               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 5.6.2019
            COM(2019) 510 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Francijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Francijas 2019. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Francijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Francijas 2019. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību
                  2
               , un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2018. gada 21. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2019. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Komisija 2018. gada 21. novembrī uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Francija bija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu “Padomes ieteikums par eurozonas ekonomikas politiku”, kuru Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Ieteikumu par eurozonas ekonomikas politiku (turpmāk “eurozonai adresētais ieteikums”) Padome pieņēma 2019. gada 9. aprīlī.

               (2)Ņemot vērā to, ka Francija ir dalībvalsts, kuras valūta ir euro, un ka ekonomiskajā un monetārajā savienībā tautsaimniecības ir savstarpēji cieši saistītas, Francijai būtu jānodrošina, ka tiek pilnībā un laikus īstenots eurozonai adresētais ieteikums, kurš atspoguļojas turpmāk sniegtajā 1.–4. ieteikumā. Otro eurozonai adresēto ieteikumu par fiskālo rezervju atjaunošanu, publisko finanšu uzlabošanu un atbalstu ieguldījumiem jo īpaši palīdzēs īstenot pasākumi, ar kuriem neparedzēti ieņēmumi tiks izmantoti valsts parāda samazināšanai, ar kuriem racionalizēs publiskos izdevumus un kuri ar ieguldījumiem saistīto ekonomikas politiku pievērsīs konkrētām jomām. Pirmo eurozonai adresēto ieteikumu par uzņēmējdarbības vidi palīdzēs īstenot nodokļu sistēmas vienkāršošanas un regulatīvo ierobežojumu samazināšanas pasākumi. Visbeidzot, trešo eurozonai adresēto ieteikumu par darba tirgus darbību palīdzēs īstenot nodarbināmības uzlabošanas pasākumi.

               (3)2019. gada ziņojums par Franciju
                  3
                tika publicēts 2019. gada 27. februārī. Tajā bija izvērtēts, kā Francija īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2018. gada 13. jūlijā, kādi turpmākie pasākumi ir veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem un kāds bijis Francijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā bija ietverts arī padziļināts pārskats, kurš veikts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu un kura rezultāti arī tika publicēti 2019. gada 27. februārī
                  4
               . No Komisijas veiktās analīzes secināms, ka Francijā pastāv makroekonomikas nelīdzsvarotība. Šī nelīdzsvarotība it īpaši bija saistīta ar augstu valsts parādu un vāju konkurētspējas dinamiku, ko papildina zems ražīguma pieaugums.

               (4)Francija savu 2019. gada valsts reformu programmu un 2019. gada stabilitātes programmu iesniedza 2019. gada 26. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

               (5)Attiecīgie šai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus (“ESI fondi”) 2014.–2020. gada plānošanas periodam. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013
                  5
                23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas ir vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par minētā noteikuma izmantošanu Komisija ir sniegusi Norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri saista ESI fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību
                  6
               .

               (6)Uz Franciju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa un pārejas noteikums par parādu. Valdība 2019. gada stabilitātes programmā plāno, ka nominālais deficīts, kas 2018. gadā bija 2,5 % no IKP, 2019. gadā palielināsies līdz 3,1 % no IKP un pēc tam pakāpeniski samazināsies, līdz 2022. gadā sasniegs 1,2 % no IKP. Plānotais nominālā deficīta pieaugums 2019. gadā, ko apstiprina Komisijas 2019. gada pavasara prognoze, galvenokārt ir saistīts ar vienreizēju, deficītu palielinošu ietekmi, ko rada nodokļu atlaides par nodarbinātību un konkurētspēju pārveidošana pastāvīgā darba devēju sociālo iemaksu samazinājumā. Pamatojoties uz strukturālās bilances pārrēķinu
                  7
               , netiek plānots, ka laikā, uz kuru attiecas 2019. gada stabilitātes programma, tiks sasniegts vidēja termiņa budžeta mērķis, proti, strukturālais deficīts 0,4 % apmērā no IKP. Saskaņā ar 2019. gada stabilitātes programmu ir sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP palielināsies no 98,4 % no IKP 2018. gadā līdz 98,9 % no IKP 2019. gadā un tad samazināsies līdz 96,8 % 2022. gadā. Minēto budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams. Vienlaikus nav precizēti tie pasākumi, kas ir vajadzīgi, lai atbalstītu plānoto deficīta mērķu sasniegšanu no 2020. gada.

               (7)Komisija 2019. gada 5. jūnijā nāca klajā ar ziņojumu saskaņā ar LESD 126. panta 3. punktu, tā kā stabilitātes programmā bija plānots nominālais deficīts, kas 2019. gadā pārsniedz Līgumā noteikto atsauces vērtību 3 % no IKP, un, pamatojoties uz paziņotajiem datiem, 2018. gadā pirmšķietami nav ievērots pārejas noteikums par parādu. Kā secināts ziņojumā, izvērtējot visus attiecīgos faktorus, būtu jāuzskata, ka pašlaik ir ievēroti Līgumā un Regulā (EK) Nr. 1467/1997 noteiktie deficīta un parāda kritēriji.

               (8)Padome 2018. gada 13. jūlijā ieteica Francijai nodrošināt, lai valdības neto primāro izdevumu
                  8
                nominālā pieauguma temps 2019. gadā nepārsniegtu 1,4 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,6 % apmērā no IKP. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, pastāv risks 2019. gadā būtiski novirzīties no ieteiktajām korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai.

               (9)Ņemot vērā, ka Francijas vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP ir 60 % un prognozētā izlaides starpība ir 0,7 %, valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma tempam 2020. gadā nebūtu jāpārsniedz 1,2 % atbilstoši strukturālajai korekcijai 0,6 % apmērā no IKP, kas izriet no kopīgi pieņemtās prasību korekcijas matricas saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu. Saskaņā ar Komisijas 2019. gada pavasara prognozi nemainīgas politikas apstākļos 2020. gadā pastāv risks būtiski novirzīties no iepriekš minētās prasības. Tiek prognozēts, ka 2019. un 2020. gadā Francija prima facie neizpildīs pārejas noteikumu par parādu. Kopumā Padome uzskata, ka, sākot ar 2019. gadu, būtu jāveic nepieciešamie pasākumi, lai ievērotu Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Svarīgi būtu jebkādus neparedzētus ieņēmumus izmantot tam, lai vēl vairāk samazinātu vispārējās valdības parāda attiecību.

               (10)Centieni konsolidēt valdības finanses ir tikai nedaudz samazinājuši publisko izdevumu attiecību, kas 2018. gadā bija 56 % – joprojām augstākais rādītājs ES. Valsts parāda samazināšanas stabilitāte būs atkarīga no valdības spējas samazināt izdevumus. Kopš 2017. gada valdība ir īstenojusi atjauninātu fiskālās konsolidācijas stratēģiju, kas atbilst prezidenta pilnvaru piecu gadu termiņam. Tās panākumi būs atkarīgi no tā, vai tiks sasniegti plānotie izdevumu mērķi, kas noteikti centrālajai valdībai un vietējām pašvaldībām, un veselības aprūpes sistēmai.

               (11)Laika gaitā veselības aprūpes izdevumi ir pastāvīgi palielinājušies. Tika lēsts, ka kopējie izdevumi 2017. gadā bija 11,5 % no IKP, kas ir augstākais līmenis starp ES valstīm, kuras iestājušās Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijā (OECD). 2018. gada rudenī tika paziņots par jaunu veselības aprūpes sistēmas reformu, un 2019. gada 13. februārī tika iesniegts tās likumprojekts. Tās panākumi būs atkarīgi no tā, vai izdosies izveidot skaidru tiesisko un organizatorisko satvaru, kas nodrošinās pareizos stimulus un veicinās sadarbību starp publiskā un privātā sektora dalībniekiem. Izziņotajā veselības aprūpes sistēmas reformā nav paredzēts pārskatīt veselības aprūpes izdevumu pieauguma normu (Objectif National de Dépenses d’Assurance Maladie, ONDAM). Šī izdevumu norma atbilst trešdaļai no sociālā nodrošinājuma izdevumiem. Lai gan šis mērķis ir sasniegts kopš 2010. gada, ONDAM mērķrādītājs kopš 2017. gada ir palielināts jau trīs reizes. 2018.–2020. gadam tas tika palielināts, sākotnējo 2,1 % pieauguma mērķrādītāju 2018. gada budžeta likumā koriģējot līdz pārskatītajai 2,3 % vērtībai, un 2019. gada sociālā nodrošinājuma budžeta aktā tas tika palielināts līdz 2,5 %. Tas zināmā mērā atspoguļos papildu izdevumus, ko radīs stratēģija Ma santé 2022.

               (12)Vietējā līmenī publiskie izdevumi 2017. gadā pārsniedza plānoto izaugsmes mērķrādītāju. Francijā kopš 2014. gada pašvaldību publiskajiem izdevumiem ir noteikta izdevumu norma, kurā norādīti nesaistoši gada izaugsmes mērķrādītāji gan publiskajiem darbības izdevumiem, gan finansējuma vajadzībām vietējā līmenī (Objectif d'évolution de la Dépense Locale). 2018. gadā šo izdevumu normu papildināja starp valsti un 71 % no 322 lielākajām vietējām pašvaldībām noslēgti juridiski saistoši līgumi, kas bija spēkā no 2018. līdz 2020. gadam. Tomēr ierobežotais pašvaldību skaita samazinājums varētu kavēt izdevumu normas ievērošanu. 2014.–2016. gada teritoriālajā reformā reģionu skaits tika samazināts uz pusi, bet pašvaldību skaits samazinājās tikai nedaudz, pārsniegdams 34 tūkstošus, kas ir visaugstākais rādītājs ES.

               (13)Lai īstenotu atjaunoto fiskālās konsolidācijas stratēģiju, ko valdība sāka attiecībā uz piecu gadu prezidenta pilnvaru termiņu, ir jāīsteno 2022. gada publiskā sektora rīcības programma, kas vēl nav izstrādāta līdz galam. Šīs programmas mērķis ir ievērojami palielināt valdības izdevumu efektivitāti, vienlaikus uzlabojot valsts pārvaldes darbību. Valdība par prioritāriem uzskata metodiskos un ar procesu saistītos aspektus, taču nav mēģinājusi iepriekš aplēst vispārējo potenciālo ietaupījumu. Iespējams, ka šī pieeja izriet no kompleksa reformu procesa un nepieciešamības nogludināt sabiedrības diskusijas par jutīgiem jautājumiem, taču vispārīgo stratēģiju un tās ieguldījumu fiskālajā konsolidācijā līdz ar to ir grūti novērtēt skaitliskā izteiksmē. Jo īpaši nav skaidrs, kā tieši un kādos termiņos reformu programma, tostarp ministriju pārveides plāni, kas ietver dažādu pasākumu plašu kopumu, ar konkrētām darbībām palīdzēs sasniegt visnotaļ konkrētu mērķi: līdz 2022. gadam samazināt izdevumu attiecību pret IKP. Pieejamā informācija kopumā liecina par daļēju atbilstību norādījumiem par izdevumu pārskatīšanu, par kuriem 2016. gadā vienojās Eurogrupa.

               (14)Vispārējās valdības parāda atmaksājamības riski vidējā termiņā joprojām ir augsti. Augstais vispārējās valdības parāds un strukturālais valdības budžeta deficīts rada atmaksājamības problēmas, īpaši vidējā termiņā. Lai novērstu šos riskus, būtiska nozīme būtu fiskālajiem centieniem, kas ļautu izšķirīgi uzlabot Francijas strukturālo primāro bilanci. Izaugsmes izredzes un Francijas ekonomikas noturība uzlabotos arī tad, ja izdotos samazināt valsts parāda attiecību pret iekšzemes kopproduktu.

               (15)Plānotā pensiju reforma varētu palīdzēt vidējā termiņā samazināt vispārējās valdības parādu un tādējādi arī parāda atmaksājamības riskus. Pensiju sistēmas budžeta līdzsvars lielā mērā ir atkarīgs no makroekonomikas pieņēmumiem. Saskaņā ar Francijas Pensiju konsultatīvās padomes (Conseil d’orientation des retraites) jaunāko gada ziņojumu pensiju izdevumi 2017. gadā bija 13,8 % no IKP, un tiek prognozēts, ka 2022. gadā tie sasniegs 13,5 %, līdz 2070. gadam turēdamies robežās no 11,6 % līdz 14,4 % atkarībā no IKP attīstības un nodarbinātības pieauguma tempa. Pašlaik Francijā līdzās pastāv vairāk nekā 40 dažādas pensiju shēmas. Tās attiecas uz dažādām darba ņēmēju grupām un darbojas katra pēc saviem noteikumiem. Līdz gada beigām plānots pieņemt likumprojektu, kas pakāpeniski vienādos šo shēmu noteikumus, lai vienkāršotu pensiju sistēmas darbību un jo īpaši uzlabotu tās pārredzamību, taisnīgumu un efektivitāti.

