               OV C , , …lpp.
[3]               Attiecībā uz 2011. gadu spēkā
saskaņā ar Padomes 2011. gada 19. maija lēmumu 2011/308/ES.
[4]               Sīkāka informācija par
saistībām, ko Bulgārija uzņēmusies saskaņā
ar paktu „Euro plus", atrodama dokumentā SEC(2011) 711.
[5]               SEC(2011) 711.
[6]               Paredzēts Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97
9. panta 3. punktā.


				|

		52014DC0420

			Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par Nīderlandes 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Nīderlandes 2014. gada stabilitātes programmu /* COM/2014/0420 final */

Ieteikums
PADOMES IETEIKUMS
par Nīderlandes 2014. gada valsts
reformu programmu
un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Nīderlandes 2014. gada
stabilitātes programmu
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta
2. punktu un 148. panta 4. punktu,
ņemot vērā Padomes
1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta
stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un
koordinācijas stiprināšanu[1]
un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
un Padomes 2011. gada 16. novembra Regulu (ES)
Nr. 1176/2011 par to, kā novērst un koriģēt
makroekonomisko nelīdzsvarotību[2],
un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu[3],
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
rezolūcijas[4],
ņemot vērā Eiropadomes
secinājumus,
ņemot vērā
Nodarbinātības komitejas atzinumu,
ņemot vērā Ekonomikas un
finanšu komitejas atzinumu,
ņemot vērā Sociālās
aizsardzības komitejas atzinumu,
ņemot vērā Ekonomikas politikas
komitejas atzinumu,
tā kā:
(1)
Eiropadome 2010. gada 26. martā
piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes un
nodarbinātības stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam
pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, lielākoties
pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas,
lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu
un konkurētspēju.
(2)
Padome 2010. gada 13. jūlijā,
pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma ieteikumu par
dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas
politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.) un 2010. gada
21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu
nodarbinātības politikas pamatnostādnēm, kas kopā
veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika
aicinātas ņemt vērā šīs integrētās
pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.
(3)
Valstu vai to valdību vadītāji
2012. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu par
Izaugsmes un nodarbinātības paktu, kas ir saskaņots pamats
rīcībai valstu, ES un eurozonas līmenī, izmantojot visas
iespējamās sviras, instrumentus un politikas jomas. Viņi
pieņēma lēmumu par dalībvalstu līmenī veicamo
rīcību, jo īpaši paužot pilnīgu apņemšanos sasniegt
stratēģijas “Eiropa 2020” mērķus un īstenot
konkrētai valstij adresētos ieteikumus.
(4)
Padome 2013. gada 9. jūlijā
pieņēma ieteikumu par Nīderlandes 2013. gada valsts reformu
programmu un sniedza savu atzinumu par Nīderlandes atjaunināto
stabilitātes programmu 2012.-2017. gadam. Komisija 2013. gada 15. novembrī saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 473/2013[5]
sniedza atzinumu par Nīderlandes budžeta plāna
projektu 2014. gadam[6].

