title: Padomes Ieteikums (2015. gada 14. jūlijs) par Spānijas 2015. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Spānijas 2015. gada stabilitātes programmu

text:
               18.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/46

         PADOMES IETEIKUMS
   (2015. gada 14. jūlijs)
   par Spānijas 2015. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Spānijas 2015. gada stabilitātes programmu
   (2015/C 272/13)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija. Stratēģijā lielākoties pievērsta uzmanība galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2015. gada 14. jūlijā, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma Ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm, un 2010. gada 21. oktobrī tā pieņēma lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (3). Tie kopā veido “integrētās pamatnostādnes”, kuras dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Padome 2014. gada 8. jūlijā pieņēma Ieteikumu (4) par Spānijas 2014. gada valsts reformu programmu un sniedza atzinumu par atjaunināto Spānijas 2014. gada stabilitātes programmu. Komisija 2014. gada 28. novembrī saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 473/2013 (5) sniedza savu atzinumu par Spānijas budžeta plāna projektu 2015. gadam.

               (4)

               Komisija 2014. gada 28. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, iezīmējot 2015. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Tajā pašā dienā Komisija, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Spānija tika noteikta kā viena no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (5)

               Eiropadome 2014. gada 18. decembrī apstiprināja prioritātes, lai veicinātu investīcijas, pastiprinātu strukturālās reformas un īstenotu atbildīgu, izaugsmi veicinošu fiskālo konsolidāciju.

               (6)

               Komisija 2015. gada 26. februārī publicēja 2015. gada valsts ziņojumu par Spāniju. Tajā tika izvērtēti Spānijas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti 2014. gada 8. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi. Valsts ziņojumā ir ietverti arī padziļinātā pārskata rezultāti saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu. Komisijas veiktā analīze ļauj secināt, ka Spānijā ir makroekonomiskā nelīdzsvarotība, kurai nepieciešama izlēmīga politiska rīcība un konkrēta uzraudzība. Jo īpaši, neraugoties uz dažiem uzlabojumiem tekošā konta līdzsvara atjaunošanas ziņā un pēdējo gadu centieniem ievērojami samazināt parāda īpatsvaru, īpaša uzmanība, ņemot vērā īpaši augstu bezdarba līmeni, joprojām ir jāpievērš riskiem, kas saistīti ar lielām privātā sektora un publiskā sektora parādsaistībām un ļoti negatīvo starptautisko neto investīciju pozīciju. Īpaši svarīga ir nepieciešamība rīkoties, lai mazinātu nelabvēlīgas ietekmes risku uz Spānijas ekonomiku un – ņemot vērā valsts lielumu – attiecīgi arī negatīvu plašāku ietekmi uz ekonomisko un monetāro savienību.

               (7)

               Spānija 2015. gada 30. aprīlī iesniedza savu 2015. gada valsts reformu programmu un 2015. gada stabilitātes programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (8)

               Spānijai pašlaik piemēro Stabilitātes un izaugsmes pakta korektīvo daļu. Savā 2015. gada stabilitātes programmā valdība plāno panākt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras nominālo budžeta deficīta mērķi 4,2 % apmērā no IKP 2015. gadā un 2,8 % apmērā no IKP 2016. gadā. Valdība plāno 2019. gadā sasniegt vidējā termiņa mērķi, proti, panākt līdzsvarotu budžeta stāvokli strukturālā izteiksmē. Saskaņā ar stabilitātes programmu gaidāms, ka valdības parāda attiecība pret IKP sasniegs maksimumu 98,9 % apmērā 2015. gadā un pakāpeniski samazināsies līdz 93,2 % 2018. gadā. Šo budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs 2015. gadam ir ticams un pēc tam labvēlīgs. Pamatojoties uz Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, attiecīgi 2015. un 2016. gadā budžeta deficīts ir paredzēts 4,5 % un 3,5 % apmērā no IKP. Tādēļ pastāv risks, ka nominālā budžeta deficīta mērķi 2015. un 2016. gadam netiks sasniegti. Turklāt ir paredzams, ka plānotie Spānijas fiskālie centieni laikposmā no 2013. līdz 2016. gadam būs zem ieteiktā līmeņa, un 2015. un 2016. gadā būs vajadzīgi turpmāki strukturāli pasākumi. Pamatojoties uz stabilitātes programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka pastāv risks, ka Spānija neizpildīs Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Spānija guva zināmus panākumus publiskā sektora komerciālo parādu novēršanā. 2014. gadā Spānija guva arī zināmus panākumus, lai identificētu priekšlikumus, kā racionalizēt veselības aprūpes, izglītības un sociālos izdevumus reģionālā līmenī, lai gan tie galu galā netika pieņemti. Tomēr 2015. gada 28. maijā tika pieņemts tiesību akts, ar kuru paredzēts ieviest izdevumu noteikumu attiecībā uz farmaceitiskiem un veselības aprūpes reģionālajiem izdevumiem.

               (9)

               To preventīvo, koriģējošo un izpildes pasākumu īstenošana, kas ietverti Konstitutīvajā likumā par budžeta stabilitāti un finanšu ilgtspēju, notiek lēni. Izmaksu lietderība veselības aprūpes nozarē ir uzlabojusies, bet joprojām ir svarīgi saglabāt kontroli pār farmaceitisko izdevumu pieaugumu un, konkrētāk, uzraudzīt farmaceitiskos izdevumus slimnīcās. Deficīts elektroenerģijas sistēmā ir faktiski novērsts no 2014. gada, un maksas autoceļu maksātnespējas problēma ir atrisināta, tādējādi samazinot izmaksas valstij. Tomēr Spānija nav ieviesusi sistēmu, lai veiktu neatkarīgus novērtējumus par lieliem nākotnes infrastruktūras projektiem. Visbeidzot, kaut arī datu pieejamība par budžeta izpildi ir ievērojami pieaugusi, vēl ir jomas, kurās var panākt uzlabojumus reģionālā līmenī, nodrošinot, ka tiek ievērots stabilitātes likuma pārredzamības un daudzgadīguma princips, publisko grāmatvedības noteikumu konverģence un ārpusbudžeta kontu pienācīga izmantošana.

               (10)

               Zināmi panākumi gūti nodokļu jomā, ieviešot visaptverošu nodokļu reformu, lai vienkāršotu nodokļu sistēmu un lai tā vairāk rosinātu izaugsmi un darbvietu izveidi. Nodokļu reformu pieņēma 2014. gada 20. novembrī, tai paredzēts stāties spēkā 2015. gada janvārī, un tā attiecas uz iedzīvotāju un uzņēmumu ienākuma nodokļiem. Zināmi panākumi tika gūti arī attiecībā uz cīņu pret izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, bet vides nodokļu jomā bija vērojami tikai nelieli panākumi. Spānijas banku sektora, jo īpaši banku, kuras saņēmušas valsts atbalstu, pārstrukturēšana norit veiksmīgi. Tajā pašā laikā nesenie pasākumi, lai veicinātu piekļuvi ārpusbanku finansējumam, – vismaz zināmā mērā – uzlaboja finansējuma pieejamību uzņēmumiem, jo īpaši, ņemot vērā Spānijas uzņēmumu lielo atkarību no banku kredītiem. Šo reformu pilnīga īstenošana ir būtiska, lai veicinātu resursu pārdalīšanu un atbalstītu notiekošo korekciju. Zināmi panākumi ir gūti, lai novērstu atlikušos trūkumus uzņēmumu maksātnespējas lietu izskatīšanas sistēmā, un 2015. gada 27. februārī tika pieņemts Karaļa dekrēta likums par personu maksātnespēju. Tomēr joprojām ir jāuzlabo administratīvo un tiesu iestāžu spēja izskatīt maksātnespējas lietas.

               (11)

               Augsts ilgtermiņa bezdarba līmenis un darba tirgus segmentācija turpina kavēt ražīguma pieaugumu un negatīvi ietekmē darba apstākļus Spānijā. Šajā sakarībā un, ņemot vērā ļoti augsto bezdarba līmeni, dažās nozarēs un uzņēmumos algām īstermiņā, iespējams, jāpieaug lēnāk nekā ražīgumam, lai radītu darbvietas un sasniegtu papildu ieguvumus konkurētspējas jomā. Sociālie partneri ir panākuši visaptverošu starpprofesiju iepriekšēju nolīgumu 2015.–2017. gadam. Iepriekšējā nolīgumā norādīts, cik svarīgi noteikt, izmantojot nozaru un uzņēmumu sarunas, principu, ka algām būtu jāmainās atbilstoši starpuzņēmumu ražīguma atšķirībām. Neraugoties uz regulatīvām reformām, pagaidu darbā strādājošu darba ņēmēju īpatsvars saglabājas augsts un jo īpaši ietekmē jauniešus un mazkvalificētus darbiniekus. Turklāt šķiet, ka ieviestie jauno veidu līgumi MVU darbiniekiem un stimuli, lai mudinātu darba devējus pieņemt darbā darbiniekus uz nenoteiktu laiku, šķiet, vēl netiek pilnībā izmantoti. Spānijas iestādes paziņoja, ka līdz 2016. gada maijam tiks veikts novērtējums par subsīdijām, ko piedāvā darba devējiem par jaunu darbinieku pieņemšanu darbā.
               Valsts nodarbinātības dienesta un aģentūru, kurām ir uzticēti pakalpojumi, darba rezultāti ir būtiski, lai nodrošinātu aktīva darba tirgus un aktivizēšanas politikas efektivitāti un pienācīgu virzību, tostarp efektīvu pārkvalificēšanu, lai ļautu cilvēkiem pāriet uz nozarēm, kurās tiek radīts vairāk darbvietu. Spānija ir guvusi nelielus panākumus, paātrinot valsts nodarbinātības dienestu modernizāciju un novēršot reģionālās atšķirības.

               (12)

               Jauniešu bezdarba līmenis Spānijā joprojām ir ļoti augsts (vairāk nekā 50 %), un priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas rādītājs ir viens no augstākajiem Savienībā. Spānija īsteno jaunās izglītības shēmas, kas ieviestas ar Likumu Nr. 8/2013 par izglītības kvalitāti, kas paredzētas, lai uzlabotu pamatskolas un vidusskolas izglītības kvalitāti. Nelieli panākumi tika gūti, palielinot profesionālās izglītības un apmācības atbilstību darba tirgum, un ir aizkavējušies centieni uzlabot sadarbību starp augstākās izglītības iestādēm un darba devējiem. Plānots pagarināt duālās profesionālās apmācības shēmu 2015. gadā, bet joprojām pastāv ievērojamas atšķirības tās īstenošanā reģionos. Tika izveidota īpašā komiteja, lai izskatītu izglītības un apmācības programmu atbilstību darba tirgus vajadzībām.

               (13)

               Spānija ir guvusi nelielus panākumus, uzlabojot sociālās aizsardzības sistēmas efektivitāti. Tā ir izstrādājusi jaunu aktivizācijas programmu ilgtermiņa bezdarbniekiem, kura apvieno ienākumu atbalstu un palīdzību darba meklējumos. Tomēr nepietiekama koordinācija starp nodarbinātības un sociālajiem dienestiem un dažādu minimālo ienākumu shēmu nesaderība ir samazinājušas sociālās palīdzības programmu efektivitāti. Attiecībā uz augstu nabadzības līmeni, jo īpaši nelielu ienākumu mājsaimniecībās ar bērniem, Spānija ir guvusi nelielus panākumus, lai uzlabotu ģimenes atbalsta shēmu un aprūpes pakalpojumu nodrošināšanu.

               (14)

               Strukturālām reformām jānovērš šķēršļi, kas neļauj uzņēmumiem attīstīties, jāpalīdz MVU paplašināt to tirgu un veicināt inovācijas, jāpalielina eksporta jauda, jāveicina darbvietu radīšana un jāpalīdz uzņēmumiem efektīvāk konkurēt – tostarp iekšējā tirgū – un jāuzlabo vispārējais ražīgums. Spānija ir sākusi izskatīt iemeslus mazo un mikrouzņēmumu lielajam īpatsvaram tās ekonomikā. Izpētot iemeslus, kāpēc uzņēmumi saglabājās mazi, valdība varēs novērst regulatīvos šķēršļus uzņēmumu izaugsmei. Kaut arī ir gūti zināmi panākumi, īstenojot Likumu Nr. 20/2013 par tirgus vienotību, joprojām ir vērojama kavēšanās reģionālās valdības līmenī. Likums par vides atļauju regulējumu vēl nav īstenots visos reģionos. Nav gūti panākumi attiecībā uz profesionālo pakalpojumu un profesionālo apvienību reformas pieņemšanu. Strukturālās nepilnības pētniecības un inovācijas sistēmā turpina ierobežot Spānijas izaugsmes potenciālu. Tādēļ joprojām ir svarīgi apzināt jaunus finansēšanas avotus, nodrošināt resursu efektīvu un lietderīgu izmantošanu, izveidot jauno pētniecības aģentūru un sekmēt pasākumus, kas uzņēmējdarbības vidi padarītu labvēlīgāku inovācijām.

               (15)

               Nelieli panākumi tika gūti attiecībā uz dzelzceļa tīklu, veicot pasākumus, lai nodrošinātu efektīvu konkurenci kravu un pasažieru dzelzceļa pakalpojumu jomā. 2014. gada 4. jūlijā Ministru padome pieņēma Karaļa dekrēta likumu Nr. 8/2014, ar ko izveido fondu, lai uzlabotu sauszemes piekļuvi jūras ostām.