               (16)Nodarbinātības līmenis turpināja palielināties un 2018. gada trešajā ceturksnī sasniedza 71,3 %. Bezdarba līmenis turpināja kristies, 2018. gadā sasniegdams 9,1 %, bet tas joprojām ir krietni virs ES vidējā rādītāja (6,8 %) un eurozonas vidējā rādītāja (8,2 %). Turklāt Francijas darba tirgus joprojām ir ļoti segmentēts. Gandrīz 85 % jaunpieņemto darbinieku ir terminēti darba līgumi, un rādītājs, kas atspoguļo pāreju uz pastāvīgiem līgumiem, ir viens no zemākajiem ES. Ļoti augsts ir arī nebrīvprātīga nepilnas slodzes darba rādītājs – 2018. gadā tas bija 42,3 % no kopējā nepilnas slodzes darba. Bezdarbnieka pabalstu sistēmas (Unédic) plānotā reforma centīsies novērst darba tirgus segmentāciju, samazinot stimulus ar darbiniekiem slēgt pavisam īsa termiņa darba līgumus, un samazināt sistēmas parādu. 2019. gada sākumā notika sociālo partneru sarunas par bezdarbnieka pabalstu sistēmu. Mērķis bija i) samazināt sistēmas parādu, ii) grozīt noteikumus, lai samazinātu nodarbinātības nestabilitāti un padarītu noteikumus labvēlīgākus bezdarbniekiem, un iii) atrast stimulējošu mehānismu, kas ļautu samazināt stimulus slēgt ar darbiniekiem pavisam īsa termiņa darba līgumus. Tomēr sociālajiem partneriem neizdevās vienoties par jaunu noteikumu kopumu. Reforma tagad ir valdības ziņā, kura ir apņēmusies panākt vienošanos līdz 2019. gada vasarai.

               (17)Neaizsargātām iedzīvotāju grupām darba tirgus apstākļi joprojām ir salīdzinoši sarežģītāki nekā pārējām grupām. Nodarbinātības līmenis personām, kas dzimušas ārpus ES, 2018. gadā bija 57,5 % – viens no zemākajiem rādītājiem ES (salīdzinājumam: Francijā dzimušajiem tas ir 73,1 %). Fakti liecina, ka migrantu izcelsmes personas darbā pieņemšanas procesā bieži ir nelabvēlīgākā situācijā. Bažas rada arī viņu ģeogrāfiskā koncentrācija nabadzīgos rajonos. Visnabadzīgāko rajonu (piemēram, Quartiers de la politique de la ville) iedzīvotāji, t. sk. migrantu izcelsmes personas, joprojām saskaras ar grūtībām darba tirgū, bezdarba līmenis viņu vidū 2017. gadā bija 24,7 %. Neraugoties uz dažiem politikas pasākumiem, sociālekonomiskā situācija un migrantu izcelsme visai spēcīgi ietekmē izglītības rezultātus un kavē integrāciju darba tirgū.

               (18)Arī mazkvalificētas personas un jaunieši darba tirgū joprojām ir nelabvēlīgā situācijā. Mazkvalificēto personu bezdarba līmenis 2017. gadā samazinājās pirmo reizi kopš 2008. gada, 2018. gadā sasniegdams 16,2 %, taču tas joprojām krietni pārsniedz pirmskrīzes līmeni. Jauniešu (no 15 līdz 24 gadiem) bezdarbs 2018. gadā saruka par 1,6 procentpunktiem līdz 20,7 %, tomēr tas joprojām krietni pārsniedz ES vidējo rādītāju – 15,2 %. Mazkvalificētu jauniešu bezdarba līmenis joprojām ir ļoti augsts – 2018. gadā 35,6 %. Lai veicinātu vienlīdzīgas iespējas darba tirgū, liela nozīme ir reālam un aktīvam atbalstam darba atrašanai, tai skaitā intensīvai profesionālajai orientācijai un palīdzībai darbā pieņemšanas procesā, pieejamiem prasmju pilnveides pasākumiem, inovatīviem pasākumiem, kas spēj sasniegt visneaizsargātākos jauniešus, kuri nemācās, nestrādā un neapgūst arodu, un stingrākai reakcijai uz diskriminējošu praksi. Attālākie reģioni saskaras ar papildu problēmām, un tiem jāpievērš īpaša uzmanība.

               (19)Uzlabojoties darba tirgus apstākļiem, vairāki rādītāji liecina par prasmju neatbilstību. Lai gan bezdarba un nepietiekamas nodarbinātības līmenis joprojām ir augsts, pieaug kvalificētu darbinieku trūkums, īpaši konkrētās nozarēs. Prasmju deficīts un kompetenču trūkums ir galvenie faktori, kas izskaidro, kāpēc vakances nav aizpildītas. Saskaņā ar Francijas Pôle Emploi datiem 2017. gadā no 3,2 miljoniem reģistrēto brīvo darbvietu 150 000 netika aizpildītas piemērotu kandidātu trūkuma dēļ. Pierādījumi liecina, ka krīzes un tai sekojošās ekonomikas atlabšanas laikā palielinājās prasmju neatbilstība, kuras dēļ bezdarbs kritās lēnāk un veidojās augstāks ilgtermiņa bezdarba līmenis. Uzlabojas darba tirgus rezultāti, ko devušas sākotnējās arodmācības. Valdība 2018. gadā ieviesa visaptverošu pasākumu kopumu, lai uzlabotu piekļuvi sākotnējai apmācībai un tālākapmācībai un lai pārskatītu arodmācību sistēmas pārvaldību un finansēšanu. Papildinot šīs reformas, darbojas prasmju investīciju plāns (Plan d’investissement dans les compétences), kura mērķis ir no 2018. līdz 2022. gadam nodrošināt apmācību un intensīvu atbalstu 1 miljonam jauniešu, kuri nemācās, nestrādā un neapgūst arodu, un 1 miljonam mazkvalificētu darba meklētāju.

               (20)Kopumā Francijas sociālās aizsardzības sistēmai izdodas efektīvi mazināt nevienlīdzību un nabadzību. To cilvēku īpatsvars, kuriem draud nabadzības un sociālās atstumtības risks, ir vēl vairāk samazinājies, 2017. gadā sasniegdams vēsturiski zemāko līmeni 17,1 % (salīdzinājumam: ES tas ir vidēji 22,4 %). Tomēr ienākumu nevienlīdzība joprojām krietni pārsniedz pirmskrīzes līmeni. Turklāt dažādās ienākumu kvantilēs, īpaši zemākajā kvintilē, retāk ir novērojama pāreja uz lielākiem ienākumiem. Dažas grupas, tostarp viena vecāka ģimenes un ārpus ES dzimuši cilvēki, saskaras ar paaugstinātu nabadzības un sociālās atstumtības risku. Konsultācijas personām, kas saņem ienākumu minimumu, ne vienmēr ir pietiekamas, šajā ziņā pastāv lielas teritoriālās atšķirības. Turpinot ieguldījumus sociālās iekļautības jomā un labāk koordinējot tos, kā paredzēts 2018. gada septembrī publicētajā valsts stratēģijā cīņai pret nabadzību, šīs problēmas varētu risināt sekmīgāk. Lai gan veselības aprūpes sistēma kopumā darbojas ar labiem rezultātiem, piekļuvē pakalpojumiem pastāv reģionālās atšķirības, ko varētu risināt, turpinot ieguldījumus, jo īpaši attālākajos reģionos.

               (21)Neraugoties uz pēdējā laika iniciatīvām, Francija nav spējusi samazināt distanci, kas saskaņā ar Eiropas inovācijas rezultātu pārskatu to šķir no Savienības inovācijas līderiem. Ieguldījumi pētniecībā un izstrādē joprojām ir stabili, un jauniem uzņēmumiem ir grūtības attīstīties. Kopumā nevarētu teikt, ka Francija ir uz pareizā ceļa, lai sasniegtu kopējo pētniecības un izstrādes intensitātes mērķrādītāju, kas 2020. gadam noteikts 3 % apmērā, un uzņēmumu veikto pētniecības un izstrādes ieguldījumu līmenis joprojām ir daudz zemāks par 2 % mērķrādītāju. Publiskie izdevumi pētniecības un izstrādes jomā ir augstāki par Savienības vidējo rādītāju un aptver visdažādākās tiešā un netiešā atbalsta shēmas uzņēmumu pētniecības un izstrādes darbam, tostarp pētniecības un izstrādes nodokļu kredīta shēmu (Crédit d’Impôt Recherche), kas ir viena no visdāsnākajām OECD valstīs. Tomēr pētniecības un izstrādes un inovācijas ekosistēmas vispārējais sniegums vēl nav proporcionāls lielajam publiskā sektora atbalstam. Nesen tika izvērtēti esošie instrumenti, tostarp Crédit d’Impôt Recherche shēma, taču politikas pasākumu kopuma visaptveroša izvērtēšana sniegtu materiālu turpmākās politikas īstenošanai. Inovācijas padomei (Conseil de l’innovation), kas izveidota 2018. gada jūlijā, uzdots pārraudzīt vienkāršošanas pasākumus, kas ietver koordinācijas uzlabošanu starp inovācijas atbalstu reģionu un valsts līmenī. Inovāciju izplatību varētu uzlabot arī ciešākas saiknes starp zinātni un uzņēmējdarbību, jo īpaši zināšanu pārneses shēmas, ņemot vērā to, ka Francijā uzņēmumu finansējums publiskā sektora pētniecībai un izstrādei joprojām ir zemāks par Savienības vidējo rādītāju. Uz ceturto posmu (2019.–2022. gadu) tika atjaunots atbalsts konkurētspējas kopām (pôles de compétitivité), un par prioritārām uzskatīs kopu organizācijas, kuras vietējā līmenī ir izveidojušas labu sadarbību ar citām struktūrām, ir pievērsušās valsts rūpniecības prioritātēm un kurām ir pieredze ES projektu īstenošanā. Inovācijas un rūpniecības fonds (Fonds pour l’innovation et l’industrie), kura finansējums iegūts no privatizācijas, palīdzēs finansēt arī mākslīgā intelekta attīstību. Lai šīs iniciatīvas gūtu panākumus, ir svarīgi laikus attīstīt saistītās tehnoloģijas, piemēram, lietu internetu, 5G tīklus, augstas veiktspējas datošanu un plašākā nozīmē datu ekonomiku. Starp reģioniem ievērojami atšķiras arī ieguldījumi pētniecībā un izstrādē un inovācijā. Vairāki lauku apvidi un reģioni, kuros noris rūpniecības pārkārtošanās, nesasniedz ES vidējo rādītāju. Pavisam zemi rādītāji ir attālākajiem reģioniem.

