               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 13.5.2015
            COM(2015) 260 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Francijas 2015. gada valsts reformu programmuun ar ko sniedz Padomes atzinumu par Francijas 2015. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Francijas 2015. gada valsts reformu programmu

                  un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Francijas 2015. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību
                  2
               , un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu
                  3
               ,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas
                  4
               ,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju “Eiropa 2020”, kas būtu balstīta uz ciešāku ekonomikas politikas koordināciju. Šajā stratēģijā galvenā uzmanība ir pievērsta jomām, kurās visvairāk ir nepieciešama rīcība Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes un konkurētspējas potenciāla stimulēšanai.

               (2)Padome 2010. gada 13. jūlijā, balstoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm 2010.–2014. gadam, bet 2010. gada 21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm. Kopā tās veido “integrētās pamatnostādnes”; dalībvalstis tika aicinātas ņemt tās vērā savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)Padome 2014. gada 8. jūlijā pieņēma ieteikumu par Francijas valsts reformu programmu 2014. gadam un sniedza savu atzinumu par Francijas atjaunināto stabilitātes programmu 2014. gadam. Atbilstoši Regulas (ES) Nr. 473/2013
                  5
                noteikumiem Komisija 2014. gada 28. novembrī sniedza savu atzinumu par Francijas 2015. gada budžeta plāna projektu
                  6
               .

               (4)Komisija 2014. gada 28. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu
                  7
               , tādējādi iezīmējot 2015. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Tajā pašā dienā Komisija, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu
                  8
               , kurā tā Franciju norādīja kā vienu no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (5)Eiropadome 2014. gada 18. decembrī atbalstīja izvirzītās prioritātes ieguldījumu stimulēšanā, strukturālo reformu paātrināšanā un atbildīgas un izaugsmi veicinošas fiskālās konsolidācijas īstenošanā.

               (6)Komisija 2015. gada 26. februārī publicēja savu 2015. gada ziņojumu par Franciju
                  9
               . Tajā ir izvērtēti Francijas sasniegumi 2014. gada 8. jūlijā pieņemto konkrētai valstij adresēto ieteikumu īstenošanā. Ziņojumā par Franciju ir ietverti arī saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu sagatavotā padziļinātā pārskata rezultāti. Balstoties uz Komisijas vērtējumu, var secināt, ka Francijā pašlaik pastāv pārmērīga makroekonomikas nelīdzsvarotība, kurai nepieciešama izlēmīga politikas rīcība un īpaša uzraudzība. Konkrētāk, ņemot vērā nelielo izaugsmi un zemo inflāciju apvienojumā ar komercsabiedrību zemo rentabilitāti, kā arī to, ka līdz šim nav rasti pietiekami politikas risinājumi, ir ievērojami palielinājušies riski, kas izriet no konkurētspējas pasliktināšanās (izmaksu un citādā ziņā), un no augstajām un pieaugošajām parādsaistībām, it īpaši valsts parādsaistībām. Rīcība ir nepieciešama īpaši tāpēc, lai samazinātu risku, ka tas nelabvēlīgi ietekmēs Francijas ekonomiku, un – ņemot vērā valsts lielumu – arī negatīvu netiešo ietekmi uz ekonomikas un monetāro savienību.

               (7)Francija 2015. gada 30. aprīlī iesniedza savu 2015. gada valsts reformu programmu un savu 2015. gada stabilitātes programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (8)Francijai pašlaik tiek piemērota Stabilitātes un izaugsmes pakta korektīvā daļa. Tās valdība savā 2015. gada stabilitātes programmā plāno, ka līdz 2017. gadam atbilstoši Padomes 2015. gada 10. marta ieteikumam tiks novērsts pārmērīgais budžeta deficīts un līdz 2018. gadam tiks sasniegts vidējā termiņa mērķis – strukturālais deficīts 0,4 % apmērā no IKP.
                  10
                Lai gan valdība plāno ievērot nominālā deficīta mērķi, ko noteikusi Padome, 2016. un 2017. gadam plānoto fiskālo pasākumu apjoms ir zemāks par ieteikto līmeni. Valdība savā 2015. gada stabilitātes programmā norāda, ka tā sagaida, ka valsts parādsaistību attiecība pret IKP maksimumu (97 %) sasniegs 2016. gadā, un pēc tam (2018. gadā) samazināsies līdz 95,5 % no IKP. Makroekonomikas scenārijs, uz kura balstītas šīs budžeta prognozes, ir ticams. Tomēr nav pietiekami konkretizēti pasākumi, ar kuriem paredzēts atbalstīt plānotos budžeta deficīta mērķus 2016. gadam un nākamajiem gadiem. Balstoties uz Komisijas sagatavoto 2015. gada pavasara prognozi nominālā deficīta mērķis 2015. gadam būs 3,8 % no IKP, un tādējādi tiks ievērots mērķis – 4 % no IKP. Tomēr sagaidāms, ka šajā gadā sagaidāmais fiskālais stimuls būs mazāks par Padomes ieteikto apjomu
                  11
               . Attiecībā uz 2016. gadu, balstoties uz scenāriju, ka politika paliek nemainīga, Komisija prognozē, ka nominālais budžeta deficīts sasniegs 3,5 % no IKP, kas pārsniedz ieteikto mērķi – 3,4 % no IKP, un ka fiskālais stimuls būs nepietiekams. Tādēļ attiecībā uz 2016. gadu būs nepieciešami papildu strukturālie pasākumi. Balstoties uz savu vērtējumu par stabilitātes programmu un ņemot vērā Komisijas sagatavoto 2015. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka pastāv risks, ka Francija neievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.

               (9)Būs izšķiroši svarīgi intensificēt izdevumu pārskatīšanu un apzināt lielu izdevumu samazinājumu iespējas, lai tie varētu sniegt gaidītos rezultātus. Francija būtu jāpārliecinās, ka izdevumu samazināšanas mērķu noteikšanā tiek ņemts vērā inflācijas līmenis (tuvu nullei). Vienlaikus ietaupījumi, kas izriet no tā, ka izmaksas saistībā ar valsts parādsaistībām ir zemākas, nekā plānots, zemāku procentu likmju dēļ, būtu jānovirza deficīta samazināšanai. Turklāt vērā ņemamus īstermiņa ietaupījumus var sasniegt vienīgi tad, ja ievērojami ierobežo sociālā nodrošinājuma izdevumu pieaugumu; 2014. gadā šie izdevumu veidoja 26 % no IKP un gandrīz pusi no publiskā sektora izdevumu kopsummas. Tiek plānots, ka laikposmā no 2015. līdz 2017. gadam veselības aprūpes izdevumu ietaupījumi sasniegs 11 miljardus euro, tomēr ir nepieciešami papildu pasākumi, lai šajā jomā ierobežotu izdevumu pieaugumu. Konkrētāk, būtu jāīsteno turpmākas izmaksu ierobežošanas politika zāļu cenu un slimnīcu izdevumu jomā. Pensiju sistēmai nākamajos gados varētu nākties saskarties ar deficīta pieaugumu, un līdzšinējās pensiju reformas nebūs pietiekamas, lai novērstu sistēmā pastāvošo deficītu. Konkrētāk, deficīts, kas izriet no pensiju plāniem, kas attiecas uz valsts ierēdņiem un valsts un pašvaldību komercsabiedrību darbiniekiem, turpina ietekmēt pensiju deficītu kopumā. Turklāt makroekonomikas situācijai ir liela ietekme uz pensiju sistēmas ilgtspēju, it īpaši uz papildpensiju plānu stāvokli. Ir nepieciešama izlēmīga rīcība, lai atjaunotu papildpensiju sistēmas finansiālo stabilitāti.

               (10)Francija ir īstenojusi pašvaldību reformu, kuras nolūks ir palielināt sistēmas efektivitāti. Tai būtu jāturpina īstenot plānoto valsts valdības piešķirto dotāciju samazināšanu un jāstiprina kontrole pār pašvaldību izdevumiem, nosakot maksimāli iespējamo ikgadējo pašvaldības nodokļu un nodevu ieņēmumu pieaugumu, ņemot vērā ierobežojumus, kas jau pastāv attiecībā uz vairākiem pašvaldību nodokļiem un nodevām. Ir nepieciešama arī rīcība, lai ierobežotu pašvaldību administratīvo izmaksu pieaugumu.

               (11)Ir veikti politikas pasākumi, lai samazinātu darbaspēka izmaksas un uzlabotu uzņēmumu peļņas normu, piemērojot nodokļa atlaidi 20 miljardu euro apmērā konkurētspējai un nodarbinātībai un papildu samazinājumus 10 miljardu euro apmērā darba devēju sociālās apdrošināšanas iemaksām, kuri tiek plānoti atbildības un solidaritātes pakta ietvaros. Šie divi pasākumi atbilst 1,5 % no IKP, un tiem būtu jāpalīdz mazināt plaisu starp Francijas un eurozonas vidējo nodokļu īpatsvaru darbaspēka izmaksās. Šo pasākumu īstenošana būtu jāturpina arī 2016. gadā, tomēr, ņemot vērā, ka tie valsts budžetam rada lielas izmaksas, ir svarīgi novērtēt to iedarbīgumu atsevišķu komercsabiedrību līmenī. Šādā vērtējumā īpaši būtu jāņem vērā nepietiekamā elastība, kas ietekmē darba tirgu un ražojumu tirgu, īpaši tā, kas ietekmē algas. Par minimālo algu strādājošā darbaspēka izmaksas joprojām ir augstas salīdzinājumā ar citām dalībvalstīm. Minimālā alga turpina attīstīties veidā, kas neveicina konkurētspēju un darbvietu radīšanu. Turklāt zemas inflācijas apstākļos tās automātiskā indeksācija var izraisīt algu pieaugumu, kas pārsniedz to, kas vajadzīgs, lai saglabātu pirktspēju.

               (12)Francijai būtu jāveic izlēmīga rīcība, lai atceltu darba tiesībās un grāmatvedības principos paredzētās, regulatora noteiktās robežvērtības, kas ierobežo Francijas uzņēmumu, it īpaši MVU, izaugsmi. Kopumā vēl būtu jāpalielina konkurence pakalpojumu sektorā, it īpaši profesionālo pakalpojumu jomā, mazumtirdzniecībā un tīklu nozarēs. Saimniecisko darbību ierobežo vairāki noteikumi un tarifi, kas piemērojami regulētajām profesijām. Nesen tika apstiprināti jauni pasākumi, ar kuriem paredzēts uzlabot konkurenci juridisko profesiju jomā; tie ir nostiprināti nesen pieņemtajos likumos par izaugsmi, saimniecisko darbību un vienlīdzīgām iespējām, un to īstenošana būs izšķiroša, lai nodrošinātu, ka šajā jomā tiek likvidēti pastāvošie šķēršļi. Francijai būtu jāveic darbības, lai novērstu šķēršļus arī citās nozarēs, it īpaši veselības aprūpes nozarē. Spēkā esošais numerus clausus princips attiecībā uz pieeju veselības aprūpes profesijām joprojām kavē iespējas saņemt pakalpojumus; to varētu pārskatīt, neapdraudot pakalpojumu kvalitāti un drošumu.

               (13)2014. gadā nodokļu attiecība pret IKP bija 45,8 %, kas ir viens no augstākajiem rādītājiem ES. Uzņēmumu ienākuma nodokļa likmes ir augstas un negatīvi ietekmē Francijas komercsabiedrību ieguldījumus. Uzņēmumu samaksātā nodokļa faktiskā likme vidēji ir 38,3 %, kas ir viens no augstākajiem rādītājiem ES. Papildus izsludinātajai darba devēja sociālās apdrošināšanas iemaksu atcelšanai un likumiskās likmes samazināšanai līdz 28 % 2020. gadā Francijai būtu jāveic apjomīgāki īstermiņa pasākumi, lai uzņēmumu ienākuma nodokļa regulējums veicinātu izaugsmi un ieguldīšanu. Ir nepieciešami pasākumi, lai vienkāršotu nodokļu sistēmu, atceļot neefektīvus nodokļus. Ir tikuši apzināti vairāk nekā 100 nodokļu veidi, no kuriem valsts gūst maz vai nekādus ieņēmumus; to atcelšana ļautu vienkāršot procedūras, kas jāievēro komercsabiedrībām un mājsaimniecībām.