               (16)

               Spānija ir guvusi panākumus, īstenojot ieteikumus, ko sniegusi komiteja valsts pārvaldes reformai visos pārvaldes līmeņos. Ir veikti svarīgi pasākumi, lai uzlabotu administratīvo lēmumu pārredzamību, bet nav gūti panākumi, lai stiprinātu uzraudzības sistēmas, jo īpaši publisko iepirkumu reģionālā un vietējā līmenī. Nav veikti pasākumi, lai stiprinātu uzraudzības pilnvaras attiecībā uz publisko iepirkumu un pilsētvides plānošanu. Nelieli panākumi tika gūti attiecībā uz tiesu iestāžu reformu pieņemšanu, kuru mērķis ir uzlabot tiesu sistēmas efektivitāti: likumprojekti par tiesu varu un par civilprocesu, kas ietver dažas reformas, tika iesniegti parlamentam 2015. gada 27. februārī; likumprojekti par juridisko palīdzību un par brīvprātīgu jurisdikciju ir jāizskata parlamentā. Zināmi panākumi ir gūti, īstenojot reformas, kas ir pieņemtas, tostarp Oficina Judicial – reformu, ar ko ievieš tieslietu digitalizāciju un uzlabo reģionu elektronisku lietu pārvaldības sistēmu sadarbspēju. Ir jāturpina centieni šajā jomā.

               (17)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Spānijas ekonomikas politikas vispusīgu analīzi un publicējusi to 2015. gada valsts ziņojumā. Tā ir novērtējusi arī stabilitātes programmu un valsts reformu programmu un turpmāko rīcību saistībā ar ieteikumiem, kas adresēti Spānijai iepriekšējos gados. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Spānijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jāstiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1. līdz 4. ieteikumā.

               (18)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu, un tās atzinums (6) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (19)

               Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1.–4. ieteikumā.

               (20)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir arī veikusi analīzi par visas eurozonas ekonomikas politiku. Pamatojoties uz šo analīzi, Padome ir sniegusi konkrētus ieteikumus, kas adresēti dalībvalstīm, kuru valūta ir euro (7). Spānijai kā valstij, kuras valūta ir euro, būtu arī jānodrošina minēto ieteikumu pilnīga un savlaicīga īstenošana,

         AR ŠO IESAKA Spānijai 2015. un 2016. gadā rīkoties šādi.

               1.

               Nodrošināt pārmērīga budžeta deficīta noturīgu novēršanu līdz 2016. gadam, veicot nepieciešamos strukturālos pasākumus 2015. un 2016. gadā un izmantojot negaidītu peļņu, lai paātrinātu budžeta deficīta un parāda samazināšanu. Stiprināt reģionālo publisko finanšu pārredzamību un pārskatatbildību. Uzlabot izmaksu lietderību veselības aprūpes nozarē un racionalizēt slimnīcu farmaceitiskos izdevumus.

               2.

               Pabeigt krājbanku nozares reformu, tostarp izmantojot likumdošanas pasākumus, un pabeigt valstij piederošo krājbanku pārstrukturēšanu un privatizāciju.

               3.

               Veicināt algu un ražīguma saskaņošanu, apspriežoties ar sociālajiem partneriem un saskaņā ar valsts praksi, ņemot vērā prasmju un vietējā darba tirgus apstākļu atšķirības, kā arī ekonomisko rādītāju atšķirības reģionos, nozarēs un uzņēmumos. Veikt pasākumus, lai uzlabotu darba meklēšanas atbalsta un konsultāciju kvalitāti un efektivitāti, tostarp jauniešu bezdarba problēmas risināšanas ietvaros. Racionalizēt minimālo ienākumu un ģimenes atbalsta shēmas un veicināt reģionālo mobilitāti.

               4.

               Novērst šķēršļus, kas neļauj uzņēmumiem attīstīties, tostarp šķēršļus no lieluma atkarīgu noteikumu rezultātā; pieņemt plānoto reformu profesionālo pakalpojumu jomā; paātrināt likuma par tirgus vienotību īstenošanu.

      Briselē, 2015. gada 14. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. GRAMEGNA

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (3)  Paliek spēkā ar Padomes Lēmumu 2014/322/ES (2014. gada 6. maijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm 2014. gadam (OV L 165, 4.6.2014., 49. lpp.).

      (4)  Padomes Ieteikums (2014. gada 8. jūlijs) par Spānijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Spānijas 2014. gada stabilitātes programmu (OV C 247, 29.7.2014., 35. lpp.).

      (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 473/2013 (2013. gada 21. maijs) par kopīgiem noteikumiem budžeta plānu projektu uzraudzībai un novērtēšanai un pārmērīga budžeta deficīta novēršanai eurozonas dalībvalstīs (OV L 140, 27.5.2013., 11. lpp.).

      (6)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.

      (7)  OV C 272, 18.8.2015., 98. lpp.


title: Padomes Ieteikums ( 2011. gada 12. jūlijs ) par Somijas 2011. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par atjaunināto Somijas stabilitātes programmu 2011.–2014. gadam

text:
               22.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 216/3

         PADOMES IETEIKUMS
   (2011. gada 12. jūlijs)
   par Somijas 2011. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par atjaunināto Somijas stabilitātes programmu 2011.–2014. gadam
   2011/C 216/02
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   pēc apspriešanās ar Ekonomikas un finanšu komiteju,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam uzsākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kurai par pamatu ņemta ciešāka ekonomikas politikas koordinācija un kura pievērsīs uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā pieņēma Ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), bet 2010. gada 21. oktobrī – Lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (2), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Komisija 2011. gada 12. janvārī pieņēma pirmo Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot jaunu ekonomiskās pārvaldības ciklu ES un pirmo Eiropas ex-ante un integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas balstās uz stratēģiju “Eiropa 2020”.

               (4)

               Eiropadome 2011. gada 25. martā apstiprināja fiskālās konsolidācijas un strukturālu reformu prioritātes (saskaņā ar Padomes 2011. gada 15. februāra un 7. marta secinājumiem un atbilstīgi Komisijas Gada izaugsmes pētījumam). Tā uzsvēra, ka prioritāte jāpiešķir stabilam budžetam un fiskālās stabilitātes atjaunošanai, bezdarba samazināšanai, izmantojot darbaspēka tirgus reformas, un jauniem centieniem, lai stiprinātu izaugsmi. Tā aicināja dalībvalstis šīs prioritātes izvērst konkrētos pasākumos, ko paredzēts iekļaut to stabilitātes vai konverģences programmās un valsts reformu programmās.

               (5)

               Eiropadome 2011. gada 25. martā aicināja dalībvalstis, kas piedalās paktā “Euro plus”, savlaicīgi nākt klajā ar savām saistībām, lai tās varētu ietvert minēto valstu stabilitātes vai konverģences programmās un valsts reformu programmās.

               (6)

               Somija 2011. gada 6. aprīlī iesniedza stabilitātes programmas atjauninājumu 2011.–2014. gadam un 2011. gada valsts reformu programmu. Abas programmas izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (7)

               Pasaules ekonomikas krīzes laikā Somija piedzīvoja ļoti krasu IKP kritumu, jo Somijas ekonomika tradicionāli ir bijusi atkarīga no tās galveno rūpniecības nozaru eksporta apjomiem. 2009. gadā IKP samazinājās par 8,2 %, un to izraisīja ārkārtēji straujš eksporta apjoma samazinājums (par 20 %) un ar to saistītā negatīvā ietekme uz investoru uzticēšanos. Bezdarba līmenis palielinājās tikai par aptuveni 2 procentpunktiem, paaugstinoties no 6,4 % darbaspēka 2008. gadā līdz 8,3 % 2010. gadā. Ekonomikas atlabšana bija ievērojama, IKP 2010. gadā palielinoties par 3,1 %, un to veicināja gan vietējais pieprasījums, gan eksporta atkopšanās. Pēc īslaicīgas pazemināšanās 2009. gadā nekustamā īpašuma cenas un mājokļu būvniecības apjoms strauji atgriezās pirmskrīzes līmenī, radot nelielas bažas par nekustamā īpašuma tirgus pārmērīgu paplašināšanos. Somija izkļuva no ekonomikas krīzes ar valsts budžeta deficītu 2,5 % no IKP 2010. gadā un parādu 48,5 % no IKP.

               (8)

               Pamatojoties uz atjauninātās stabilitātes programmas novērtējumu saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka stabilitātes programmas pamatā esošais makroekonomikas scenārijs 2011.–2012. gadam ir ticams, bet nedaudz par labvēlīgu turpmākajam laikposmam. Makroekonomikas scenārijs 2011.–2012. gadam atbilst Komisijas dienestu pavasara prognozēm. 2013.–2015. gadam stabilitātes programmā plānota izaugsme par aptuveni 2 % no IKP, kas nedaudz pārsniedz izaugsmes potenciāla aplēsi 1,5 % apmērā, un tādējādi var būt pakļauta dažiem negatīviem riskiem. Budžeta stratēģijas mērķis ir samazināt deficītu līdz 0,9 % no IKP 2011. gadā un līdz 0,7 % no IKP 2012. gadā, atspoguļojot ekonomikas ciklisko uzlabošanos un dažus konsolidācijas pasākumus, par kuriem jau izlēmusi iepriekšējā valdība. Tomēr atjauninātajā stabilitātes programmā nav plānota nekāda turpmāka fiskālā konsolidācija 2013.–2015. gadā. Budžeta mērķus apdraudošie riski šķiet līdzsvaroti. Visnopietnākais riska faktors ir pasaules makroekonomikas vide, kas tradicionāli spēcīgi ietekmējusi no eksporta atkarīgo Somijas ekonomiku.

               (9)

               Jaunākajā stabilitātes programmas atjauninājumā prognozēto ekonomikas apstākļu uzlabojumu nav paredzēts izmantot budžeta konsolidācijai vidējā termiņā. Lai gan Somijas iestāžu izvirzīto vidējā termiņa mērķi (VTM) – strukturālo pārpalikumu 0,5 % no IKP – plānots sasniegt 2011. gadā, paredzēts, ka turpmākajos gados strukturālā bilance būs mazāka par mērķi.

               (10)

               Saskaņā ar Komisijas jaunāko novērtējumu riski attiecībā uz valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspēju šķiet vidēji. Lai arī darbības iedzīvotāju novecošanas ietekmes mazināšanai ir bijusi viena no Somijas secīgo valdību prioritātēm, valstī gaidāmas spēcīgas un tūlītējas demogrāfiskās pārmaiņas, un valsts finanšu ilgtspēja vēl aizvien ir visai nepietiekama. Šī problēma skar daudzas politikas jomas. Iedzīvotāju novecošanas rezultātā ievērojami pieaugs pieprasījums pēc pakalpojumiem, kas saistīti ar vecumu, un tos Somijā lielākoties nodrošina vietējās pašvaldības. Dažādos pētījumos konstatēts, ka sabiedrisko pakalpojumu ražīguma uzlabojumi pēdējos gados ir bijuši vāji. Somijas iestādes jau īstenojušas vairākas reformas, lai pārstrukturētu sabiedriskos pakalpojumus un uzlabotu ražīgumu gan centrālās valdības, gan vietējo pašvaldību līmenī. Samērā lielās investīcijas valsts informācijas tehnoloģijās vēl nav devušas ražīguma uzlabojumus, tādējādi norādot, ka līdz ar investīcijām vajadzīgas arī strukturālas un vadības izmaiņas. Kopumā vēl aizvien pastāv izdevība ar papildu pasākumiem panākt ražīguma uzlabojumus un izmaksu ietaupījumu sabiedrisko pakalpojumu sniegšanā.

               (11)

               Bažas rada ilgtermiņa bezdarba pašreizējais pieaugums. 2005.–2008. gadā ilgtermiņa bezdarbs ievērojami samazinājās, bet atsāka palielināties 2009. gadā. 2011. gada marta beigās ilgtermiņa bezdarbnieku skaits sasniedza 57 400, un tas ir par 12 400 vairāk nekā pagājušajā gadā. Daudzi no ilgtermiņa bezdarbniekiem šobrīd ir 55–64 gadu vecuma grupā. Pensionēšanās tendenču dēļ bezdarbs viskrasāk palielināsies 45–54 gadus vecu personu vidū. Lai gan ilgtermiņa bezdarba līmenis Somijā ir mazāks par ES vidējo līmeni, šis jautājums jāapskata kontekstā ar darbaspēka piedāvājuma nodrošināšanu nākotnē un sociālo iekļautību. Pieredze liecina, ka ilgtermiņa bezdarbs jo sevišķi palielina nabadzības un sociālās atstumtības risku. Lai gan Somijas iestādes atzinušas, ka ilgtermiņa bezdarba pieaugums ir neatliekami risināms jautājums, joprojām nav izstrādāta visaptveroša stratēģija tā novēršanai. Somija krīzes laikā efektīvi paplašināja aktīvā darba tirgus politikas pasākumus jauniešu bezdarba apkarošanai. Lai gan šie pasākumi palīdzēja 2010.–2011. gadā mazināt jauniešu bezdarbu, tas vēl aizvien pārsniedz ES vidējo līmeni. Aktīvā darba tirgus politikas pasākumu pastiprināšana tāpat palīdzētu mainīt negatīvo ilgtermiņa bezdarba tendenci.