               (22)Pašlaik Francijai labi sokas ar enerģētikas un klimata pārmaiņu mazināšanas politikas īstenošanu, un valsts ir uz pareizā ceļa, lai sasniegtu savu 2020. gada siltumnīcefekta gāzu samazināšanas mērķi. Tomēr tai ir ievērojami jāpastiprina centieni, lai sasniegtu savus 2020. gada mērķus atjaunojamo energoresursu un energoefektivitātes jomā, kā arī vērienīgākos 2030. gada klimata un enerģētikas mērķus, jo īpaši attiecībā uz atjaunojamo enerģijas avotu izmantošanu un ēku energoefektīvu renovāciju. Tā kā vairāk nekā puse no minētajiem ieguldījumiem paredzētā pašreizējā finansējuma ir no publiskā sektora, ar ekonomiskiem un regulatīviem nosacījumiem būtu jāpanāk, lai privātajam sektoram projektu finansēšana vairāk atmaksātos, tādējādi paverot nozīmīgas ieguldījumu iespējas. Īpaši liels neizmantots potenciāls ir atjaunojamo energoresursu plašākai izmantošanai siltumapgādes un aukstumapgādes sektorā. Lieli ieguldījumi ir vajadzīgi arī ēku energoefektivitātei. Tas it īpaši attiecas uz mājokļu renovāciju, uz kuru ir attiecināma liela daļa no kopējā klimata investīciju deficīta, jo dzīvojamais fonds pārsvarā ir novecojis un 7 līdz 8 miljoni vienību (jeb aptuveni 20 % no kopējā mājokļu skaita) atbilst energoefektivitātes ziņā ļoti neefektīva mājokļa kritērijiem. Tā dzīvojamā fonda procentuālā daļa, kas saskaņā ar sniegtajām ziņām atbilst augstiem energoefektivitātes standartiem, Francijas uzņēmumiem 2017. gadā bija zemāka (25 %) nekā Savienībā kopumā (39 %). Enerģētikas nozarē dominē ievērojamas reģionālās atšķirības. Energointensitāte samazinās gandrīz visos reģionos, taču dažādos tempos, un ievērojamas atšķirības pastāv attiecībā uz atjaunojamo energoresursu izplatību. Papildu ieguldījumi starpsavienojumos varētu veicināt ES iekšējā enerģijas tirgus lielāku integrāciju, vienlaikus vairojot konkurenci un sekmējot atjaunojamos energoresursu izmantošanu, jo īpaši sadarbībā ar Pireneju pussalu.

               (23)Valsts aprites ekonomikas 2018. gada ceļvedis (Feuille de Route Economie Circulaire) ir vērienīgs resursefektīvas politikas satvars, kura īstenošana būs atkarīga no tā, vai tiks nodrošināti attiecīgie ieguldījumi. Lai gan reciklēto materiālu daļa kopējā materiālu pieprasījumā (aprites materiālu izmantošanas īpatsvars) krietni pārsniedz ES vidējo rādītāju (19,5 % salīdzinājumā ar 11,7 % 2016. gadā), sadzīves atkritumu reciklēšanas rādītāji joprojām ir nedaudz zemāki par ES vidējo (41,8 % salīdzinājumā ar 46,4 % 2016. gadā). Tāpēc aprites ekonomikas likuma pieņemšana būs solis uz priekšu, kas veicinās arī otrreizējo izejvielu, īpaši plastmasas, plašāku izmantošanu. Vēl vairāk jāveicina jauni, resursefektīvi uzņēmējdarbības modeļi un ražošanas procesi, tostarp rūpnieciskā simbioze, jo īpaši mazajos un vidējos uzņēmumos. To var atvieglot inovatīvu finanšu instrumentu izstrāde un finansējums ekoinovācijām.

               (24)Ieguldījumi savienojamības uzlabošanai, jo īpaši mazāk attīstītās teritorijās, varētu palīdzēt mazināt nevienlīdzību dalībvalsts robežās. Francijas rādītāji attiecībā uz piekļuvi ātrdarbīgam platjoslas tīklam ir zemāki par Savienības vidējo līmeni, un ātra platjoslas tīkla ieviešanā temps ir zems (tāds ir 20 % mājsaimniecību, taču Savienības vidējais rādītājs 2018. gadā bija 41 %). Arī mobilo platjoslas pakalpojumu izmantošana joprojām nesasniedz Savienības vidējo līmeni. Platjoslas pārklājums ievērojami atšķiras atkarībā no reģiona un dažās lauku teritorijās un attālākajos reģionos joprojām ir ierobežots. Paredzams, ka Francijas plāns par īpaši ātras platjoslas izveidi (Plan France Très Haut Débit) un ar to saistītie pasākumi valstij ievērojami palīdzēs sasniegt savus savienojamības mērķus. Būs svarīgi cieši pārraudzīt šo pasākumu īstenošanu, īpaši apvidos, kur pārklājums ir nepietiekams, ņemot vērā galvenokārt decentralizēto pieeju un iespēju, ka var rasties sarežģījumi, ja tīkla ieviešanai nebūs pieejams pietiekams skaits kvalificētu darbinieku.

               (25)Neatkarīgi no pašreizējiem centieniem palielināt noteiktību nodokļu maksātājiem (ESSOC likums) un vienkāršot sistēmu Francijas nodokļu sistēma joprojām ir ļoti sarežģīta, un tas apgrūtina uzņēmējdarbības vidi. Nodokļu kodekss aplūko vairāklikmju sistēmas un nodokļu izdevumus (nodokļu kredīts, atbrīvojumi, nodokļu samazinājumi). Sarežģīto noteikumu mērķis bieži vien ir sasniegt konkrētus politikas mērķus, piemēram, mazināt nodokļu slogu visneaizsargātākajām mājsaimniecībām un stimulēt vai koriģēt konkrētu rīcību. Tomēr ir risks, ka tādējādi var zust pārskatāmība, līdz ar to palielinās atbilstības nodrošināšanas izmaksas un juridiskā nenoteiktība, kas kaitē Francijas tēlam un vienlaikus rada nepilnības.

               (26)Nodokļu izdevumu racionalizēšana un mazo nodokļu skaita samazināšana varētu palīdzēt vēl vairāk vienkāršot nodokļu sistēmu. Tiek lēsts, ka kopējie nodokļu izdevumi 2019. gadā būs 4 % no IKP. Atšķirībā no iepriekšējās daudzgadu budžeta shēmas pašreizējā (2018.–2022. gada) budžeta shēma neparedz nodokļu izdevumu tērēšanas limitu. Toties tajā noteikts nesaistošs mērķrādītājs nodokļu izdevumu attiecībai pret neto nodokļu ieņēmumu un nodokļu izdevumu summu – 28 %. Lai gan 2018. gada budžeta likumā plānotais nodokļu tērēšanas īpatsvars bija zemāks par 2018.–2022. gada daudzgadu budžeta plānā noteikto mērķrādītāju (28 %), paredzams, ka šis īpatsvars turpmāk palielināsies (2018. gada beigās līdz 25,5 % un 2019. gadā līdz 26 %).

               (27)2019. gada budžetā ir norādīts, ka nodokļu izdevumu kopējā summa tiks samazināta zem 100 miljardiem EUR, pieliekot punktu nepārtrauktajam šo izdevuma apjoma palielinājumam, kas ilga jau piecus gadus. Tomēr laikā no 2018. līdz 2019. gadam nodokļu izdevumu skaits ir palielinājies no 457 līdz 474. Revīzijas palāta 2018. gadā ieteica racionalizēt pašreizējos nodokļu izdevumus un norādīja, ka tie netiek kontrolēti un izvērtēti. Jācenšas atcelt nodokļus, kas rada ierobežotus ieņēmumus vai kas ir neefektīvi. Likumā par 2019. gada budžetu ir atcelti 26 nodokļi, kas deva zemus ieņēmumus: 2019. gadā tika atcelti 20 nodokļi 132 miljonu EUR kopsummā, un 2020. gadā plānots atcelt vēl 6, kuru kopsumma ir 208 miljoni EUR. Paredzams, ka 2020. gadā mazo nodokļu likvidēšana turpināsies tādā pašā gaitā.

               (28)Citi ražošanas nodokļi turpina negatīvi ietekmēt uzņēmumus. Ražošanas nodokļi 2016. gadā bija 3,1 % no IKP, kas ir vairāk nekā Itālijā (1,4 %), Spānijā (1,0 %) un Vācijā (0,4 %). Šādiem nodokļiem ir atšķirīga nodokļu bāze (apgrozījums, pievienotā vērtība, algas, zeme un ēkas), un tie var palielināt kopējās ražošanas izmaksas. Tas varētu negatīvi ietekmēt konkurētspēju, īpaši apstrādes rūpniecībā. Likumā par 2019. gada budžetu ir samazināts tikai viens ražošanas nodoklis (forfait social), ko iekasē valsts līmenī un kas atbilst 660 miljoniem EUR gadā (tiklīdz 2020. gadā būs nodrošināta pilnīga izpilde).

               (29)Neraugoties uz progresu un vērienīgu reformu pieņemšanu, ienākšanu tirgū joprojām kavē šķēršļi, un konkurence uzņēmējdarbības pakalpojumu un reglamentēto profesiju jomā joprojām ir zema. Jaunais OECD EEZ iekšējo pakalpojumu tirdzniecības ierobežojumu indekss liecina, ka regulatīvo ierobežojumu līmenis Francijā ir augstāks par Eiropas Ekonomikas zonas (EEZ) vidējo rādītāju tādās nozarēs kā grāmatvedība, juridiskie pakalpojumi un izplatīšanas pakalpojumi. Galvenie šķēršļi izpaužas kā ierobežojošas prasības attiecībā uz atļaujas iegūšanu, atrunām darbībai, daļu turēšanu un balsstiesībām. Mazumtirdzniecības jomā Francija ir veikusi vairākas reformas, lai samazinātu regulatīvo slogu. Tomēr vairāki darbības ierobežojumi joprojām ietekmē mazumtirdzniecības uzņēmumu efektivitāti un nostāda tos neizdevīgākā stāvoklī salīdzinājumā ar e-komerciju. Šajā kontekstā mazumtirdzniecības nozares izaugsme Francijā ir diezgan pieticīga. 2019. gada valsts reformu programmā ir sīki izklāstīti jauni pasākumi, kas stiprinās konkurenci dažās konkrētās pakalpojumu jomās (piemēram, attiecībā uz autoskolām, nekustamā īpašuma pārvaldības uzņēmumiem un automobiļu rezerves daļu tirdzniecību). 2019. gada 4. aprīlī Konkurences iestāde sniedza savu atzinumu par to, ka jāatvieglo ierobežojumi, kas kavē zāļu izplatīšanu, taču vienlaikus jāsaglabā augsts sabiedrības veselības aizsardzības līmenis.

               (30)Šķēršļi, kas kavē pakalpojumus, ir noveduši pie zemas konkurences, augstas peļņas daļas un augstām cenām, kaitējot visas ekonomikas konkurētspējai. Svarīgāko uzņēmējdarbības pakalpojumu mainības koeficients Francijā ir zemāks nekā pārējā ES. Konkurences trūkums pakalpojumu sektorā, ko papildina augstas darbaspēka izmaksas, ir palīdzējis saglabāt augstas cenas, jo īpaši darījumos ar nekustamo īpašumu, mājokļu, ēdināšanas, juridisko un grāmatvedības pakalpojumu jomā. Tā kā šo pakalpojumu izmaksas sedz citi uzņēmumi, kuriem tās ir ražošanas izmaksas, tas ir vēl viens faktors, kas negatīvi ietekmē Francijas konkurētspēju, tai skaitā ražošanas nozarē.

               (31)PACTE likuma (loi relative à la croissance et la transformation des entreprises) mērķis ir atbalstīt uzņēmumu izaugsmi un pārveidi. Tas samazinās uzņēmumu attīstības sliekšņu skaitu, taču atlikušie sliekšņi iegūs plašāku tvērumu, un pēc to pārvarēšanas radīsies lielākas izmaksas. Ar šo likumu arī tiek ieviests piecu gadu pārejas periods, pirms tiek uzskatīts, ka slieksnis ir sasniegts, un mazie un vidējie uzņēmumi tiek mudināti izmantot stimulus un darbinieku līdzdalības shēmas, kas atkarīgas no uzņēmuma darbības rezultātiem. Visbeidzot, tas paredz vienkāršotas procedūras uzņēmumu dibināšanai vai reģistrēšanai un ievieš jaunus noteikumus, kas uzņēmējiem palīdzēs atsākt darbu pēc neveiksmes. Likums arī samazina maksātnespējas procedūru ilgumu un izmaksas, īpaši mazajiem un vidējiem uzņēmumiem, turklāt uzlabosies šo procedūru prognozējamība. Saskaņā ar Francijas pārvaldes iestāžu aplēsēm likuma potenciālā ietekme uz IKP atbilst 0,32 % palielinājumam līdz 2025. gadam un 1 % palielinājumam ilgākā termiņā. Lai šī reforma dotu atdevi, ir svarīgi to īstenot pilnībā un laikus.

               (32)ES līdzekļu plānošana laikposmam no 2021. līdz 2027. gadam varētu palīdzēt novērst dažas no ieteikumos konstatētajām nepilnībām, jo īpaši jomās, uz kurām attiecas valstij adresētā ziņojuma
                  9
                D pielikums. Tas ļautu Francijai šos līdzekļus izmantot pēc iespējas labāk attiecībā uz noteiktajām nozarēm, ņemot vērā reģionālās un teritoriālās atšķirības un attālāko reģionu īpašo situāciju.