               (14)Francijā 2014. gadā joprojām bija augsts bezdarba līmenis, un pasliktinājās ilgtermiņa bezdarba stāvoklis, kas liecina par vāju ekonomikas izaugsmi. Kopumā bezdarba līmenis bija 10,2 % – salīdzinājumā ar 10,3 % 2013. gadā un 7,5 % 2008. gadā, tas īpaši smagi skar jauniešus, kā arī vecāka gadagājuma un mazkvalificētas personas. Franciju ļoti negatīvi ietekmē darba tirgus segmentācija: līgumi, kas noslēgti uz noteiktu termiņu, veido arvien lielāku daļu no jaunizveidotām darba tiesiskajām attiecībām. Mērķtiecīgi centieni samazināt segmentācijas pakāpi, piemēram, ļoti īsa termiņa līgumiem piemērojot augstākas darba devēja sociālās apdrošināšanas iemaksas, nav spējuši apturēt šo tendenci. Segmentācijas mazināšanai varētu līdzēt tas, ka tiktu pārskatīts tiesiskais regulējums, kas reglamentē darba līgumus. Nesenās reformas ir tikai nedaudz sekmējušas to, ka darba devēji atkāpjas no nozares mērogā noslēgtiem līgumiem. Tas ierobežo komercsabiedrību spēju pielāgot darbaspēka resursus atbilstīgi savām vajadzībām. Būtu jārada nozarēm un komercsabiedrībām nepieciešamā elastība, lai tās katrā atsevišķā gadījumā un pēc sarunām ar sociālajiem partneriem varētu konstatēt, vai būtu jāatkāpjas no parastā darba laika – 35 stundas nedēļā. Likums, ar ko tika radīti accords de maintien de l’emploi, nav devis cerētos rezultātus. Tikai ļoti nedaudzas komercsabiedrības ir izmantojušas jauno kārtību, kas piemērojama komercsabiedrības līmeņa līgumiem, lai palielinātu darba apstākļu elastību. Šī shēma būtu jāpārskata, lai komercsabiedrībām dotu plašākas iespējas pielāgot algas un darba laiku savai ekonomiskajai situācijai.

               (15)Ilgstošā darba tirgus apstākļu pasliktināšanās ir skārusi bezdarba pabalstu sistēmu, liekot apšaubīt šā modeļa ilgtspēju. Jaunā konvencija par bezdarba pabalstu sistēmu, kas tika ieviesta 2014. gada 1. jūlijā, nav pietiekama, lai samazinātu deficītu. Dažādie īstenotie pasākumi 2014. gadā ļāva ietaupīt 0,3 miljardus euro. Ir sagaidāms, ka 2015. gadā tie ļaus samazināt deficītu vēl par 0,8 miljardiem euro (no 5,2  līdz 4,4 miljardiem euro), kas sistēmas parādsaistības palielinās līdz 25,9 miljardiem euro. Ir nepieciešami strukturālie pasākumi, lai nodrošinātu sistēmas darbībspēju. Būtu jāpārskata, piemēram, atbilstības nosacījumi, pabalstu degresīvā struktūra un kompensācijas likme attiecībā uz darbiniekiem ar vislielākajām algām.

               (16)Eiropas pusgada ietvaros Komisija ir sagatavojusi vispusīgu analīzi par Francijas ekonomikas politiku un publicējusi to savā 2015. gada ziņojumā par Franciju. Tā ir arī izvērtējusi stabilitātes programmu, valsts reformu programmu un iepriekšējos gados Francijai adresēto ieteikumu sekojumdarbības. Komisija ir ņēmusi vērā ne tikai to lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Francijā, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un vadlīnijām, ņemot vērā, ka jāstiprina Eiropas Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, kas panākams, sniedzot ES mēroga norādes turpmākiem valsts mēroga lēmumiem. Eiropas pusgada ietvaros sniegtie ieteikumi ir atspoguļoti tālāk izklāstītajā 1.–6. ieteikumā.

               (17)Ņemot vērā šo vērtējumu, Padome ir izskatījusi Francijas stabilitātes programmu, un tās atzinums
                  12
                galvenokārt ir atspoguļots 1. ieteikumā.

               (18)Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo vērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Tās ieteikumi, kas tiek sniegti, pamatojoties uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu, ir atspoguļoti 1.–6. ieteikumā.

               (19)Eiropas pusgada ietvaros Komisija ir arī izvērtējusi visas eurozonas ekonomikas politiku. Balstoties uz šo vērtējumu, Padome ir sniegusi konkrētus ieteikumus dalībvalstīm, kuru naudas vienība ir euro. Francijai būtu jānodrošina arī minēto ieteikumu pilnīga un laikus veikta īstenošana,

               IESAKA Francijai 2015. un 2016. gadā veikt šādas darbības.

               1.Nodrošināt, ka līdz 2017. gadam tiek veikta iedarbīga rīcība saskaņā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru un noturīgi novērsts pārmērīgais budžeta deficīts, stiprinot budžeta stratēģiju, veicot nepieciešamos pasākumus attiecībā uz visiem gadiem un izmantojot visus neplānotos ienākumus budžeta deficīta mazināšanai. Konkretizēt attiecībā uz šiem gadiem plānoto izdevumu samazinājumu un sniegt neatkarīgu novērtējumu par galveno pasākumu ietekmi.

               2.Aktivizēt centienus palielināt izdevumu pārskatīšanas iedarbību un apzināt ietaupījumu iespējas visos valsts pārvaldes līmeņos, tostarp attiecībā uz sociālo nodrošinājumu un pašvaldībām. Veikt pasākumus, lai ierobežotu pašvaldības iestāžu administratīvo izdevumu pieaugumu. Līdz 2016. gada martam veikt papildu pasākumus, lai līdzsvarotu pensiju sistēmu, piemēram, nodrošinot, ka ilgtermiņā papildpensiju plānu finansiālais stāvoklis ir ilgtspējīgs.

               3.Nodrošināt, ka tiek uzturēts darbaspēka izmaksu samazinājums, kas izriet no nodokļa atlaides konkurētspējai un nodarbinātībai un no atbildības un solidaritātes pakta, piemēram, atbilstoši plānam īstenojot tos 2016. gadā. Novērtēt šo plānu iedarbīgumu, ņemot vērā darba tirgū un ražojumu tirgū vērojamo nepietiekamo elastību. Reformēt, apspriežoties ar sociālajiem partneriem un atbilstoši valstī pieņemtajai praksei, algu noteikšanas sistēmu, lai nodrošinātu, ka algu apmērs attīstās atbilstoši darba ražīgumam. Nodrošināt, ka izmaiņas minimālās algas apmērā būtu atbilstošas mērķim – nodarbinātības un konkurētspējas veicināšana.

               4.Līdz 2015. gada beigām novērst regulējumā pastāvošos šķēršļus komercsabiedrību izaugsmei, piemēram, pārskatot normatīvajos aktos ietvertos ar to lielumu saistītos kritērijus, lai izvairītos no “robežvērtības efekta”. Atcelt ierobežojumus attiecībā uz pieeju un darbību reglamentētā profesijā (izņemot juristu profesijas), it īpaši attiecībā uz veselības aprūpes profesijām (sākot ar 2015. gadu).

               5.Vienkāršot un uzlabot nodokļu sistēmas efektivitāti, piemēram, atsakoties no neefektīviem nodokļu izdevumiem. Ieguldījumu veicināšanas nolūkā veikt pasākumus, lai mazinātu ražošanai uzliktos nodokļus un uzņēmumu ienākuma nodokļa likumisko likmi, vienlaikus paplašinot nodokļa bāzi attiecībā uz patēriņu. Veikt pasākumus (no 2015. gada), lai atceltu neefektīvus nodokļus, no kuriem valsts negūst nekādus vai gūst nelielus ieņēmumus.

               6.Reformēt darba tiesības, lai nodrošinātu lielākus stimulus darba devējiem slēgt ar jauniem darbiniekiem darba līgumu uz nenoteiktu laiku. Veicināt to, ka atsevišķas komercsabiedrības un nozares kopumā izmanto atkāpes no tiesību normām, piemēram, attiecībā uz darba laika režīmu. Līdz 2015. gada beigām reformēt likumu, ar ko tika radīti accords de maintien de l’emploi, lai veicinātu to izmantošanu komercsabiedrībās. Veikt pasākumus, lai reformētu bezdarba pabalstu sistēmu un lai līdz ar to panāktu, ka šajā sistēmā tiek atjaunota budžeta ilgtspējība, un nodrošināt lielāku stimulu atgriezties darba tirgū.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)
                  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

                     (3)
                  COM(2015) 260.

                     (4)
                  P8_TA(2015)0067, P8_TA(2015)0068, P8_TA(2015)0069.

                     (5)
                  OV L 140, 27.5.2013., 11. lpp.

                     (6)
                  C(2014) 8805 final.

                     (7)
                  COM(2014) 902.

                     (8)
                  COM(2014) 904.

                     (9)
                  SWD(2015) 29 final.

                     (10)
                  Salīdzinājumā ar iepriekšējo stabilitātes programmu valdība ir koriģējusi savu vidējā termiņa mērķi attiecībā uz strukturālo deficītu – no 0,25 % no IKP uz 0,4 %. Ir sagaidāms, ka vidēja termiņa mērķis tiks sasniegts par vienu gadu vēlāk, nekā tika paredzēts iepriekšējā gada stabilitātes programmā.

                     (11)
                  Saskaņā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru veikto pasākumu novērtējums tiks sagatavots pēc 2015. gada 10. jūnija.

                     (12)
                  Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 18.5.2016
            COM(2016) 335 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Lietuvas 2016. gada valsts reformu programmuun ar ko sniedz Padomes atzinumu par Lietuvas 2016. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Lietuvas 2016. gada valsts reformu programmu

                  un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Lietuvas 2016. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu
                  2
               ,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas
                  3
               ,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2015. gada 26. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu
                  4
               , iezīmējot 2016. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada (semestra) sākumu. Eiropadome 2016. gada 17. un 18. martā atbalstīja gada izaugsmes pētījuma prioritātes. Komisija 2015. gada 26. novembrī, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu
                  5
               , kurā Lietuva nav norādīta kā viena no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu Padomes ieteikumam par eurozonas ekonomikas politiku
                  6
               . Eiropadome minēto ieteikumu atbalstīja 2016. gada 18. un 19. februārī, bet Padome to pieņēma 2016. gada 8. martā. Ņemot vērā ekonomikas un monetārajā savienībā pastāvošo ciešo saikni starp valstu ekonomikām, Lietuvai kā valstij, kuras valūta ir euro, ir jānodrošina, ka minētie ieteikumi tiek īstenoti pilnīgi un laikus.

               (2)2016. gada 26. februārī tika publicēts ziņojums par Lietuvu
                  7
               . Ziņojumā ir novērtēti Lietuvas panākumi, kas gūti, īstenojot tai adresētos ieteikumus, kuri pieņemti 2015. gada 14. jūlijā, un Lietuvas virzība uz saviem mērķiem stratēģijas “Eiropa 2020” ietvaros.

               (3)Lietuva 2016. gada 29. aprīlī iesniedza savu 2016. gada valsts reformu programmu un 2016. gada stabilitātes programmu. Ņemot vērā to savstarpējo saistību, abas programmas tika izvērtētas vienlaikus.

               (4)Attiecīgie konkrētai valstij adresētie ieteikumi tika aplūkoti, veicot Eiropas strukturālo un investīciju fondu programmu plānošanu 2014.–2020. gadam. Kā paredzēts Regulas (ES) Nr. 1303/2013 23. pantā, ja ir nepieciešams atbalsts attiecīgo Padomes ieteikumu īstenošanā, Komisija var lūgt attiecīgo dalībvalsti, lai tā pārskata savu partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosina tajos veicamus grozījumus. Komisija ir papildus sniegusi detalizētu informāciju par to, kā tā šo normu izmantos norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri saista Eiropas strukturālo un investīciju fondu efektivitāti  ar pareizu ekonomikas pārvaldību.
                  8

               (5)Lietuva savā 2016. gada stabilitātes programmā lūdz īslaicīgu novirzi no nepieciešamajām korekcijām vidēja termiņa mērķa sasniegšanai 2017. gadā 0,6 % apmērā no IKP, lai ņemtu vērā lielas strukturālas reformas ar pozitīvu ietekmi uz publisko finanšu stabilitāti ilgtermiņā. Tomēr, pirms tiek panākta galīgā vienošanās, joprojām pastāv nenoteiktība par reformu pasākumu sastāvu un to īstenošanu. Tādējādi, lai gan Lietuvai ir pietiekama fiskālā telpa ieguvumam no īslaicīgas novirzes, nešķiet, ka tā atbilst atbilstības kritērijam saistībā ar reformas īstenošanu, kas minēts strukturālo reformu klauzulā. Turklāt pašlaik nav iespējams novērtēt, cik ticamas ir valdības aplēses par reformas ietekmi. Tādēļ šo reformu ietekme vēl nav atspoguļota nepieciešamajā korekcijā virzībai uz vidēja termiņa budžeta mērķi 2017. gadam.

               (6)Lietuvai pašlaik tiek piemērota Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa. Kā teikts tās 2016. gada stabilitātes programmā, valdība plāno nominālā budžeta līdzsvara uzlabošanos – no deficīta 0,8 % apmērā no IKP (2016. gadā) līdz pārpalikumam 0,9 % apmērā no IKP (2019. gadā). Ir sagaidāms, ka strukturālā bilance 2016. gadā īslaicīgi pasliktināsies, bet līdz 2017. gadam sasniegs vidēja termiņa budžeta mērķi – deficītu 1 % apmērā no IKP (strukturālā izteiksmē) – un pēc tam noturēsies virs tā. Korekcijas ietver arī sistēmisko pensiju reformu 2016. gadā, bet neatspoguļo plānoto strukturālo reformu 2017. gadā. Kā liecina stabilitātes programma, ir sagaidāms, ka valsts parādsaistību attiecība pret IKP kritīsies no 39,9 % no IKP 2016. gadā līdz 35,7 % 2019. gadā. Makroekonomikas scenārijs, uz kuru balstās šīs budžeta prognozes, ir ticams. Pasākumi, kas nepieciešami, lai atbalstītu laikposmam no 2018. gada plānotos deficīta mērķus, vēl nav pietiekami konkretizēti. Balstoties uz Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, tiek prognozēts, ka strukturālā bilance 2016. gadā būs -1,2 % no IKP, ko var uzskatīt par tuvu vidēja termiņa budžeta mērķim, bet 2017. gadā tā būs -0,8 % no IKP, kas pārsniedz vidēja termiņa budžeta mērķi. Balstoties uz stabilitātes programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas sagatavoto 2016. gada pavasara prognozi, ir sagaidāms, ka Lietuva ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.