(5)
Komisija 2013. gada 13. novembrī
pieņēma gada izaugsmes pētījumu[7],
tādējādi uzsākot 2014. gada Eiropas ekonomikas
politikas koordinēšanas pusgadu. Komisija tajā pašā dienā,
pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma
brīdināšanas mehānisma ziņojumu[8], kurā tā
identificēja Nīderlandi kā vienu no dalībvalstīm, par
kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.
(6)
Eiropadome 2013. gada 20. decembrī
apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu
stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes
sekmēšanai. Tā uzsvēra vajadzību īstenot
diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju,
atjaunot normālus aizdevumu nosacījumus ekonomikai, sekmēt
izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu,
novērst krīzes sociālās sekas un modernizēt valsts
pārvaldi.
(7)
Komisija 2014. gada 5. martā
publicēja saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011
5. pantu sagatavotā padziļinātā pārskata
rezultātus par Nīderlandi[9].
Komisijas veiktā analīze ļauj secināt, ka
Nīderlandē vēl aizvien pastāv makroekonomiskā
nelīdzsvarotība, kurai nepieciešama uzraudzība un politikas
rīcība. Uzmanība jāpievērš jo īpaši
makroekonomikas attīstībai attiecībā uz privātā
sektora parādu un šobrīd notiekošo aizņemto līdzekļu
īpatsvara samazināšanu apvienojumā ar neefektivitāti,
kāda joprojām pastāv mājokļu tirgū. Lai gan
lielais tekošā konta pārpalikums nerada tādus pašus riskus
kā liels deficīts un ir daļēji skaidrojams ar
nepieciešamību samazināt aizņemto līdzekļu
īpatsvaru, Komisija Eiropas pusgada ietvaros turpinās uzraudzīt
tekošā konta bilances attīstību Nīderlandē.
(8)
Nīderlande 2014. gada
29. aprīlī iesniedza savu 2014. gada valsts reformu
programmu un 2014. gada 30. aprīlī — 2014. gada
stabilitātes programmu. Abas programmas izvērtētas vienlaikus,
lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.
(9)
2014. gada stabilitātes programmā
izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir
nodrošināt, lai pārmērīgā budžeta deficīta
novēršana 2013. gadā būtu ilgtspējīga, un
līdz 2015. gadam sasniegt budžeta stāvokli, kas būtu tuvu
vidējā termiņa mērķim. Vidējā termiņa
mērķis ir strukturālais deficīts, kas nepārsniedz
0,5 % no IKP, atbilstoši Stabilitātes un izaugsmes pakta
prasībām. Tika īstenoti apjomīgi papildu fiskālie
pasākumi, taču paredzams, ka (pārrēķinātā)
strukturālā bilance 2014. gadā paliks nemainīga,
salīdzinot ar 2013. gadu, kas norāda uz ievērojamu
novirzīšanos no prasības par minimālo korekciju 0,5 %
apmērā no IKP. Paredzams, ka (pārrēķinātā)
strukturālā bilance 2015. gadā uzlabosies par
0,3 procentu punktiem no IKP. Gan 2014., gan 2015. gadā izdevumu
pieauguma temps atbilstu izdevumu kritērijam. Nīderlandes budžeta
stratēģijas vispārējs izvērtējums ļauj
secināt, ka korekcijas vidēja termiņa mērķa
sasniegšanai daļēji atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta
prasībām. Saskaņā ar stabilitātes programmu
vispārējās valdības bruto parāds 2015. gadā
nostabilizēsies un pēc tam samazināsies. Programmas budžeta
prognožu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs ir ticams, un to
sagatavojis neatkarīgais Nīderlandes ekonomikas politikas
analīzes birojs. Riski, kas apdraud budžeta mērķu sasniegšanu,
varētu būt lieli, bet visumā līdzsvaroti. Komisijas
2014. gada pavasara prognozē paredzēta strukturālās
bilances nostabilizēšanās 2014. gadā un uzlabošanās
par 0,5 % no IKP 2015. gadā. Saskaņā ar Komisijas
prognozi Nīderlande 2014. gadā izpildīs izdevumu
kritēriju, bet 2015. gadā — neizpildīs. Lai sekmētu
Nīderlandes turpmākās izaugsmes iespējas, ir
ārkārtīgi svarīgi, lai prasītā konsolidācija
neskartu izaugsmi veicinošus izdevumus, piemēram, inovācijai un
pētniecībai, arī fundamentāliem pētījumiem,
izglītībai un apmācībai. Pamatojoties uz stabilitātes
programmas izvērtējumu un Komisijas prognozi, Padome
saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 uzskata, ka
Nīderlande 2013. gadā ir noturīgi samazinājusi
vispārējās valdības deficītu zem 3 % no IKP,
taču, sākot no 2014. gada ir risks ievērojami
novirzīties no preventīvās daļas prasībām.
(10)
Būtiskas grūtības pastāv
mājokļu tirgū, kur desmitiem gadu laikā ir izveidojusies
neelastība un kropļojoši stimuli, kas veido mājokļu
finansēšanas un sektorālu ietaupījumu modeļus.
Mājsaimniecību tendenci hipotekāro kredītu bruto
parādu nodrošināt ar mājokļu līdzekļiem
lielā mērā izskaidro ilgu laiku pastāvošie fiskālie
stimuli, jo īpaši nodokļu atskaitījumi par hipotekāro
kredītu procentu maksājumiem pilnā apmērā. Kopš
2012. gada aprīļa ir īstenota virkne pasākumu, lai
daļēji novērstu šos stimulus. Daži no šiem pasākumiem ir
saistīti ar mājokļu finansējuma fiskālā režīma
pielāgojumiem. Pakāpeniskā pāreja uz nodokļu
atskaitījumu ierobežošanu par hipotekāro kredītu procentu
maksājumiem un amortizēšanas stimulu palielināšanu ir pamatota,
taču šā pasākuma ieviešana ir pārāk lēna, lai
vērā ņemami ietekmētu amortizēšanas kārtību.
Joprojām ir augsta aizdevuma summas attiecība pret īpašuma
vērtību, paredzams, ka 2018. gadā tā sasniegs
100 %. Īres tirgu apgrūtina tā regulējums un ļoti
lielais sociālo mājokļu segments, kurā arī jātiek
galā ar ļoti garām rindām. Sociālo mājokļu
segmentā nesen ieviešot īres maksas diferenciāciju, pamatojoties
vairāk uz ieņēmumiem, ir sperts solis pareizajā
virzienā, bet tā ietekme ir ierobežota. Sociālo
mājokļu uzņēmumi joprojām drīkst būvēt
mājokļus, kuru mēneša īres maksa pārsniedz
sociālo mājokļu īres maksas griestus. Lai gan 2013. gada
ieteikumos tika aicināts koncentrēties uz atbalstu tām mājsaimniecībām,
kurām tas visvairāk nepieciešams, šāda
pārorientēšanās nav notikusi. Tāpēc, lai gan
ierosināto pasākumu ievirze ir pareiza, kopējā reformu
gaita pamatproblēmu risināšanai ir lēna un ir
jāpaātrina, vienlaikus turpinot nodrošināt sociālo
mājokļu pieejamību mazaizsargātajiem
iedzīvotājiem, kuri nespēj iegūt mājokli atbilstoši tirgus
nosacījumiem, tostarp vietās, kur pastāv liels
pieprasījums. 2013. gada ieteikumos tika ierosināts, ka,
paātrinot pasākumus mājokļu tirgus jomā, būtu
jāņem vērā vispārējā ekonomikas
attīstība. Tā kā ir paredzams, ka turpināsies
ekonomikas un mājokļu tirgus atveseļošanās, būtu
jāapsver reformu gaitas paātrināšana.
(11)
Pensiju sistēmas ilgtermiņa
stabilitāte ir uzlabota ar likumā noteiktā
pensionēšanās vecuma pakāpenisku palielināšanu no
65 gadiem 2012. gadā līdz 67 gadiem
2023. gadā. Nīderlande ir sākusi plašas valsts un