               (33)Komisija 2019. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Francijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2019. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2019. gada stabilitātes programmu un 2019. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti Francijai iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Izvērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Francijā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (34)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2019. gada stabilitātes programmu, un tās atzinums
                  10
                ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (35)Padome ir izskatījusi 2019. gada valsts reformu programmu un 2019. gada stabilitātes programmu, ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo novērtējumu. Padomes ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1. līdz 4. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Francijai 2019. un 2020. gadā rīkoties šādi.

               1.Nodrošināt, lai neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps nepārsniegtu 1,2 % 2020. gadā, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,6 % apmērā no IKP. Izmantot neplānotos ieņēmumus, lai straujāk samazinātu vispārējās valdības parāda attiecību pret IKP.  Panākt izdevumu ietaupījumus un efektivitātes pieaugumu visos valdības apakšsektoros, tostarp pilnībā precizējot un pārraugot konkrētu pasākumu īstenošanu, kas nepieciešami saistībā ar 2022. gada publiskā sektora rīcības programmu. Reformēt pensiju sistēmu, pakāpeniski vienādojot dažādu pensiju režīmu noteikumus, lai uzlabotu to taisnīgumu un ilgtspējību.

               2.Veicināt visu darba meklētāju iekļaušanos darba tirgū, nodrošināt vienlīdzīgas iespējas, īpašu uzmanību pievēršot neaizsargātām grupām, tostarp personām ar migrantu izcelsmi, un risināt prasmju deficīta un neatbilstības problēmu.

               3.Ar ieguldījumiem saistīto ekonomikas politiku vērst uz pētniecību un inovāciju (vienlaikus uzlabojot publiskā atbalsta shēmu, tostarp zināšanu nodošanas shēmu, efektivitāti), no atjaunojamiem avotiem iegūtu enerģiju, energoefektivitāti un starpsavienojumiem ar pārējo Savienību, kā arī digitālo infrastruktūru, ņemot vērā teritoriālās atšķirības.

               4.Turpināt vienkāršot nodokļu sistēmu, jo īpaši, ierobežojot nodokļu izdevumu izmantošanu, turpinot atcelt neefektīvus nodokļus un samazinot ražošanas nodokļus. Samazināt reglamentējošos ierobežojumus, jo īpaši pakalpojumu nozarē, un pilnībā īstenot pasākumus uzņēmumu izaugsmes veicināšanai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

                     (3)

                        SWD(2019) 1009 final.

                     (4)

                        COM(2019) 150 final.

                     (5)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        Cikliski koriģētā bilance, no kuras atņemti vienreizējie un pagaidu pasākumi un kuru Komisija pārrēķinājusi, izmantojot kopīgi pieņemto metodiku.

                     (8)

                        Valdības neto primāros izdevumus veido kopējie valdības izdevumi, izņemot procentu izdevumus, izdevumus saistībā ar Savienības programmām, kurus pilnībā nosedz ieņēmumi no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas saistībā ar bezdarbnieku pabalstu izdevumiem. Valsts finansētā bruto pamatkapitāla veidošanas līmenis ir izlīdzināts 4 gadu laikposmā. Ir ņemti vērā tiesību aktos paredzētie diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu jomā ir atskaitīti.

                     (9)

                        SWD(2019) 1009 final.

                     (10)

                        Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 5.6.2019
            COM(2019) 514 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Latvijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Latvijas 2019. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Latvijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Latvijas 2019. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2018. gada 21. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2019. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Komisija 2018. gada 21. novembrī uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Latvija nebija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu “Padomes ieteikums par eurozonas ekonomikas politiku”, kuru Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Ieteikumu par eurozonas ekonomikas politiku (turpmāk “eurozonai adresētais ieteikums”) Padome pieņēma 2019. gada 9. aprīlī.

               (2)Ņemot vērā to, ka Latvija ir dalībvalsts, kuras valūta ir euro, un ka ekonomiskajā un monetārajā savienībā tautsaimniecības ir savstarpēji cieši saistītas, Latvijai būtu jānodrošina, ka tiek pilnībā un laikus īstenots eurozonai adresētais ieteikums, kurš atspoguļots turpmāk sniegtajā 1. līdz 4. ieteikumā. Konkrētāk, uz ieguldījumiem vērstas ekonomikas koncertēšana konkrētās jomās un pasākumi prasmju uzlabošanai palīdzēs īstenot pirmo eurozonai adresēto ieteikumu attiecībā uz ražīguma uzlabojumiem eurozonas ekonomikas līdzsvarošanai, un nodokļu pasākumi palīdzēs īstenot trešo eurozonai adresēto ieteikumu attiecībā uz darba tirgus darbību.

               (3)2019. gada ziņojums par Latviju
                  2
                tika publicēts 2019. gada 27. februārī. Tajā bija izvērtēts, kā Latvija īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2018. gada 13. jūlijā, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Latvijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu.

               (4)Latvija savu 2019. gada valsts reformu programmu iesniedza 2019. gada 15. aprīlī un 2019. gada stabilitātes programmu — 2019. gada 17. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

               (5)Attiecīgie šai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus (“ESI fondi”) 2014.–2020. gada plānošanas periodam. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013
                  3
                23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas ir vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par minētā noteikuma izmantošanu Komisija ir sniegusi Norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri saista ESI fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību
                  4
               .

               (6)Latvija šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā. Valdība savā 2019. gada stabilitātes programmā plāno nominālās bilances uzlabojumu no deficīta 1,0 % apmērā no IKP 2018. gadā līdz deficītam 0,5 % apmērā no IKP 2019. gadā un 0,4 % apmērā no IKP 2020. un 2021. gadā. Pamatojoties uz pārrēķināto strukturālo bilanci
                  5
               , vidēja termiņa budžeta mērķi, kas strukturālā izteiksmē noteikts kā deficīts 1 % apmērā no IKP, plānots sasniegt 2019. gadā, ņemot vērā pielaidi saistībā ar tādu strukturālo reformu īstenošanu, attiecībā uz kurām ir piešķirta pagaidu novirze. Saskaņā ar 2019. gada stabilitātes programmu ir sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP līdz 2022. gadam samazināsies līdz 33,1 % no IKP. 2019. gada stabilitātes programmas IKP izaugsmes prognozes šķiet ticamas. Budžeta stāvokļa riski ir līdzsvaroti.

               (7)Padome 2018. gada 13. jūlijā ieteica Latvijai 2019. gadā sasniegt savu vidēja termiņa budžeta mērķi, ņemot vērā pielaides saistībā ar tādu strukturālo reformu īstenošanu, attiecībā uz kurām ir piešķirta pagaidu novirze. Tas atbilst valdības neto primāro izdevumu maksimālā nominālā pieauguma tempam
                  6
                4,8 % apmērā 2019. gadā, kas atbilst strukturālās bilances uzlabojumam par 0,2 % no IKP. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, sagaidāms, ka Latvija būs tuvu savam vidēja termiņa budžeta mērķim, ņemot vērā pielaidi saistībā ar tādu strukturālo reformu īstenošanu, attiecībā uz kurām ir piešķirta pagaidu novirze. Tādējādi pašreizējais novērtējums liecina par nelielas novirzes risku 2019. gadā. Tajā pašā laikā prognozētais valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps pašlaik liecina par risku būtiski novirzīties no minētās prasības 2019. gadā. Ja saskaņā ar prognozi strukturālā bilance vairs nebūs tuvu vidēja termiņa budžeta mērķim, ņemot vērā pielaidi saistībā ar tādu strukturālo reformu īstenošanu, attiecībā uz kurām ir piešķirta pagaidu novirze, turpmāko novērtējumu kontekstā vispārējā novērtējumā būtu jāņem vērā iespējamā novirze no prasības.

               (8)Ņemot vērā Latvijas prognozēto izlaides starpību, proti, 1,3 % no IKP, valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma tempam 2020. gadā nebūtu jāpārsniedz 3,5 %, kas atbilst strukturālajai korekcijai 0,5 % apmērā no IKP, kura izriet no kopīgi pieņemtās korekcijas matricas prasībām saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, sagaidāms, ka nemainīgas politikas apstākļos Latvija būs tuvu savam vidēja termiņa budžeta mērķim. Tādējādi pašreizējais novērtējums liecina par nelielas novirzes risku 2020. gadā. Tajā pašā laikā prognozētais valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps pašlaik liecina par risku būtiski novirzīties no minētās prasības 2020. gadā. Ja saskaņā ar prognozi strukturālā bilance vairs nebūs tuvu vidēja termiņa budžeta mērķim, turpmāko novērtējumu kontekstā vispārējā novērtējumā būtu jāņem vērā iespējamā novirze no prasības. Kopumā Padome uzskata, ka Latvijai jābūt gatavai no 2019. gada veikt turpmākus pasākumus, lai ievērotu Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.

               (9)Latvijas nodokļu ieņēmumi kā daļa no iekšzemes kopprodukta ir zemi salīdzinājumā ar Savienības vidējo rādītāju un zināmā mērā ierobežo sabiedrisko pakalpojumu, jo īpaši veselības aprūpes, sniegšanu un sociālo iekļaušanu. Kapitāls un īpašums tiek aplikti ar salīdzinoši zemiem nodokļiem, savukārt zemes un īpašuma nodokļu aprēķinā izmantoto vērtību iesaldēšana vēl vairāk samazinās nodokļu ieņēmumus. Tajā pašā laikā salīdzinājumā ar Eiropas Savienības vidējo rādītāju nodokļu slogs darbaspēkam joprojām ir augsts attiecībā uz zemu atalgotiem darba ņēmējiem, neraugoties uz to, ka tas tika samazināts. Saskaņā ar dažādām aplēsēm ēnu ekonomikas īpatsvars, šķiet, pēdējo gadu laikā ir samazinājies. Tomēr nedeklarētās saimnieciskās darbības īpatsvars Latvijā ir augstāks nekā pārējās Baltijas valstīs. Proti, algu nedeklarēšana (“aplokšņu algas”), jo īpaši būvniecības nozarē, veido lielu daļu ēnu ekonomikas.

               (10)Pēc tam, kad tika slēgta trešā lielākā banka saistībā ar apgalvojumiem par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju, Latvija pastiprināja regulējumu attiecībā uz klientiem nerezidentiem. Tā rezultātā nerezidentu noguldījumi, kas ir galvenais nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas riska avots Latvijā, kopš 2018. gada maija ir ievērojami samazinājušies, tomēr joprojām pastāv problēmas saistībā ar nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas apkarošanu. Turklāt Latvija ir izstrādājusi detalizētu rīcības plānu, lai uzlabotu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas un teroristu finansēšanas novēršanas stratēģiju.  Rīcības plānā minētās galvenās prioritātes cita starpā ietver uz risku balstītas uzraudzības pastiprināšanu, nepieciešamo cilvēkresursu nodrošināšanu uzraudzības iestādēm un efektīvas informācijas apmaiņas un sadarbības nodrošināšanu starp izmeklēšanas iestādēm un ar privāto sektoru. Būtu jāpievērš uzmanība šo pasākumu efektīvai īstenošanai, tiklīdz tie būs pieņemti. Visbeidzot, ir jāpalielina arī tiesībaizsardzības un tiesu iestāžu spējas.