               (7)Darbspējīgā vecuma iedzīvotāju skaita samazināšanās, ko izraisa sabiedrības novecošana, slikti rezultāti veselības jomā un ievērojama neto emigrācija var kaitēt Lietuvas izaugsmes potenciālam un līdz ar to tās turpmākai konverģences attīstībai, vienlaikus pakļaujot riskam tās pensiju sistēmas un ilgtermiņa aprūpes sistēmas ilgtspēju. Tiek lēsts, ka darbspējīgā vecuma iedzīvotāju skaits līdz 2030. gadam kumulatīvi samazināsies par 35 %. Ja šī tendence netiks apvērsta, tā apdraudēs piemērotu darbaspēka resursu pieejamību, ekonomikas ilgtermiņa izaugsmes ilgtspēju un sociālā nodrošinājuma sistēmas, it īpaši pensiju sistēmu.

               (8)Pašreizējās demogrāfijas tendences uzsver nepieciešamību pēc vispusīgas pensiju reformas Lietuvā, kuras ietvaros tiktu risināti jautājumi par vidēja termiņa ilgtspēju un pašreizējās pensiju sistēmas atbilstības riskiem. Lietuvā nabadzība vecu cilvēku vidū ir viena no lielākajām Eiropas Savienībā. Tomēr vēl nav ieviests valsts nodrošināto pensiju indeksācijas mehānisms, un naudas līdzekļu izlietojums sociālās apdrošināšanas pensijām ir salīdzinoši neliels. Valdība vēl nav pieņēmusi plānus par indeksācijas mehānisma ieviešanu, pensionēšanās vecuma piesaistīšanu pēc 2026. gada paredzamajam mūža ilgumam un veidu, kā uzlabot sociālās apdrošināšanas pensijas pamatdaļas finansēšanu.

               (9)Lietuvas rezultāti veselības jomā ir vieni no sliktākajiem Eiropas Savienībā. Konkrētāk, iedzīvotāju mirstība vecuma grupā no 20 līdz 64 gadiem ir augstākā Eiropas Savienībā, kas būtiski ietekmē potenciāli pieejamo darbaspēku un tā ražīgumu. Trūkumi veselības aprūpes sistēmā ir šādi: pārāk liela atkarība no stacionārās aprūpes un mazi izdevumi profilaksei un sabiedrības veselībai. Ir nepieciešams risināt šīs negatīvās demogrāfijas tendences problēmu.

               (10)Ir svarīgi Lietuvā stiprināt ieguldījumus cilvēkkapitālā, lai tādējādi daļēji neitralizētu tās darbspējīgā vecuma iedzīvotāju skaita sarukšanas negatīvo ietekmi un atbalstītu Lietuvas pāreju uz augstākas pievienotās vērtības ekonomiku. Lai gan iegūtais izglītības līmenis ir kļuvis augstāks, augsts ir arī to skolēnu īpatsvars, kuriem ir nepietiekamas pamatiemaņas. Ir nepieciešami centieni nodrošināt augstas kvalitātes mācīšanu, kas ir izšķiroši svarīgi, lai atrisinātu nesekmības un izglītības nepilnību problēmas. Turklāt pastāv trūkumi augstākās izglītības mācīšanas kvalitātē un tās spējā veicināt inovāciju. Pastāvīgi zemie dalības rādītāji pieaugušo izglītībā apgrūtina centienus uzlabot cilvēkkapitāla kvalitāti un palielināt ražīgumu. Šķiet, ka dažos ekonomikas sektoros veidojas prasmju trūkums. Ir sagaidāms, ka turpmāk šis prasmju trūkums vēl vairāk saasināsies. Spēcīga darba samaksas izaugsme un darba ražīguma izaugsmes palēninājums var vājināt konkurētspēju izmaksu ziņā. Tādēļ ir svarīgi palielināt izglītības nozīmīgumu darba tirgū, racionalizēt izglītības sistēmas struktūru un finansējumu, attīstīt mūžizglītību un uzlabot aktīva darba tirgus politikas mērķorientāciju un iedarbīgumu. Lietuva ir veikusi darbības, lai uzlabotu tās aktīva darba tirgus pasākumus un citus pakalpojumus darba meklētāju atbalstam, tomēr vēl ir nepieciešams uzlabot mērķorientāciju uz konkrētām grupām, it īpaši izteiktiem ilgtermiņa bezdarbniekiem un personām, kurām trūkst nepieciešamo prasmju. Naudas līdzekļu izlietojums iedarbīga darba tirgus politikas pasākumiem joprojām ir neliels, un Lietuvas sociālās drošības sistēma ir vāja. Apmēram 27 % Lietuvas iedzīvotāju saskaras ar nabadzības vai sociālās atstumtības risku, un ienākumu nevienlīdzība ir viena no augstākajām Eiropas Savienībā. Lietuvas valdība plāno uzlabot bezdarba un sociālās palīdzības pabalstu tvērumu un atbilstību, tomēr attiecīgie tiesību akti vēl nav pieņemti.

               (11)Parlamentā tiek apspriesta Darba likuma un sociālā modeļa vispusīga pārskatīšana. Tās nolūks ir palielināt darba tirgus attiecību elastīgumu un nodrošināt lielāku drošību, tomēr attiecīgie tiesību akti vēl nav pieņemti. Svarīga ir sociālo partneru iesaistīšanās reformas īstenošanā un plašāks sociālais dialogs.

               (12)Ieguldījumu ziņā kopš ekonomikas krīzes sākuma lēni tiek sasniegts iepriekšējais apjoms; nākamajos gados ieguldīšana tiks atbalstīta no ES strukturālajiem un investīciju fondiem. Neatkarīgi no tā jaunu tehnoloģiju ieviešana un absorbcija nav izplatīta visas ekonomikas mērogā, un inovācijas līmenis ir zems, kas apgrūtina ražīguma pieaugumu. Arī privātā sektora ieguldījumi pētniecībā un inovācijā ir bijuši nelieli, iespējams, tādēļ, ka ir nepietiekams stimuls komerciālai pētniecībai un inovācijai un sadarbībai starp publisko sektoru un privāto sektoru. Privātā sektora ieguldījumu stiprināšana varētu mazināt riskus saistībā ar pētniecībā un inovācijā veikto Lietuvas publiskā sektora ieguldījumu atkarību no ES strukturālajiem un investīciju fondiem. Augstākās izglītības sistēma liecina par trūkumiem kvalitātes un inovācijas rādītājos, kā arī par ierobežotu sadarbību ar ārvalstu universitātēm un pētniecības centriem. Pētniecības un inovācijas sistēma ir sadrumstalota, un tai piemīt funkciju pārklāšanās un dublēšanās. Tas Lietuvai liedz sasniegt pavērsiena punktu attiecībā uz pētniecības un izstrādes spējām, kas nepieciešamas, lai palielinātu inovatīvas zināšanas. Ir nepieciešams vairāk stimulēt inovāciju un sadarbību starp akadēmiskajām aprindām un komersantiem, citstarp attīstot cilvēkkapitālu un ieguldot tajā, kas varētu veicināt tehnoloģiju pārnesi uz reālo ekonomiku. Ja tiktu uzlabotas Lietuvas komercsabiedrību ierobežotās iespējas absorbēt ārējas zināšanas un tās izmantot komerciālā nolūkā, tiktu paaugstināta inovācijas pakāpe.

               (13)Eiropas pusgada (semestra) kontekstā Komisija ir sagatavojusi vispusīgu izvērtējumu par Lietuvas ekonomikas politiku un publicējusi to savā 2016. gada ziņojumā par Lietuvu. Tā ir izvērtējusi arī stabilitātes programmu, valsts reformu programmu un pēcpasākumus saistībā ar ieteikumiem, kuri Lietuvai adresēti iepriekšējos gados. Tā ir ņēmusi vērā ne tikai to, cik minētās programmas ir nozīmīgas ilgtspējīgai fiskālai un sociālekonomiskai politikai Lietuvā, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un vadlīnijām, ņemot vērā, ka ir nepieciešams stiprināt ES vispārējo ekonomikas pārvaldību, kas panākams, sniedzot ES mēroga norādes turpmākos valsts mēroga lēmumos. Eiropas pusgada (semestra) ietvaros sniegtie ieteikumi ir atspoguļoti tālāk izklāstītajā 1.–3. ieteikumā.

               (14)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu, un tās atzinums
                  9
                ir atspoguļots galvenokārt 1. ieteikumā,

               IESAKA Lietuvai 2016. un 2017. gadā rīkoties šādi.

               1.Nodrošināt, ka novirze no vidēja termiņa budžeta mērķa nepārsniedz atvieglojumus saistībā ar sistēmisko pensiju reformu 2016. un 2017. gadā. Samazināt nodokļu slogu personām ar zemiem ienākumiem, nodokļu slogu pārceļot uz citiem avotiem, kas mazāk kaitē izaugsmei, un uzlabot gatavību maksāt nodokļus, it īpaši PVN jomā.

               2.Stiprināt ieguldījumus cilvēkkapitālā un risināt prasmju nepietiekamības jautājumu, palielinot izglītības nozīmīgumu darba tirgū, palielinot mācību kvalitāti un īstenojot aktīvāku darba tirgus politiku un pieaugušo izglītību. Stiprināt sociālā dialoga mehānismu nozīmīgumu. Uzlabot veselības aprūpes sistēmas rezultativitāti, stiprinot ambulatoro aprūpi, slimību profilaksi un veselības veicināšanu. Uzlabot bezdarba pabalstu un sociālās palīdzības segumu un adekvātumu.

               3.Veikt pasākumus, lai stiprinātu darba ražīgumu, un uzlabot jaunu tehnoloģiju ieviešanu un absorbēšanu visā ekonomikā. Uzlabot inovācijas politikas koordināciju un iedrošināt privātos ieguldījumus, citstarp izstrādājot alternatīvus finansēšanas līdzekļus.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)
                  COM(2016) 335 final.

                     (3)
                  P8_TA(2016)0058, P8_TA(2016)0059 un P8_TA(2016)0060.

                     (4)
                  COM(2015) 690 final.

                     (5)
                  COM(2015) 691 final.

                     (6)
                  COM(2015) 692 final.

                     (7)
                  SWD(2016) 83 final.

                     (8)
                  COM(2014) 494 final.

                     (9)
                  Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 22.5.2017
            COM(2017) 523 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Slovēnijas 2017. gada valsts reformu programmuun ar ko sniedz Padomes atzinumu par Slovēnijas 2017. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Slovēnijas 2017. gada valsts reformu programmu

                  un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Slovēnijas 2017. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību
                  2
               , un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu
                  3
               ,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas
                  4
               ,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2016. gada 16. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu
                  5
               , iezīmējot 2017. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2017. gada 9. un 10. martā. Komisija 2016. gada 16. novembrī, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu
                  6
               , kurā Slovēnija bija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu Padomes ieteikumam par eurozonas ekonomikas politiku. Eiropadome atbalstīja šo ieteikumu 2017. gada 9. un 10. martā, un 2017. gada 21. martā Padome to pieņēma
                  7
               .

               (2)Ņemot vērā to, ka Slovēnijas valūta ir euro un ekonomiskajā un monetārajā savienībā starp ekonomikām ir cieša savstarpēja saikne, Slovēnijai būtu jānodrošina pilnīga un savlaicīga ieteikuma par eurozonu, kas ir atspoguļots 1.–3. ieteikumā, īstenošana.

               (3)2017. gada ziņojums par Slovēniju
                  8
                tika publicēts 2017. gada 22. februārī. Tajā tika izvērtēti Slovēnijas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti Padomes 2016. gada 12. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Slovēnijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā bija ietverts arī padziļināts pārskats saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu, kura rezultāti arī tika publicēti 2017. gada 22. februārī
                  9
               . Komisijas veiktā analīze ļauj secināt, ka Slovēnijā pastāv makroekonomikas nelīdzsvarotība. Neaizsargātību jo īpaši rada nepilnības banku nozarē, uzņēmumu parāds un fiskālie riski. Uzkrājumu nelīdzsvarotība pakāpeniski samazinās, ņemot vērā atsākto izaugsmi. Uzņēmumu sektors ir piedzīvojis ievērojamu parāda samazināšanos, un ir atsākušies privātie ieguldījumi, tostarp ārvalstu tiešie ieguldījumi, tomēr salīdzinājumā ar citām reģiona valstīm ienākošo ārvalstu tiešo ieguldījumu līmenis joprojām ir zems. Valsts parāds 2015. gadā sasniedza maksimālo līmeni, un turpmākajos gados ir sagaidāma lejupvērsta korekcija. Banku nozares restrukturizācijā panāktais progress sakrita ar ienākumus nenesošu aizdevumu īpatsvara strauju samazināšanos, un paredzams, ka tas turpinās samazināties. Valdība ir veikusi attiecīgus pasākumus banku sektora konsolidēšanai un pārstrukturēšanai, kā arī valsts uzņēmumu pārvaldības uzlabošanai. Tomēr ir jāveic turpmāki politikas pasākumi, lai novērstu uzņēmumu parādu un atlikušās nepilnības finanšu nozarē, lai nodrošinātu publisko finanšu ilgtermiņa stabilitāti un uzlabotu uzņēmējdarbības vidi.