               (12)

               Ņemot vērā demogrāfiskās pārmaiņas, nodarbinātības līmeņa paaugstināšana vecāka gadagājuma darba ņēmēju vidū ir svarīga valsts finansēm un izšķiroša nodarbinātības politikai, lai nākotnē apmierinātu pieprasījumu pēc darbaspēka. Somijas pensiju sistēma tika reformēta 2005. gadā, un 2009. gadā pensijas pabalsti tika sasaistīti ar paredzamā mūža ilguma koeficientu. Tomēr likumā noteiktais pensionēšanās vecums šobrīd nav sasaistīts ar paredzamā dzīves ilguma koeficientu. Ņemot vērā to, ka paredzamais dzīves ilgums pastāvīgi palielinās, šāda sasaiste ne tikai veicinātu darbaspēka piedāvājumu, bet arī palīdzētu nodrošināt pensiju adekvātumu. Priekšlaicīgas pensionēšanās shēmas pēdējos gados ir gājušas mazumā, tomēr vēl aizvien pastāv zināmas iespējas veikt papildu pasākumus, lai vecāka gadagājuma personas veiksmīgāk motivētu strādāt. Piemēram, paplašināts bezdarbnieka pabalsts vecāka gadagājuma personām darbojas apmēram tāpat kā atceltā pensija bezdarba gadījumā. Neraugoties uz pēdējā desmitgadē panāktajiem uzlabojumiem, nodarbinātības līmenis vecāka gadagājuma strādājošo vidū un faktiskais aiziešanas vecums no darba tirgus ir zems. Priekšlaicīgas pensionēšanās iemesls ļoti bieži ir invaliditāte. Faktiskā pensionēšanās vecuma palielināšanai vajadzīgi pasākumi, kuros ņemta vērā arī darba dzīves kvalitāte, tostarp darba ņēmēju labklājība un veselība. Tas ir jo sevišķi svarīgi, ņemot vērā to, ka ļoti daudzi cilvēki saņem invaliditātes pensijas. Somija kopš 2009. gada iztērējusi aptuveni EUR 21 miljonu darba vides uzlabošanas projektiem. Šo iniciatīvu ietekme ir pelnījusi novērtējumu. Iesaistīšanās mūžizglītībā Somijā aizvien ir bijusi ļoti aktīva un arī turpmāk būs svarīga, ņemot vērā rodošos pieprasījumu pēc jaunām prasmēm un demogrāfiskās pārmaiņas.

               (13)

               Lielāka konkurence, jo sevišķi pakalpojumu nozarēs, Somijā kļuvusi jo īpaši svarīga ražīguma uzlabošanai un potenciālās ekonomikas izaugsmes veicināšanai. Somijas attālinātība un mazais apdzīvotības blīvums vājina uzņēmumu konkurenci, un tā rezultātā ražīguma izaugsme netirgojamo preču nozarēs ir samērā neliela. Esošās uzņēmējdarbības struktūras reizēm ir ļoti koncentrētas, it sevišķi pārtikas rūpniecībā, vairumtirdzniecībā un mazumtirdzniecībā. Tas var veicināt samērā augsto patēriņa cenu līmeni, lai gan sava nozīme var būt arī lielajiem pārvadājumu attālumiem. Mazumtirdzniecības cenas ir vienas no augstākajām ES. Konkurenci mazumtirdzniecībā vēl aizvien daļēji kavē regulējums, neraugoties uz dažiem nesen veiktajiem atvieglinājumiem, kā arī šķēršļi ārvalstu un pašmāju uzņēmumu ienākšanai tirgū un iziešanai no tā.

               (14)

               Konkrētas saistības saskaņā ar paktu “Euro plus” Somijas stabilitātes programmā un valsts reformu programmā nav skaidri izklāstītas, tomēr gaidāms, ka tās paziņos, kad būs izveidota jaunā valdība.

               (15)

               Komisija ir izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu, ņemot vērā ne tikai to lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Somijā, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina ES vispārējā ekonomiskā pārvaldība. Tā uzskata, ka konsolidācijas pasākumi jānorāda vidējam termiņam un ka vajadzīga turpmāka rīcība, lai uzlabotu valsts finanšu stabilitāti, tostarp veicinot valsts ražīgumu. Turpmāka rīcība vajadzīga arī, lai vairotu motivāciju strādāt un lai palielinātu faktisko pensionēšanās vecumu, kā arī ražīguma un konkurences uzlabošanai pakalpojumu nozaru tirgos.

               (16)

               Ņemot vērā šo novērtējumu un Padomes 2010. gada 2. jūnija ieteikumu saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 126. panta 7. punktu, Padome ir izskatījusi Somijas stabilitātes programmas 2011. gada atjauninājumu, un tās atzinums (3) ir atspoguļots 1. un 2. punktā izklāstītajā ieteikumā. Ņemot vērā Eiropadomes 2011. gada 25. marta secinājumus, Padome ir izskatījusi Somijas valsts reformu programmu,

         AR ŠO IESAKA Somijai laikposmā no 2011. līdz 2012. gadam rīkoties šādi.

               1.

               Turpināt fiskālo konsolidāciju, izmantojot visus neparedzētos ieņēmumus budžeta deficīta novēršanai un vienlaikus veicot papildu pasākumus, lai saglabātu fiskālo stāvokli virs vidēja termiņa mērķa, jo īpaši nodrošinot atbilstību vidēja termiņa izdevumu rādītājam.

               2.

               Lai risinātu ar iedzīvotāju novecošanu saistītās problēmas, veikt papildu pasākumus, kuru mērķis ir uzlabot ražīgumu un ietaupīt izmaksas sabiedrisko pakalpojumu sniegšanā, tostarp veikt strukturālas izmaiņas.

               3.

               Uzlabot pasākumus saistībā ar aktīvo darba tirgu, galveno vērību veltot ilgtermiņa bezdarbniekiem un jauniešiem.

               4.

               Veikt pasākumus, kuru mērķis ir vecāka gadagājuma darba ņēmēju nodarbinātība un iesaistīšanās mūžizglītībā. Veikt turpmākus pasākumus, apspriežoties ar sociālajiem partneriem un saskaņā ar valsts praksi, lai mudinātu vecāka gadagājuma darba ņēmējus palikt darba tirgū, veicot pasākumus, lai samazinātu priekšlaicīgu aiziešanu no darba tirgus un palielinātu faktisko pensionēšanās vecumu. Ņemot vērā esošo sistēmu, kurā pensionēšanās priekšrocības ir saistītas ar paredzamo mūža ilgumu, izskatīt iespēju likumā noteikto pensionēšanās vecumu piesaistīt paredzamajam mūža ilgumam.

               5.

               Veikt papildu pasākumus tiesiskā regulējuma pārveidošanai un likvidēt ierobežojumus, tādējādi vienkāršojot jaunpienācēju ienākšanu pakalpojumu nozares tirgos, jo īpaši mazumtirdzniecības nozarē.

      Briselē, 2011. gada 12. jūlijā

            Padomes vārdā–

            priekšsēdētājs

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Saglabātas 2011. gadam ar Padomes Lēmumu 2011/308/ES (2011. gada 19. maijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (OV L 138, 26.5.2011., 56. lpp.).

      (3)  Paredzēts Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 3. punktā.


title: Komisijas Ieteikums (ES) 2016/22 (2016. gada 7. janvāris) par etilkarbamāta piesārņojuma kauleņu spirtā un kauleņu čagu spirtā profilaksi un samazināšanu, ar ko atceļ Ieteikumu 2010/133/ES (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               9.1.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 6/8

         KOMISIJAS IETEIKUMS (ES) 2016/22
   (2016. gada 7. janvāris)
   par etilkarbamāta piesārņojuma kauleņu spirtā un kauleņu čagu spirtā profilaksi un samazināšanu, ar ko atceļ Ieteikumu 2010/133/ES
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 292. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EFSA) zinātnes ekspertu grupa jautājumos, kas saistīti ar piesārņojumu pārtikas apritē, 2007. gada 20. septembrī pieņēma zinātnisku atzinumu par etilkarbamātu un ciānūdeņražskābi pārtikā un dzērienos (1). Ekspertu grupa secināja, ka etilkarbamāts alkoholisko dzērienu sastāvā var radīt veselības problēmas, jo īpaši tas attiecas uz kauleņu brendijiem, un ieteica veikt riska mazināšanas pasākumus, lai samazinātu etilkarbamāta līmeni šajos dzērienos. Tā kā ciānūdeņražskābe ir svarīgs etilkarbamāta veidošanās prekursors kauleņu spirtā un kauleņu čagu spirtā, grupa secināja, ka, lai novērstu etilkarbamāta veidošanos šo produktu glabāšanas laikā, šiem pasākumiem jākoncentrējas uz ciānūdeņražskābi un citiem etilkarbamāta prekursoriem.

               (2)

               Maksimālais ciānūdeņražskābes saturs kauleņu spirtā un kauleņu čagu spirtā ir noteikts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 110/2008 (2). Šī regula paredz, ka kauleņu spirtā un kauleņu čagu spirtā maksimālais ciānūdeņražskābes daudzums vienā hektolitrā 100 % alkohola ir septiņi grami (70 mg/l).

               (3)

               Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 1334/2008 (3) ir noteikts maksimālais ciānūdeņražskābes daudzums 35 mg/kg alkoholiskajos dzērienos. Šo maksimālo daudzumu piemēro, neskarot Regulu (EK) Nr. 110/2008.

               (4)

               Komisijas Ieteikums 2010/133/ES (4) paredzēja Prakses kodeksu etilkarbamāta piesārņojuma kauleņu spirtā un kauleņu čagu spirtā profilaksei un samazināšanai un ieteica dalībvalstīm veikt vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka visi pārtikas apritē iesaistītie uzņēmēji šo kodeksu īsteno. Turklāt jānodrošina, ka tiek veikti visi attiecīgie pasākumi, lai sasniegtu iespējami zemu etilkarbamāta līmeni kauleņu spirtā un kauleņu čagu spirtā, ar mērķi sasniegt līmeni 1 mg/l. Tika ieteikts arī kontrolēt etilkarbamāta līmeni kauleņu spirtā un kauleņu čagu spirtā 2010., 2011. un 2012. gadā, lai novērtētu Prakses kodeksa ietekmi.

               (5)

               Minētās kontroles rezultāti tika iekļauti 2014. gada 28. martā pieņemtajā EFSA tehniskajā ziņojumā “Etilkarbamāta līmeņa kontroles datu novērtējums par laikposmu no 2010. līdz 2012. gadam” (5). Ziņojumā ir sniegts pārskats par etilkarbamātu līmeni “spirtā, kas iegūts no kauleņiem” un “spirtā, kas izgatavots no augļiem, izņemot kauleņiem” trijos paraugu ņemšanas gados (2010.–2012. gadā). Kopumā 2010.–2012. gadā datu kopums par etilkarbamātu liecināja, ka 80 % analīžu rezultātu attiecībā uz “spirtu, kas iegūts no kauleņiem” un 95 % analīžu rezultātu attiecībā uz “spirtu, kas izgatavots no augļiem, izņemot kauleņiem” ir zem 1 mg/l mērķvērtības. Turklāt vidējā sastopamība šajās pašās pārtikas grupās bija zem mērķvērtības (gandrīz divas trešdaļas no mērķvērtības “spirtam, kas iegūts no kauleņiem” un viena trešdaļa “spirtam, kas izgatavots no augļiem, izņemot kauleņiem”).

               (6)

               Ir lietderīgi saglabāt Prakses kodeksu un etilkarbamāta mērķa līmeni 1 mg/l, bet atjaunināt kodeksu, ņemot vērā gūto pieredzi, un pielāgot to dažiem aspektiem Codex Prakses kodeksā par etilkarbamāta piesārņojumu kauleņu destilātos, kas pieņemts 2011. gadā (CAC/RCP 70-2011),

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
   Dalībvalstīm tiek ieteikts:

               1.

               Veikt nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka visi uzņēmumi, kas iesaistīti kauleņu spirta un kauleņu čagu spirta ražošanā, iepakošanā, pārvadāšanā, glabāšanā un uzglabāšanā, īsteno “Prakses kodeksu etilkarbamāta piesārņojuma kauleņu spirtā un kauleņu čagu spirtā profilaksei un samazināšanai”, kā aprakstīts šā ieteikuma pielikumā.

               2.

               Nodrošināt, ka tiek veikti visi attiecīgie pasākumi, lai sasniegtu iespējami zemu etilkarbamāta līmeni kauleņu spirtā un kauleņu čagu spirtā, ar mērķi sasniegt līmeni 1 mg/l.

         Ar šo atceļ Ieteikumu 2010/133/ES.

      Briselē, 2016. gada 7. janvārī

            Komisijas vārdā –

            Komisijas loceklis

         Vytenis ANDRIUKAITIS

      (1)  Zinātnes ekspertu grupas jautājumos, kas saistīti ar piesārņojumu pārtikas apritē, atzinums pēc Eiropas Komisijas pieprasījuma par etilkarbamātu un ciānūdeņražskābi pārtikā un dzērienos, The EFSA Journal (2007) Nr. 551, 1.–44. lpp. http://www.efsa.europa.eu/en/scdocs/doc/Contam_ej551_ethyl_carbamate_en_rev.1,3.pdf

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 15. janvāra Regula (EK) Nr. 110/2008 par stipro alkoholisko dzērienu definīciju, aprakstu, noformējumu, marķējumu un ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzību un ar ko atceļ Padomes Regulu (EEK) Nr. 1576/89 (OV L 39, 13.2.2008., 16. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2008. gada 16. decembra Regula (EK) Nr. 1334/2008 par aromatizētājiem un dažām pārtikas sastāvdaļām ar aromatizētāju īpašībām izmantošanai pārtikā un uz tās un par grozījumiem Padomes Regulā (EEK) Nr. 1601/91, Regulās (EK) Nr. 2232/96 un (EK) Nr. 110/2008 un Direktīvā 2000/13/EK (OV L 354, 31.12.2008., 34. lpp.).

      (4)  Komisijas 2010. gada 2. marta Ieteikums 2010/133/ES par etilkarbamāta piesārņojuma kauleņu spirtā un kauleņu čagu spirtā profilaksi un samazināšanu un par etilkarbamāta satura uzraudzību šajos dzērienos (OV L 52, 3.3.2010., 53. lpp.).

      (5)  Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestāde, 2014. Evaluation of monitoring data on levels of ethyl carbamate in the years 2010-2012. EFSA supporting publication 2014:EN-578. 22. lpp. Pieejams: http://www.efsa.europa.eu/en/supporting/doc/578e.pdf

      PIELIKUMS
      IEVADS

                  1.

                  Etilkarbamāts ir savienojums, kas dabiski rodas fermentētā pārtikā un alkoholiskajos dzērienos, piemēram, maizē, jogurtā, sojas mērcē, vīnā, alū, un īpaši kauleņu spirtā un kauleņu čagu spirtā, galvenokārt tajā, kas izgatavots no ķiršiem, plūmēm, mirabelēm un aprikozēm.

                  2.