               (11)Latvija saskaras ar problēmām vairāku Eiropas sociālo tiesību pīlārā ietverto sociālās aizsardzības un iekļaušanas principu īstenošanā. Latvijā ir augsta ienākumu nevienlīdzība, jo pārdale, izmantojot nodokļu un pabalstu sistēmu, ir zema. Sociālie pabalsti joprojām ir salīdzinoši zemi, un sociālo pārvedumu ietekme uz nabadzības un nevienlīdzības samazināšanu ir ierobežota. Nabadzības risks vecāka gadagājuma cilvēku un cilvēku ar invaliditāti vidū ir salīdzinoši augsts, un šis rādītājs arvien palielinās, jo pabalsti neatbilst algu pieaugumam. Nabadzības vai sociālās atstumtības riska rādītājs vecāka gadagājuma cilvēkiem 2018. gadā bija 49,0 % (Eiropas Savienības vidējais rādītājs –  18,2% 2017. gadā), savukārt cilvēkiem ar invaliditāti šis rādītājs 2017. gadā bija 40,7 % (Eiropas Savienības vidējais rādītājs –  29,3% 2017. gadā). Valsts sociālā nodrošinājuma pabalsti personām ar invaliditāti un minimālās vecuma pensijas nav pārskatītas kopš 2006. gada. Minimālo ienākumu līmeņa reforma, par kuru tika paziņots 2014. gadā, nav īstenota, un tas negatīvi ietekmē nabadzīgākās mājsaimniecības. Arī piekļuve ilgtermiņa aprūpei joprojām ir nepietiekama. Tāpēc, lai novērstu sociālo atstumtību, ir nepieciešami ieguldījumi, tostarp pārtikas un materiālā palīdzība vistrūcīgākajām personām. Turklāt ir vajadzīgi ieguldījumi, tostarp infrastruktūra, lai uzlabotu piekļuvi bērnu aprūpes, ilgtermiņa aprūpes, nodarbinātības un citiem sociālajiem pakalpojumiem un veicinātu veselības un sociālo pakalpojumu integrāciju, tostarp pāreju no institucionālās aprūpes uz kopienā balstītu aprūpi. To cilvēku īpatsvars, kuri saskaras ar ļoti sliktiem sadzīves apstākļiem, ir viens no augstākajiem Eiropā (15,2 % salīdzinājumā ar vidēji 4,0 % Eiropas Savienībā 2017. gadā), un trūkst sociālo mājokļu. Ir vajadzīgi ieguldījumi, lai uzlabotu cenas ziņā pieejamu mājokļu piedāvājumu.

               (12)Lai gan vispārējais nodarbinātības līmenis ir augsts un palielinās, nodarbināto skaitu negatīvi ietekmē nelabvēlīga demogrāfiskā attīstība un emigrācija. Turklāt nodarbinātības līmenis dažādos reģionos un prasmju līmeņos atšķiras. Vecāka gadagājuma cilvēki ar novecojušām prasmēm saskaras ar lielākām grūtībām. Zems darbaspēka digitālo prasmju līmenis ierobežo digitālo tehnoloģiju izmantošanu uzņēmumos un inovācijas potenciālu. Pieaugušo līdzdalība izglītībā un bezdarbnieku iesaiste aktīvos darba tirgus pasākumos ir zemāka nekā vidēji Eiropas Savienībā.

               (13)Izglītības sistēma saskaras ar problēmu apvienot resursus, vienlaikus uzlabojot kvalitāti un efektivitāti. Lai gan Latvijas izglītības sistēma labi darbojas mācību sasniegumu ziņā, kvalitatīvas izglītības pieejamība joprojām ir atkarīga no dzīvesvietas un skolas veida. Ir panākts progress saistībā ar profesionālās izglītības un apmācības programmu reformu, kuras mērķis ir izglītību saskaņot ar jaunām prasībām attiecībā uz prasmēm, un ir ievērojami uzlabojusies profesionālās izglītības skolu vide. Tomēr šīs izglītības pievilcīgums joprojām ir zems, turklāt uzņemšanas rādītāji un neseno absolventu nodarbinātības līmenis atpaliek no Eiropas Savienības vidējā rādītāja.

               (14)Prasmju piedāvājuma nodrošināšana ir viena no galvenajām jomām, kurā pieprasījums pēc ieguldījumiem joprojām ir ievērojams. Ir nepieciešami atbilstīgi ieguldījumi, tostarp ar infrastruktūras palīdzību, lai uzlabotu izglītības un apmācības kvalitāti, efektivitāti un atbilstību darba tirgus prasībām un veicinātu mūžizglītību, jo īpaši elastīgas prasmju pilnveides un pārkvalifikācijas iespējas. Ieguldījumi ir vajadzīgi arī tam, lai uzlabotu piekļuvi nodarbinātībai, tostarp uzlabotu iesaisti aktīvas darba tirgus politikas darbībās un to tvērumu, uzlabotu darbaspēka darbspēju, kā arī nozaru un reģionālo darbaspēka mobilitāti. Plašākā kontekstā sociālo partneru spējas stiprināšana ir svarīga, lai veicinātu taisnīgus darba apstākļus un īstenotu Eiropas sociālo tiesību pīlāru.

               (15)Zems publisko izdevumu līmenis veselības aprūpei un neveselīga dzīvesveida izvēle ir galvenie iemesli iedzīvotāju sliktajiem veselības rādītājiem. Nesenais veselības aprūpes finansējuma palielinājums ļauj novērst dažus piekļuves ierobežojumus, kas saistīti ar ikgadējiem pakalpojumu ierobežojumiem un ilgo gaidīšanas laiku. Tomēr veselības aprūpei paredzētais publiskais finansējums joprojām krietni atpaliek no Eiropas Savienības vidējā rādītāja. Savlaicīga un vienlīdzīga piekļuve veselības aprūpei ir ierobežota. Tā rezultātā ir lielas iedzīvotāju norādītās neapmierinātās vajadzības pēc aprūpes, ko rada lieli personīgie maksājumi, jo īpaši attiecībā uz neaizsargātām iedzīvotāju grupām, kā arī pastāv iespēju nevienlīdzība. Reformas, kuru mērķis ir uzlabot veselības aprūpes efektivitāti un kvalitāti, virzās uz priekšu, tomēr tās ir agrīnā posmā un būtu jāpaātrina; šīs reformas ietver efektīvus preventīvos pasākumus, slimnīcu nozares racionalizēšanu, primārās veselības aprūpes pastiprināšanu un kvalitātes vadības jautājuma risināšanu. Turklāt Latvijā ir vērojams veselības aprūpes nozares darbaspēka, jo īpaši medmāsu, trūkums, kas kavē valsts veselības aprūpes sniegšanu un apdraud veselības aprūpes reformu sekmīgumu. Ja veselības aprūpes pakalpojumu sadalījums divos grozos (“pilnais” un “minimālais”) stāsies spēkā, tas var vēl vairāk ierobežot vienlīdzīgu piekļuvi veselības aprūpei un izraisīt negatīvus veselības rezultātus. Lai uzlabotu veselības aprūpes pieejamību, cenas pieņemamību un kvalitāti nolūkā uzlabot iedzīvotāju veselības stāvokli un nodrošināt veselīgāku un ilgāku darba mūžu, ir vajadzīgi atbilstīgi ieguldījumi veselības aprūpē.

               (16)Latvija maz iegulda pētniecībā uz izstrādē, un tai ir ievērojams investīciju deficīts inovācijas jomā. 2017. gadā pētniecībai un izstrādei paredzēto Latvijas izdevumu īpatsvars bija viens no zemākajiem Eiropas Savienībā, un pēdējo desmit gadu laikā šis rādītājs ir bijis diezgan nemainīgs. Turklāt pētniecības finansējums gandrīz pilnībā ir atkarīgs no Eiropas Savienības līdzekļiem. Tā rezultātā Latvija ir mērena novatore ar dažām stiprajām pusēm, piemēram, tās informācijas, komunikāciju un tehnoloģiju infrastruktūru, taču valsts sniegums atpaliek cilvēkresursu, publiskā un privātā sektora sadarbības, kā arī ieguldījumu intelektuālajā īpašumā jomās.

               (17)Joprojām ievērojami trūkst ieguldījumu, lai novērstu reģionālās atšķirības. Starp Rīgu un Latvijas citiem reģioniem joprojām pastāv ievērojamas ekonomiskās atšķirības. Lai gan kopumā Latvija tuvinās Eiropas Savienības rādītājiem, ekonomikas snieguma atšķirības starp galvaspilsētas reģionu un citiem reģioniem kopš Latvijas pievienošanās Eiropas Savienībai nav samazinājušās. Sabiedrisko pakalpojumu konkurētspēja un kvalitāte dažādos Latvijas reģionos būtiski atšķiras, tādējādi ietekmējot to teritoriālo pievilcību. Tādēļ ar ieguldījumiem būtu jārisina būtiskas reģionālās atšķirības mobilitātes un digitālās infrastruktūras jomā, jo īpaši attiecībā uz “pēdējās jūdzes” savienojumiem. Atšķirības savienojamībā ar Eiropas transporta tīklu un attālākiem un pierobežas reģioniem joprojām ir ļoti izteiktas, kas negatīvi ietekmē Latvijas saimnieciskās darbības un eksportu. Turklāt trūkst ieguldījumu, lai pabeigtu projektu “Rail Baltica” un galvenos elektroenerģijas infrastruktūras projektus, kas ir daļa no Baltijas enerģijas tirgus starpsavienojuma plāna. Turklāt, lai paātrinātu Latvijas enerģētikas pārkārtošanu, ir vajadzīgi arī ieguldījumi resursu efektīvā izmantošanā. Ir jāiegulda lielākas pūles, lai uzlabotu vispārējo energoefektivitāti, jo īpaši mājokļu un transporta nozarēs.

               (18)Nesen pieņemtais trauksmes cēlēju aizsardzības likums ir pozitīvs solis, un valsts korupcijas apkarošanas struktūra nesen arī ir uzņēmusi apgriezienus, pateicoties vairākiem tās atklātajiem augsta profila korupcijas gadījumiem. Tomēr joprojām valda uzskats, ka valdības lēmumu pieņemšanu ietekmē favorītisms, bet iepirkumu procesā ir iespējama korupcija, ko ietekmē pārredzamības trūkums, jo īpaši pašvaldībās, kā arī valsts un pašvaldību uzņēmumos. Grozījumi tiesību aktos par interešu konfliktu novēršanas režīmu var izraisīt ļaunprātīgu izmantošanu. Nesen pieņemtais Ētikas kodekss neattiecas uz politiski ieceltām personām.

               (19)Sabiedriskie pakalpojumi nav pielāgoti iedzīvotāju skaita samazinājumam un novecošanai. Iedzīvotāju skaita samazināšanās un urbanizācija izraisa to, ka lauku apvidos infrastruktūra un sabiedriskie pakalpojumi netiek pietiekami izmantoti. Valsts pārvaldei, izglītībai, veselības aprūpes pakalpojumiem ir nepieciešamas stratēģijas, kas ļautu saglabāt piekļuvi kvalitatīviem pakalpojumiem apgabalos, kas ir reti apdzīvoti un kuros apdzīvotība sarūk, vienlaikus nodrošinot lielāku efektivitāti. Nesen tika paziņots par vispārēju administratīvi teritoriālo reformu, kas jāīsteno līdz 2021. gada decembrim. Šīs reformas savlaicīga īstenošana varētu palīdzēt uzlabot publiskā sektora pārskatatbildību un efektivitāti, jo īpaši ņemot vērā Eiropas Savienības fondu darbības programmu, kas jāapstiprina līdz 2020. gadam.

               (20)ES līdzekļu plānošana laikposmam no 2021. gada līdz 2027. gadam varētu palīdzēt novērst dažus no ieteikumos konstatētajiem trūkumiem, jo īpaši jomās, uz kurām attiecas ziņojuma par valsti
                  7
                D pielikums. Tas ļautu Latvijai pēc iespējas labāk izmantot šos līdzekļus attiecībā uz noteiktajām nozarēm, ņemot vērā reģionālās atšķirības. Valsts administratīvās spējas stiprināšana attiecībā uz minēto līdzekļu pārvaldību ir svarīgs faktors šā ieguldījuma veiksmīgai īstenošanai.

               (21)Komisija 2019. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Latvijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2019. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2019. gada stabilitātes programmu un 2019. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti Latvijai iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Novērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Latvijā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (22)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2019. gada stabilitātes programmu, un tās atzinums
                  8
                ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Latvijai 2019. un 2020. gadā rīkoties šādi.

               1.Nodrošināt, ka valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps nepārsniedz 3,5 % 2020. gadā, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,5 % apmērā no IKP. Samazināt nodokļus zema atalgojuma saņēmējiem, novirzot tos uz citiem avotiem, jo īpaši kapitālu un īpašumu, un uzlabojot nodokļu saistību izpildi. Nodrošināt efektīvu uzraudzību un nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas novēršanas regulējuma īstenošanu.

               2.Novērst sociālo atstumtību, jo īpaši uzlabojot minimālo ienākumu pabalstu, minimālo vecuma pensiju un cilvēkiem ar invaliditāti paredzētā ienākumu atbalsta adekvātumu. Uzlabot izglītības un apmācības kvalitāti un efektivitāti jo īpaši attiecībā uz mazkvalificētiem darba ņēmējiem un darba meklētājiem, tostarp palielinot līdzdalību profesionālajā izglītībā, apmācībā un pieaugušo izglītībā. Uzlabot veselības aprūpes sistēmas pieejamību, kvalitāti un izmaksu lietderību.