               (4)Slovēnija 2017. gada 28. aprīlī iesniedza savu 2017. gada stabilitātes programmu, un 2017. gada 3. maijā Slovēnija iesniedza savu 2017. gada valsts reformu programmu. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās tika izvērtētas vienlaikus.

               (5)Attiecīgie konkrētai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, veicot dalībvalstu programmu plānošanu attiecībā uz Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem (ESI fondi) 2014.–2020. gadam. Kā paredzēts tiesību aktā, kas reglamentē ESI fondus
                  10
               , gadījumā, ja ir nepieciešams atbalsts attiecīgo konkrētai valstij adresēto ieteikumu īstenošanā, Komisija var lūgt dalībvalsti pārskatīt un grozīt tās attiecīgās ESI fondu programmas. Komisija ir sniegusi papildu norādes par minēto noteikumu piemērošanu
                  11
               .

               (6)Uz Slovēniju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa un noteikums par parādu. Valdība savā 2017. gada stabilitātes programmā paredz, ka nominālais deficīts 2017. gadā uzlabosies līdz 0,8 % no IKP un tad 2020. gadā sasniegs pārpalikumu 0,4 % apmērā no IKP. Vidējā termiņa budžeta mērķi – strukturālā ziņā līdzsvarotu budžetu, kurā nav ievērotas Stabilitātes un izaugsmes pakta prasības – plānots sasniegt līdz 2020. gadam. Tomēr, pamatojoties uz pārrēķināto
                  12
                strukturālo bilanci, vidējā termiņa budžeta mērķis netiks sasniegts programmas laikposmā. Saskaņā ar stabilitātes programmu sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP samazināsies līdz 77,0 % no IKP 2017. gadā un turpinās samazināties līdz 67,5 % no IKP 2020. gadā. Makroekonomiskais scenārijs, kas ir budžeta prognozes pamatā, ir ticams. Tomēr pasākumi, kuru mērķis ir, sākot ar 2017. gadu, veicināt plānoto mērķu sasniegšanu, , nav pietiekamā mērā precizēti.

               (7)2017. gada stabilitātes programmā ir norādīts, ka bēgļu ārkārtējā pieplūduma ietekme uz budžetu 2016. un 2017. gadā ir nozīmīga, un sniegti atbilstoši pierādījumi par minēto budžeta papildu izmaksu tvērumu un veidu. Saskaņā ar Komisijas datiem attiecināmie papildu izdevumi saistībā ar bēgļu ārkārtas pieplūdumu 2016. gadā sasniedza 0,07 % no IKP. Šī summa ir nemainīga salīdzinājumā ar 2017. gada budžeta plāna projektu, kas apstiprināja 2016. gada stabilitātes programmas prognozes. 2017. gadam stabilitātes programmā ir ietverts pieprasījums par 0,07 % no IKP, no kuriem Komisija apsvērs papildu ietekmi 0,01 % apmērā no IKP. Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktā un 6. panta 3. punktā paredzētie noteikumi atļauj šādus papildu izdevumus, jo bēgļu pieplūdums un ar drošību saistītie pasākumi ir ārkārtēji apstākļi, to ietekme uz Slovēnijas publiskajām finansēm ir nozīmīga un stabilitāte netiktu apdraudēta, ja tiktu pieļauta pagaidu novirze no korekcijām vidējā termiņa budžeta mērķa sasniegšanai. Tāpēc nepieciešamā korekcija vidējā termiņa budžeta mērķa sasniegšanai 2016. gadā ir samazināta, lai ņemtu vērā šīs izmaksas. 2018. gada pavasarī, pamatojoties uz Slovēnijas iestāžu sniegtajiem datiem, tiks veikts galīgais novērtējums par 2017. gadu, tostarp par attiecināmajām summām.

               (8)Padome 2016. gada 12. jūlijā ieteica Slovēnijai sasniegt ikgadēju fiskālo korekciju vismaz 0,6 % apmērā no IKP virzībā uz vidēja termiņa budžeta mērķi 2017. gadā. Pamatojoties uz Komisijas 2017. gada pavasara prognozi, pastāv risks, ka 2017. gadā būs neliela novirze no minētās prasības.

               (9)2018. gadā, ņemot vērā fiskālo situāciju un jo īpaši parādu līmeni, sagaidāms, ka Slovēnija veiks turpmāku korekciju virzībā uz atbilstoša vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanu. Atbilstoši Stabilitātes un izaugsmes pakta ietvaros kopīgi saskaņotajai korekciju matricai minētā korekcija atbilst prasībai par valdības neto primāro izdevumu nominālo izaugsmes tempu
                  13
               , kas nedrīkst pārsniegt 0,6 %. Tas atbilstu strukturālai korekcijai 1 % apmērā no IKP. Nemainīgas politikas apstākļos pastāv risks, ka 2018. gadā būs ievērojama novirze no minētās prasības. Tiek prognozēts, ka Slovēnija 2017. un 2018. gadā atbildīs noteikumam par parādu. Kopumā Padome uzskata, ka Slovēnijai ir jābūt gatavai veikt turpmākus pasākumus 2017. gadā un ka 2018. gadā būs nepieciešami papildu pasākumi, lai nodrošinātu atbilstību Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem. Tomēr, kā paredzēts Regulā (EK) Nr. 1466/97, budžeta plānu un rezultātu izvērtējumā būtu jāņem vērā dalībvalsts budžeta bilance, ņemot vērā arī cikliskus apstākļus. Kā atgādināts Komisijas paziņojumā, kas pievienots šiem konkrētām valstīm adresētajiem ieteikumiem, 2018. gada budžeta plāna projekta izvērtējumā un turpmākajā 2018. gada budžeta rezultātu izvērtējumā būs pienācīgi jāņem vērā mērķis panākt tādu fiskālo nostāju, kas sekmē gan pašreizējās atlabšanas stiprināšanu, gan Slovēnijas publisko finanšu stabilitātes nodrošināšanu. Šajā sakarā Komisija plāno izmantot piemērojamo rīcības brīvību, ņemot vērā ciklisko situāciju Slovēnijā. Turklāt pastāv liela nenoteiktība attiecībā uz ciklisko pozīciju Slovēnijas konkrētajā gadījumā sakarā ar īpaši lielu ekonomiskās aktivitātes samazināšanos 2008.–2013. gadā un lielām strukturālām un finanšu sektora reformām, kas tiek īstenotas.

               (10)Ar Fiskālo noteikumu likumu, ko pieņēma 2015. gada jūlijā, ieviesa vidējā termiņa budžeta struktūru vispārējās valdības sektoram. Lai tā darbotos, ir jāizdara daži grozījumi Publisko finanšu likumā. Sākotnēji valdība apņēmās pārskatīto Publisko finanšu likumu pieņemt sešu mēnešu laikā pēc Fiskālo noteikumu likuma pieņemšanas. Tomēr šis termiņš tika vairākkārt atlikts, un pārskatītais tiesību akts vēl nav iesniegts parlamentam apspriešanai. Pārskatītais Publisko finanšu likums ir viens no juridiskajiem instrumentiem, ar kuriem valsts tiesību aktos transponē ES Direktīvu 2011/85 par prasībām valstu budžeta struktūrām, kas dalībvalstīm bija jāpabeidz līdz 2013. gada beigām. 2017. gada 21. martā tika iecelti Fiskālās padomes dalībnieki.

               (11)Lielais valsts parāds 2016. gadā 79,7 % apmērā no IKP ir vājais punkts publiskajām finansēm Slovēnijā. Valsts sabiedrība noveco ātrāk nekā vairākumā dalībvalstu. Slovēnija saskaras ar lielu risku attiecībā uz publisko finanšu stabilitāti ilgtermiņā, un tai no visām ES dalībvalstīm ir lielākais ilgtermiņa stabilitātes nepietiekamības rādītājs, kas izriet no prognozētā pieauguma saistībā ar valsts pensiju tēriņiem, kā arī veselības aprūpes un ilgtermiņa aprūpes izdevumiem.

               (12)Valdība ir iesniegusi priekšlikumus, lai reformētu veselības aprūpes sistēmu. Veselības aprūpes un veselības apdrošināšanas likuma projekts, kas ir reformas galvenais tiesību akts, 2017. gada februārī tika nodots sabiedriskai apspriešanai, un līdz 2017. gada vasarai ir paredzēts to nodot Nacionālajai Asamblejai. Ir svarīgi ievērot paredzēto grafiku, un tam būtu jādod iespēja tiesību aktam stāties spēkā 2017. gadā. 2016. gada decembrī tika iesniegti priekšlikumi grozīt Veselības pakalpojumu likumu un Pacientu tiesību likumu un tika pieņemts jaunais Aptieku likums. Atlikušās problēmas attiecas uz slimnīcu pārvaldību un sniegumu, primāro aprūpi kā alternatīvu stacionārai aprūpei, slimnīcu maksājumu sistēmām, veselības aprūpes tehnoloģiju novērtējumiem un informācijas sistēmām. Turklāt ieguvumi no medikamentu un medicīnas pakalpojumu centralizēta publiskā iepirkuma joprojām lielā mērā netiek izmantoti, bet tiek gatavots jauns zāļu centralizēts publiskais iepirkums, kas varētu palīdzēt panākt iepirkuma lielāku pārredzamību un izmaksu efektivitāti. Nozīmīgs uzdevums ir arī sekmēt ilgtermiņa aprūpes reformu. Līdz šim Slovēnijā nav integrētas ilgtermiņa aprūpes sistēmas. Tiek gatavots izmēģinājuma projekts, lai noteiktu ilgtermiņa aprūpes vajadzības.

               (13)2016. gada aprīlī valdība pieņēma Balto grāmatu par pensijām un tika uzsākta sabiedriskā apspriešana par pensiju sistēmas nākotni. Tomēr joprojām nav konkrētu tiesību aktu priekšlikumu. Turpmākie uzdevumi ir nodrošināt pensiju sistēmas ilgtermiņa stabilitāti un adekvātumu, pielāgojot likumā noteikto pensionēšanās vecumu paredzamā dzīves ilguma palielinājumam un veicinot vēlāku pensionēšanos, lai palielinātu papildu pensiju shēmu segumu, pienācīgi pievērstos dažādām karjeras iespējām un samazinātu nabadzības riskus vecumdienās.

               (14)Turpināja uzlaboties darba tirgus un sociālās tendences. Ir palielinājusies darbvietu veidošana, un samazinās bezdarbs. To cilvēku īpatsvars, kuriem draud nabadzība un sociālā atstumtība, ir samazinājies, tomēr tas joprojām ir augstāks par ES vidējo rādītāju attiecībā uz vecāka gadagājuma cilvēkiem. Darba tirgus uzlabošanās sniedz iespēju nodrošināt darbvietas gados vecākiem darba ņēmējiem, bet viņu līdzdalības līmenis joprojām ir zems. Pēdējos gados par arvien ierastāku ir kļuvusi pensionēšanās, izmantojot bezdarba apdrošināšanas sistēmu. Ilgstoša bezdarba līmenis joprojām ir augstāks nekā pirms krīzes un veido vairāk nekā pusi no visu bezdarbnieku skaita. Vairāk nekā 40 % no visiem ilgstošajiem bezdarbniekiem ir vecāki par 50 gadiem, un gandrīz puse no viņiem ir bez darba divus gadus vai vairāk. Ir sagatavota un apspriesta ar sociālajiem partneriem analīze un rīcības plāns, kas vērsts uz to, lai palielinātu gados vecāku darba ņēmēju nodarbinātības līmeni. Rīcības plāna laicīga īstenošana var palīdzēt uzlabot gados vecāku darba ņēmēju iesaistīšanu darba tirgū. Mazkvalificētu darba ņēmēju nodarbinātības līmenis joprojām ir zems un ir ievērojami zemāks nekā pirms krīzes un ES vidējais līmenis. Aktīvas darba tirgus politikas īstenošanas plāns, ko pieņēma 2016. gada janvārī, turpina pašreizējo pieeju, savukārt izdevumi šajā jomā joprojām ir nelieli. Gados vecāki un mazkvalificēti darba ņēmēji joprojām ir nepietiekami pārstāvēti aktīvas darba tirgus politikas pasākumos. Darba tirgus segmentācija joprojām ir problēma, neraugoties uz reformu 2013. gadā.