                  Etilkarbamāts var veidoties no dažādām vielām, ko satur pārtika un dzērieni, ieskaitot ciānūdeņradi (jeb ciānūdeņražskābi), karbamīdu, citrulīnu un citus N-karbamilsavienojumus. Vairumā gadījumu iespējams, ka cianāts ir galīgais prekursors, kas reaģē ar etanolu un veido etilkarbamātu.

                  3.

                  Kauleņu destilātos (kauleņu spirtā un kauleņu čagu spirtā) etilkarbamāts var veidoties no cianogēniem glikozīdiem, kas dabiski ir kauliņu sastāvā. Kad augļus sasmalcina, kauliņi var sadrupt un cianogēnie glikozīdi no kauliņiem var nonākt saskarē ar enzīmiem augļu misā. Cianogēnie glikozīdi tad sadalās par ciānūdeņražskābi/cianīdiem. Raudzētas misas ilgākā glabāšanas laikā ciānūdeņražskābe var izdalīties arī no veseliem kauliņiem. Destilācijas procesa laikā ciānūdeņražskābi var bagātināt visās frakcijās. Gaismas iedarbībā cianīds oksidējas par cianātu, reaģējot ar etanolu un veidojot etilkarbamātu. Kad reakcija ir sākusies, to nevar apturēt. Noteikti vides apstākļi, piemēram, gaismas un augstas temperatūras iedarbība, un vara jonu klātbūtne, veicina etilkarbamāta veidošanos destilātā.

                  4.

                  Ievērojamu etilkarbamāta koncentrācijas samazināšanos var panākt, izmantojot divas atšķirīgas pieejas. Pirmkārt, samazinot galveno prekursoru koncentrāciju. Otrkārt, samazinot šo vielu tendenci reaģēt, veidojot cianātu. Galvenie ietekmējošie faktori ir prekursoru koncentrācija (piemēram, ciānūdeņražskābe un cianīdi) un glabāšanas apstākļi, piemēram, gaismas iedarbība un temperatūra.

                  5.

                  Lai gan līdz šim nav konstatēta spēcīga korelācija starp ciānūdeņražskābes līmeni un etilkarbamātu, ir skaidrs, ka noteiktos apstākļos augstas koncentrācijas ciānūdeņražskābe rada augstāku etilkarbamāta līmeni. Etilkarbamāta veidošanās varbūtēja palielināšanās ir saistīta ar ciānūdeņražskābes līmeni, kas ir 1 mg/l vai vairāk, destilāta galaproduktā (1)
                      (2). Pamatojoties uz praktisko pieredzi, var pieņemt, ka no 1 mg ciānūdeņražskābes var veidoties līdz pat 0,4 mg etilkarbamāta neekvimolārās attiecībās.

                  6.

                  I daļā dota informācija par ražošanas procesu. II daļa satur īpašus ieteikumus, kas pamatojas uz labu ražošanas praksi (LRP).

            I.   RAŽOŠANAS PROCESA APRAKSTS

                  7.

                  Kauleņu spirta un kauleņu čagu spirta ražošanas process ir saistīts ar veselo augļu sasmalcināšanu un fermentāciju, pēc tam seko destilācija. Parasti process ietver šādus posmus:

                              —

                              veselu gatavu augļu sasmalcināšana,

                              —

                              misas raudzēšana nerūsējošā tērauda tvertnēs vai citās piemērotās raudzēšanas tilpnēs,

                              —

                              raudzētās misas pārvietošana uz destilācijas ierīci, kas parasti ir vara trauks,

                              —

                              raudzētās misas sildīšana ar piemērotu metodi tā, lai spirts lēni pārtvaicētos,

                              —

                              alkohola tvaika dzesēšana piemērotā (piemēram, nerūsējošā tērauda) kolonnā, kur tas kondensējas un tiek savākts,

                              —

                              alkohola trīs dažādo frakciju atdalīšana: vieglo, pamata un smago.

                  8.

                  Destilācijas laikā vieglās frakcijas atdalās pirmās. Tās parasti var atpazīt pēc to šķīdinātāja vai lakas smaržas. Šī frakcija parasti nav derīga patēriņam un ir jāizmet.

                  9.

                  Destilācijas procesa vidū atdalās galvenais spirts (“pamatfrakcijas”), kas ir visos stiprajos alkoholiskajos dzērienos – etilspirts (etanols). Šī destilāta daļa, kurā gaistošo vielu, izņemot etanolu, saturs ir vismazākais un jūtama vistīrākā augļu smarža, vienmēr tiek savākta.

                  10.

                  Smagās destilāta frakcijas ir etiķskābe un fūzeļeļļas, ko parasti atpazīst pēc nepatīkamas etiķa un augu smaržas. Tos arī izmet, taču tos var atkārtoti destilēt, jo starp smagajām frakcijām vienmēr ir mazliet etanola.

            II.   IETEICAMĀ PRAKSE, KURAS PAMATĀ IR LABA RAŽOŠANAS PRAKSE (LRP)

         Izejvielas un augļu misas sagatavošana

                  11.

                  Izejvielām un augļu misas sagatavošanai jābūt piemērotai, lai novērstu ciānūdeņražskābes (kas ir etilkarbamāta prekursors) izdalīšanos.

                  12.

                  Kauleņiem jābūt augstas kvalitātes, bez mehāniskiem un mikrobioloģiskiem bojājumiem, jo bojāti un sabojājušies augļi var saturēt vairāk brīvā cianīda.

                  13.

                  Ieteicams augļus atbrīvot no kauliņiem.

                  14.

                  Ja augļi nav atbrīvoti no kauliņiem, tos smalcina uzmanīgi, lai nesasmalcinātu kauliņus. Ja iespējams, kauliņi ir jāizņem no misas.

         Fermentēšana

                  15.

                  Augļu misai pievieno spirta ražošanai izraudzītus rauga celmus saskaņā ar lietošanas instrukcijām.

                  16.

                  Ar raudzēto augļu misu rīkojas, ievērojot augstus higiēnas standartus, un samazina gaismas iedarbību uz to. Pirms destilācijas raudzētā augļu misa, kurā ir kauliņi, jāuzglabā tik īsu laiku, cik iespējams, jo ilgākā misas uzglabāšanas laikā ciānūdeņražskābe var izdalīties arī no veseliem kauliņiem.

         Destilācijas iekārta

                  17.

                  Destilācijas iekārtām un destilācijas procesam jābūt piemērotam, lai nodrošinātu, ka ciānūdeņražskābe nav pārnesta uz destilātu.

                  18.

                  Destilācijas iekārtām jābūt ar automātiskām skalošanas ierīcēm un vara katalītisko konvertoru. Automātiskās skalošanas ierīces uzturēs destilatoru tīru, kamēr vara katalītiskais konvertors saistīs ciānūdeņražskābi, pirms tā nonāk destilātā.

                  19.

                  Automātiskās skalošanas ierīces nav vajadzīgas, ja destilācija notiek ar pārtraukumiem. Destilācijas iekārtas tīrīšanai jāizstrādā sistemātiskas un rūpīgas tīrīšanas procedūras.

                  20.

                  Dažos gadījumos, kad nelieto vara katalītiskos konvertorus vai citus īpašus cianīdu separatorus, pirms destilācijas raudzētai augļu misai jāpievieno vara preparāti. Vara preparātu mērķis ir saistīt ciānūdeņražskābi. Vara preparāti tiek pārdoti specializētos veikalos, un tie jālieto ļoti uzmanīgi saskaņā ar ražotāja norādījumiem. Šie izstrādājumi satur vara (I) jonus, kas saista ciānūdeņražskābi. Vara (II) joni nav rezultatīvi, un tos nedrīkst izmantot.

                  21.

                  Lai gan vara joni var kavēt etilkarbamāta prekursoru veidošanos misā un destilatorā, tomēr tie var veicināt etilkarbamāta veidošanos destilātā. Tādēļ nerūsējoša tērauda dzesinātāja nevis vara dzesinātāja izmantošana destilācijas ierīces beigās ierobežos vara klātbūtni destilātā un samazinās etilkarbamāta veidošanos.

         Destilācijas process

                  22.

                  Kauliņus, kas nosēdušies zem raudzētās misas, nedrīkst iesūknēt destilācijas ierīcē.

                  23.

                  Destilācija jāveic tā, lai spirtu iztvaicētu lēnām (piemēram, par siltuma avotu izmantojot tvaiku, nevis tiešu liesmu).

                  24.

                  Pirmās destilāta frakcijas, ko sauc par vieglajām, jāatdala uzmanīgi.

                  25.

                  Vidus daļa, ko sauc par pamatfrakciju, jāsavāc un jāuzglabā tumsā. Kad uztvērējā spirta saturs sasniedz 50 % tilpuma, sākas smago frakciju savākšana, lai viss etilkarbamāts, kas var būt izveidojies, tiktu atdalīts līdz ar smagajām frakcijām.

                  26.

                  Atdalītās smagās frakcijas, kuras, iespējams, satur etilkarbamātu, savāc un, ja tās izmanto atkārtotai destilācijai, tās atkārtoti destilē atsevišķi. Tomēr, lai samazinātu etilkarbamāta koncentrāciju, smagās frakcijas ieteicams izmest.

         Destilāta pārbaudes, atkārtota destilācija un uzglabāšana

         Ciānūdeņražskābe

                  27.

                  Destilātu ciānūdeņražskābes līmenis regulāri jāpārbauda. Noteikšanu veic ar attiecīgiem testiem, izmantojot komplektus ciānūdeņražskābes līmeņa ātrai pārbaudei, vai arī specializētā laboratorijā.

                  28.

                  Ja ciānūdeņražskābes koncentrācija destilātā pārsniedz līmeni 1 mg/l, vajadzības gadījumā ieteicama atkārtota destilācija ar katalizatoru vai vara preparātiem (sk. 18. un 20. punktu).

                  29.

                  Destilāti ar ciānūdeņražskābes līmeni tuvu 1 mg/l ideālā gadījumā arī atkārtoti jādestilē vai, ja tas nav iespējams, jāuzglabā gaismas drošās pudelēs vai slēgtās kastēs ar iespējami īsu uzglabāšanas laiku un ne augstākā temperatūrā, lai izvairītos no etilkarbamāta veidošanās uzglabāšanas laikā.

         Etilkarbamāts

                  30.

                  Etilkarbamāta testēšana ieteicama destilātiem, kuros šis savienojums var būt izveidojies (piemēram, destilāti ar nezināmu ražošanas vēsturi, ar augstāku cianīda līmeni, uzglabāti gaismā vai augstā temperatūrā). Etilkarbamāta līmeni var pārbaudīt tikai specializētā laboratorijā.

                  31.

                  Ja destilāts uzrāda, ka etilkarbamāta koncentrācija pārsniedz mērķa līmeni 1 mg/l, vajadzības gadījumā destilāts jādestilē atkārtoti.

         (1)  Christoph, N., Bauer-Christoph C., Maßnahmen zur Reduzierung des Ethylcarbamatgehaltes bei der Herstellung von Steinobstbränden (I), Kleinbrennerei 1998; 11: 9–13.

         (2)  Christoph, N., Bauer-Christoph C., Maßnahmen zur Reduzierung des Ethylcarbamatgehaltes bei der Herstellung von Steinobstbränden (II), Kleinbrennerei 1999; 1: 5–13.


title: Komisijas Ieteikums ( 2010. gada 11. marts) par pašaizsardzības pasākumiem, kā arī pirātu uzbrukumu un kuģu bruņotas laupīšanas novēršanu (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               17.3.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 67/13

         KOMISIJAS IETEIKUMS
   (2010. gada 11. marts)
   par pašaizsardzības pasākumiem, kā arī pirātu uzbrukumu un kuģu bruņotas laupīšanas novēršanu
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2010/159/ES)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 292. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Pirātu uzbrukumu skaitam Somālijas piekrastē arvien pieaugot, Starptautiskās Jūrniecības organizācijas (SJO) Jūras drošības komiteja savā 86. sesijā, kas norisinājās no 2009. gada 27. maija līdz 5. jūnijam, pieņēma virkni pasākumu, izdodot vairākus apkārtrakstus, kuros vai nu tika atjaunināti vispārīgie spēkā esošie ieteikumi attiecībā uz pasākumiem cīņai pret pirātu uzbrukumiem un kuģu bruņotām laupīšanām, vai arī tika identificēti specifiski pasākumi, kuru nolūks ir vērsties pret pirātisma aktiem Adenas līcī un Somālijas piekrastē.

               (2)

               2009. gada 23. jūnija apkārtrakstā MSC.1/Circ. 1334 ir izklāstītas “vadlīnijas kuģu īpašniekiem, ekspluatantiem, kapteiņiem un kuģu apkalpes locekļiem par pirātisma un kuģu bruņotas laupīšanas novēršanu un izskaušanu.” Šajā apkārtrakstā ir uzskaitīts visaptverošs tādu pasākumu kopums, ko var īstenot uz kuģiem jebkādos apstākļos, lai izvairītos no uzbrukumiem un, ja šādi uzbrukumi notiktu, maksimāli mazinātu apdraudējumu apkalpei un kuģim.

               (3)

               2009. gada 16. jūnija apkārtrakstā MSC.1/Circ. 1332 ir izklāstīta “pārvaldības paraugprakse”, lai izvairītos no pirātu uzbrukumiem Adenas līcī un Somālijas piekrastē, pirātus no uzbrukumiem atturētu, kā arī šādus uzbrukumus novēlotu (“Best Management Practices to Avoid, Deter or Delay Acts of Piracy in the Gulf of Aden and off the Coast of Somalia”), kuru pēc brīvprātīgas iniciatīvas izstrādājušas jūrniecības nozares organizācijas un kuru atbalstījušas un sekmējušas līdzējas puses sakarā ar to, cik steidzami risināms ir šis jautājums par cīņu pret uzbrukumiem Somālijas piekrastē. Jūrniecības nozares organizācijas šos pasākumus atjaunināja, izstrādājot to 2. redakciju, kuru publicēja 2009. gada 29. septembra apkārtrakstā MSC.1/Circ. 1335.