privāto pensiju fondu līmeņu un ilgtermiņa aprūpes
sistēmas reformas. Tās papildina reformas, lai veicinātu
vecāka gadagājuma strādājošo ilgāku palikšanu darba
attiecībās un palielinātu darba tirgus mobilitāti. Reformas
ilgtermiņa aprūpes jomā pārnesa atbildību uz
pašvaldībām, samazinot kopējos izdevumus un pievēršot
uzmanību efektivitātes pieaugumam. Šīs būtiskās
reformas daļēji vēl ir jāpieņem. Citi risināmi
uzdevumi ir izmaksu un riska piemērots sadalījums katrā
paaudzē un starp paaudzēm, un ir jāpārrauga ilgtermiņa
aprūpes kvalitāte un pieejamība. Ilgtermiņa aprūpes
reformu plānu īstenošana palīdzētu mazināt strauji
augošās ar novecošanu saistītās izmaksas un
tādējādi stiprinātu publisko finanšu stabilitāti.
Šajā kontekstā būtu jāsaglabā pienācīga
ilgtermiņa aprūpes kvalitāte un pieejamība.
(12)
Valdības ierosināto darba tirgus reformu
mērķis ir palielināt līdzdalību un mobilitāti
darba tirgū. Līdzdalības akta mērķis ir veicināt
līdzdalību darba tirgū. Tomēr reformas vēl nav
nostiprinātas likumā. Turklāt ir vajadzīgi turpmāki
pasākumi, lai samazinātu fiskālus stimulus nestrādāt
un uzlabotu to cilvēku nodarbināmību, kuri darba tirgū ir
atstumti un starp kuriem ir sievietes, migrantu izcelsmes personas,
iedzīvotāji ar invaliditāti un vecāka gadagājuma
iedzīvotāji. Nīderlande ir paziņojusi par reformām
attiecībā uz bezdarbnieku pabalstu shēmu un tās
salīdzinoši stingro nodarbinātības aizsardzības tiesisko
regulējumu, tostarp nodokļu atvieglojumiem, lai veicinātu
līdzdalību darba tirgū. Tomēr, lai gan šie pasākumi ir
vērsti pareizā virzienā, tos nevar pilnībā
novērtēt, kamēr tie nav reāli īstenoti. Paātrinot
atlikušo šķēršļu atcelšanu mājsaimniecību otro
pelnītāju nostrādāto darba stundu skaita
palielināšanai, ir iespējams vēl vairāk ierobežot paredzamo
darbaspēka piedāvājuma trūkumu. Visbeidzot, labāk
izmantojot spēkā esošā institucionālā regulējuma
elastīgumu, lai nodrošinātu diferencētāku algu pieaugumu,
var atbalstīt mājsaimniecību ieņēmumus un līdz ar
to iekšzemes pieprasījumu, nemazinot konkurētspēju.
(13)
Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir
vispusīgi izanalizējusi Nīderlandes ekonomikas politiku. Tā
ir izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu
programmu. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne
tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās
politikas izveidē Nīderlandē, bet arī atbilstību ES
noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir
jānostiprina Eiropas Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība,
kas panākams, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES
līmeņa ieguldījumu. Komisijas ieteikumi Eiropas
pusgada kontekstā ir sniegti turpmāk izklāstītajā
1. līdz 4. ieteikumā.
(14)
Ņemot vērā šo izvērtējumu,
Padome ir izskatījusi Nīderlandes stabilitātes programmu, un
tās atzinums[10]
ir atspoguļots jo īpaši turpmāk izklāstītajā
1. ieteikumā.
(15)
Ņemot vērā Komisijas
padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir
izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu.
Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011
6. pantu ir atspoguļoti 2. un 4. ieteikumā.
(16)
Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir
vispusīgi izanalizējusi arī visas eurozonas ekonomikas politiku.
Pamatojoties uz minēto analīzi, Padome ir sniegusi konkrētus
ieteikumus dalībvalstīm, kuru valūta ir euro. Nīderlandei būtu
arī jānodrošina šo ieteikumu pilnīga un savlaicīga īstenošana,
AR ŠO IESAKA Nīderlandei
laikposmā no 2014. līdz 2015. gadam rīkoties šādi.
1.           Pēc
pārmērīgā budžeta deficīta novēršanas
pastiprināt budžeta pasākumus 2014. gadam, ņemot
vērā radušos 0,5 % no IKP atšķirību, pamatojoties uz
Komisijas 2014. gada pavasara prognozi, kurā norādīts uz
risku ievērojami novirzīties no Stabilitātes un izaugsmes pakta
prasību izpildes. 2015. gadā stiprināt budžeta
stratēģiju, lai nodrošinātu vidēja termiņa
mērķa sasniegšanu un pēc tam to saglabātu, un
nodrošināt parādsaistību noteikuma ievērošanu, lai
vispārējās valdības parāda līmeni
ilgtspējīgā veidā noturētu lejupejošā
tendencē. Aizsargāt izdevumus jomās, kuras ir tieši
attiecināmas uz izaugsmi kā, piemēram, izglītība,
inovācijas un pētniecība.
2.           Pastiprināt centienus veikt
reformu mājokļu tirgū, ātrāk samazinot nodokļu
atskaitījumus par hipotekāro kredītu procentu maksājumiem,
nodrošinot lielākā mērā uz tirgu orientētu
mehānismu cenu noteikšanai īres tirgū un turpinot
piesaistīt īres maksas sociālo mājokļu tirgū
mājsaimniecību ieņēmumiem. Pārraudzīt
sociālo mājokļu jomas reformas ietekmi attiecībā uz
šādu mājokļu pieejamību, arī cenas ziņā,
mājsaimniecībām ar zemiem ienākumiem. Turpināt
pārorientēt politiku sociālo mājokļu jomā, lai
atbalstītu tās mājsaimniecības, kurām tas
visvairāk nepieciešams.
3.           Īstenot pensiju
sistēmas otrā līmeņa reformas, nodrošinot izmaksu un riska
piemērotu sadalījumu katrā paaudzē un starp paaudzēm.
Līdz ar likumā noteiktā pensionēšanās vecuma pakāpenisku
paaugstināšanu veikt pasākumus vecāka gadagājuma darba
ņēmēju nodarbināmības uzlabošanai. Īstenot
plānoto reformu ilgtermiņa aprūpes jomā ar mērķi
nodrošināt ilgtspējīgu attīstību, vienlaikus
garantējot pakalpojumu taisnīgu pieejamību un to kvalitāti,
un pārraudzīt minētās reformas ietekmi.
4.           Turpināt veikt
pasākumus, lai palielinātu līdzdalību darba tirgū, jo
īpaši to cilvēku līdzdalību, kuri darba tirgū ir
atstumti, un mazināt ar nodokļiem saistītus stimulus
nestrādāt. Īstenot reformas attiecībā uz
nodarbinātības aizsardzības tiesisko regulējumu un
bezdarbnieku pabalstu shēmu un vēl vairāk mīkstināt
pārāk stingros noteikumus darba tirgū. Apspriežoties ar
sociālajiem partneriem un atbilstoši valstī pieņemtajai praksei
rast iespēju nodrošināt diferencētāku algu pieaugumu,
pilnībā izmantojot spēkā esošo institucionālo
regulējumu.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā –
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.
[2]               OV L 306, 2.8.2011., 25. lpp.
[3]               COM(2014) 420 final.
[4]               P7_TA(2014)0128 un P7_TA(2014)0129.
[5]               OV L 140, 27.5.2013., 11. lpp.
[6]               C(2013) 8008 final.
[7]               COM(2013) 800 final.
[8]               COM(2013) 790 final.
[9]               SWD(2014) 87 final.
[10]             Saskaņā ar Padomes Regulas (EK)
Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