               (15)Ienākumus nenesošo aizdevumu līmenis, lai arī joprojām ir augsts, stabili samazinās. Slovēnijas Banka ir īstenojusi vairākus pasākumus, kas bankām dod stimulus ilgtspējīgā veidā samazināt ienākumus nenesošos aizdevumus. Parāda samazināšanas spiediens ir sācis mazināties, bet kredītu plūsmas uzņēmumiem turpina samazināties. Atsevišķu uzņēmumu vidū nav bijuši vienmērīgi parāda samazināšanas panākumi. Banku nozares konsolidācija un pārstrukturēšana virzās uz priekšu, apvienojot trīs bankas 2016. gadā. Nova Ljubljanska Banka privatizācija ir plānota līdz 2017. gada decembrim. Tiesiskā regulējuma pārskatīšana vēl vairāk pastiprināja banku aktīvu pārvaldības uzņēmuma korporatīvās pārstrukturēšanas jaudu. MVU vidū joprojām ir augsts ienākumus nenesošu aizdevumu īpatsvars. Lai risinātu šo problēmu, sadarbībā ar Pasaules Banku ir sagatavota sistemātiska pieeja MVU darbam ar ienākumus nenesošiem aizdevumiem. Turklāt valdība pieņēma likumprojektu, ar kuru izveidot centralizētu aizdevumu reģistru, lai nodrošinātu efektīvāku riska pārvaldību un samazinātu parādsaistību risku.

               (16)Kredītspējīga uzņēmuma piekļuve alternatīviem finansējuma avotiem ir ļoti ierobežota. Slovēnijas Uzņēmumu fonds un Slovenska izvozna in razvojna banka (SID banka) galvenokārt ir ieviesuši jaunus parāda instrumentus MVU, tostarp tādus pasākumus kā mikrokredītus. Slovēnijas Uzņēmumu fonds 2016. gadā īstenoja vienu sagatavošanas kapitāla shēmu ar mazāk nekā 50 MVU atbalsta saņēmējiem. Nozīmīgs papildu finansējuma avots varētu būt citi alternatīvi finanšu instrumenti, tostarp riska kapitāls un pašu kapitāls, izmantojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus, tomēr tie joprojām lielā mērā paliek neizmantoti.

               (17)Tiek īstenota valsts pārvaldes attīstības stratēģija 2015.–2020. gadam, un ir gūti zināmi panākumi. Tomēr daži konkrēti pasākumi, piemēram, Civildienesta likuma pieņemšana, joprojām ir  aizkavējušies. Tiek lēsts, ka valdības programma administratīvā sloga samazināšanai ir radījusi kopējos ietaupījumus EUR 365 miljonu apmērā laikposmā no 2009. līdz 2015. gadam, un ir īstenoti gandrīz 60 % no 318 pasākumiem, lai samazinātu administratīvo slogu. Tomēr privātos ieguldījumus joprojām kavē sarežģītas un laikietilpīgas administratīvās procedūras, jo īpaši būvniecības un telpiskās plānošanas jomā. Lai gan tiesu sistēmas efektivitāte un kvalitāte ir vēl vairāk uzlabojusies, komerclietās joprojām paiet ilgs laiks, lai ieplānotu pirmo iztiesāšanu, un prasības nevar iesniegt elektroniski. Lai gan ir pieņemtas dažas svarīgākās korupcijas apkarošanas reformas, piemēram, programma pilnīgai neiecietībai pret korupciju, korupcija joprojām tiek uztverta negatīvi un, šķiet, ietekmē uzņēmumu lēmumus. Pēc sākotnējā progresa, modernizējot profesiju regulējumu, reformas ir palēninājušās. Ierobežojošo šķēršļu atcelšana profesiju regulējumā varētu sekmēt konkurenci šajos tirgos.

               (18)Valsts iesaiste tautsaimniecībā joprojām ir liela, neraugoties uz 2013. gadā sākto privatizācijas programmu. Valsts ir lielākais darba devējs, aktīvu pārvaldnieks un uzņēmumu parāda turētājs Slovēnijā. Apvienojumā ar vāju korporatīvo pārvaldību augstam valsts īpašumtiesību īpatsvaram ir bijusi ievērojama fiskālā un ekonomiskā ietekme. Tā tiek lēsta EUR 13 miljardu apmērā jeb aptuveni viena trešdaļa no IKP 2007.–2014. gadā, kas galvenokārt ir saistāms ar finanšu nozares stabilizācijas pasākumiem un valsts uzņēmumu negūto peļņu salīdzinājumā ar to privātajiem konkurentiem. Valsts uzņēmumu darbība ir sākusi uzlaboties, kā pamatā ir jauna korporatīvās pārvaldības sistēma, tomēr riski saglabājas. Līdz 2015. gada beigām rezultāti liecināja par Slovenian Sovereign Holding pārvaldībā esošo uzņēmumu rentabilitātes uzlabošanos, lai arī nesasniedzot pārvaldības stratēģijā noteikto starpposma mērķi. 2017. gada janvārī valdība ir apstiprinājusi aktīvu pārvaldības plānu 2017. gadam, nosakot izpildes rādītājus katram atsevišķam valsts uzņēmumam un atjauninot atsavināmo aktīvu sarakstu. Tajā pašā laikā joprojām nav pārskatīta aktīvu pārvaldības stratēģija, kuru valsts parlaments pirmo reizi apstiprināja 2015. gadā, jo valdība atlikusi savu lēmumu līdz 2017. gada otrai pusei. Lai gan jaunais valdes priekšsēdētājs tika iecelts 2017. gada februāra beigās, visa uzraudzības padome vēl nav iecelta.

               (19)Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Slovēnijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2017. gada ziņojumā par valsti. Tā ir arī izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Slovēnijai adresētiem ieteikumiem. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Slovēnijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina ES vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu.

               (20)Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu, un tās atzinums
                  14
                ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (21)Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti turpmāk 1. un 3. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Slovēnijai 2017. un 2018. gadā rīkoties šādi.

               1.Īstenot savu fiskālo politiku atbilstīgi Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvās daļas prasībām, kas nozīmē ievērojamus fiskālos centienus 2018. gadā. Īstenojot politikas rīcību, būtu jāapsver tādas fiskālās nostājas panākšana, kas sekmē gan pašreizējās atlabšanas stiprināšanu, gan Slovēnijas publisko finanšu stabilitātes nodrošināšanu. Pieņemt un īstenot ierosināto veselības aprūpes sistēmas reformu un pieņemt plānoto ilgtermiņa aprūpes reformu, palielinot izmaksu efektivitāti, pieejamību un kvalitatīvu aprūpi. Pilnībā izmantot potenciālu, ko piedāvā centralizēts iepirkums veselības aprūpes nozarē. Pieņemt pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu pensiju sistēmas ilgtermiņa stabilitāti un adekvātumu.

               2.Pastiprināt centienus palielināt mazkvalificētu un gados vecāku darba ņēmēju nodarbināmību, jo īpaši izmantojot mērķorientētus mūžizglītības un iesaistīšanas darba tirgū pasākumus.

               3.Uzlabot finansēšanas nosacījumus, tostarp veicinot ieņēmumus nenesošu aizdevumu pastāvīgu noregulējumu un piekļuvi alternatīviem finansējuma avotiem. Nodrošināt banku aktīvu pārvaldības uzņēmuma stratēģijas pilnīgu īstenošanu. Samazināt uzņēmumu administratīvo slogu, kas izriet no noteikumiem par telpisko plānošanu un būvatļaujām, un nodrošināt valsts uzņēmumu labu pārvaldību.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)
                  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

                     (3)
                  COM(2017) 523 final.

                     (4)
                  P8_TA(2017)0038, P8_TA(2017)0039 un P8_TA(2017)0040.

                     (5)
                  COM(2016) 725 final.

                     (6)
                  COM(2016) 728 final.

                     (7)
                  2017/C92/01.

                     (8)
                  SWD(2017) 89 final.

                     (9)
                  COM(2017) 90 final.

                     (10)
                  23. pants Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regulā (ES) Nr. 1303/2013, ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006, OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.

                     (11)

                        COM(2014) 494 final.

                     (12)
                  Cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus, ko Komisija pārrēķina, izmantojot vispārpieņemtu metodiku.

                     (13)
                  Valdības neto izdevumus veido kopējie valdības izdevumi, izņemot procentu izdevumus, izdevumus saistībā ar Savienības programmām, kas ir pilnībā izlīdzināti ar ienākumiem no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas saistībā ar bezdarbnieku pabalstu izdevumiem. Valsts finansētā bruto pamatkapitāla veidošanas līmenis ir izlīdzināts 4 gadu laikposmā. Ir ņemti vērā tiesību aktos paredzētie diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu jomā ir atskaitīti.

                     (14)
                  Atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktam.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 18.5.2016
            COM(2016) 331 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Horvātijas 2016. gada valsts reformu programmuun ar ko sniedz Padomes atzinumu par Horvātijas 2016. gada konverģences programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Horvātijas 2016. gada valsts reformu programmu

                  un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Horvātijas 2016. gada konverģences programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību
                  2
               , un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu
                  3
               ,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas
                  4
               ,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2015. gada 26. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu
                  5
               , iezīmējot 2016. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada (semestra) sākumu. Eiropadome 2016. gada 17.–18. martā atbalstīja gada izaugsmes pētījuma prioritātes. Komisija 2015. gada 26. novembrī, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu
                  6
               , kurā Horvātija ir norādīta kā viena no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (2)2016. gada 26. februārī tika publicēts ziņojums par Horvātiju
                  7
               . Tajā ir novērtēti Horvātijas panākumi, kas gūti, īstenojot tai adresētos ieteikumus, kurus Padome pieņēma 2015. gada 14. jūlijā, un Horvātijas virzība uz saviem mērķiem stratēģijas “Eiropa 2020” ietvaros. Tajā ir ietverts arī padziļināts pārskats, kas sagatavots saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu. Komisija 2016. gada 8. martā iepazīstināja ar šā padziļinātā pārskata rezultātiem
                  8
               . Balstoties uz Komisijas izvērtējumu, var secināt, ka Horvātijā pašlaik pastāv pārmērīga makroekonomikas nelīdzsvarotība. Konkrētāk, ir būtiski risināt jautājumu par ekonomikas ietekmējamību saistībā ar augstu publiskā sektora, komercsabiedrību un ārējām parādsaistībām augsta bezdarba apstākļos. Pārējie trūkumi, kuriem ir nepieciešama konkrēta politikas rīcība, ir nodokļu pārvaldība, valsts kapitālsabiedrību pārvaldība, valsts pārvaldes iestāžu efektivitāte un noregulējums attiecībā uz ieņēmumus nenesošiem aizdevumiem.

               (3)Horvātija 2016. gada 28. aprīlī iesniedza savu 2016. gada valsts reformu programmu un 2016. gada konverģences programmu. Ņemot vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās tika novērtētas vienlaikus. Valsts reformu programma ir visnotaļ vērienīga reformu programma, kas, ja tā tiks pilnīgi īstenota norādītajā termiņā, palīdzēs risināt tās makroekonomikas nelīdzsvarotību. Tajā ir ieskicēti nozīmīgi pasākumi, ar kuriem paredzēts uzlabot publisko finanšu vadību, veselības aprūpes sektoru un komercdarbības vidi; valdība arī apņemas īstenot vērienīgas reformas valsts pārvaldē, pensiju sistēmā un sociālajā aizsardzībā un uzlabot valsts kapitālsabiedrību pārvaldību. Balstoties uz Horvātijas politikas apņemšanos novērtējumu, var konstatēt, ka šajā stadijā nav nepieciešams pastiprināt makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūru.

               (4)Attiecīgie konkrētai valstij adresētie ieteikumi tika aplūkoti, veicot Eiropas strukturālo un investīciju fondu programmu plānošanu 2014.–2020. gadam. Kā paredzēts Regulas (ES) Nr. 1303/2013 23. pantā, ja ir nepieciešams atbalsts attiecīgo Padomes ieteikumu īstenošanā, Komisija var lūgt attiecīgo dalībvalsti, lai tā pārskata savu partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosina tajos veicamus grozījumus. Komisija ir papildus sniegusi detalizētu informāciju par to, kā tā šo normu izmantos norādēs [pamatnostādnēs] par to, kā piemērot pasākumus, kas saista Eiropas strukturālo un investīciju fondu efektivitāti [iedarbīgumu] un pareizu ekonomikas pārvaldību
                  9
               .