               3.Uz ieguldījumiem vērsto ekonomikas politiku koncentrēt uz inovāciju, cenas ziņā pieejamu mājokļu piedāvājumu, transportu – jo īpaši attiecībā uz tā ilgtspēju – , resursu efektivitāti un energoefektivitāti, energotīklu starpsavienojumiem un digitālo infrastruktūru, ņemot vērā reģionālās atšķirības.

               4.Uzlabot publiskā sektora pārskatatbildību un efektivitāti, jo īpaši attiecībā uz pašvaldībām un valsts un pašvaldību uzņēmumiem, kā arī interešu konfliktu novēršanas režīmu.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997.,1. lpp.

                     (2)

                        SWD(2019) 1013 final.

                     (3)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

                     (4)

                        COM(2014) 494 final.

                     (5)

                        Cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un pagaidu pasākumus, ko Komisija pārrēķina, izmantojot vispārpieņemtu metodoloģiju.

                     (6)

                        Valdības neto primāros izdevumus veido kopējie valdības izdevumi, izņemot procentu izdevumus, izdevumus saistībā ar Savienības programmām, kas ir pilnībā izlīdzināti ar ienākumiem no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas saistībā ar bezdarbnieku pabalstu izdevumiem. Valsts finansētā bruto pamatkapitāla veidošanas līmenis ir izlīdzināts 4 gadu laikposmā. Ir ņemti vērā tiesību aktos paredzētie diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu jomā ir atskaitīti.

                     (7)

                        SWD(2019) 1013 final.

                     (8)

                        Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 5.6.2019
            COM(2019) 523 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Rumānijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Rumānijas 2019. gada konverģences programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Rumānijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Rumānijas 2019. gada konverģences programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību
                  2
               , un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2018. gada 21. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2019. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Komisija 2018. gada 21. novembrī uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Rumānija bija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (2)2019. gada ziņojums par Rumāniju
                  3
                tika publicēts 2019. gada 27. februārī. Tajā bija izvērtēts, kā Rumānija īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2018. gada 13. jūlijā, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Rumānijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā bija ietverts arī padziļināts pārskats, kurš veikts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu un kura rezultāti arī tika publicēti 2019. gada 27. februārī
                  4
               . No Komisijas veiktās analīzes secināms, ka Rumānijā pastāv makroekonomikas nelīdzsvarotība. Neaizsargātība jo īpaši ir saistīta ar izmaksu konkurētspējas mazināšanos un tekošā konta deficīta palielināšanos ekspansīvas fiskālās politikas un neprognozējamas uzņēmējdarbības vides apstākļos. Nesenās likumdošanas iniciatīvas rada risku finanšu nozares darbībai un var kaitēt privātajiem ieguldījumiem.

               (3)Rumānija 2019. gada 9. maijā iesniedza 2019. gada valsts reformu programmu un 2019. gada 8. maijā – 2019. gada konverģences programmu. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

               (4)Attiecīgie šai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus (“ESI fondi”) 2014.–2020. gada plānošanas periodam. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013
                  5
                23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas ir vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par minētā noteikuma izmantošanu Komisija ir sniegusi Norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri saista ESI fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību
                  6
               .

               (5)Uz Rumāniju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa. Valdība savā 2019. gada konverģences programmā plāno panākt nominālo deficītu 2,8 % apmērā no IKP 2019. gadā un pēc tam tā pakāpenisku samazinājumu līdz 2,0 % no IKP 2022. gadā. Pamatojoties uz pārrēķināto strukturālo bilanci
                  7
               , programmas laikā nav plānots sasniegt vidēja termiņa budžeta mērķi, kas noteikts kā strukturālais deficīts 1 % apmērā no IKP. Saskaņā ar konverģences programmu sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP līdz 2022. gadam saglabāsies zem 40 %. Makroekonomikas scenārijs, kas ir minēto budžeta prognožu pamatā, ir labvēlīgs. Turklāt pasākumi, kas vajadzīgi plānoto deficīta mērķu atbalstam, nav pietiekami konkretizēti.

               (6)Padome 2018. gada 22. jūnijā saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 121. panta 4. punktu atzina, ka 2017. gadā Rumānijā tika novērota ievērojama novirze no vidēja termiņa budžeta mērķa. Ņemot vērā konstatēto ievērojamo novirzi, Padome 2018. gada 22. jūnijā ieteica Rumānijai veikt nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps
                  8
                nepārsniedz 3,3 % 2018. gadā un 5,1 % 2019. gadā, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,8 % apmērā no IKP (katrā no šiem gadiem). Padome 2018. gada 4. decembrī konstatēja, ka Rumānija nav efektīvi rīkojusies, reaģējot uz Padomes 2018. gada 22. jūnija ieteikumu, un sniedza pārskatītu ieteikumu. Jaunajā ieteikumā Padome aicināja Rumāniju veikt vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps 2019. gadā nepārsniedz 4,5 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 1,0 % apmērā no IKP. Padome 2019. gada XX. jūnijā konstatēja, ka Rumānija nav efektīvi rīkojusies, reaģējot uz Padomes 2018. gada 4. decembra ieteikumu. Turklāt, pamatojoties uz 2018. gada budžeta izlietojuma datiem, tika konstatēts, ka Rumānija 2018. gadā ir ievērojami novirzījusies no ieteiktās korekcijas. Atbilstoši LESD 121. panta 4. punktam un Regulas (EK) Nr. 1466/97 10. panta 2. punktam Komisija 2019. gada 5. jūnijā izdeva brīdinājumu Rumānijai par to, ka 2018. gadā tika novērota būtiska novirze no korekcijas gaitas vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai. Padome 2019. gada XX. jūnijā pieņēma sekojošu ieteikumu, kurā ir apstiprināts, ka Rumānijai jāveic vajadzīgie pasākumi, lai nodrošinātu, ka valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps 2019. gadā nepārsniedz 4,5 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 1,0 % apmērā no IKP. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, pastāv risks, ka 2019. gadā būs pieļauta novirze no minētā ieteikuma.

               (7)Attiecībā uz 2020. gadu Padome 2019. gada XX. jūnijā ieteica Rumānijai veikt vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps nepārsniedz 5,1 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,75 % apmērā no IKP. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, nemainīgas politikas apstākļos pastāv risks, ka 2020. gadā būs novirze no minētās prasības. Turklāt saskaņā ar Komisijas 2019. gada pavasara prognozi vispārējās valdības budžeta deficīts 2019. un 2020. gadā pārsniegs Līgumā noteikto atsauces vērtību 3 % no IKP. Kopumā Padome uzskata, ka no 2019. gada būs nepieciešami turpmāki būtiski pasākumi, lai panāktu atbilstību Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem, ņemot vērā to, ka fiskālās perspektīvas ir ievērojami pasliktinājušās, saskaņā ar Rumānijai 2019. gada XX. jūnijā adresēto ieteikumu ar mērķi koriģēt būtisko novēroto novirzi no korekcijas gaitas vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai.

               (8)Rumānijas budžeta plānošanā regulāri tiek pārkāpti valsts fiskālās sistēmas noteikumi. Valsts strukturālā deficīta noteikums paredz atbilstību vai konverģenci ar vidēja termiņa budžeta mērķi, saskaņā ar kuru strukturālais deficīts nepārsniedz 1 % no IKP. Rumānija 2016. gadā novirzījās no vidēja termiņa budžeta mērķa un kopš tā laika novirzās no tā, pārkāpjot valsts budžeta deficīta noteikumu. Ar abiem 2018. gada rudenī pieņemtajiem 2018. gada budžeta grozījumiem atkal tika pieļauta atkāpe no vairākiem papildu noteikumiem, kas aizliedz deficīta un izdevumu griestu palielināšanu esošajā fiskālajā gadā. 2019. gada budžetā, kuru valdība pieņēma 2019. gada februārī un parlaments apstiprināja martā, atkal tika pieļauta atkāpe no vairākiem fiskālajiem noteikumiem, tostarp no strukturālā deficīta noteikuma. Turklāt – tāpat kā iepriekšējos gados – iestādes neiesniedza parlamentam vidēja termiņa fiskālās stratēģijas atjauninājumu līdz noteiktajam termiņam augustā, tādējādi nedodot parlamentam iespēju īstenot tā vadošo lomu. Iestādes – arī tāpat kā iepriekšējos gados – neievēroja prasību parakstīt paziņojumu, ka 2019. gada budžetā un fiskālajā stratēģijā ir ievēroti fiskālie noteikumi un fiskālās atbildības principi.

               (9)Nodokļu saistību izpilde joprojām ir zemā līmenī. Attiecībā uz pievienotās vērtības nodokli starpība starp teorētiski sagaidāmajiem un faktiski iekasētajiem ieņēmumiem joprojām ir ļoti liela. Lielais neoficiālās ekonomikas apmērs ir vēl viena ar nodokļu saistību izpildi saistīta problēma; augstais nedeklarētā darba līmenis ir faktors, kas atņem valsts budžetam ievērojamus resursus. Turklāt tas, ka pārsvarā tiek izmantoti skaidras naudas maksājumi, veicina izvairīšanos no nodokļu maksāšanas. Pagājušajā gadā Rumānija panāca ierobežotu progresu, īstenojot tai adresēto atkārtoto ieteikumu uzlabot nodokļu saistību izpildi un nodokļu iekasēšanu. Vēl joprojām diezgan lēnām uz priekšu virzās ar nodokļu administrācijas IT sistēmu sasaistītu elektronisko kases aparātu ieviešana. Nodokļu administrācija veic pasākumus, lai izveidotu riska novērtēšanas sistēmu nodokļu maksātāju revīzijas veikšanai.

               (10)Pēc vairāku gadu ilgiem nepārtrauktiem centieniem konsolidēt finanšu nozari virkne valdības un parlamenta likumdošanas iniciatīvu 2018. gadā atkal radīja draudus finanšu stabilitātei. Banku aktīvu nodoklis, ko valdība ar ārkārtas rīkojumu pieņēma 2018. gada decembra beigās, neveicot ietekmes novērtējumu vai apspriešanos ar ieinteresētajām personām, raisīja nopietnas bažas saistībā ar tā negatīvo ietekmi uz banku prudenciālo situāciju, monetārās politikas īstenošanu un, visbeidzot, investīcijām un ekonomikas izaugsmi. Tā pieņemšanas veidam un ar to saistītajiem noteikumiem ir bijusi būtiska negatīva ietekme uz valūtas maiņas kursu, valdības iespējām aizņemties tirgū un pamatā arī uz ieinteresēto personu izpratni par operacionālajiem riskiem. 2019. gada martā gan tika veikti grozījumi saistībā ar dažiem pretrunīgiem nodokļa aspektiem, bet izmaiņas atkal tika pieņemtas ar valdības ārkārtas rīkojumu un bez ietekmes novērtējuma veikšanas. Visproblemātiskākie banku nodokļa aspekti attiecībā uz kopējiem aktīviem tika novērsti. Tomēr saskaņā ar jauno formulējumu nodoklim var būt kropļojoša ietekme uz kredītstimuliem, kā rezultāts varētu būt kredītu nepareiza iedalīšana ekonomikai. Būtu jānovērtē šo pārmaiņu potenciālā ietekme uz monetārās politikas transmisiju. Vairākas 2018. gada beigās parlamenta pieņemtās likumdošanas iniciatīvas, kuras Konstitucionālā tiesa 2019. gada martā gan pasludināja par neatbilstošām konstitūcijai, ir radījušas papildu slogu banku sektoram un vēl pastiprinājušas vispārējo priekšstatu par neprognozējamu tiesisko regulējumu. Līdzšinējā pieredze liecina, ka likumdevējs varētu atkal ierosināt šādas iniciatīvas.