title: Padomes Ieteikums ( 2013. gada 22. aprīlis ) par garantijas jauniešiem izveidi

text:
               26.4.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 120/1

         PADOMES IETEIKUMS
   (2013. gada 22. aprīlis)
   par garantijas jauniešiem izveidi
   2013/C 120/01
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 292. pantu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               Tagad veikti ieguldījumi Eiropas jauniešu cilvēkkapitālā sniegs ilgtermiņa ieguvumus un veicinās noturīgu un iekļaujošu ekonomisko izaugsmi. Savienība varēs pilnīgi izmantot priekšrocības, ko sniedz aktīvs, radošs un prasmīgs darbaspēks, vienlaikus izvairoties no lielajām izmaksām, kuras rodas situācijā, kad jaunieši nav nodarbināti, neizglītojas un nav iesaistīti apmācībā (“nenodarbināti jaunieši”), un kuras pašlaik tiek lēstas 1,2 % apmērā no IKP.

               (2)

               Krīzes laikā jaunieši ir cietuši ļoti smagi. Jaunieši ir neaizsargāti, jo viņi atrodas dzīves pārejas posmā, viņiem trūkst darba pieredzes, dažkārt viņi nav ieguvuši pietiekamu izglītību vai apmācību, bieži vien viņiem ir ierobežota sociālā aizsardzība, ierobežotas iespējas iegūt finanšu resursus un viņi ir pakļauti nestabila darba apstākļiem. Maza darba samaksa un nestabils darbs vairāk skar jaunas sievietes, savukārt jauniem vecākiem, galvenokārt jaunām māmiņām, netiek nodrošināti piemēroti profesionālās un privātās dzīves līdzsvarošanas pasākumi. Turklāt daži jaunieši ir īpaši neizdevīgā stāvoklī vai pakļauti diskriminācijas riskam. Tāpēc ir vajadzīgi piemēroti atbalsta pasākumi, vienlaikus atzīstot jauniešu personisko atbildību meklēt iespēju, kā iesaistīties saimnieciskajā darbībā.

               (3)

               Savienībā ir 7,5 miljoni nenodarbinātu jauniešu, kas atbilst 12,9 % Eiropas jauniešu (vecumā no 15 līdz 24 gadiem). Daudziem ir tikai pamatskolas izglītība, viņi ir priekšlaicīgi izbeiguši mācības un apmācību. Turklāt daudzi ir migranti vai nāk no nelabvēlīgas sociālās vides. Jēdziens “nenodarbināti jaunieši” aptver dažādas jauniešu apakšgrupas ar atšķirīgām vajadzībām.

               (4)

               No bezdarbniekiem, kas ir jaunāki par 25 gadiem, Savienībā 30,1 % ir bijuši bez darba ilgāk nekā 12 mēnešus. Turklāt arvien vairāk jauniešu darbu nemeklē aktīvi, un tas var viņus atstāt bez strukturāla atbalsta saistībā ar atgriešanos darba tirgū. Pētījumi liecina, ka jaunatnes bezdarbs var radīt paliekošu kaitējumu, piemēram, lielāku bezdarba risku nākotnē, mazāku atalgojumu nākotnē, cilvēkkapitāla zudumu, pārmantotu nabadzību vai mazāku motivāciju veidot ģimeni, kas veicina nelabvēlīgas demogrāfiskās tendences.

               (5)

               Jēdziens “garantija jauniešiem” attiecas uz situāciju, kad jaunieši četru mēnešu laikā pēc kļūšanas par bezdarbnieku vai formālās izglītības beigšanas saņem kvalitatīvu darba, turpinātas izglītības, mācekļa prakses vai stažēšanās piedāvājumu. Turpinātas izglītības piedāvājums varētu ietvert arī kvalitatīvas apmācību programmas, kuras pabeidzot tiek iegūta atzīta profesionālā kvalifikācija.

               (6)

               Garantija jauniešiem veicinātu triju stratēģijas “Eiropa 2020” mērķu sasniegšanu, proti, ka 75 % iedzīvotāju vecumā no 20 līdz 64 gadiem vajadzētu būt nodarbinātiem, ka izglītības priekšlaicīgas izbeigšanas rādītājam vajadzētu būt zemākam par 10 % un ka no nabadzības un sociālās atstumtības būtu jāatbrīvo vismaz 20 miljoni cilvēku.

               (7)

               Dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnes, kas apstiprinātas ar Padomes 2010. gada 21. oktobra Lēmumu 2010/707/ES (1), jo īpaši 7. un 8. pamatnostādne, aicina dalībvalstis veicināt jauniešu integrāciju darba tirgū un sadarbībā ar sociālajiem partneriem palīdzēt jauniešiem, jo īpaši nenodarbinātiem jauniešiem, rast pirmās darbvietas, gūt darba pieredzi vai tālākizglītības un apmācību iespējas, arī mācekļu prakses, un ātri reaģēt, ja jaunieši zaudē darbu.

               (8)

               Jau 2005. gadā, kad Padome ar 2005. gada 12. jūlija Lēmumu 2005/600/EK (2) pieņēma dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnes, tā vienojās, ka “katram bezdarbniekam tiek piedāvāta jauna iespēja, jauniešiem bezdarbniekiem 6 mēnešu laikā”. Padome ar Lēmumu 2008/618/EK (2008. gada 15. jūlijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (3) samazināja šo laikposmu līdz “ne vairāk kā četriem mēnešiem” attiecībā uz jauniešiem, kuri ir atstājuši skolu.

               (9)

               Eiropas Parlaments 2010. gada 6. jūlija rezolūcijā par jauniešu piekļuves darba tirgum veicināšanu un praktikanta, stažiera un mācekļa statusa nostiprināšanu (4) aicināja Komisiju un Padomi nākt klajā ar Eiropas garantiju jauniešiem – katram jaunietim Savienībā ne vēlāk kā četrus mēnešus pēc darba zaudēšanas nodrošinot tiesības saņemt darba, prakses, papildu apmācību vai daļlaika darba un apmācību piedāvājumu.

               (10)

               Komisija 2010. gada 15. septembra paziņojumā “Jaunatne kustībā” mudināja dalībvalstis ieviest garantijas jauniešiem, kuru īstenošana līdz šim bijusi ļoti ierobežota. Šim ieteikumam būtu jāpastiprina un jāuzsver nepieciešamība dalībvalstīm īstenot šo mērķi, vienlaikus arī palīdzot veidot, ieviest un novērtēt šādas garantiju jauniešiem shēmas.