               (5)Horvātijai pašlaik tiek piemērota Stabilitātes un izaugsmes pakta korektīvā daļa. Kā teikts valdības 2016. gada konverģences programmā, tā plāno, ka nominālais deficīts 2016. gadā būs zemāks par 3 % no IKP, proti, 2,6 % no IKP, un pēc tam turpinās kristies, līdz 2019. gadam sasniedzot 1,0 % no IKP. Turklāt valdība plāno, ka visā programmas laikā tiks sasniegts tās vidēja termiņa budžeta mērķis – strukturālais deficīts 1,75 % apmērā no IKP. Valsts parādsaistību attiecība pret IKP 2015. gadā sasniedza maksimālo apmēru (86,7 %), tomēr, kā teikts konverģences programmā, tiek prognozēts, ka tas pakāpeniski samazināsies līdz 80,0 % (2019. gadā). Nominālā izteiksmē parādsaistību un IKP attiecības prognoze programmā atbilst parādsaistību samazinājuma etalonrādītājam. Tomēr, lai arī makroekonomikas scenārijs, kas ir šo budžeta prognožu pamatā, reālā izteiksmē ir ticams, nominālais IKP pieaugums ir lielāks nekā Komisijas prognozē minētais, it īpaši attiecībā uz 2016. gadu. Tādēļ prognozētais parādsaistību attiecības samazinājums ir atkarīgs no labvēlīgām nominālā pieauguma prognozēm; turklāt tā aprēķinā ir ņemtas vērā arī nozīmīgas, parādsaistības samazinošas atlikumu un plūsmu korekcijas no finanšu aktīvu pārdošanas, kas gan nav pietiekami konkretizētas. Turklāt pasākumi, kas nepieciešami, lai atbalstītu plānotos deficīta mērķus 2017. gadam un nākamajiem gadiem, pārsvarā nav konkretizēti. Balstoties uz Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, tiek prognozēts, ka vispārējās valdības deficīts 2016. gadā sasniegs 2,7 % no IKP, kas atbilst nominālā deficīta mērķim, kas minēts Padomes ieteikumā, kas sniegts saskaņā ar LESD 126. panta 7. punktu. Tiek prognozēts, ka pārmērīga deficīta novēršanas procedūras ietvaros tiks sasniegts ieteiktais fiskālā stimula apjoms. Pretstatā tam Komisijas prognozē nav minēta atbilstība uz nākotni vērstam parādsaistību samazināšanas etalonrādītājam. Lai gan strukturāla korekcija 0,2 % apmērā no IKP 2017. gadā būtu pietiekama, lai sasniegtu vidēja termiņa budžeta mērķi, lielāka strukturāla korekcija būtu nepieciešama, lai nodrošinātu atbilstību parādsaistību samazināšanas etalonrādītājam. Konkrētāk, ņemot vērā augstās parādsaistības un pašreizējos konjunktūras apstākļus Horvātijā, šķiet, ka atbilstoša būtu korekcija virs etalonrādītāja (0,5 % no IKP). Pašlaik tiek prognozēts, ka strukturālā bilance 2017. gadā pasliktināsies par 0,2 % no IKP. Balstoties uz savu konverģences programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka pastāv risks, ka Horvātija neievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Tādēļ, lai 2017. gadā nodrošinātu atbilstību, būs nepieciešami papildu pasākumi.

               (6)Horvātijas budžeta plānošanu joprojām apgrūtina lieli trūkumi, lai arī ar 2015. gada grozījumu Budžeta likumā ir panākti daži uzlabojumi. Saikne starp daudzgadu budžeta ietvaru un gada budžetu joprojām ir vāja, un nepastāv skaidri noteikumi par budžeta plānu mainīšanu viena gada ietvaros. Atsevišķu budžeta vienību stratēģiskā plānošana nav pakļauta sistemātiskām pārbaudēm un nesniedz pietiekamu atbalstu politikas prioritāšu pielāgošanu vidēja termiņa fiskālajiem mērķiem. Budžeta procesā maz tiek apsvērti apjomīgi ārpusbudžeta darījumi un grāmatvedības korekcijas, kas ietekmē vispārējās valdības deficītu un parādsaistības. Pašlaik tiek pārskatīti skaitliskie fiskālie noteikumi. Viena no galvenajām problēmām ir tos padarīt vairāk darbībspējīgus un labāk pielāgotus Stabilitātes un izaugsmes paktam. Ir nepieciešami arī centieni uzlabot budžeta plānošanas pamatu statistikas izteiksmē.

               (7)Fiskālās politikas komisija, kas ir atbildīga par fiskālo noteikumu atbilstības uzraudzīšanu valsts mērogā, ir cieši saistīta ar valsts nodokļu iestādēm, un tās personāls nav pietiekami liels. Šādos apstākļos nav nodrošināta tās politiskā un funkcionālā neatkarība. Fiskālās politikas komisijas institucionālās uzbūves un pilnvaru pārskatīšana ir paredzēta 2016. gada trešajā ceturksnī.

               (8)Horvātija ir sākusi reformēt pašvaldību nodevu sistēmu; tas notiek plašākas nekustamo īpašumu nodokļa reformas ietvaros. Ieņēmumi no regulāri maksājamiem nekustamā īpašuma nodokļiem un pašvaldību nodevām kopā veido salīdzinoši mazu daļu no IKP.

               (9)Galvenās problēmas ir augsts vēl nedzēstu nodokļu saistību līmenis, krāpšana PVN jomā un ēnu ekonomika. Tiek veikti pasākumi, lai uzlabotu gatavību maksāt nodokļus, tai skaitā atbilstības riska pārvaldības sistēmas izstrādāšana. Tomēr pierādījumi par veikto pasākumu iedarbīgumu joprojām ir ierobežoti.

               (10)Valsts parādsaistību apjoms ir liels, un tas joprojām palielinās, un līdz ar to nenovēršami ir jāpieņem uz nākotni orientēta, proaktīva pieeja valsts parādsaistību pārvaldībai. Tiek plānots, ka drīzumā tiks pieņemta parādsaistību pārvaldības stratēģija 2016.–2018. gadam. Tomēr Horvātijai joprojām trūkst vispusīgākas pieejas parādsaistību pārvaldībai, kas citstarp ietvertu ikgadēju pārskatīšanu, kas ņemtu vērā tirgus norises, atbilstošu riska pārvaldības stratēģiju un nostiprinātas saistīto uzdevumu veikšanas funkcijas.

               (11)Liela daļa darbspējīgā vecuma iedzīvotāju nepiedalās darba tirgū. Viens no galvenajiem tā iemesliem ir priekšlaicīga pensionēšanās, arī to vīriešu vidū, kuri ir labākajos spēka gados. Priekšlaicīga pensionēšanās ir iespējama pilnus piecus gadus pirms likumiskā pensionēšanās vecuma, un finansiālie stimuli strādāt līdz šim vecumam (un pēc tā) ir vāji. Turklāt pensiju sistēmai ir raksturīgas vairākas speciālas normas attiecībā uz konkrētām strādājošo personu kategorijām un dāsnas priekšlaicīgas pensionēšanās iespējas dažās profesijās. Likumiskais pensionēšanās vecums vīriešiem un sievietēm tiek vienādots un palielināts līdz 67, tomēr tas notiek lēni. Gan pašreizējais, gan nākotnē sagaidāmais pensiju adekvātums ir neliels un rada ievērojamu nabadzības risku lielā vecumā, it īpaši personām ar īsu darba stāžu.

               (12)Augstās neaktivitātes problēmu vēl vairāk pastiprina augstais bezdarba līmenis; darbaspēka resursu potenciāla nepietiekama izmantošana attur. Jauniešu bezdarbs joprojām ir viena no galvenajām rūpēm, kas liecina par trūkumiem izglītības sistēmā, un joprojām ir nepieciešams uzlabot garantijas jauniešiem iedarbīgumu, uzraudzīšanu un izvērtēšanu. Ilgtermiņa bezdarba līmenis nesen nokritās, tomēr tas joprojām ir apmēram divreiz lielāks par ES vidējo rādītāju. Dalība mūžizglītībā joprojām ir ļoti mazaktīva; tā iemesls ir nepietiekami attīstītā pieaugušo izglītības sistēma. Dalība mūžizglītībā joprojām ir ļoti neaktīva, kas izskaidrojams ar pieaugušo izglītības sistēmas nepietiekamo attīstības līmeni.

               (13)Pastāv reģionālas atšķirības sociālajai aizsardzībai izlietoto naudas līdzekļu ziņā (uz vienu personu) un nekonsekvence starp kritērijiem iekļaušanai vispārīgā sociālās aizsardzības plānā un kritērijiem attiecībā uz speciālām personu kategorijām. Turklāt tikai maza daļa no sociālās aizsardzības budžeta tiek izlietota valsts mēroga ienākumu minimuma plānam. Tas izraisa neefektivitāti un nenodrošina pietiekamu aizsardzību nabadzīgākajām personām. Sociālās aizsardzības sistēmas reforma ir aizkavējusies dažādu pabalstu konsolidēšanas ziņā un jautājumā par vienas pieturas administratīva kontaktpunkta izveidošanu sociālās aizsardzības pakalpojumu sniegšanai.

               (14)Valsts pārvaldes iestāžu kompetenču funkcionālais sadalījums starp centrālo un vietējo līmeni ir sarežģīts, un sistēma ir sadrumstalota. Decentralizēto administratīvo funkciju sadalījums neatbilst vietējo atbildīgo struktūrvienību fiskālajām spējām. Tas rada vietējo struktūrvienību lielu atkarību no centrālās valdības pārskaitījumiem, un vienlaikus veidojas ievērojamas reģionālās atšķirības sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas jomā. Valsts pārvaldes iestāžu sadrumstalotība ietekmē sniegto pakalpojumu kvalitāti, komercdarbības vidi un publisko izdevumu efektivitāti. Valsts pārvaldes reforma būtībā nav pavirzījusies uz priekšu. Ir ieviests tiesiskais regulējums par pašvaldību teritoriālo vienību brīvprātīgu apvienošanos, taču nav sniegts stimuls šādas iespējas izmantošanai. Valsts aģentūru sistēmas racionalizācija norit lēni.

               (15)Darba samaksu publiskajā sektorā reglamentē normas, kas ne visās valsts iestādēs ir konsekventas attiecībā uz amata sarežģītību, pabalstiem un piemaksām. Tas ierobežo valdības kontroli pār darba samaksas izdevumiem un ietekmē publiskā sektora efektivitāti. Salīdzinoši augstā īpatsvara dēļ, kāds publiskajam sektoram ir attiecībā pret visu nodarbināto personu kopskaitu, darba samaksas izmaiņas, kas notiek publiskajā sektorā, ir nozīmīgas arī ekonomikai kopumā.

               (16)Ekonomikā ļoti izteikta un jūtama ir valsts līdzdalība komercsabiedrību pamatkapitālā. Trūkumi pārvaldībā, tai skaitā atbilstošas darbības rezultātu uzraudzīšanas trūkums, joprojām noved pie tā, ka valsts kapitālsabiedrību rentabilitāte ir ievērojami zemāka nekā salīdzināmām privātā sektora sabiedrībām, kas negatīvi ietekmē publiskās finanses. Valsts kapitālsabiedrību akciju iekļaušana biržas sarakstā var palīdzēt uzlabot to korporatīvo pārvaldību, it īpaši veicinot ziņojumu sagatavošanu un iekšējās kontroles mehānismus. Pagājušajā gadā notikumu attīstība virzienā uz valsts kapitālsabiedrību atvēršanu privātā sektora ieguldītājiem bija lēna.

               (17)Horvātijas ekonomikas atlabšanā izšķiroša nozīme varētu būt valstij piederošajai Horvātijas Rekonstrukcijas un attīstības bankai (HBOR). Tās darbībai kreditēšanas jomā varētu būt būtiska ietekme uz ieguldījumu veicināšanu, vienlaikus risinot tirgus nepilnības. Ir nepieciešams atbilstošs normatīvais regulējums un pareiza korporatīvā pārvaldība, lai ierobežotu ar tās darbību saistīto risku, it īpaši tādēļ, ka HBOR arvien vairāk iesaistās tiešo aizdevumu izsniegšanā.

               (18)Neatkarīgā HBOR kredītportfelī ietilpstošo aktīvu kvalitātes pārbaude, ko iestādes plāno veikt 2017. gadā, ir solis virzienā uz šo sarežģījumu atrisināšanu. Starplaikā ir nepieciešams stiprināt HBOR piemērojamos uzraudzīšanas un pārskatatbildības mehānismus.

               (19)Eiropas strukturālo un investīciju fondu apgūšanas pakāpe līdz šim ir bijusi zema – tādu faktoru dēļ kā nepietiekamas administratīvās spējas, apgrūtinošas procedūras un ierobežots skaits īstenojamu projektu.

               (20)Horvātijas komercdarbības videi joprojām kaitē ievērojamās nepilnības, kas ietekmē ieguldīšanas apstākļus. Daudzas parafiskālās nodevas, kas tiek uzliktas komercsabiedrībām, joprojām apgrūtina komercdarbības vidi. Pakalpojumu sniedzējiem un reglamentētajām profesijām aktuālā regulējuma vide joprojām ir ierobežojoša. Pastāv ierobežojumi attiecībā uz pieeju atsevišķām reglamentētajām profesijām, tostarp juristu un nodokļu konsultantu profesijām, un attiecīgo praksi. Horvātija ir izskatījusi jautājumu par nepieciešamību pēc šiem ierobežojumiem un to samērīgumu, tomēr konkrēta rīcība ir aizkavējusies. Turklāt reglamentētās profesijas un uzņēmumus negatīvi ietekmē augsts administratīvais slogs.

               (21)Komercdarbības vidi ietekmē arī regulējuma nestabilitāte un priekšstats par zemu likumdošanas kvalitāti. Tiesu sistēmā, it īpaši komerctiesās, pastāv sarežģījumi saistībā ar kvalitāti un efektivitāti, par ko liecina ilga tiesvedība, ievērojams vēl neizskatīto lietu skaits un nekonsekventa judikatūra. IKT sistēmas ir nepietiekami attīstītas, it īpaši attiecībā uz saziņu ar tiesvedības dalībniekiem un procesuālo dokumentu elektronisko piegādi.