               (4)

               Lai gan šie SJO apkārtrakstos izklāstītie pasākumi nav nedz obligāti, nedz saistoši, tomēr – tā kā ir tik būtiski uzlabot kuģošanas drošību – kuģiem, kas peld ar kādas dalībvalsts karogu, ir jānodrošina vislabākā iespējamā pašaizsardzība, izmantojot pašreiz pieejamo zinātību gadījumos, kad šie kuģi atrodas zonās, ko raksturo paaugstināts pirātu uzbrukumu un bruņotu laupīšanu risks.

               (5)

               Pirātu uzbrukumi un kuģu bruņotas laupīšanas nereti pēc sava rakstura ir vardarbīgi un rada nopietnu risku vairākos pasaules reģionos, ne tikai Somālijas piekrastē, Adenas līcī un Indijas okeānā.

               (6)

               Skaitliskie dati par pirātu uzbrukumiem 2008. gadā ir visaugstākie kopš 1991. gada, kad Starptautiskais Jūrniecības birojs sāka šādus datus apkopot, proti, reģistrēti 293 uzbrukumi kuģiem, 49 sagūstīšanas gadījumi, gūstā saņemti 889 jūrnieki, 11 nogalināti, 21 pazudis bez vēsts un tiek uzskatīts par bojā gājušu. Kopš 2008. gada uzbrukšanas kuģiem un kuģu nolaupīšanu skaits ir īpaši pieaudzis Somālijas piekrastē, Adenas līcī un Indijas okeānā. Ir notikuši daudzi pirātu uzbrukumi kuģiem, pirāti kuģus ir sagūstījuši, kuģu apkalpi saņēmuši kā ķīlniekus, līdz par viņu atbrīvošanu ir samaksāta izpirkuma maksa. Gūsta periods ilgst vairākas nedēļas vai pat vairākus mēnešus, un sagūstītajiem jūrniekiem šis laiks ir dramatisks un traumējošs.

               (7)

               Kopš 2009. gada sākuma ir konstatēts uzbrukumu skaita pieaugums Indijas okeānā un Adenas līcī, neraugoties uz īso pārtraukumu pagājušā vasarā, kas bija skaidrojams ar lietus periodu un tam raksturīgajiem sliktajiem kuģošanas apstākļiem. Pirāti 2009. gadā ir veikuši vismaz 164 uzbrukumus, un 48 no tiem kuģis ir bijis sagūstīts.

               (8)

               Saskaņā ar “pārvaldības paraugpraksi” kuģniecības uzņēmumiem un kuģiem ir rekomendēts pirms Adenas līča šķērsošanas reģistrēties Āfrikas Raga Kuģniecības drošības centra tīmekļa vietnē http://www.mschoa.org. Reģistrējušies kuģi saņem visu rīcībā esošo informāciju par situāciju šajā kuģošanas reģionā, un tos izseko ES NAVFOR-ATALANTA misijas spēki, tādējādi samazinot uzbrukuma iespējamības risku. Tomēr vairāk nekā trešdaļa tranzītā esošo kuģu šajā Āfrikas Raga Kuģniecības drošības centrā joprojām nereģistrējas, kā rezultātā nevar gūt labumu no pasākumiem, kas ieviesti tranzīta drošības garantēšanai šajā zonā.

               (9)

               Eiropas Savienības Padome 2009. gada 15. jūnijā pieņēma lēmumu par vēl vienu gadu no 2009. gada 13. decembra paildzināt Eiropas Savienības militārās misijas EU NAVFOR-ATALANTA darbību, lai palīdzētu Somālijas piekrastē novērst pirātu uzbrukumus un bruņotas laupīšanas gadījumus, pirātus no šādas rīcības atturētu un šādus uzbrukumus izskaustu. Šī militārā operācija ir pirmā jūras misija Eiropas drošības un aizsardzības politikas (EDAP) ietvaros. Padome uzskata, ka pirātu uzbrukumi Somālijas piekrastē joprojām apdraud jūras transportu šajā reģionā.

               (10)

               Tā kā apkārtrakstos MSC.1/Circ. 1334 un MSC.1/Circ. 1335 ierosinātie preventīvie pasākumi papildina pasākumus, kas īstenoti ES NAVFOR-ATALANTA misijas ietvaros, to efektīva un saskaņota īstenošana var uzlabot to jūras aizsardzības pasākumu efektivitāti, kurus pieņēmusi Padome cīņai pret pirātismu Somālijas piekrastē.

               (11)

               Dalībvalstīm ir jāīsteno pasākumi, lai uzlabotu jūras drošību un garantētu, ka šim mērķim tiek piešķirti un nodrošināti visi nepieciešamie līdzekļi,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
   1.   Dalībvalstis ir aicinātas nodrošināt šo preventīvo pasākumu efektīvu un saskaņotu piemērošanu, lai tādējādi vērstos pret apdraudējumu, ar kuru var nākties saskarties kuģiem pirātu uzbrukumu un bruņotu laupīšanu gadījumos. Šie pasākumi, kas jau ir inventarizēti un konsolidēti, ir saņēmuši aktīvu atbalstu no Starptautiskās Jūrniecības organizācijas (SJO) un jūrniecības nozares partnerorganizācijām.
   2.   Vispārīgi pasākumi

               2.1.

               Dalībvalstis ir aicinātas to teritorijā reģistrētos operatorus informēt par apkārtrakstu MSC.1/Circ. 1334, kas pieņemts Starptautiskās Jūrniecības organizācijas (SJO) Jūras drošības komitejas 86. sesijā un kurā izklāstīts un atjaunināts tādu preventīvu pašaizsardzības pasākumu kopumus, kurus kuģi un kuģošanas sabiedrības ir aicinātas īstenot cīņai pret pirātu uzbrukumiem un bruņotu laupīšanu ikreiz, kad šāds risks pastāv, saskaņā ar Starptautiskā Kuģu un ostu iekārtu drošības kodeksa (ISPS Kodeksa) noteikumiem.

               2.2.

               Dalībvalstis jo īpaši ir aicinātas pārbaudīt, vai kuģu apkalpes komandas ir pareizi komplektētas gan efektivitātes, gan skaita ziņā saskaņā ar ISPS Kodeksa B daļas 4.28. noteikumu, kura ievērošanu nosaka par obligātu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 725/2004 (1) 3. panta 5. punkts.

         3.   Īpaši pasākumi saistībā ar situāciju Somālijas piekrastē

               3.1.

               Dalībvalstis ir aicinātas to teritorijā reģistrētos operatorus informēt par apkārtrakstu MSC.1/Circ. 1332, kas pieņemts Starptautiskās Jūrniecības organizācijas (SJO) Jūras drošības komitejas 86. sesijā, kas papildināts ar apkārtrakstu MSC.1/Circ. 1335 un kas starptautiskā mērogā apstiprina pasākumus, proti, tā saukto “pārvaldības paraugpraksi, lai izvairītos no pirātu uzbrukumiem Adenas līcī un Somālijas piekrastē, pirātus no uzbrukumiem atturētu, kā arī šādus uzbrukumus novēlotu”, ko jūrniecības nozares organizācijas regulāri publicē un regulāri atjaunina.

               3.2.

               Dalībvalstis ir aicinātas pieņemt visus vajadzīgos pasākumus, lai šā ieteikuma pielikumā izklāstītā pārvaldības paraugprakse pirātu uzbrukumu novēršanai Somālijas piekrastē tiktu izplatīta, regulāri atjaunināta un tās īstenošana – pārbaudīta.

      Briselē, 2010. gada 11. martā

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētāja vietnieks

         Siim KALLAS

      (1)  OV L 129, 29.4.2004., 6. lpp.

      PIELIKUMS

         Pārvaldības paraugprakse pirātu uzbrukumu izskaušanai Adenas līcī un Somālijas piekrastē

         (2. versija – 2009. gada augusts)

      Šo paraugpraksi cīņai pret pirātu uzbrukumiem Adenas līcī un Somālijas piekrastē ir atbalstījušas turpmāk norādītās starptautiskās jūrniecības nozares organizācijas:

                  1)

                  Starptautiskā neatkarīgo tankkuģu īpašnieku asociācija (INTERTANKO)

                  2)

                  Starptautiskā Kuģniecības kamera (ICS)

                  3)

                  Starptautiskais Naftas uzņēmumu jūras forums (OCIMF)

                  4)

                  Baltijas un starptautiskā jūras padome (BIMCO)

                  5)

                  Starptautisko gāzes tankkuģu un gāzes terminālu ekspluatantu sabiedrība (SIGTTO)

                  6)

                  Sauskravas kuģu īpašnieku starptautiskā asociācija (INTERCARGO)

                  7)

                     International Group of Protection and Indemnity Clubs (IGP&I)

                  8)

                  Starptautiskā Kruīzu līniju asociācija (CLIA)

                  9)

                  Starptautiskā kuģošana apdrošinātāju savienība (IUMI)

                  10)

                     Joint War Committee (JWC) & Joint Hull Committee (JHC)

                  11)

                  Starptautiskais Jūrniecības birojs (IMB)

                  12)

                  Starptautiskā Transporta darbinieku federācija (ITF)

            Šo pārvaldības paraugpraksi atbalsta arī:

                  13)

                  Āfrikas Raga Kuģošanas drošības centrs (MSCHOA)

                  14)

                  Apvienotās Karalistes Jūras tirdzniecības darījumu birojs (Dubaijas UKMTO)

                  15)

                  Jūras sakaru birojs (MARLO)

         Rekomendētā plānošanas un ekspluatācijas prakse to kuģu īpašniekiem, ekspluatantiem, pārvaldniekiem un kapteiņiem, kas šķērso Adenas līci vai kuģo Somālijas piekrastē

         Mērķis

                  1.

                  Šā dokumenta nolūks ir sniegt pārvaldības paraugpraksi (PPP), lai palīdzētu jūras transporta uzņēmumiem un kuģiem izvairīties no pirātu uzbrukumiem, atturētu no uzbrukumiem un aizkavētu izdevušos/realizētus uzbrukumus Adenas līcī (AL) un Somālijas piekrastē. Organizācijas, ar kurām šis dokuments tika apspriests, pārstāv lielāko vairākumu to kuģu īpašnieku un ekspluatantu, kas šo reģionu šķērso tranzītā.

                  2.

                  Šīs organizācijas aicinās to locekļus izmantot šo paraugpraksi un centīsies arī to popularizēt citām jūras transporta nozarē iesaistītajām aprindām kā labāko paraugpraksi cīņai pret pirātu uzbrukumiem šajā reģionā. Šis dokuments papildina vadlīniju principus, kuri sniegti Starptautiskās Jūrniecības organizācijas (SJO) apkārtrakstā MSC.1/Circ.1334.

         Tipiskie uzbrukumu profili un gūtā mācība

                  1.

                  Adenas līcī, Somālijas piekrastē, kā arī visā Indijas okeāna ziemeļrietumu daļā 2008. gadā un 2009. gada pirmajā pusgadā pieauga pirātu uzbrukumu skaits tirdzniecības kuģiem. Sākotnēji lielākā daļa uzbrukumu koncentrējās Adenas līča ziemeļu daļā, bet pēc tam tie notika arī lielākā attālumā no Somālijas austrumu krasta.

                  2.

                  Īstenotu uzbrukumu analīze liecina, ka pirāti izmanto šādus raksturīgus “vājos punktus”:

                              a)

                              mazs ātrums;

                              b)

                              zemi brīvsāni;

                              c)

                              nepiemērota plānošana un procedūras;

                              d)

                              acīmredzami vāja gatavība trauksmei un/vai pašsaprotamu pašaizsardzības pasākumu iztrūkums;

                              e)

                              no kuģa puses uzskatāmi vērojama lēna reakcija.

                  3.

                  Parasti uzbrukumos tiek izmantotas vismaz divas mazas ātrgaitas (ar ātrumu līdz 25 mezgliem) vaļējas laivas jeb mazās motorlaivas (“skiffs”), kas bieži vispirms pietuvojas kreisajam pakaļējam sektoram un/vai pakaļgalam.

                  4.

                  Lielākā attālumā no krasta ir īstenoti uzbrukumi, izmantojot pirātu bāzes kuģi, proti, lielāku kuģi, uz kura atrodas personāls, aprīkojums, krājumi, un mazāku laivu uzbrukšanai.

                  5.

                  Vislielākā modrība jāuztur rītausmā un ap saulrieta laiku, jo lielākā daļa uzbrukumu ir norisinājusies šajā laikā.

                  6.

                  Nav pamata uzskatīt, ka ātrgaitas kuģiem (ar ātrumu 15 mezgli un vairāk) uzbrukt nevar; tomēr ātrums ir efektīvs aizsardzības veids. Šajā reģionā kuģu kapteiņu iebaidīšanas nolūkā, lai tos piespiestu samazināt ātrumu, ir izmantoti arī mazkalibra ieroči un reaktīvie granātmetēji (“Rocket Propelled Grenades”, RPG). Šādos apstākļos visefektīvākais līdzeklis ir izrādījies pilna jūras ātruma saglabāšana.

                  7.

                  Lielāko daļu uzbrukumu mēģinājumu ir izdevies novērst tādām kuģu apkalpēm, kas šo tranzīta šķērsojumu ir iepriekš plānojušas, ir bijušas tam attiecīgi sagatavotas un ir sekmīgi piemērojušas pasīvos pretpasākumus.

                  8.

                  Līdztekus citiem nosacījumiem, pirātu spēja uzbrukt ir atkarīga arī no laika apstākļiem un jūras viļņošanās. Tiek pieņemts, ka vējš ar ātrumu lielāku par 18 mezgliem un vairāk par 2 metriem augsti viļņi nodrošina pietiekamu aizsardzību visiem kuģiem (it sevišķi tad, ja šo kuģu kapteiņi pilnā mērā ņem vērā pārvaldības paraugprakses ieteikumus), izņemot tos kuģus, kas ietilpst visaugstākajā riska grupā.