               (11)

               Padome 2011. gada 17. jūnija secinājumos par jaunatnes nodarbinātības veicināšanu, lai sasniegtu stratēģijas “Eiropa 2020” mērķus, aicināja dalībvalstis ātri iesaistīties, piedāvājot tālākizglītības, apmācības un pārkvalificēšanās vai aktivizācijas pasākumus nenodarbinātiem jauniešiem, tostarp tiem, kas priekšlaicīgi izbeiguši mācības. Tas ļautu šos cilvēkus atkārtoti iesaistīt izglītībā, apmācībā vai darba tirgū iespējami īsākā laikā un samazināt nabadzības un sociālās atstumtības risku. Padome atzina, ka jauniešus var nelabvēlīgi ietekmēt darba tirgus segmentācija, un aicināja dalībvalstis šādu segmentāciju novērst.

               (12)

               Padomes 2011. gada 28. jūnija ieteikums par politiku, lai samazinātu mācību priekšlaicīgu pārtraukšanu (5), pievēršas tādas uz faktiem balstītas, visaptverošas un starpnozaru politikas izveidei, kas ietvertu pasākumus, kuru mērķis ir izglītības procesā atkārtoti iesaistīt personas, kas ir pārtraukušas izglītoties, un nostiprināt saikni starp izglītības un apmācības sistēmām un nodarbinātības jomu. Gatavojot 2012. gada budžetu, Eiropas Parlaments atbalstīja šo pieeju un lūdza Komisiju īstenot sagatavošanas pasākumus, lai atbalstītu garantiju jauniešiem izveidi dalībvalstīs.

               (13)

               Komisija nodarbinātības tiesību aktu kopumā, 2012. gada 18. aprīļa paziņojumā “Virzoties uz ekonomikas atlabšanu ar daudzām jaunām darba vietām” aicināja aktīvi mobilizēt dalībvalstis, sociālos partnerus un citas iesaistītās personas, lai reaģētu uz pašreizējām problēmām nodarbinātības jomā Savienībā un jo īpaši uz jauniešu bezdarbu. Komisija uzsvēra lielo darbvietu radīšanas potenciālu zaļās ekonomikas, veselības un sociālās aprūpes un informācijas un saziņas tehnoloģiju (IST) nozarēs, un šajā sakarā pieņēma trīs papildinošus rīcības plānus turpmākajiem pasākumiem. Pēc tam 2012. gada 10. oktobra paziņojumā par spēcīgāku Eiropas rūpniecību izaugsmei un ekonomikas atveseļošanai Komisija arī norādīja uz sešām daudzsološām prioritārām rūpniecības inovāciju jomām, kuras veicina pāreju uz ekonomiku ar zemām oglekļa emisijām un efektīvu resursu izmantojumu. Turklāt nodarbinātības tiesību aktu kopumā Komisija uzsvēra to, ka liela nozīme, arī priekš jauniešiem, būtu uz uzņēmējdarbību vērsta domāšanas veida sekmēšanai, uzņēmējdarbības uzsākšanas atbalsta dienestu un mikrofinansēšanas pieejamības uzlabošanai, kā arī sistēmu izveidei bezdarbnieka pabalstu pārveidošanai par uzņēmējdarbības uzsākšanas subsīdijām. Nodarbinātības tiesību aktu kopumā arī ierosināts izmantot algu subsīdijas, lai veicinātu jaunu darbinieku pieņemšanu darbā, un mērķtiecīgi samazināt nodokļu slogu (galvenokārt darba devēja veiktās sociālā nodrošinājuma iemaksas), lai veicinātu nodarbinātību, kā arī ieviest līdzsvarotas reformas nodarbinātības aizsardzības tiesību aktos, kas ļautu jauniešiem piekļūt kvalitatīvam darbam.

               (14)

               Eiropas Parlaments 2012. gada 24. maija rezolūcijā par jauniešu iespēju iniciatīvu mudināja dalībvalstis veikt tūlītējus un konkrētus pasākumus valsts līmenī, lai nodrošinātu, ka jaunieši četru mēnešu laikā pēc skolas atstāšanas vai nu iegūst pienācīgu darbu, vai arī turpina izglītību vai apmācību, vai pārkvalificējas. Eiropas Parlaments uzsvēra, ka garantijas jauniešiem shēmai ir efektīvi jāuzlabo nenodarbināto jauniešu situācija un pakāpeniski jāpārvar jauniešu bezdarba problēma Savienībā.

               (15)

               Eiropadome 2012. gada 29. jūnija secinājumos mudināja dalībvalstis pastiprināt centienus palielināt jauniešu nodarbinātību, “lai dažos mēnešos pēc skolas beigšanas jaunieši saņemtu kvalitatīvu piedāvājumu saistībā ar nodarbinātību, izglītības turpināšanu, mācekļa praksi vai stažēšanos”. Turklāt tā secināja, ka šādus pasākumus var atbalstīt Eiropas Sociālais fonds un ka dalībvalstīm būtu jāizmanto iespējas no šā fonda finansēt subsīdijas pieņemšanai darbā uz noteiktu laiku.

               (16)

               Komisijas 2012. gada 20. novembra paziņojums “Izglītības pārvērtēšana – ieguldījums prasmēs labāku sociālekonomisko rezultātu sasniegšanai” paredz Savienības ieguldījumu šajā darbā no izglītības perspektīvas. Tajā sīkāk aplūkoti galvenie jautājumi saistībā ar izglītības un apmācības sistēmu reformu un efektivitāti – iemaņu pielāgošana darba tirgus pašreizējām un nākotnes vajadzībām, atklātas un elastīgas mācīšanās stimulēšana un visu iesaistīto personu savstarpējās sadarbības centienu veicināšana, tostarp attiecībā uz finansējumu.

               (17)

               Padome 2012. gada 20. decembra ieteikumā par neformālās un ikdienējās mācīšanās validēšanu (6) ieteica, ka dalībvalstīm ne vēlāk kā 2018. gadā – atbilstoši valstu apstākļiem un īpatnībām un kā tās uzskata par piemērotu – vajadzētu ieviest pasākumus neformālās un ikdienējās mācīšanās validēšanai.

               (18)

               Komisija 2012. gada 28. novembra paziņojumā par Gada izaugsmes pētījumu (2013. gads) uzsvēra, ka dalībvalstīm būtu jānodrošina jauniešu pāreja no skolas uz darba dzīvi, kā arī jāizstrādā un jāīsteno garantijas jauniešiem shēmas, kuru ietvaros katrs jaunietis vecumā līdz 25 gadiem saņemtu darba, turpmākas izglītības, mācekļa prakses vai stažēšanās piedāvājumu četru mēnešu laikā no brīža, kad viņš ir beidzis formālo izglītību vai ir kļuvis par bezdarbnieku.