               (22)Noregulējums attiecībā uz ieņēmumus nenesošiem aizdevumiem ir izšķiroši svarīgs pārmērīgo parādsaistību problēmas risināšanai ekonomikā. Šajā ziņā ir veikti svarīgi pasākumi – ir pastiprināts pirmsmaksātnespējas un maksātnespējas regulējums attiecībā uz uzņēmumiem un pieņemta fizisko personu maksātnespējas procedūra. Lai jaunajam regulējumam būtu ietekme, ir nepieciešams veikt detalizētu uzraudzīšanu. Tomēr tiesiskā nenoteiktība attiecībā uz norakstīšanas nodokļu režīmu joprojām ir uzskatāma par šķērsli, kas bankām liedz raiti atbrīvoties no ieņēmumus nenesošiem aizdevumiem.

               (23)Eiropas pusgada (semestra) ietvaros Komisija ir vispusīgi izvērtējusi Horvātijas ekonomikas politiku un publicējusi šo izvērtējumu savā 2016. gada ziņojumā par Horvātiju. Tā ir izvērtējusi arī konverģences programmu, valsts reformu programmu un iepriekšējos gados Horvātijai adresēto ieteikumu pēcpasākumus. Savā vērtējumā Komisija ir ņēmusi vērā ne tikai to, cik tās ir nozīmīgas ilgtspējīgai fiskālai un sociālekonomiskai politikai Horvātijā, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un vadlīnijām, ņemot vērā, ka ir nepieciešams pastiprināt ES vispārējo ekonomikas pārvaldību, kas panākams, sniedzot ES mēroga norādes turpmākos valsts mēroga lēmumos. Eiropas pusgada ietvaros sniegtie ieteikumi ir atspoguļoti tālāk izklāstītajā 1.–5. ieteikumā.

               (24)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi konverģences programmu, un tās atzinums
                  10
                ir atspoguļots galvenokārt 1. ieteikumā.

               (25)Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un konverģences programmu. Tās ieteikumi, kas tiek sniegti, pamatojoties uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu, ir atspoguļoti 1.–5. ieteikumā.

               IESAKA Horvātijai 2016. un 2017. gadā veikt šādas darbības.

               1.Nodrošināt, ka līdz 2016. gadam tiek panākta pārmērīgā deficīta noturīga novēršana. Pēc tam sasniegt ikgadēju fiskālo korekciju vismaz 0,6 % apmērā no IKP 2017. gadā. Negaidīto papildu peļņu izlietot, lai paātrinātu parādsaistību attiecības pret IKP samazināšanu. Līdz 2016. gada septembrim pastiprināt skaitliskos fiskālos noteikumus un stiprināt Fiskālās politikas komisijas neatkarību un pilnvaras. Līdz 2016. gada beigām uzlabot budžeta plānošana un stiprināt daudzgadu budžeta struktūru. Līdz 2016. gada beigām sākt regulāri maksājama nekustamo īpašumu nodokļa reformu. Pastiprināt valsts parādsaistību pārvaldības regulējumu. Pieņemt un sākt īstenot parādsaistību pārvaldības stratēģiju 2016.–2018. gadam.

               2.Līdz 2016. gada beigām veikt pasākumus, ar kuriem paredzēts mazināt stimulu priekšlaicīgi pensionēties, paātrināt pāreju uz lielāku likumisko pensionēšanās vecumu un normas par konkrētu personu kategoriju pensijām pielāgot vispārīgā pensiju plāna noteikumiem. Nodrošināt atbilstošus prasmju pilnveides un pārkvalificēšanas pasākumus, lai uzlabotu darbspējīga vecuma iedzīvotāju nodarbināmību, ar uzsvaru uz mazkvalificētām personām un ilgtermiņa bezdarbniekiem. Konsolidēt sociālās aizsardzības pabalstus, samazinot speciālos plānus, saskaņojot atbilstības kritērijus, integrējot to administrāciju, un atbalstu orientējot uz personām ar vislielākajām vajadzībām.

               3.Līdz 2016. gada beigām sākt samazināt valsts pārvaldes sadrumstalotību, uzlabot kompetenču funkcionālo sadalījumu, uzlabot tās efektivitāti un mazināt teritoriālās atšķirības sabiedrisko pakalpojumu sniegšanā. Apspriežoties ar sociālajiem partneriem, saskaņot darba samaksas noteikšanas regulējumu visā valsts pārvaldē un sabiedrisko pakalpojumu jomā. Pastiprināt valsts kapitālsabiedrību darbības rezultātu uzraudzību un to pārvaldes institūciju (valdes un padomes) pārskatatbildību. Virzīt valsts kapitālsabiedrību akciju iekļaušanu biržas sarakstā un valstij piederošo aktīvu atsavināšanas procesu.

               4.Ievērojami samazināt parafiskālās nodevas. Atcelt nepamatotus, regulējumā ietvertus ierobežojumus, kas apgrūtina pieeju reglamentētajām profesijām un to praksi. Samazināt administratīvo slogu uzņēmumiem.

               5.Veikt pasākumus, ar kuriem paredzēts uzlabot tiesu sistēmas kvalitāti un efektivitāti, it īpaši komerctiesās un administratīvajās tiesās. Atvieglot noregulējumu attiecībā uz ieņēmumus nenesošiem aizdevumiem, piemēram, uzlabojot nodokļu režīmu attiecībā uz ieņēmumus nenesošu aizdevumu noregulējumu.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)
                  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

                     (3)
                  COM(2016) 331 final.

                     (4)
                  P8_TA(2016)0058, P8_TA(2016)0059 un P8_TA(2016)0060.

                     (5)
                  COM(2015) 690 final.

                     (6)
                  COM(2015) 691 final.

                     (7)
                  SWD(2016) 80 final.

                     (8)
                  COM(2016) 95 final.

                     (9)
                  COM(2014) 494 final.

                     (10)
                  Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.


               EIROPAS KOMISIJA
            Brisel?, 16.11.2016
            COM(2016) 726 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par eurozonas ekonomikas politiku

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par eurozonas ekonomikas politiku

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 136. pantu saistībā ar tā 121. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību
                  2
               , un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               1)Ekonomikas atlabšana eurozonā turpinās, tomēr tā ir visai trausla. Pēdējos gados ir bijis vērojams ievērojams progress – kopš 2015. gada eurozonas reālais IKP ir atgriezies pirmskrīzes līmenī un bezdarbs ir sarucis līdz tā zemākajam līmenim kopš 2010.–2011. gada. Tomēr kopējais pieprasījums ir vājš, inflācija ievērojami atpaliek no mērķa, neraugoties uz Eiropas Centrālās bankas izteikti atbalstošo monetāro politiku, un izaugsmi kavē tādas krīzes sekas kā ieilgusī makroekonomikas nelīdzsvarotība un augsts parādsaistību līmenis visās ekonomikas nozarēs, kas prasa mazināt šo parādsaistību īpatsvaru un samazina patēriņam un ieguldījumiem pieejamos resursus. Turklāt krīze vēl vairāk saasināja eurozonas ekonomikā vērojamo ilgtermiņa tendenci, ka izaugsmes potenciāls samazinās. Kaut arī vērojamas uzlabojumu pazīmes, pastāvīgā ieguldījumu nepietiekamība un augstais bezdarba līmenis rada risku arī turpmāk ierobežot izaugsmes izredzes. Līdzsvarošana eurozonas ekonomikā joprojām ir asimetriska, jo nelīdzsvarotību koriģē tikai neto debitorvalstis, un rezultātā palielinās tekošā konta pārpalikums. Saskaņā ar G20 panākto vispārējo vienošanos eurozonas dalībvalstis ir aicinātas gan atsevišķi, gan kolektīvi izmantot visus pieejamos politikas instrumentus – monetāros, fiskālos un strukturālos –, lai panāktu spēcīgu, ilgtspējīgu, sabalansētu un iekļaujošu izaugsmi.

               2)Vērienīgām strukturālajām reformām būtu jāsekmē cilvēkresursu un kapitāla resursu pienācīga un efektīva pārdale un jāpalīdz risināt notiekošo tehnoloģisko un strukturālo pārmaiņu radītās problēmas. Ir vajadzīgas reformas, kas rada labvēlīgu darījumdarbības vidi, pilnveido vienoto tirgu un novērš ieguldījumu šķēršļus. Šie pasākumi ir nepieciešami, lai palielinātu eurozonas ekonomikas ražīgumu un nodarbinātību, stiprinātu konverģenci un palielinātu izaugsmes potenciālu un pielāgošanās spējas. Strukturālo reformu īstenošana, kas rada efektīvus tirgus ar elastīgi reaģējošiem cenu mehānismiem, atbalstītu monetāro politiku, veicinot tās iedarbību uz reālo ekonomiku. Reformas, kas likvidē ieguldījumu šķēršļus un atbalsta ieguldījumus, var dot divkāršu labumu – atbalstīt saimniecisko darbību īstermiņā un radīt ilgtermiņa izaugsmei nepieciešamās jaudas. Ražīgumu veicinošas reformas ir īpaši svarīgas tajās dalībvalstīs, kurās liela ārējā parāda dēļ ir lielos apjomos nepieciešama parādsaistību īpatsvara samazināšana, jo straujāka izaugsme palīdz samazināt parāda attiecību pret IKP. Minētajās valstīs ārējo līdzsvarošanu turklāt veicinātu cenu un ārpuscenu konkurētspējas palielināšana. Dalībvalstis ar lielu tekošā konta pārpalikumu var dot savu artavu eurozonas ekonomikas līdzsvarošanā, ieviešot pasākumus, tostarp strukturālās reformas, kas veicina pārmērīgo ietaupījumu novirzīšanu iekšzemes pieprasījuma stiprināšanai, jo īpaši stiprinot ieguldījumus. Šajā ziņā pašreizējais zemais procentu likmju līmenis paver papildu iespējas, īpaši valstīs ar ievērojamu fiskālo telpu.

               3)Labāk koordinējot strukturālo reformu īstenošanu – tostarp to reformu, kuras norādītas konkrētām valstīm adresētajos ieteikumos un kuras vajadzīgas Eiropas ekonomiskās un monetārās savienības (EMS) izveides pabeigšanai –, dalībvalstīs var tikt radīta pozitīva blakusietekme un nostiprināta reformu īstermiņa pozitīvā ietekme. Eurogrupas tematiskajām diskusijām ir vērtīga loma vienotas izpratnes veidošanā par eurozonas reformu prioritātēm, paraugprakses apmaiņā, reformu īstenošanas sekmēšanā un strukturālajā konverģencē. Eurogrupai būtu jāturpina šīs diskusijas, ja iespējams, tās pastiprinot, un efektīvi jāizmanto saskaņotie vienotie principi un salīdzinošā novērtēšana. Valstu produktivitātes padomes, kuras paredzēts izveidot atbilstoši Padomes 2016. gada 20. septembrī pieņemtajam ieteikumam
                  3
               , arī var dot ieguldījumu valsts līmeņa diskusijās un to strukturālo reformu izstrādē, kuras dalībvalstīs vajadzīgas eurozonas ekonomikas kontekstā.

               4)Lai panāktu pienācīgu kopējo fiskālo nostāju un monetārās savienības pareizu darbību, ļoti svarīgi ir cieši koordinēt valstu fiskālās politikas, pamatojoties uz kopējiem noteikumiem. Kopējie fiskālie noteikumi ir vērsti uz to, lai panāktu parāda atmaksājamību valstu līmenī, vienlaikus atstājot iespējas veikt makroekonomikas stabilizēšanu. Tādējādi attiecībā uz eurozonas valstu un kopējām fiskālajām nostājām ir jārod pareizais līdzsvars starp diviem mērķiem – nodrošināt valstu publisko finanšu stabilitāti ilgtermiņā un gan valstu, gan eurozonas līmenī īstermiņā nodrošināt makroekonomikas stabilizēšanu. Pašreizējos apstākļos, kad valda liela neskaidrība par atveseļošanās noturīgumu un pieejamajām ekonomikas jaudām un kad monetārā politika ir tikusi veidota īpaši elastīgi, šī politika ir jāpapildina ar eurozonas līmeņa fiskālo politiku, kas atbalstītu pieprasījumu, īpaši ieguldījumus, un pieliktu punktu zemajai inflācijai. Fiskālās politikas efektivitāti, tostarp blakusietekmi uz citām valstīm, pastiprina tas, ka pašlaik ir zemas procentu likmes. Tas ir arguments par labu tam, lai visai eurozonai ieteiktu pozitīvāku fiskālo nostāju. Attiecībā uz 2017. gadu
                  Komisija uzskata, ka pašreizējos apstākļos eurozonas līmenī būtu ieteicama fiskālā ekspansija apjomā līdz 0,5 % no IKP
                  4
               . Tas ir piesardzīgs un pragmatisks mērķis, kas izraudzīts no vairākiem iespējamajiem mērķiem ar zemāko robežu 0,3 % un augstāko robežu 0,8 % apmērā un dod iespēju rast līdzsvaru starp makroekonomikas stabilizēšanu un fiskālo stabilitāti. Tomēr paralēli valstu parādi joprojām ir lieli, un vairākās dalībvalstīs joprojām ir nepieciešams gādāt par publisko finanšu ilgtspēju vidējā termiņā. Tāpēc dalībvalstu vidū ir jānodrošina pienācīga fiskālo pasākumu diferenciācija, ņemot vērā fiskālo telpu un blakusietekmi uz citām eurozonas valstīm. Dalībvalstīm, kuras pārsniedz savus fiskālos mērķus, fiskālā telpa būtu jāizmanto, lai atbalstītu iekšzemes pieprasījumu un kvalitatīvus ieguldījumus, tostarp pārrobežu ieguldījumus, Investīciju plāna Eiropai ietvaros. Piemēram, dalībvalstīm, kurām ir fiskālā telpa, Eiropas Stratēģisko investīciju fonda garantijas ir īpaši efektīvs veids, kā panākt maksimālu ietekmi uz reālo ekonomiku un sekmēt eurozonas atveseļošanos. Dalībvalstīm, kurām saskaņā ar pakta preventīvo daļu ir jāveic papildu fiskālās korekcijas, būtu jānodrošina, ka tās attiecībā uz nākamo gadu kopumā atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Dalībvalstīm, kurām tiek piemērota pakta korektīvā daļa, būtu laikus jānodrošina pārmērīgā budžeta deficīta novēršana, tostarp jāparedz fiskālās rezerves neparedzētiem apstākļiem. Strukturālās reformas, jo īpaši ražīgumu palielinošas reformas, sekmētu izaugsmi un palielinātu publisko finanšu stabilitāti. Turklāt budžeta ietekmi uz pieprasījumu īstermiņā un uz ražīgumu ilgtermiņā ļautu palielināt apņēmīgi valstu budžetu sastāva un pārvaldības uzlabojumi gan attiecībā uz ieņēmumiem, gan izdevumiem, tādi kā resursu novirzīšana materiālajiem un nemateriālajiem ieguldījumiem. Lai stiprinātu dalībvalstu politikas ticamību un palīdzētu rast pareizo līdzsvaru starp makroekonomikas stabilizēšanu īstermiņā, parāda atmaksājamību un izaugsmi ilgtermiņā, ir vajadzīgas efektīvas valstu fiskālās sistēmas.