         Ierosinātā pārvaldības paraugprakse

      1.   Ievads

      a)   Vienlaikus pilnībā atzīstot kuģa kapteiņa absolūtu brīvību jebkurā laikā pieņemt attiecīgus pasākumus, lai izvairītos no pirātu uzbrukumiem šajā reģionā, lai pirātus no šādiem uzbrukumiem atturētu vai lai tos aizkavētu, šis dokuments par paraugpraksi ir adresēts kuģu īpašniekiem, kuģu ekspluatantiem, kapteiņiem un apkalpes komandām.
      b)   Šajā dokumentā apsvērtie pasākumi nav obligāti attiecināmi uz visiem kuģiem. Tāpēc riska analīzes ietvaros ir ierosināts veikt izvērtējumu, lai noteiktu, kuri no šiem PPP pasākumiem attiecīgajam kuģim ir vispiemērotākie. Tomēr turpmākie pasākumi ir izrādījušies efektīvi visos gadījumos.
      2.   Pirms tranzīta – vispārēja plānošana

      a)   Vispārīgi

                  i)

                  Dubaijas UKMTO ir galvenais kuģu kontaktpunkts šajā reģionā. Dubaijas UKMTO nodrošina kuģu kapteiņu un militāro spēku parastos sakarus; UKMTO sazinās ar kuģiem un uztur tiešus sakarus ar MSCHOA un jūras spēku komandieriem jūrā. Dubaijas UKMTO ir nepieciešama regulāri atjaunināta informācija par kuģu atrašanās vietu un paredzēto kustību. UKMTO izmanto šo informāciju, lai jūras spēku vienībām palīdzētu uzturēt precīzu kopainu par kuģu pārvietošanos. (Papildu informācijai sk. glosāriju A pielikumā.)

                  ii)

                  Kuģošanas drošības centrs (Āfrikas Rags) (MSCHOA) ir plānošanas un koordinēšanas iestāde ES vadībā esošajām jūras spēku vienībām (ES NAVFOR) Adenas līcī un Somālijas piekrastes apgabalā. (Sk. glosāriju A pielikumā.)

                  iii)

                  Jūras sakaru birojs (Marine Liaison Office (MARLO)) funkcionē kā platforma informācijas apmaiņai starp kombinētajiem jūras spēkiem (CMF) un komerciālās kuģniecības kopienu šajā reģionā. (Sk. glosāriju A pielikumā.)

                  iv)

                  Pirms paaugstināta riska zonas šķērsošanas kuģa īpašniekam un kapteinim vajadzētu veikt savu riska analīzi, lai uz jaunākās pieejamās informācijas pamata novērtētu, vai kuģi varētu apdraudēt pirātu uzbrukumi un kādas varētu būt šādu uzbrukumu sekas. Riska analīzes rezultātiem vajadzētu identificēt pasākumus, kas būtu īstenojami, lai no šādiem uzbrukumiem izvairītos, mazinātu to sekas un nodrošinātu atgriešanos ierastajā kārtībā, kas, savukārt, nozīmēs normatīvo priekšrakstu kombinēšanu ar papildu pasākumiem cīņai pret pirātu uzbrukumiem.

                  v)

                  Uzņēmumu krīzes pārvaldības procedūrās būtu jāparedz piemēroti pasākumi, lai pienācīgi sagatavotos pirātu uzbrukumu iespējamībai, pieņemot SJO un citu nozares struktūru ieteikto paraugpraksi, kas būtu piemērota specifiskiem apstākļiem un attiecīgā tipa kuģiem.

                  vi)

                  Kuģošanas atbildīgās iestādes ir laikus jāinformē par kuģa nodomu veikt tranzītu, lai tās varētu identificēt problemātiskos apgabalus un plānot pienācīgu aizsardzību. Galvenokārt ir runa par šādiem pasākumiem:

                              1)

                              sākotnējo ziņojumu (pa e-pastu vai faksu) Dubaijas UKMTO;

                              2)

                              sākotnējo ziņojumu (pa e-pastu vai faksu) MARLO;

                              3)

                              līdztekus minētajam, ja kuģis paredz šķērsot Adenas līci vai kuģot teritorijā, ko norobežo 12° ziemeļu platuma paralēle un 10° dienvidu platuma paralēle un kas atrodas uz 58° austrumu garuma meridiāna: reģistrēt šo kuģa kustību MSCHOA (vai nu tiešsaistē, vai nu pa e-pastu vai faksu).

                  vii)

                  Protams, ir jāparedz pasākumi, lai nepieļautu, ka pirāti nokļūst uz kuģa klāja, bet apkalpes un pasažieru drošībai ir prioritāra nozīme.

            b)   Uzņēmuma veiktā plānošana
      Ļoti ieteicams pārvaldniekiem un/vai vadības departamentam reģistrēties MSCHOA (www.mschoa.eu) tīmekļa vietnē, lai varētu piekļūt šā portāla ierobežotās piekļuves sadaļām, pārlūkot tur ietverto informāciju un, ja vajadzīgs, darīt to zināmu savai flotei.

                  i)

                  4 līdz 5 dienas pirms kuģa ienākšanas starptautiski rekomendētajā tranzīta koridorā (IRTC) vai teritorijā, ko norobežo 12° ziemeļu platuma paralēle un 10° dienvidu platuma paralēle un kas atrodas uz 58° austrumu garuma meridiāna, ir jāpārliecinās par to, ka par to ir paziņots (tiešsaistē, pa e-pastu vai faksu) MSCHOA, izmantojot kuģa kustības reģistrācijas veidlapu (Vessel Movement Registration). Piezīme: šo paziņošanu var veikt vai nu kuģis, vai arī uzņēmums.

                  ii)

                  Pārskatīt kuģa drošības novērtējumu (SSA) un kuģa drošības plāna (SSP) izpildi, kā paredzēts starptautiskajā kuģu un ostu iekārtu kodeksā (ISPS) cīņai pret pirātu uzbrukumiem.

                  iii)

                  Personai, kas atbild par drošību uzņēmumā (Company Security Officer (CSO)), jāgādā par to, lai būtu sagatavots plāns rīcībai ārkārtas gadījumos, šķērsojot paaugstināta riska apgabalus, lai šis plāns būtu izskaidrots, pārbaudīts mācību vingrinājumos un apspriests ar kuģa kapteini un ar personu, kas atbild par drošību uz kuģa (Ship Security Officer (SSO)).

                  iv)

                  Būt lietas kursā par to, kuras zonas jūrā ir pasludinātas par paaugstināta riska zonām.

                  v)

                  Kuģu kapteiņiem sniegt vadlīnijas attiecībā uz to, kādas metodes būtu vēlams piemērot, šķērsojot šo reģionu (minētās teritorijas šķērsošana grupās, eskortēts grupas tranzīts, valsts konvojs u. c.).

                  vi)

                  Periodiski rīkot apkalpes mācību sesijas.

                  vii)

                  Uzņēmumi var izmantot papildus privāto drošības apsargu pakalpojumus, bet bruņotu sargu pakalpojumus izmantot nav vēlams.

                  viii)

                  Apsvērt iespēju piesaistīt papildu resursus sardzes sastāva palielināšanai.

                  ix)

                  Paredzēt pirms paaugstināta riska zonu šķērsošanas aprīkot kuģus ar pašaizsardzības pasākumiem (SPM).

            c)   Kuģa kapteiņa veiktā plānošana

                  i)

                  Ienākot ziņojuma zonā no Suecas līdz 78° austrumu garuma meridiāna un 10° dienvidu platuma paralēles krustpunktam (sk. pirātisma apkarošanas karti Q6099), nosūtīt “sākotnējo ziņojumu” Dubaijas UKMTO un MARLO (pa e-pastu vai faksu).

                  ii)

                  4–5 dienas pirms ienākšanas starptautiski rekomendētajā tranzīta koridorā (IRTC) vai zonā, ko norobežo 12° ziemeļu platuma paralēle un 10° dienvidu platuma paralēle un kas atrodas uz 58° austrumu garuma meridiāna, pārliecināties par to, lai MSCHOA centrs tiktu attiecīgi informēts (tiešsaistē, pa e-pastu vai faksu), izmantojot šim nolūkam paredzēto veidlapu (Vessel Movement Registration). Piezīme. Šo paziņošanu var izdarīt vai nu kuģis, vai arī uzņēmums. Ja to veic uzņēmums, kuģu kapteiņiem jāpārbauda, vai MSCHOA informācija par kuģi ir nosūtīta pareizi.

                  iii)

                  Pirms attiecīgā reģiona šķērsošanas ir ieteicams, lai apkalpe būtu visaptveroši informēta.

                  iv)

                  Pieredze liecina, ka, ja ārkārtas plāns rīcībai uzbrukumu gadījumā ir iepriekš īstenots, tas ir visefektīvākais. Ja pirms ierašanās attiecīgajā teritorijā plāns ir mācībās izmēģināts, pēc tam pārskatīts un visi apkalpes locekļi ir saņēmuši norādījumus par to pienākumiem un, galvenais, prot atpazīt trauksmes signālu, kas vēsta par pirātu uzbrukumu.

                  v)

                  Ir ieteicams, lai kuģu kapteiņi sagatavotu plānu saziņai ārkārtas situācijās, kurā tiktu ietverti visi svarīgākie tālruņa numuri, pa kuriem jāzvana ārkārtas gadījumos, un lai jau ir iepriekš sagatavoti ziņojumi, kas tādējādi būtu gatavi, pa rokai vai pastāvīgi atrastos sakaru paneļa tuvumā (piemēram, MSCHOA, IMB PRC, CSO u. c. tālruņa numuri, sk. B pielikumā ietverto kontaktinformāciju).

                  vi)

                  Definēt kuģa politiku attiecībā uz automātiskās identifikācijas sistēmām (AIS): SOLAS konvencijā ir atļauts kuģu kapteiņiem izslēgt AIS, ja uzskata, ka šīs sistēmas izmantošana mazina kuģa drošību. Tomēr, lai jūras spēkiem sniegtu informāciju par kuģa atrašanās vietu Adenas līcī, ir rekomendēts AIS pārraidi nepārtraukt, bet to reducēt līdz informācijai par kuģa identifikāciju, atrašanās vietu, uzņemto kursu, ātrumu, navigācijas statusu un ar drošību saistīto informāciju. Arī kuģojot Somālijas piekrastē, lēmums attiecībā uz AIS ir jāpieņem kuģa kapteinim, bet pašreizējā jūras spēku rekomendācija ir to izslēgt pilnībā. Šaubu gadījumā to var pārbaudīt MSCHOA.

            3.   Pirms tranzīta brauciena plānošanas

      a)   Kuģojot šajā reģionā, kuģi ir aicināti paziņot Dubaijas UKMTO un MARLO par savu atrašanās vietu pusdienlaikā, uzņemto kursu, ātrumu, paredzēto un faktisko ierašanās laiku.
      b)   Kuģojot šādās augsta riska/pirātu apdraudētajās zonās, kuģi ir aicināti šādus ziņojumus iesniegt biežāk un nosūtīt jaunus ziņojumus, sasniedzot Adenas līča A vai B punktu, kā tas atspoguļots pirātisma apkarošanas kartē Q6099.
      c)   Adenas līcī

                  i)

                     EUNAVFOR strikti iesaka kuģiem šķērsot līci, izmantojot IRTC – starptautiski rekomendēto tranzīta koridoru. Kuģiem, kas kuģo rietumu virzienā, vajadzētu turēties koridora ziemeļu daļā, savukārt austrumu virzienā kuģojošajiem kuģiem – turēties dienvidu daļā. Ja kuģi paredz šķērsot Adenas līci grupu tranzītā, ir ieteicams iepazīties ar vadlīnijām attiecībā uz grafiku un tranzīta ātrumu, kas atrodamas MSCHOA tīmekļa vietnē.

                  ii)

                  Šķērsojot līci, kuģiem vajadzētu izvairīties no ieiešanas Jemenas teritoriālajos ūdeņos (YTW). Saskaņā ar starptautiskajām paražu tiesībām starptautiskie militārie spēki (kas nav Jemenas militārie spēki) kuģus, kam uzbrukts YTW, aizsargāt nevar.

                  iii)

                  Kuģiem var tikt lūgts izdarīt pielāgojumus šķērsošanas plānā atbilstoši MSCHOA maršrutēšanas rekomendācijām.

                  iv)

                  Kuģiem jāpieņem zināšanai, ka grupas tranzīta laikā tos ne vienmēr pavada karakuģis. Bet visi karakuģi, kas atrodas Adenas līcī (neraugoties uz to, vai tie ietilpst EUNAVFOR, vai arī to darbības tiek ar EUNAVFOR koordinētas), ir lietas kursā par Adenas līci šķērsojošajām tranzīta grupām, un tiem ir pieejama visaptveroša informācija par visaugstākās riska grupas kuģiem.

                  v)

                     MSCHOA strikti iesaka kuģu kapteiņiem darīt visu, lai atbilstoši plānam Adenas līča visaugstākā riska zonas tiktu šķērsotas nakts laikā (MSCHOA kuģiem nodrošinās vadlīnijas). Jo ir maz uzbrukumu, kuri pirātiem izdevušies nakts laikā.

            d)   Ārpus Adenas līča

                  i)

                  Kuģiem, kas kuģo Somālijas austrumu piekrastē, vajadzētu iepazīties ar MSCHOA tīmekļa vietnē sniegto informāciju vai konsultēties ar Dubaijas UKMTO, lai iegūtu visjaunākos ieteikumus par maršrutēšanu.

                  ii)

                  Kā parasti kuģu kapteiņiem ir jāturpina sniegt jaunākās ziņas Dubaijas UKMTO par kuģa kursu un ar to saistīto detalizēto informāciju.