               (19)

               Eiropadome 2013. gada 8. februāra secinājumos par daudzgadu finanšu shēmu nolēma izveidot Jaunatnes nodarbinātības ierosmi ar līdzekļiem EUR 6 miljardu apmērā 2014.–2020. gadam, lai atbalstītu pasākumus, kas paredzēti Komisijas 2012. gada 5. decembrī ierosinātajā jauniešu nodarbinātības tiesību aktu kopumā, un jo īpaši lai atbalstītu garantiju jauniešiem.

               (20)

               Garantija jauniešiem būtu jāīsteno ar atbalsta pasākumus ietverošu shēmu un jāpielāgo valstu, reģionu un vietējiem apstākļiem. Šo pasākumu pamatā vajadzētu būt sešām prioritātēm – ar partnerību saistītu pieeju izveidei, agrīnai iesaistei un aktivizācijai, atbalsta pasākumiem, kas veicina integrāciju darba tirgū, Savienības fondu izmantošanai, shēmas novērtēšanai un pastāvīgai uzlabošanai, kā arī shēmas ātrai īstenošanai. Pasākumu mērķis ir novērst priekšlaicīgu mācību izbeigšanu, veicināt nodarbināmību un novērst praktiskus nodarbinātības šķēršļus. Pasākumus var atbalstīt no Savienības fondiem, un tie būtu pastāvīgi jāuzrauga un jāuzlabo.

               (21)

               Efektīva koordinācija un partnerība visās politikas jomās (nodarbinātība, izglītība, jaunatne, sociālās lietas utt.) ir būtiska kvalitatīvas nodarbinātības iespēju, mācekļa prakses vai stažēšanās iespēju veicināšanai.

               (22)

               Garantijas jauniešiem shēmās būtu jāņem vērā dalībvalstu atšķirības un to dažādās sākotnējās situācijas saistībā ar jauniešu bezdarbu, iestāžu struktūru un dažādu darba tirgus dalībnieku iespējām. Tajās būtu jāievēro arī atšķirīgās situācijas, kas attiecas uz valsts budžetu un finansiāliem ierobežojumiem saistībā ar līdzekļu piešķiršanu. Komisija Gada izaugsmes pētījumā (2013. gads) uzskata, ka ieguldījumi izglītībā būtu jāpadara par prioritāti un, ja iespējams, jāpalielina, vienlaikus nodrošinot šādu izdevumu efektivitāti. Īpaša uzmanība būtu jāvelta arī tam, lai uzturētu vai pastiprinātu nodarbinātības dienestu un aktīvas darba tirgus politikas tvērumu un efektivitāti, piemēram, saistībā ar bezdarbnieku apmācības programmām un garantijas jauniešiem shēmām. Tādu shēmu izveide būs nozīmīga ilgtermiņā, taču vajadzīgs ir arī īstermiņa risinājums, lai mazinātu ekonomikas krīzes spēcīgo ietekmi uz darba tirgu,

         AR ŠO IESAKA DALĪBVALSTĪM.

               1.

               Nodrošināt, ka visi jaunieši, kas jaunāki par 25 gadiem, četru mēnešu laikā pēc kļūšanas par bezdarbniekiem vai formālās izglītības beigšanas saņem kvalitatīvu darba, turpmākas izglītības, mācekļa prakses vai stažēšanās piedāvājumu.
               Veidojot garantijas jauniešiem shēmu, dalībvalstīm būtu jāņem vērā visaptveroši faktori, piemēram, tas, ka jaunieši nav viendabīga grupa, kas saskaras ar līdzīgu sociālo vidi, kā arī jāievēro savstarpēju pienākumu principi un vajadzība novērst neaktivitātes ciklu risku.
               Lai jaunietim sniegtu garantiju jauniešiem, viņam vispirms vajadzētu piereģistrēties nodarbinātības dienestā, savukārt attiecībā uz tiem nenodarbinātajiem jauniešiem, kuri nav reģistrēti nodarbinātības dienestā, dalībvalstīm būtu jānosaka atbilstīgs sākumpunkts, no kura garantiju jauniešiem sniedz tajā pašā četru mēnešu laikposmā.
               Ņemot vērā valsts, reģionālos un vietējos apstākļus un mērķgrupas jauniešu dzimumu un dažādību, garantijas jauniešiem shēmām vajadzētu būt balstītām uz turpmāk izklāstītajām pamatnostādnēm.

      Uz partnerību pamatotu pieeju veidošana

               2.

               Noteikt atbilstīgo valsts iestādi, kas atbild par garantijas jauniešiem shēmas izveidi un pārvaldību un par partnerību koordinēšanu visos līmeņos un nozarēs. Ja kādai dalībvalstij konstitucionālu iemeslu dēļ nav iespējams noteikt tikai vienu valsts iestādi, tad atbilstīgās valsts iestādes tiek noteiktas, izvēloties pēc iespējas mazāku to skaitu un nosakot vienotu kontaktpunktu, lai paziņotu Eiropas Komisijai par garantijas jauniešiem īstenošanu.

               3.

               Nodrošināt, ka jaunieši saņem pilnīgu informāciju par pieejamajiem pakalpojumiem un atbalstu, nostiprinot sadarbību starp nodarbinātības dienestiem, profesionālās orientācijas pakalpojumu sniedzējiem, izglītības un apmācības iestādēm un jauniešu atbalsta dienestiem un pilnīgi izmantojot visus attiecīgos informācijas kanālus.

               4.

               Nostiprināt partnerību starp darba devējiem un attiecīgiem darba tirgus dalībniekiem (nodarbinātības dienestiem, dažāda līmeņa pārvaldes iestādēm, arodbiedrībām un jauniešu dienestiem), lai veicinātu nodarbinātības, mācekļa prakses un stažēšanās iespējas jauniešiem.

               5.

               Izveidot partnerību starp valsts un privātiem nodarbinātības dienestiem, izglītības un apmācības iestādēm, profesionālās orientācijas dienestiem un ar citiem specializētiem jauniešu dienestiem (nevalstiskajām organizācijām, jauniešu centriem un apvienībām), kas palīdz atvieglot pāreju no bezdarba, neaktivitātes vai mācībām uz darba dzīvi.

               6.

               Nodrošināt sociālo partneru aktīvu iesaistīšanos visos līmeņos, veidojot un īstenojot jauniešiem paredzētu politiku, un veicināt sinerģiju starp iniciatīvām mācekļu prakses un stažēšanās shēmu veidošanai.

               7.