               (11)Jaunais pensiju likums, ko parlaments pieņēma 2018. gada decembrī, varētu apdraudēt valsts finanšu stabilitāti. Paredzams, ka pensiju punkts, t. i., galvenais pensiju indeksācijā izmantotais parametrs, līdz 2019. gada septembrim pieaugs par 15 % un līdz 2020. gada septembrim — par 40 %. Ar pensiju likumu tiktu mainīti vairāki parametri, ko izmanto pensiju pabalstu aprēķināšanai. Konkrēti, ir paredzams pensiju punkta vērtības palielinājums, jo esošo pensiju indeksācijas koeficients vairs nav piesaistīts cenu izmaiņām – tā komponenti pastāvīgi ir atalgojumi un cenas. Turklāt tiks saīsināts iemaksu periods, ko izmanto personas pensijas aprēķināšanai, kā rezultāts būs lielāki pensiju izdevumi jaunām pensijām. No otras puses, korekcijas koeficienta atcelšana attiecībā uz jaunām pensijām (kas daļēji piesaistīja pirmo pensiju atalgojumam) ļaus samazināt pensiju izdevumu kopējo pieaugumu, kā iemesls ir citi parametri. Joprojām nav atrisinātas dažas strukturālās problēmas, kas ietekmē pensiju adekvātumu. Vidējais faktiskais pensionēšanās vecums ir līdzīgs ES vidējam rādītājam, bet sievietēm un vīriešiem tas nav vienāds. Kombinācijā ar faktu, ka sievietēm iemaksu perioda ilgums ir īsāks, rezultātā sieviešu un vīriešu pensijas būtiski atšķiras.

               (12)Pakāpeniski ir tikusi atcelta 2008. gadā uzsāktā pensiju sistēmas reforma. Pēc tam, kad atkārtoti tika atlikta iemaksu palielināšana otrā pensiju līmeņa fondos, kam līdz 2016. gadam bija jāsasniedz 6 % no bruto algām, iemaksas no 2018. gada tika samazinātas līdz 3,75 % no bruto algām. Otrā pensiju līmeņa fondi tika vēl vairāk vājināti ar pasākumu paketi, kuru valdība ar ārkārtas rīkojumu pieņēma 2018. gada beigās. Tagad iemaksas šajos fondos pēc minimālā piecu gadu iemaksu perioda var veikt pēc brīvprātības principa. Tika ievērojami palielinātas minimālā kapitāla prasības otrā pensiju līmeņa fondu pārvaldības sabiedrībām, radot risku, ka fondu pārvaldības sabiedrības atstās Rumānijas tirgu. Ievērojami tika samazinātas arī administratīvās maksas, ko iekasē no bruto iemaksām, tādējādi, iespējams, ietekmējot fondu pārvaldības sabiedrību finanšu rezultātus un palielinot tirgus atstāšanas iespējamību. Tas varētu negatīvi ietekmēt vietējā kapitāla tirgus attīstību un institucionālo investoru loku, kā arī atņemt ekonomikai tik ļoti nepieciešamo ilgtermiņa investīciju avotu. Turklāt otrā pensiju līmeņa pavājināšanās vai neīstenošanas rezultāts būs mazākā mērā dažādoti pensiju ienākumi un pensiju pakļaušana lielākiem politiskajiem un demogrāfiskajiem riskiem. Valdība 2019. gada martā ar ārkārtas rīkojumu paredzēja saglabāt jaunās minimālās kapitāla prasības fondu pārvaldības sabiedrībām, bet termiņu visa papildu kapitāla iemaksāšanai pagarināja līdz 2019. gada decembrim. Pārējie 2018. gada decembra ārkārtas rīkojuma noteikumi, kas apdraud otrā pensiju līmeņa fondu dzīvotspēju, paliek nemainīgi.

               (13)Rumānijas iekļaujošas izaugsmes potenciālu negatīvi ietekmē problēmas, kas saistītas ar izglītības un apmācības sistēmas kvalitāti un iekļaujošumu. Izglītībai veltītie izdevumi joprojām ir vieni no zemākajiem ES, jo īpaši tajos izglītības aspektos, kuri ir svarīgi, lai novērstu priekšlaicīgu mācību pārtraukšanu (šis rādītājs joprojām ir augsts), nodrošinātu vienlīdzīgas iespējas un novērstu nevienlīdzību turpmākajā dzīvē. Dalība kvalitatīvā agrīnā izglītībā un aprūpē joprojām ir zem ES vidējā līmeņa – viens no iemesliem ir infrastruktūras trūkums. Tas negatīvi ietekmē sieviešu līdzdalību darba tirgū, kā arī agrīnu prasmju iegūšanu. Skolu tīkla modernizācija un optimizācija, lai pielāgotos demogrāfiskajām tendencēm, nav pietiekama – 10 % skolu ir pārāk daudz skolēnu, savukārt 58 % skolu kapacitāte ir lielāka par vajadzīgo. Pamatprasmju un digitālo prasmju apgūšanu kavē būtiskas problēmas. Skolotāju iespējas piemērot uz izglītojamo vērstu pieeju nav attīstītas pietiekamā līmenī. Joprojām pastāv atšķirības starp laukiem un pilsētām, un neaizsargātām iedzīvotāju grupām, tostarp romiem, joprojām ir ierobežota piekļuve kvalitatīvai un iekļaujošai izglītībai.

               (14)Arvien palielinās spiediens uz darba tirgu, jo bezdarba līmenis (4,2 % 2018. gadā) ir ļoti zems, bet darbaspēka apjoms samazinās un joprojām ir vērojams prasmju deficīts. Sieviešu aktivitātes līmenis ir zems, jo īpaši jauniešu un vidēja gadagājuma personu vidū. Tas galvenokārt ir saistīts ar personisku un ģimenes pienākumu izpildi un zemo rādītāju, kas raksturo 0–3 gadus vecu bērnu dalību formālās bērnu aprūpes iestādēs. Aktīvā darba tirgus politika uz darba tirgus vajadzībām reaģē tikai ierobežotā mērā – ar pasākumiem, kas galvenokārt vērsti uz finansiāliem stimuliem, nevis uz individuālu un visaptverošu pieeju. Plānotās valsts nodarbinātības dienesta reformas kavēšanās joprojām ir būtisks šķērslis tam, lai tiktu modernizēta pakalpojumu sniegšana darba devējiem un bezdarbniekiem. Arī prasmju pilnveide un integrētu pakalpojumu sniegšana ir vājā līmenī. Prasmes neatbilst straujas attīstības ekonomikas nozaru vajadzībām, tādējādi 81 % darba devēju saskaras ar grūtībām aizpildīt brīvās darbvietas. IKT nozare aug, bet tādu 20 līdz 29 gadus vecu Rumānijas iedzīvotāju skaits, kuriem ir grāds zinātnē, tehnoloģijās, inženierzinātnēs vai matemātikā, laikposmā no 2014. līdz 2016. gadam ir samazinājies. Šobrīd netiek veikts nekāds pasaules vai nozaru līmeņa novērtējums par vajadzībām pēc prasmēm vai prasmju prognozēšana, un tas kavē izglītības un apmācības sistēmas pielāgošanu darba tirgus vajadzībām. Lai novērstu prasmju deficītu, ir uzsākta duālās profesionālās izglītības un apmācības sistēmas ieviešana. Tomēr gan studenti, gan viņu vecāki profesionālo izglītību un apmācību joprojām uzskata par zemāka ranga izvēles iespēju, un nesen absolvējušu profesionālās izglītības un apmācības studentu salīdzinoši zemais nodarbinātības līmenis liecina par nepietiekamu atbilstību darba tirgus prasībām. Augstākā izglītība nav pietiekami pielāgota darba tirgum. Lai gan terciārās izglītības iegūšanas līmenis pēdējo desmit gadu laikā ir divkāršojies, tas joprojām ir zems.

               (15)Neraugoties uz nesenajiem uzlabojumiem, joprojām pastāv augsts nabadzības un ienākumu nevienlīdzības līmenis, un reģionālās atšķirības padziļinās. Joprojām katrs trešais Rumānijas iedzīvotājs ir pakļauts nabadzības un sociālās atstumtības riskam, un jo īpaši tas skar tādas grupas kā bērnus, romus, personas ar invaliditāti un vecāka gadagājuma cilvēkus. Sociālo pakalpojumu kvalitāte un aptvērums ir nepietiekami, to ģeogrāfiskais sadalījums ir nevienmērīgs un neatbilst iedzīvotāju grupu konkrētajām vajadzībām. Tikai aptuveni 20 % administratīvo teritoriālo vienību saņem licencētus sociālos pakalpojumus. Pakalpojumu piedāvājums parasti ir koncentrēts turīgākos apgabalos vai pilsētu teritorijās, lai gan vajadzības ir daudz lielākas nabadzīgākās lauku teritorijās un reģionos. Ierobežotā integrācija nodarbinātības, izglītības, veselības aprūpes un sociālo pakalpojumu jomā neļauj nodrošināt dažādu nelabvēlīgā situācijā esošu grupu ilgtspējīgu iekļaušanu. Personas ar invaliditāti saņem tikai ierobežotu atbalstu, lai tām būtu iespējama neatkarīga dzīve un piekļuve darba tirgum. Romu kopienas situācijas uzlabojums ir ļoti niecīgs. Sliktu sadzīves apstākļu rādītājs ir augstākais ES, un tas kaitē sociālajai iekļaušanai. Mājokļu politika tiek decentralizēta bez stratēģiskas sistēmas, un nabadzīgām kopienām bieži vien trūkst finanšu resursu. Sociālais atsauces indekss, ko izmanto par bāzi lielākajai daļai sociālo pabalstu, nav atjaunināts kopš 2008. gada un ir ievērojami samazinājies attiecībā pret minimālo algu. Tā rezultātā nabadzības līmenis cilvēkiem ar zemu vai ļoti zemu darba intensitāti kopš 2010. gada ir uz pusi pieaudzis. Turklāt neatbilstīgs ir nestandarta nodarbinātībā iesaistīto darba ņēmēju sociālais nodrošinājums. Katrs trešais nestandarta nodarbinātībā iesaistītais darba ņēmējs ir pakļauts smagas materiālās nenodrošinātības riskam. Dienas un sezonas strādniekiem nav oficiālu tiesību uz sociālo nodrošinājumu, kas segtu bezdarbu, grūtniecības un dzemdību atvaļinājumu, nelaimes gadījumus un darba traumas. 2016. gadā uzsāktās minimālo iekļaušanas ienākumu reformas īstenošana, kas palielinātu sociālās palīdzības tvērumu un adekvātumu, tika vēlreiz atlikta uz 2021. gadu.

               (16)Sociālo dialogu, jo īpaši nozaru līmenī, raksturo mazs darba koplīgumu segums, kas skaidrojams arī ar pašreizējo nozaru definējumu. Iestādes ir uzsākušas plānošanu attiecībā uz ekonomikas nozaru definīciju pārskatīšanu, tomēr vienošanās vēl nav panākta. Ārpus darba koplīguma slēgšanas sarunu satvara sociālo partneru savlaicīga un jēgpilna iesaistīšana politisku jautājumu un reformu apspriešanā ir ierobežota. Lielākoties sociālais dialogs oficiāli norisinās Ekonomikas un sociālo lietu padomes un sociālā dialoga komiteju darba ietvaros. Tomēr, neraugoties uz izveidoto satvaru dialogam un konsultācijām, šo institūciju stabilitāte un nozīme iepriekšējā gada laikā ir pavājinājusies.

               (17)Pēc tam, kad algu pieaugums gadiem ilgi ir bijis mērens, šobrīd Rumānija ir viena no tām ES valstīm, kurās tas ir visstraujākais. Tā iemesli ir valdības veiktie pasākumi publiskā sektora atalgojumu un minimālās darba algas paaugstināšanai, rekordzems bezdarba līmenis un strukturālais darbaspēka deficīts. Minimālā darba alga joprojām tiek noteikta nesistemātiski un bez objektīva mehānisma izmantošanas. Gadu gaitā tai nemitīgi pieaugot, 2017. gadā bija radusies situācija, ka katrs trešais darba ņēmējs saņem minimālo algu, – šis rādītājs gandrīz četras reizes pārsniedz 2011. gada rādītāju.

               (18)Veselības aprūpes sistēmu ietekmē vairākas problēmas. Zemais finansējums, neefektīvais publisko līdzekļu izmantojums un reformu trūkums ierobežo veselības aprūpes sistēmas efektivitāti. Nepārtrauktās emigrācijas rezultātā ir izveidojies ievērojams ārstu un medmāsu trūkums. Joprojām raizes sagādā veselības aprūpes infrastruktūra un aplokšņmaksājumi. Lauku apvidu iedzīvotājiem un mazāk aizsargātām grupām veselības aprūpes pakalpojumu pieejamība ir ierobežota. Šie faktori savukārt negatīvi ietekmē situāciju cilvēku veselības jomā, kas, neraugoties uz neseniem uzlabojumiem, joprojām atpaliek no ES vidējā rādītāja. Joprojām kavējas tik ļoti nepieciešamie uzlabojumi kopienā balstītas aprūpes jomā. Pilotprojekts kopienā balstītas aprūpes centru izveidei tika uzsākts ar kavēšanos, kam ir negatīva ietekme arī uz integrēto aprūpes pakalpojumu ieviešanu. Ilgtermiņa aprūpes nozare nav gatava strauji novecojošas sabiedrības problēmai. Pastāv tikai ļoti nedaudzi mājas aprūpes un dienas aprūpes dienesti, kuru pakalpojumi ir pieejami galvenokārt apvidos ar augstāku ienākumu līmeni. Ilgtermiņa aprūpes segums un tai veltītie publiskie izdevumi ir vieni no zemākajiem ES, un piekļuve ilgtermiņa aprūpes, rehabilitācijas un paliatīvās aprūpes pakalpojumiem ir nepietiekama.