            e)   Saraksts ar noderīgu kontaktinformāciju ir iekļauts B pielikumā.
      4.   Pirms tranzīta – aizsargpasākumi

      a)   Ņemot vērā apkalpes locekļu skaitu, jānodrošina, lai ierastā kārtība uz kuģa tiktu laikus pielāgota, lai sardzē būtu komandas locekļi, kas ir labi atpūtušies, labi informēti un lai to skaits ir pietiekams. Kuģa kapteinim un sardzes virsniekiem jābūt pazīstamiem ar līkloču manevru ietekmi uz konkrēto kuģi (visos jūras apstākļos) un jo īpaši to, kāda ir šādu manevru ietekme uz kuģa ātruma samazināšanu.
      b)   Šķērsojot Adenas līci un kuģojot Somālijas piekrastē, ierobežot līdz minimumam ārējos sakarus (radio, mobilo tālruņu un AIS informācijas sakarus), pieļaujot tikai visbūtiskākos ar drošību un aizsardzību saistītos sakarus un vienīgi SOLAS konvencijā paredzēto informāciju.
      c)   Uzlabot gatavību un izmantot redundanci, laikus iedarbinot palīgiekārtas, tostarp ģeneratorus un stūres dzinējus.
      d)   Palielināt sargu skaitu/ apkalpes locekļu skaitu uz komandtilta.
      e)   Gādāt par to, lai mašīntelpā pastāvīgi atrastos attiecīgais personāls.
      f)   Kontrolēt piekļuvi komandtiltam, mašīntelpai, stūres iekārtu telpai un visām dzīvojamajām/ iekšējām telpām, un nodrošināt to aizsardzību. Ir jāveic visu potenciālo piekļuves punktu (durvju, iluminatoru, atveru u. c.) riska novērtējums, un tie ir attiecīgi jāaizsargā, jo īpaši tad, ja potenciālais piekļuves punkts ir uzskatāms par pietiekami lielu, lai uzbrucējs pa to varētu iekļūt. Šķērsojot paaugstināta riska zonas, iekļuvei apkalpes dzīvojamās telpās un iekšējās darba telpās (un izejai no tām) jāparedz tikai viena vienīga ieeja. Ieviesto pasākumu rezultātā nekādā gadījumā nedrīkst nobloķēt avārijas izeju iekšējās telpās, bet vienlaikus ir jānodrošina tās aizsardzība pret pirātu iekļūšanu.
      g)   Kritiskā situācijā sazināties ar karakuģiem var pa VHF 16. kanālu (rezervei – pa 8. kanālu).
      h)   Pārbaudīt, vai visi trapi un aizborta aprīkojams ir sastiprināts vai atrodas uz klāja.
      i)   Pārbaudīt, vai iepriekš uzstādītie pašaizsardzības līdzekļi joprojām ir stingri nostiprināti un darbojas, kā paredzēts. Neaizmirst, ka pagaidu iekārtas var kļūt vaļīgākas un, attiecīgi, var nodrošināt tikai pazeminātu aizsardzības līmeni.
      j)   Ja kuģim ir salīdzinoši zemi brīvsāni, apsver iespēju paplašināt margapmales, lai neļautu aiz tās aizķerties ar abordāžas āķi. Sk. MSCHOA tīmekļa vietni uzskatāmiem šāda tipa pasākumu piemēriem.
      k)   Ir ieteicams pirātu uzbrukuma gadījumam paredzēt sapulcēšanās punktu jeb “citadeli” un izmēģināt noslēgšanas procedūras, lai aizkavētu piekļuvi kuģa vadībai un šādi iegūtu laiku. Šim sapulcēšanās punktam ideālā gadījumā jābūt nostatus no ārējām starpsienām un iluminatoriem. Tā kā par “citadeļu” izmantošanu un to, ar kādām metodēm tās izmanto, joprojām notiek diskusijas, kuģu kapteiņiem tiek ieteikts regulāri šo informāciju pārbaudīt MSCHOA.
      l)   Apsvērt iespēju pie margām izmantot manekenus, lai tādā veidā simulētu papildu sargus. Tomēr, ja kuģa projekta dēļ uz tā ir “aklie punkti”, kurus novērotāji nevar pārraudzīt, un ja drošības izvērtējumā atklājas, ka tie varētu būt potenciālie riska punkti, šādās vietās būtu jāizmanto faktiski sargi.
      m)   Ir ieteicams, lai ugunsdzēsības sūkņi un/vai šļūtenes būtu zem spiediena un lai tie būtu gatavi strūklas izsviešanai pāri bortam ap kuģi, jo īpaši visapdraudētākajos punktos.
      n)   Jāparedz arī iespēja izveidot ūdens aizkaru ap kuģi, lai neļautu pirātiem nokļūt uz kuģa klāja.
      o)   Apsvērt iespēju arī izmantot asmeņstiepli (“razor wire”)/fiziskus šķēršļus ap piekļuves punktiem kuģa pakaļgalā/ zemākajos punktos, ņemot vērā kuģa apkalpes drošību un evakuācijas iespējas.
      p)   Apsvērt iespēju izmantot pasīvās aizsardzības aprīkojumu.
      q)   Apsvērt iespēju nodrošināties ar optiskajiem līdzekļiem redzamībai naktī, ko izmanto, kamēr tumšs.
      r)   Ieslēgt videonovērošanas sistēmu (CCTV) (ja tāda uzstādīta).
      5.   Tranzīta laikā – darbības

      a)   Īstenojot pašaizsardzības pasākumus (“Self Protective Measures”, SPM) kuģa apkalpi nedrīkstētu pakļaut pārmērīgam riskam.
      b)   Visiem kuģiem, kas kuģo Adenas līcī, ir stingri ieteikts izmantot starptautiski rekomendēto tranzīta koridoru (IRTC), kā arī ievērot MSCHOA rekomendāciju attiecībā uz tranzītu grupā (GT) un grafiku, kā izsludināts MSCHOA tīmekļa vietnē.
      c)   Jūrā atrodošos personu uzmanība tiek pievērsta arī SJO 2009. gada 4. augusta apkārtrakstam SN.1. Circ. 281 “Informācija par starptautiski rekomendēto tranzīta koridoru (IRTC) kuģiem, kas šķērso Adenas līci”, kurā ir norādīts, ka attiecīgos apstākļos militārās iestādes var IRTC mainīt. Tāpēc ir ieteicams iepazīties ar visjaunāko atjaunināto informāciju MSCHOA tīmekļa vietnē (http://www.mschoa.org) un būt lietas kursā par šajā apgabalā izplatītajiem navigācijas brīdinājumiem (NAV-warnings).
      d)   Ja plānots piedalīties grupas tranzītā (GT) pa IRTC: kuģo grupas tranzīta ātrumā, bet patur prātā kuģa iespēju robežas. (Piemēram, ja kuģa pilns jūras ātrums ir 16 mezgli, ir ieteicams grupas tranzītā pārvietoties ar 14 mezglu ātrumu un atlikušos 2 mezglus saglabāt rezervē.)
      e)   Ja nav plānots piedalīties grupas tranzītā (GT) pa IRTC: saglabā pilnu jūras ātrumu visu laiku, kamēr kuģis atrodas paaugstināta riska zonā. (Ja kuģa pilns jūras ātrums ir lielāks par 18 mezgliem, tad faktiski ir ieteikts ātrumu nesamazināt un grupas tranzītā nepiedalīties. Tā vietā ir ieteikts saglabāt pilnu jūras ātrumu un censties pa nakti šķērsot pēc iespējas lielāku paaugstinātā riska zonas daļu.)
      f)   Kuģiem vienmēr ir jāievēro starptautiskie noteikumi par to, kā izvairīties no sadursmes jūrā. Kuģu kapteiņiem, ienākot IRTC un izejot no tā, jācenšas nekādā gadījumā neapdraudēt citu kuģu navigācijas drošību. Gaitas ugunis naktī nedrīkst izslēgt. Ir jāseko karoga valsts attiecīgās iestādes sniegtajām vadlīnijām.
      g)   Klāja ugunis ieslēgt tikai tad, ja tas nepieciešams drošības apsvērumu dēļ. Apgaismojums ēnas zonās ap kuģa korpusu var paplašināt novērotāju redzamības zonu, bet tikai tādā gadījumā, ja tas atbilst navigācijas drošības nosacījumiem. Ja ap kuģi vērojamas aizdomīgas darbības, apsvērt iespēju nekavējoties izmantot kuģa “tālvadības” meklēšanas ugunis, ja kuģim tādas ir; meklēšanas uguņu izmantošana var pārsteigt un tādējādi pirātus no uzbrukuma atturēt. (Atbilstoši pašreizējai jūras spēku rekomendācijai tranzīta laikā ir ieteicams ieslēgt tikai gaitas ugunis.)
      h)   Uz kuģa komandtilta turēt pirātu bāzes kuģu fotogrāfijas. Pamanot kādu no šiem kuģiem, par to nekavējoties ir jāziņo. Par visiem šādiem izdarītiem novērojumiem, pamanot aizdomīgus bāzes kuģi, ziņot Dubaijas UKMTO un IMB PRC. (Sk. C pielikumu, kurā sniegts piemērs tam, kā sniedzami ziņojumi par pirātu uzbrukumiem vai jebkāda cita veida uzbrukumiem vai izdarītiem novērojumiem.)
      i)   Kuģa kapteinim, cik vien laikus iespējams, jānovērtē esošie draudi. Tiklīdz kā kuģa kapteinis uzskata, ka draudi materializējas, nekavējoties jāzvana Dubaijas UKMTO.
      j)   Izmantojot visus iespējamos līdzekļus, nodrošināt pietiekamu novērošanu, lai pamanītu aizdomīgus kuģus, jo īpaši kuģa pakaļgalā un visos citos sektoros.
      k)   Kuģa apkalpi nedrīkst pakļaut pārmērīgam riskam. Šķērsojot paaugstināta riska apgabalu, uz klāja drīkst notikt tikai neatliekami darbi. Ciktāl tas iespējams, kapteiņiem jāgādā par to, lai apkalpes locekļi ārējā klāja zonās nakts stundās neatrastos, bet vienlaikus jebkurā laikā jānodrošina pilnīga un attiecīga novērošana.
      l)   Pamanot pirātus, izmantot gaismas, trauksmes zvanus un mobilizēt apkalpi, tādējādi pirātiem darot zināmu, ka tie ir pamanīti.
      m)   Tirdzniecībā ir pieejami daudz dažādu cita veida aizsardzības līdzekļu, kas nav paredzēti nonāvēšanai, un to izmantošanu varētu apsvērt; tomēr uzņēmumiem šie pasākumi būtu jāizvērtē, ņemot vērā to īpašības, un jo īpaši attiecīgā kuģa iezīmes un drošumu.
      6.   Pirātu uzbrukuma gadījumā

      a)   Ievērot kuģim sagatavoto plānu rīcībai ārkārtas gadījumā.
      b)   Uzbrukuma gadījumā aktivizēt ārkārtas sakaru plānu un nekavējoties par to ziņot galvenajam vienotajam kontaktpunktam, t. i., Dubaijas UKMTO (MSCHOA – kā jūras drošības centrs, kas darbojas nepārtraukti un kas ir pirātu uzbrukumu novērošanas centrs šajā reģionā, – uzbrukuma gadījumā turpinās pildīt rezerves kontaktpunkta funkcijas).
      c)   Aktivizēt kuģa drošības trauksmes sistēmu (SSAS), kas signalizēs šo uzbrukumu arī personai, kas atbild par drošību jūsu uzņēmumā, kā arī karoga valstij. Pēc uzbrukuma cik vien nekavējoties iespējams jānosūta ziņojums visiem attiecīgajiem centriem ziņošanai par pirātu uzbrukumiem, kā noteikts 9. sadaļā.
      d)   Ja, šķērsojot tranzītā zonu, kurā notiek pirātu uzbrukumi, kuģa kapteinis izmanto savas tiesības izslēgt automātisko identifikācijas sistēmu (AIS), tad uzbrukuma gadījumā šī sistēma obligāti jāieslēdz atpakaļ.
      e)   Jāieslēdz trauksmes signāls un jāveic ar skaļruni paziņojums par pirātu uzbrukumu saskaņā ar kuģa plānu rīcībai ārkārtas situācijās.
      f)   Jāraida “Mayday” briesmu radiosignāls pa VHF 16. kanālu (un 8. rezerves kanālu, ko uzrauga karakuģi). Nosūtīt briesmu signālu, izmantojot DSC (ciparu selektīvā izsaukuma) sistēmu un attiecīgā gadījumā Inmarsat-C. Telefoniski sazināties ar Dubaijas UKMTO.
      g)   Izvairīties no motorlaivu pietuvošanās kuģim, ja iespējams, mainot kursu un palielinot ātrumu (1). Pirātiem ir grūti nonākt uz kuģa klāja, ja tas:

                  i)

                  atrodas gaitā ar ātrumu, kas lielāks par 15 mezgliem;

                  ii)

                  manevrē: kapteiņiem ir ieteikts nekavējoties veikt nelielus līkloču manevrus, vienlaikus saglabājot ātrumu, lai tādējādi neļautu pirātiem uzkāpšanu uz kuģa. Iespējams arī lielākā mērā pakļaut pirātus vējam un/vai viļņiem un izmantot priekšgala viļņus un pakaļgala ķīļa viļņus, lai tie nevarētu pietuvoties kuģa sāniem. Kapteiņiem un sardzes virsniekam (OOW) vajadzētu pārzināt kuģa manevrēšanas iezīmes. Īpaša uzmanība būtu jāpievērš tam, kādas sekas ir izmaiņām pavēlēs stūresvīram un jo īpaši kā šādas izmaiņas ietekmē kuģa ātrumu.