               Nodrošināt konsultēšanos ar jauniešiem un/vai jauniešu organizācijām vai to iesaistīšanu garantijas jauniešiem shēmas veidošanā un turpmākā attīstībā, lai pielāgotu pakalpojumus to saņēmēju vajadzībām un lai viņi darbotos kā informācijas izplatītāji izpratnes veicināšanas pasākumos.

      Agrīna iesaistīšanās un aktivizācija

               8.

               Lai panāktu jauniešu uzmanības pievēršanu un viņu reģistrēšanos nodarbinātības dienestos, izveidot tādas efektīvas jauniešu informēšanas stratēģijas, tostarp informatīvas un izpratnes veicināšanas kampaņas, kas pievēršas neaizsargātiem jauniešiem, kuri sastopas ar daudziem šķēršļiem (piemēram, sociālo atstumtību, nabadzību vai diskrimināciju), un nenodarbinātiem jauniešiem, un kas ņem vērā viņu atšķirīgo dzīvesgājumu (ko jo īpaši nosaka nabadzība, invaliditāte, zemi izglītības rādītāji vai izcelšanās no etniskas minoritātes vai migrantiem).

               9.

               Lai labāk atbalstītu jauniešus un risinātu potenciālo informētības trūkumu par esošajiem piedāvājumiem, apsvērt kopīgu “kontaktpunktu” izveidi, t. i., tādas organizācijas izveidi, kas nodrošinātu koordināciju starp visām iesaistītajām iestādēm un organizācijām, jo īpaši ar valsts iestādi, kas atbildīga par garantijas jauniešiem shēmas pārvaldību, tādējādi nodrošinot iespēju dalīties ar informāciju par jauniešiem, kuri pārtrauc mācības, jo īpaši par tiem jauniešiem, kuriem draud risks neatrast darbu vai neturpināt izglītību vai apmācību.

               10.

               Radīt iespēju nodarbinātības dienestiem kopā ar citiem partneriem, kas atbalsta jauniešus, agrīnā stadijā nodrošināt personalizētus padomus un individuālu rīcības plānošanu, tostarp īpaši pielāgotas individuālā atbalsta shēmas, kas balstītas uz savstarpējo pienākumu principu, kā arī pastāvīgi sekot līdzi, lai novērstu dalības pārtraukšanu un nodrošinātu virzību uz izglītību un apmācību vai nodarbinātību.

      Atbalsta pasākumi integrācijai darba tirgū

      Prasmju pilnveidošana

               11.

               Piedāvāt personām, kas priekšlaicīgi izbeigušas mācības, un jauniešiem ar vājām prasmēm veidus, kā atsākt izglītību un apmācību vai otrās iespējas izglītības programmas, kuras nodrošina viņu konkrētajām vajadzībām atbilstošu mācību vidi un ļauj iegūt kvalifikāciju, ko viņi līdz šim nav ieguvuši.

               12.

               Nodrošināt, ka pasākumi, kas veikti saistībā ar garantijas jauniešiem shēmu, kuru mērķis ir prasmju un iemaņu uzlabošana, palīdz mazināt pastāvošās neatbilsmes un reaģēt uz pieprasījumu pēc darbaspēka.

               13.

               Nodrošināt, ka centieni uzlabot prasmes un iemaņas ietver IKT vai digitālās prasmes. Popularizēt profesionālo zināšanu un iemaņu statusu, nodrošinot, ka IKT mācību programmas un sertifikācija atbilst standartiem un ir starptautiski salīdzināmas.

               14.

               Mudināt skolas, tostarp profesionālās apmācības centrus, un nodarbinātības dienestus popularizēt un nodrošināt jauniešiem pastāvīgas konsultācijas par uzņēmējdarbību un pašnodarbinātību, tostarp uzņēmējdarbības kursos.

               15.

               Īstenot 2012. gada 20. decembra ieteikumu par neformālās un ikdienējās mācīšanās validēšanu.

      Ar darba tirgu saistīti pasākumi

               16.

               Attiecīgos gadījumos samazināt ar algām nesaistītās darbaspēka izmaksas, lai uzlabotu jauniešu izredzes tikt pieņemtiem darbā.

               17.

               Atbilstīgi piemērojamajiem valsts atbalsta noteikumiem izmantot mērķtiecīgas un precīzi izveidotas algu un nodarbināšanas subsīdijas, lai mudinātu uzņēmējus radīt jauniešiem jaunas iespējas, piemēram, mācekļu prakses, stažēšanās vai darbā iekārtošanas iespējas, jo īpaši tām personām, kas ir visvairāk attālinātas no darba tirgus.

               18.

               Veicināt darbaspēka mobilitāti, informējot jauniešus par darba piedāvājumiem, stažēšanās iespējām un mācekļu praksēm un pieejamo atbalstu dažādos apgabalos, reģionos un valstīs, piemēram, izmantojot pakalpojumus un shēmas, kas iedrošina cilvēkus pārvietoties un strādāt Savienībā. Nodrošināt, ka jauniešiem, kas atraduši darbu citā apgabalā vai dalībvalstī, ir pieejams pietiekams atbalsts, lai pielāgotos jaunajai videi.

               19.

               Nodrošināt lielāku uzņēmējdarbības uzsākšanas atbalsta pakalpojumu pieejamību un vairot informētību par iespējām un izredzēm saistībā ar pašnodarbinātību, tostarp veidojot ciešāku sadarbību starp nodarbinātības dienestiem, uzņēmumu atbalsta un (mikro)finansējuma nodrošinātājiem.

               20.

               Uzlabot pasākumus, ar ko no jauna aktivizē jauniešus, kuri pārtrauc aktivizācijas programmas un kuriem vairs nav pieejami pabalsti.

      Savienības fondu izmantošana

               21.

               Pilnīgi un optimāli izmantot kohēzijas politikas finansēšanas instrumentus turpmākajā 2014.–2020. gada laikposmā, lai atbalstītu garantijas jauniešiem shēmu izveidi gadījumos, kad tas ir piemēroti valsts apstākļos. Šajā ziņā nodrošināt, ka ar garantijas jauniešiem shēmu izveidi saistītu pasākumu plānošana un ieviešana tiek atzīta par prioritāti un ka to atbalstam tiek piešķirti atbilstoši līdzekļi, tostarp iespēja saņemt Eiropas Sociālā fonda finansējumu mērķtiecīgas darbā pieņemšanas subsidēšanai. Turklāt maksimāli izmantot arī finansējumu, kas vēl ir pieejams 2007.–2013. gada plānošanas laikposmam.