               5)Eurozonas darba tirgi pamazām turpina atveseļoties – bezdarba līmenis pastāvīgi samazinās. Tomēr ilgstoša bezdarba un jauniešu bezdarba līmenis joprojām ir augsts, un vairākās dalībvalstīs ilgstoši ir augsts nabadzības līmenis. Lai gan reformas, kuru mērķis ir uzlabot darba tirgu noturību un pielāgošanās spējas, ir nesušas zināmus augļus, eurozonā joprojām ir vērojamas būtiskas atšķirības, kas turpina kavēt eurozonas pienācīgu darbību. Lai pastāvīgi nodrošinātu darbaspēka resursu gludu pārdalīšanu uz ražīgākiem darbības veidiem, atbalstītu to cilvēku (re)integrāciju, kuri ir darba maiņas procesā vai ir izslēgti no darba tirgus, samazinātu segmentāciju un cita starpā ar kvalitatīva darba izredžu palielināšanu veicinātu sociālo taisnīgumu, ir nepieciešamas pienācīgi veidotas, taisnīgas un iekļaujošas darba tirgu, sociālās aizsardzības un nodokļu un pabalstu sistēmas. Tās turklāt nodrošinātu efektīvāku automātisko stabilizāciju un spēcīgāku izaugsmi un nodarbinātību, kas ir būtiski faktori eurozonas sociālo problēmu risināšanā. Nepieciešamo reformu vidū ir šādas: i) izmaiņas nodarbinātības aizsardzības tiesību aktos ar mērķi panākt uzticamus līgumu noteikumus, kuri nodrošina gan elastību, gan drošību darba ņēmējiem un darba devējiem, sekmē statusa maiņu darba tirgū, novērš divlīmeņu darba tirgu un vajadzības gadījumā dod iespēju koriģēt darbaspēka izmaksas, kas ir joma, kurā pēdējos gados reformas bijušas īpaši intensīvas;
                  ii) prasmju uzlabošana, ko panāk, uzlabojot izglītības sistēmu un vispusīgu mūžizglītības stratēģiju sniegumu un lietderību ar uzsvaru uz darba tirgus vajadzībām; iii) efektīva darba tirgus politika, kas palīdz bezdarbniekiem, tostarp ilgstošajiem bezdarbniekiem, atgriezties darba tirgū un palielina dalību darba tirgū, un iv) modernas un piemērotas sociālās aizsardzības sistēmas, kas atbalsta grūtībās nonākušos cilvēkus, tostarp bezdarbniekus un darba tirgū neiesaistītos, un dod stimulus iekļauties darba tirgū. Turklāt situāciju darba tirgū var uzlabot arī nodokļu pārorientēšana no darbaspēka, jo īpaši zemu atalgotiem darba ņēmējiem, uz citiem avotiem un taisnīgu nodokļu sistēmu nodrošināšana. Tās eurozonas dalībvalstis, kuras ir īstenojušas šādas reformas, ir noturīgākas, un tajās ir labāki nodarbinātības un sociālie rādītāji.

               6)Banku savienības izveide ir pavirzījusies uz priekšu, bet nav pabeigta. Banku savienības spēju saraut saikni starp bankām un valstīm kavē tas, ka nav kopējas noguldījumu apdrošināšanas sistēmas un kopīga atbalsta mehānisma attiecībā uz vienoto noregulējuma fondu. Kaut arī eurozonas banku nozares noturība kopš krīzes kopumā ir uzlabojusies, vairāki faktori rada spiedienu uz bankām, piemēram, augsts ieņēmumus nenesošu aizdevumu līmenis, neefektīvi darījumdarbības modeļi un dažās dalībvalstīs vērojamais jaudas pārpalikums, un tie visi mazina rentabilitāti un apdraud dzīvotspēju. Šis spiediens vājina banku spējas kreditēt ekonomiku. Riski skar arī reālo ekonomiku, jo dažās dalībvalstīs joprojām ir augsts publiskā un nefinanšu privātā parāda līmenis. Privātajā sektorā ir jāturpina sakārtots process parādsaistību samazināšanai, pārvaldot, apkalpojot un vajadzības gadījumā pārstrukturējot cerīgos un norakstot bezcerīgos parādus, lai kapitālu varētu pārdalīt ātrāk un efektīvāk. Šajā kontekstā sekmīga un izaugsmei labvēlīga parādsaistību samazināšanas procesa galvenie komponenti ir ieņēmumus nenesošo aizdevumu joprojām augstā līmeņa samazināšana un kopēju principu ievērošana uzņēmumu un mājsaimniecību maksātnespējas sistēmu uzbūvē, tostarp būtu jāuzlabo maksātnespējas procesu un strīdu ārpustiesas izšķiršanas regulējums.

               7)Pērn tika panākta zināma virzība attiecībā uz iniciatīvām, kas bija iekļautas piecu priekšsēdētāju ziņojumā par Eiropas EMS izveides pabeigšanu, piemēram, Eiropas pusgadā ir palielināta eurozonas dimensijas loma, pieņemts ieteikums par valstu produktivitātes padomēm un Komisijā izveidota Eiropas Fiskālā padome. Turpinās darbs pie fiskālo noteikumu pārredzamības palielināšanas un sarežģītības mazināšanas. Tomēr joprojām nav panākta vienošanās par tādām EMS būtiski svarīgām iniciatīvām kā Eiropas noguldījumu apdrošināšanas sistēma, par kuru Komisija priekšlikumu iesniedza 2015. gada novembrī. Turklāt, ņemot vērā piecu priekšsēdētāju ziņojumu, ir risināmas arī plašākas problēmas. Komisija ir paziņojusi, ka 2017. gada martā plāno nākt klajā ar balto grāmatu par Eiropas nākotni, kurā būs runa arī par EMS nākotni. Lai spētu vienoties par turpmāko praktisko rīcību, visām eurozonas dalībvalstīm un ES iestādēm, kā arī eurozonā neietilpstošajām dalībvalstīm ir jābūt kopīgai atbildības izjūtai un kopēja mērķa apziņai, jo spēcīga EMS palīdzētu iedarbīgāk risināt ES problēmas un radītu pozitīvu ietekmi arī eurozonā neietilpstošajās dalībvalstīs,

               AR ŠO IESAKA eurozonas dalībvalstīm individuāli un kolektīvi Eurogrupas ietvaros laikposmā no 2017. līdz 2018. gadam veikt turpmāk minētos pasākumus.

               1.Īstenot politiku, kas sekmē izaugsmi īstermiņā un ilgtermiņā, un pastiprināt pielāgošanās spējas, līdzsvarošanu un konverģenci. Piešķirt prioritāti reformām, kas palielina ražīgumu, uzlabo institucionālo un darījumdarbības vidi, likvidē ieguldījumu šķēršļus un sekmē darbvietu radīšanu. Dalībvalstīm, kurās ir tekošā konta deficīts vai liels ārējais parāds, būtu jāpalielina ražīgums, vienlaikus iegrožojot darbaspēka vienības izmaksas. Dalībvalstīm ar lielu tekošā konta pārpalikumu būtu ātrāk jāīsteno pasākumi, kas palīdz stiprināt iekšzemes pieprasījumu, īpaši ar ieguldījumu palīdzību.

               2.Nodrošināt kopumā pozitīvu fiskālo nostāju, kas veicina politikas pasākumu kopuma sabalansētību,
                  atbalsta reformas un stiprina ekonomikas atveseļošanos, 2017. gadā izmantojot fiskālo ekspansiju apjomā līdz 0,5 % no IKP. Valstu pasākumus, ar kuriem atbilstoši Stabilitātes un izaugsmes paktam nodrošina ilgtermiņa fiskālo stabilitāti, apvienot ar eurozonas makroekonomikas stabilizāciju īstermiņā, izmantojot visas manevrēšanas iespējas, kas pieejamas saskaņā ar paktu. Diferencēt konkrēto dalībvalstu fiskālos pasākumus, labāk ņemot vērā to attiecīgo stāvokli attiecībā pret Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām, eurozonas kopsavilkuma rādītāju stāvokli un blakusietekmi visās eurozonas valstīs: i) dalībvalstīm, kuras pārsniedz savus fiskālos mērķus, savu fiskālo telpu izmantot, lai atbalstītu iekšzemes pieprasījumu un kvalitatīvus ieguldījumus, tostarp pārrobežu ieguldījumus, Investīciju plāna Eiropai ietvaros; ii) dalībvalstīm, kurām saskaņā ar pakta preventīvo daļu ir jāveic papildu fiskālās korekcijas, nodrošināt, ka tās kopumā atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām; iii) dalībvalstīm, kurām tiek piemērota pakta korektīvā daļa, laikus nodrošināt pārmērīgā budžeta deficīta novēršanu, tostarp paredzēt fiskālās rezerves neparedzētiem apstākļiem. Uzlabot publisko finanšu struktūru, rodot vairāk vietas materiālajiem un nemateriālajiem ieguldījumiem, un nodrošināt valstu fiskālo sistēmu efektīvu darbību.

               3.Īstenot reformas, kuras veicina darbvietu radīšanu, sociālo taisnīgumu un konverģenci un kurām pamatā ir efektīvs sociālais dialogs. Tajās būtu jāapvieno šādi elementi: i) uzticami darba līgumi, kas nodrošina gan elastību, gan drošību darba ņēmējiem un darba devējiem;
                  ii) kvalitatīvas un efektīvas izglītības un apmācības sistēmas un vispusīgas mūžizglītības stratēģijas, kas vērstas uz darba tirgus vajadzībām; iii) efektīva darba tirgus politika, kas sekmē dalību darba tirgū; iv) modernas un piemērotas sociālās aizsardzības sistēmas, kas atbalsta grūtībās nonākušos cilvēkus un dod stimulus iekļauties darba tirgū. Pārorientēt nodokļus no darbaspēka uz citiem avotiem, jo īpaši attiecībā uz zemu atalgotiem darba ņēmējiem un tajās dalībvalstīs, kuru izmaksu konkurētspēja atpaliek no eurozonas vidējā rādītāja, turklāt tajās valstīs, kurās nav nekādu fiskālās manevrēšanas iespēju, šo reformu īstenot budžetu neietekmējošā veidā.

               4.Pamatojoties uz Komisijas 2015. gada novembra priekšlikumu, vienoties par Eiropas noguldījumu apdrošināšanas sistēmu un sākt darbu pie vienotā noregulējuma fonda kopīgā atbalsta mehānisma, lai tas varētu sākt darboties, pirms beidzas fonda pārejas periods. Izstrādāt un īstenot efektīvu eurozonas stratēģiju, kā novērst banku nozares dzīvotspēju apdraudošos riskus, tostarp attiecībā uz augsto ieņēmumus nenesošo aizdevumu līmeni, neefektīviem darījumdarbības modeļiem un jaudas pārpalikumu. Dalībvalstīs, kurās ir lielas privātā sektora parādsaistības, sekmēt sakārtotu procesu šo parādsaistību samazināšanai.

               5. Pilnībā nodrošinot atbilstību ES iekšējam tirgum un atklātu un pārredzamu procesu, paātrināt EMS izveides pabeigšanai nepieciešamo iniciatīvu izstrādi. Īstenot atlikušos 1. posma pasākumus, kas paredzēti piecu priekšsēdētāju ziņojumā par Eiropas EMS izveides pabeigšanu.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)
                  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

                     (3)
                  OV C 349, 24.9.2016., 1. lpp.

                     (4)
                  Skatīt COM(2016) 727 final, 16.11.2016