            h)   Kā aizsardzības līdzekli izmantot ugunsdzēsības sūkni.
      i)   Apsvērt iespēju ieslēgt uz priekšu vērstās klāja ugunis, lai pievērstu uzmanību jūsu kuģim un palīdzētu militārajiem spēkiem, kas ierodas notikuma vietā, konstatēt, ka kuģim tiek uzbrukts (pozitīvā identifikācija).
      j)   Sapulcināt visu pārējo komandu saskaņā ar kuģa plānu rīcībai ārkārtas gadījumos.
      7.   Ja pirāti atrodas uz kuģa

      a)   Pirms pirātu piekļūšanas komandtiltam, informēt Dubaijas UKMTO un, ja ir vēl laiks, arī uzņēmumu.
      b)   Neizrādīt pretestību; pretošanās var izraisīt nevajadzīgu spēka pielietošanu un radīt draudus apkalpei.
      c)   Ja komandtilts/mašīntelpa ir jāevakuē, izslēgt galveno dzinēju; ja iespējams, kuģis jāapstādina pilnībā un jāvirza drošā attālumā no citiem kuģiem.
      d)   Saglabāt mieru un pilnībā sadarboties ar pirātiem.
      e)   Nodrošināt, lai visa apkalpe, kas nav komandtilta komanda, turas kopā vienuviet.
      f)   Ja apkalpe atrodas noslēgtā “citadelē”, nodrošināt iekšēju aizsardzību/piesegšanu gadījumā, ja pirāti cenšas tajā ielauzties ar spēku. Ievērot distanci no ieejas punkta/durvīm un iluminatoriem/logiem; nepretoties, ja pirāti pa tiem ielaužas. Saziņai ar kompetentajām iestādēm izmantot “citadeles” ārkārtas saziņas metodes.
      8.   Militāro spēku iejaukšanās gadījumā

      a)   Apkalpei ir jānorāda, ka pa to laiku, kamēr notiek militārā iejaukšanās, nekādā gadījumā NEDRĪKST izmantot fotoaparātus ar zibspuldzi.
      b)   Ja militārie spēki sāk operāciju uz kuģa, visiem apkalpes locekļiem vajadzētu palikt zemā pozīcijā klāja līmenī, abas rokas aizlikt aiz galvas, lai rokas būtu redzamas un lai būtu redzams, ka tās ir tukšas.
      c)   Esiet gatavi atbildēt uz jautājumiem par jūsu identitāti un to, kādā statusā jūs uz attiecīgā kuģa atrodaties.
      d)   Pieņemiet zināšanai, ka ne visām jūras spēku vienībām šajā reģionā darba valoda ir angļu valoda.
      e)   Militārie spēki sākumā var pārņemt kontroli pār visām personām to ceļā. Tāda ir ierastā prakse. Informējiet par to kuģa apkalpi un tam iepriekš sagatavojiet, lai tā būtu gatava pilnībā sadarboties militārās operācijas pirmajos posmos uz kuģa.
      9.   Ziņošana par incidentiem a posteriori (sk. C pielikumu)

      a)   Pēc pirātu uzbrukuma vai jebkādas aizdomīgas situācijas ir ļoti svarīgi, lai MSCHOA, Dubaijas UKMTO un IMB par to saņemtu detalizētu ziņojumu.
      b)   Tādējādi izdosies nodrošināt pirātu darbību visaptverošu analīzi un izdarīt secinājumus par vispārējām tendencēm, kā arī izvērtēt pirātu uzbrukumos izmantotās metodes vai izmaiņas to taktikā, turklāt nodrošinot, ka par to tiek attiecīgi brīdināti citi notikuma vietas tuvumā atrodošies tirdzniecības kuģi.
      c)   Kapteiņi attiecīgi ir lūgti aizpildīt standartizēto veidlapu ziņošanai par pirātu uzbrukumiem, kas ietverta C pielikumā.

         Pārvaldības paraugprakses atjaunināšana

                  1.

                  Ir paredzēts, ka šī PPP tiks periodiski atjaunināta, pamatojoties uz gūto operatīvo pieredzi un gūto mācību. Organizācijas un struktūras, kas piedalījušās šā dokumenta sagatavošanā, centīsies regulāri tikties, lai atjauninātu šīs PPP, un izplatīs pārskatītās versijas to attiecīgajiem locekļiem un citām ieinteresētām organizācijām.

                  2.

                  Ja rodas šaubas, MSCHOA tīmekļa vietnē vienmēr tiks publicēta saistošā papildu informācija (pieņemot zināšanai, ka šo informāciju visas iepriekš uzskaitītās organizācijas varbūt nebūs apstiprinājušas).

         (1)  Ja ir iespējams novēlot uzbrukumu līdz militāro spēku ierašanās brīdim, pirāti nereti šādā gadījumā uzbrukumu izbeidz. Tāpēc ir tik ļoti svarīgi reģistrēties MSCHOA, izmantot grupu tranzīta grafiku un paziņot Dubaijas UKMTO atjaunināto informāciju par kuģa atrašanās vietu: tādējādi pirātu uzbrukuma gadījumā ir lielākas iespējas saņemt jūras spēku palīdzību.

         A PIELIKUMS

            GLOSĀRIJS

         Iesaistīto koordinācijas struktūru uzdevumi un savstarpējās attiecības.

            EUNAVFOR

            EUNAVFOR ir koordinācijas iestāde, kas vada Āfrikas Raga Kuģošanas drošības centru. Visas ziņas par šo iestādi, tostarp kontaktinformācija, atrodama MSCHOA tīmekļa vietnē.

               MSC (HOA) Kuģošanas drošības centrs (Āfrikas Rags)

            MSCHOA ir Eiropas Savienības (ES) veidojums Eiropas Drošības un aizsardzības politikas iniciatīvas ietvaros cīņai pret pirātu uzbrukumiem Āfrikas Ragā. Šī iniciatīva aizsākās ar ES NAVCO izveidi 2008. gada septembrī. Šī Briselē bāzētā koordinēšanas struktūra izveidoja saikni ar dažādiem kuģniecības nozares aprindu pārstāvjiem un nodrošināja koordināciju ar ES spēkiem, kas darbojas šajā reģionā. Eiropas Savienības Padome 2008. gada novembrī spēra nozīmīgu soli uz priekšu, izveidojot jūras misiju ES NAVFOR-ATALANTA nolūkā uzlabot kuģošanas drošību Somālijas piekrastē, novēršot pirātu uzbrukumus, pirātus no tiem atturot, kā arī palīdzot nodrošināt tirdzniecības kuģu drošību šajā reģionā.

            Dubaijas UKMTO – Maritime Trade Operations (Apvienotā Karaliste)

         AK jūras tirdzniecības darījumu birojs Dubaijā (Dubaijas UKMTO) ir kontaktpunkts nozares sakariem ar kombinētajiem militārajiem spēkiem (CMF). Dubaijas UKMTO arī administrē fakultatīvo ziņošanas sistēmu (Voluntary Reporting Scheme), kurai atbilstīgi tirdzniecības kuģi, – šķērsojot tranzītā reģionu no Suecas līdz 78° austrumu garuma meridiāna un 10° dienvidu platuma paralēles krustpunktam, – ir aicināti ik dienas nosūtīt ziņojumus, sniedzot informāciju par savu atrašanās vietu un prognozēto ierašanās laiku (ETA) nākamajā ostā. Šis birojs pēc tam nodrošina attiecīgu šo kuģu izsekošanu, un informāciju par to atrašanās vietu pēc tam nosūta kombinēto militāro spēku un ES attiecīgajām vadības struktūrām. Tādējādi jaunāko saistīto informāciju, kas ietekmē tirdzniecības satiksmi, var paziņot kuģiem tiešā veidā, nevis izmantojot rēdereju biroju starpniecību, kas savukārt ļauj uzlabot operativitāti incidentu gadījumā un ietaupīt laiku.
         Lai saņemtu plašāku informāciju vai lai pievienotos fakultatīvajai ziņošanas sistēmai, sazinieties ar Dubaijas UKMTO, rakstot uz e-pastu UKMTO@eim.ae

         B PIELIKUMS

            Noderīga kontaktinformācija

            Dubaijas UKMTO

                     E-pasts:

                     UKMTO@eim.ae

                     Tālr.

                     + 971 505523215

                     Mob. tālr.

                     Fakss:

                     + 971 43065710

                     Telekss:

                     (51) 210473

               MSCHOA

                     Ziņojumiem izmantot šo tīmekļa vietni:

                     www.mschoa.org

                     Tālr.

                     + 44 (0) 1923958545

                     Fakss

                     + 44 (0) 1923958520

                     E-pasts:

                     postmaster@mschoa.org

               IMB PRC

                     E-pasts:

                     piracy@icc-ccs.org

                     Tālr.

                     + 60 320310014

                     Mob. tālr.

                     Fakss

                     + 60 320785769

                     Telekss:

                     MA34199 IMBPC1

               MARLO

                     E-pasts:

                     Marlo.bahrain@me.navy.mil

                     Tālr.

                     + 973 17853927

                     Mob. tālr.

                     + 973 39442117

         C PIELIKUMS

            ZIŅOJUMS PAR TURPMĀKAJIEM PASĀKUMIEM – ZIŅOJUMS PAR PIRĀTU UZBRUKUMU

            Papildu vadlīnijas zvejas darbībās iesaistītajiem kuģiem, kuras pievienotas pārvaldības paraugprakses apkopojumam, kura nolūks ir novērst pirātu uzbrukumus Adenas līcī un Somālijas piekrastē

         I.   Ieteikumi kuģiem zvejas zonās

                     1.

                     Zvejas kuģiem, kas nav Somālijas zvejas kuģi, vajadzētu izvairīties zvejot Somālijas piekrastē vai to šķērsot tranzītā attālumā, kas mazāks par 200 jūras jūdzēm, neatkarīgi no tā, vai tie ir saņēmuši zvejas atļauju vai nav.

                     2.

                     Nesākt zveju, ja radars uzrāda neidentificētu laivu klātbūtni.

                     3.

                     Pamanot poliestera motorlaivas (kuras parasti izmanto pirāti), maksimālā ātrumā no tām attālināties, virzoties pret vēju un pret viļņiem, lai pēc iespējas apgrūtinātu pirātu laivu virzīšanos.

                     4.

                     Izvairīties no apstāšanās nakts laikā, saglabāt modrību un apsargāt komandtiltu, klāju un mašīntelpu.

                     5.

                     Zvejas darbības laikā, kad kuģis ir visneaizsargātākais, saglabāt modrību un uzturēt radara uzraudzību, lai uzbrukuma gadījumā spētu par to nekavējoties ziņot attiecīgajām iestādēm.

                     6.

                     Kuģojot naktī, izmantot tikai obligātās gaitas un drošības ugunis, tādējādi izvairoties no pārāk liela apgaismojuma, kas varētu piesaistīt pirātu uzmanību, kuri dažkārt tāpat braukā pa jūru laivās bez radariem.

                     7.

                     Kamēr kuģis dreifē nakts zvejas laikā, nodrošināt apsardzi uz komandtilta, klāja un mašīntelpā. Izmantot tikai obligātās gaitas un drošības ugunis. Dzinējam jābūt darbības gatavībā, lai to varētu nekavējoties ieslēgt.

                     8.

                     Izvairīties no neidentificētiem kuģiem.

                     9.

                     Pēc iespējas izvairīties no VHF izmantošanas, lai to neizdzirdētu pirāti, un padarīt grūtāku atrašanās vietas noteikšanu.

                     10.

                     Aktivizēt AIS, kad jūras patruļas lidmašīnas pārlido attiecīgo zonu, lai atvieglinātu identifikāciju un izsekojamību.

               II.   Identifikācija

                     1.

                     Kuģu pārvaldniekiem tiek stingri ieteikts reģistrēt savus zvejas kuģus MSCHOA par visu laiku, kamēr notiek zvejas darbība Somālijas piekrastē. Cita starpā ir jāpaziņo pilns uz kuģa esošo apkalpes locekļu saraksts un, ja vien iespējams, kuģa nolūki.

                     2.

                     Pirms šīs zonas šķērsošanas vai zvejošanas šajā zonā veikt attiecīgu apmācību.

                     3.

                     Ja zvejas kuģis ir aprīkots ar VMS iekārtām, šā kuģa pārvaldniekam jānodrošina MSCHOA piekļuve VMS datiem.

                     4.

                     Zvejas kuģiem vajadzētu izvairīties no kuģošanas zonās, ja tiem ir ziņots, ka šajās zonās identificēti aizdomīgi kuģi, kuri, iespējams, ir pirātu bāzes kuģi, un būtu jāizmanto visi līdzekļi, lai pēc iespējas laikus pamanītu jebkādu lielu vai mazu kuģu kustību, kas varētu būt aizdomīga.

                     5.

                     Zvejas kuģiem vienmēr sevi jāidentificē, ja to pieprasa misijas ATALANTA lidmašīna vai kuģis vai ja to pieprasa kāda cita starptautiska vai nacionāla misija cīņai pret pirātiem.

                     6.

                     Militārajiem, tirdzniecības un zvejas kuģiem vajadzētu nekavējoties atbildēt uz jebkādu identifikācijas pieprasījumu no zvejas kuģa, kam tas pietuvojies (lai tas varētu operatīvi rīkoties un izbēgt, jo īpaši ja tas notiek zvejas laikā).

               III.   Uzbrukuma gadījumā

                     1.

                     Uzbrukuma gadījumā vai pamanot aizdomīgu kuģi, brīdināt par to attiecīgās iestādes (UKMTO un MSCHOA) un pārējo floti.

                     2.

                     Paziņot kuģa otrā kapteiņa (kas atrodas krastā) kontaktinformāciju, jo no viņa zināšanām par kuģi var būt atkarīga militārās operācijas sekmīga izdošanās.

            Īpašs ieteikums kuģiem zvejai ar riņķvadiem

                     3.

                     Evakuēt visu personālu no klāja un novērošanas platformas masta.

                     4.

                     Ja pirāti pārņēmuši kuģa vadību, bet riņķvadi ir ievietoti, lūgt pirātus ļaut riņķvadus izcelt. Ja pirāti atļauj riņķvadus izcelt, sekot iekraušanas instrukcijām un paskaidrot iekārtu darbību, lai izvairītos no pārpratumiem.