               22.

               Gatavojoties 2014.–2020. gada laikposmam, partnerības līgumā pievērst vajadzīgo uzmanību konkrētiem mērķiem, kas saistīti ar garantijas jauniešiem shēmu ieviešanu gadījumos, kad tas ir piemēroti valsts apstākļos, un darbības programmās aprakstīt pasākumus, kuriem piešķirams atbalsts saskaņā ar attiecīgajām Eiropas Sociālā fonda ieguldījumu prioritātēm, it īpaši attiecībā uz nenodarbināto jauniešu ilgtspējīgu integrāciju darba tirgū, kā arī jaunu uzņēmēju, sociālu uzņēmumu un to attiecīgā ieguldījuma konkrētajiem mērķiem atbalstu.

               23.

               Atbilstīgā gadījumā, lai īstenotu garantiju jauniešiem, pilnīgi un optimāli izmantot Jaunatnes nodarbinātības ierosmi.

      Shēmu novērtēšana un pastāvīga uzlabošana

               24.

               Uzraudzīt un novērtēt visus pasākumus garantijas jauniešiem shēmās, lai varētu izveidot vairāk uz faktiem balstītas politikas un iesaistīšanās pasākumus, pamatojoties uz informāciju par to, kas, kur un kādēļ nes rezultātus, un tādējādi nodrošināt līdzekļu lietderīgu izlietojumu un ieguldījumu pozitīvu atdevi. Uzturēt aktuālu pārskatu par to, cik līdzekļu piešķirts garantijas jauniešiem izveidei un īstenošanai, jo īpaši saistībā ar kohēzijas politikas darbības programmām.

               25.

               Lai uzlabotu turpmāku garantijas jauniešiem shēmu veidošanu un īstenošanu, popularizēt valsts, reģionāla un vietēja līmeņa savstarpējus mācību pasākumus visu to personu starpā, kuras iesaistītas jauniešu bezdarba apkarošanā. Attiecīgos gadījumos pilnīgi izmantot to projektu rezultātus, kuri atbalstīti garantijas jauniešiem shēmu sagatavošanas darbību laikā.

               26.

               Lai novērstu jebkādus iekšējus un ārējus šķēršļus saistībā ar politiku un minēto shēmu izstrādi, nostiprināt visu garantiju jauniešiem veidošanā, īstenošanā un izvērtēšanā iesaistīto personu (tostarp attiecīgo nodarbinātības dienestu) kapacitāti.

      Garantijas jauniešiem shēmu īstenošana

               27.

               Īstenot garantijas jauniešiem shēmas pēc iespējas drīzāk. Attiecībā uz dalībvalstīm, kuras piedzīvo vislielākās budžeta grūtības un kurās ir lielāks nenodarbināto jauniešu skaits vai jauniešu bezdarbs, varētu apsvērt arī pakāpenisku īstenošanu.

               28.

               Nodrošināt, ka garantijas jauniešiem shēmas tiek pienācīgi integrētas turpmākās Savienības līdzfinansētās programmās, vēlams, līdz ar 2014.–2020. gada daudzgadu finanšu shēmas sākumu. Īstenojot garantijas jauniešiem shēmas, dalībvalstis var izmantot Jaunatnes nodarbinātības ierosmi.

         AR ŠO IESAKA KOMISIJAI.

      Finansējums

               1.

               Mudināt dalībvalstis maksimāli izmantot Eiropas Sociālo fondu saskaņā ar attiecīgajām Eiropas Sociālā fonda ieguldījumu prioritātēm 2014.–2020. gada plānošanas laikposmam un attiecīgā gadījumā – Jaunatnes nodarbinātības ierosmi, lai atbalstītu garantijas jauniešiem shēmu izveidi un īstenošanu kā politikas instrumentu jaunatnes bezdarba un sociālās atstumtības apkarošanai un novēršanai.

               2.

               Atbalstīt plānošanas darbu saistībā ar Savienības vienotā stratēģiskā satvara fondiem (Eiropas Sociālais fonds, Eiropas Reģionālās attīstības fonds, Kohēzijas fonds, Eiropas Lauksaimniecības fonds lauku attīstībai, Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fonds), tostarp nodrošinot mācīšanos no biedriem, sakaru veidošanas pasākumus un tehnisko palīdzību.

      Paraugprakse

               3.

               Pilnīgi izmantot jaunās Sociālo pārmaiņu un inovācijas programmas sniegtās iespējas, lai apkopotu paraugprakses piemērus saistībā ar garantijas jauniešiem shēmām valstu, reģionālā un vietējā līmenī.

               4.

               Izmantot Eiropas Nodarbinātības stratēģijas Savstarpējās mācīšanās programmu, lai mudinātu dalībvalstis dalīties pieredzē un apmainīties ar paraugpraksi.

      Uzraudzība

               5.

               Turpināt uzraudzīt garantijas jauniešiem shēmu veidošanu, īstenošanu un rezultātus un regulāri ziņot par to Eiropas Valstu nodarbinātības dienestu tīkla gada darba programmas ietvaros. Nodrošināt, ka par to tiek informēta Nodarbinātības komiteja.

               6.

               Eiropas pusgada ietvaros uzraudzīt garantijas jauniešiem shēmu īstenošanu saskaņā ar šo ieteikumu, izmantojot Nodarbinātības komitejas veikto daudzpusējo uzraudzību, un analizēt ieviestās politikas ietekmi, un vajadzības gadījumā sniegt dalībvalstīm konkrētai valstij adresētus ieteikumus, pamatojoties uz dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm.

      Izpratnes veicināšana

               7.

               Atbalstīt izpratnes veicināšanas pasākumus saistībā ar garantijas jauniešiem izveidi visās dalībvalstīs, izmantojot Eiropas Jauniešu portālu un īpaši sasaistot šo izpratnes veicināšanu ar tā informatīvajām kampaņām.

      Luksemburgā, 2013. gada 22. aprīlī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         S. COVENEY

      (1)  OV L 308, 24.11.2010., 46. lpp.

      (2)  OV L 205, 6.8.2005., 21. lpp.

      (3)  OV L 198, 26.7.2008., 47. lpp.

      (4)  OV C 351 E, 2.12.2011., 29. lpp.

      (5)  OV C 191, 1.7.2011., 1. lpp.

      (6)  OV C 398, 22.12.2012., 1. lpp.