               (19)Infrastruktūras kvalitāte, tostarp transporta, enerģētikas, atkritumu un notekūdeņu apsaimniekošanas nozarē, joprojām ir nepietiekama un ierobežo Rumānijas izredzes uz izaugsmi. Neraugoties uz ievērojamām publiskajām investīcijām pēc Rumānijas pievienošanās ES, tās fiziskā infrastruktūra joprojām ir nepietiekami attīstīta. Autoceļu un dzelzceļa tīklu vispārējais stāvoklis un uzticamība ir ļoti vāji. Infrastruktūra netiek līdzi augošas ekonomikas radītajam satiksmes pieprasījumam. Autoceļu tīkls ir viens no vismazāk attīstītajiem ES, un dzelzceļa sektora reforma kavējas. Autoceļu transporta radītā siltumnīcefekta gāzu emisija pēdējo piecu gadu laikā ir būtiski pieaugusi. Turklāt tas, ka ieguldījumi tehniskajā apkopē ievērojami atpaliek no nepieciešamajiem, rada situāciju, ka vilcienu ātrums ir mazāks un tiek negatīvi ietekmēti dzelzceļa kravu pārvadājumu piegādes laiki. Pilsētu transportu negatīvi ietekmē pastāvīgā finansējuma nepietiekamība, sektora sliktā organizētība un vietējo pakalpojumu sniedzēju vājā administratīvā kapacitāte. Nepilnības joprojām ir vērojamas arī enerģētikas, atkritumu, ūdeņu un notekūdeņu apsaimniekošanas infrastruktūrās un energotīklu starpsavienojumos. Atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūrai joprojām raksturīgs ļoti neliels sadzīves atkritumu reciklēšanas apjoms un ļoti augsts poligonos apglabāto atkritumu rādītājs. Joprojām pastāv problēmas, kas būtu jārisina, lai sasniegtu energoefektivitātes mērķrādītāju; jo īpaši daudz būtu darāms attiecībā uz ēku energoefektivitātes palielināšanu.

               (20)Rumānijas inovācijas spējas joprojām ir zemas, un valsts turpmāko konkurētspēju apdraud vietējo uzņēmumu lielā atpalicība no ārvalstu uzņēmumiem produktivitātes un inovācijas ziņā. Rumānijas investīcijas pētniecībā un izstrādē ir zemākās ES (0,5 % no IKP); publiskie izdevumi pētniecībai un izstrādei no 2011. gada rādītāja 0,32 % no IKP ir samazinājušies līdz 0,21 % no IKP 2017. gadā, un tas kavē spēju veidošanu. Rezultātā publiskā sektora zinātniskās bāzes kvalitāte joprojām ir ļoti zema un saiknes starp zinātni un darījumdarbību ir nepietiekami attīstītas. Tā kā ir vēl vairāk samazinājies arī augstskolu absolventu skaits zinātnes, tehnoloģiju, inženierijas un matemātikas jomās, prasmju deficīts rada lielu apdraudējumu Rumānijas ekonomikas inovācijas potenciālam. Digitalizācija ir tas, kas Rumānijai visvairāk vajadzīgs, lai uzlabotu situāciju inovācijas un konkurētspējas jomā. Daudziem Digitālās ekonomikas un sabiedrības indeksa komponentiem Rumānijā ir slikts rādītājs – tas citstarp attiecas uz digitālajiem publiskajiem pakalpojumiem, iedzīvotāju digitālajām prasmēm un uzņēmumu digitalizācijas pakāpi.

               (21)Rumānija ir panākusi ierobežotu progresu, īstenojot tai adresēto ieteikumu stiprināt prioritātes piešķiršanu projektiem publisko investīciju jomā un to sagatavošanu. Finanšu ministrija ir atbildīga par prioritāšu saraksta sagatavošanu  publisko investīciju projektiem, kas pārsniedz 100 miljonus RON (21 miljons EUR), un par to īstenošanas pārraudzību, bet pašus projektus pārvalda attiecīgo nozaru ministrijas. Prioritāro projektu sarakstā patlaban ietilpst apmēram 130 projekti, vairums transporta jomā. No tiem lielākā daļa varētu saņemt līdzfinansējumu no ES līdzekļiem. ES līdzekļu apguvi kavē tādi faktori kā ierobežotā administratīvā spēja sagatavot, piešķirt prioritāti un īstenot lielus investīciju projektus. Lai gan pēdējā laikā tiek sagatavoti lieli infrastruktūras projekti un nosūtīti Eiropas Komisijai apstiprināšanai, joprojām nav īstenoti daži svarīgi projekti, piemēram, Sibiu–Pitešti automaģistrāle (lai nodrošinātu savienojamību ar TEN-T Reinas–Donavas un Austrumu–Vidusjūras austrumu daļas koridoriem), un īstenošana kopumā joprojām kavējas. Turklāt ES līdzekļi līdz šim tikuši izmantoti projektiem, kurus sagatavoja iepriekšējam plānošanas periodam, bet esošajam plānošanas periodam jauno projektu saraksts vēl nav pilnībā pabeigts.

               (22)Efektīvs publiskais iepirkums ir ārkārtīgi būtisks svarīgu politisko mērķu sasniegšanai Rumānijā, tostarp saistībā ar publisko izdevumu efektivitāti, valsts pārvaldes modernizēšanu, inovācijas un ilgtspējīgas un iekļaujošas izaugsmes sekmēšanu. Rumānija ir panākusi ierobežotu progresu, īstenojot tai adresēto ieteikumu uzlabot publiskā iepirkuma pārredzamību. Publiskā iepirkuma efektivitāte joprojām ir risināma problēma, jo no tās atkarīga konkrētu pasākumu neatgriezeniskums, jo īpaši runājot par ex ante kontroles racionalizēšanu. Rumānijas publiskā iepirkuma stratēģijā ir uzsvērts Publiskā iepirkuma valsts aģentūras veiktas vienotas ex ante kontroles būtiskums. Tomēr atkārtotas likumdošanas iniciatīvas apdraud stratēģijā formulēto mērķu sasniegšanu.  Publiskā iepirkuma tiesību aktu paredzamība un stabilitāte joprojām ir saistīta ar būtiskām problēmām, un valsts publiskā iepirkuma stratēģija netiek pilnībā īstenota.

               (23)Valsts politikas veidošanas process kļūst arvien neparedzamāks, un tas negatīvi ietekmē uzņēmējdarbības vidi. Nesens piemērs ir ar valdības ārkārtas rīkojumu pieņemtais vērienīgu pasākumu kopums, kas ietekmē banku nozares, otrā pensiju līmeņa fondu pārvaldītāju, enerģētikas un telesakaru uzņēmumu darbību un kurš tika pieņemts bez apspriešanās ar ieinteresētajām personām vai ietekmes novērtējuma veikšanas. Regulējuma ietekmes novērtējumi joprojām ir tikai formalitāte, bet to kvalitāte un faktiskais izmantojums ļoti atšķiras atkarībā no nozares. Pastāv tikai ierobežota kvalitātes kontrole regulējuma ietekmes novērtējumu un politikas izstrādes jomā. Valstij nav ilgtspējīga politikas uzraudzības mehānisma, kas ietvertu pārredzamu ziņošanas sistēmu un ex post novērtējumus. Svarīgas likumdošanas iniciatīvas bieži vien tiek paziņotas tieši pirms pieņemšanas.  Ieinteresēto personu iesaiste reformu izstrādē un īstenošanā ir vāja, un patiess dialogs tiek izmantots reti, lai gan ir pieejamas attiecīgās institucionālās struktūras. Apgrūtinošas administratīvās procedūras īpaši ietekmē mazos un vidējos uzņēmumus. Piemēram, turpmāku tirgus attīstību kavē sarežģītas administratīvās procedūras uzņēmumu izveidei, kā arī pakalpojumu sniedzējiem, tostarp reglamentētām profesijām, noteiktās regulatīvās prasības. Joprojām kavējas attiecīgo tiesību aktu pieņemšana attiecībā uz cilvēkresursu pārvaldību valsts pārvaldē. Liela atbildības un resursu sadrumstalotība ietekmē publisko pakalpojumu konsekvenci un pieejamību, jo īpaši vietējā līmenī. Valsts līmeņa un reģionālās stratēģijas dažādiem publiskajiem pakalpojumiem nav labi iestrādātas reģionālā un vietējā līmeņa integrētos pasākumos. Publiskajiem pakalpojumiem paredzētais finansējums valstī ir nevienmērīgi sadalīts un bieži vien neatbilst vietējām vajadzībām. Netiek ņemti vērā tādi faktori kā vienota stratēģiska pieeja katram pakalpojumu veidam, esošās nepilnības un nepieciešamība izstrādāt jaunus pakalpojumus. Vietējo iestāžu ieņēmumiem trūkst stabilitātes un paredzamības. Ir veikta tikai ierobežota rīcība, lai uzlabotu līdzsvaru starp decentralizējamajām kompetencēm un finanšu resursu iedalīšanu, kas ļautu vietējām pašvaldībām sniegt kvalitatīvus pakalpojumus. Ir vajadzīgi papildu pasākumi, lai palielinātu administratīvo spēju vietējā līmenī.

               (24)Valsts uzņēmumiem ir svarīga nozīme kritiskās infrastruktūras nozarēs, piemēram, enerģētikas un dzelzceļa transporta nozarē. Pateicoties labvēlīgai makroekonomiskajai videi, to ekonomiskie un finansiālie darbības rezultāti pēdējā laikā ir uzlabojušies. Tomēr situācija finanšu un darbības rezultātu pārredzamības un atklāšanas ziņā nav uzlabojusies, un korporatīvās pārvaldības noteikumi joprojām tiek piemēroti tikai retumis. Kā piemērs ir minama pagaidu valžu atkārtota iecelšana, kas ir pretrunā likuma garam, un tas, ka netiek izmantoti izpildes instrumenti, kuri saskaņā ar tiesību aktiem izmantojami attiecībā uz uzņēmumiem, kuri neievēro noteikumus. Nav novērsts risks, ka varētu tikt būtiski vājināti tiesību akti par valsts uzņēmumiem. Tas nozīmē, ka pēc valstij adresēto 2015. gada un 2016. gada ieteikumu īstenošanā panāktā progresa atkal ir notikusi pretēja virzība. Tā rezultātā ir apdraudēti galvenie nosacījumi publisko līdzekļu lietderīga izmantojuma veicināšanai, un tiek pieļauti sagrozīti investīciju lēmumi. Vairāku lielāko valsts uzņēmumu īpašumtiesību nodošana jaunajam Valsts Attīstības un investīciju fondam prasīs stingru korporatīvās pārvaldības noteikumu ievērošanu gan attiecībā uz fondu, gan tā portfelī esošajiem uzņēmumiem.

               (25)Daži pagājušā gada notikumi ir raisījuši bažas par tiesiskumu Rumānijā un pastiprinājuši agrākās nopietnās bažas par valsts līdzšinējā progresa tiesu sistēmas reformā un augsta līmeņa korupcijas apkarošanā neatgriezeniskumu un ilgtspēju. Šiem jautājumiem tiek veltīta uzmanība, veicot uzraudzību saskaņā ar sadarbības un pārbaudes mehānismu. Šobrīd ir spēkā trīs tiesību aktu grozījumi tieslietu jomā, un tajos ir ietverti vairāki pasākumi, kas vājina tiesiskās garantijas attiecībā uz tiesu iestāžu neatkarību. Tie varētu mazināt gan tiesnešu un prokuroru ikdienas darba efektivitāti, gan sabiedrības uzticēšanos tiesu iestādēm. Tiek izdarīts spiediens uz tiesu iestādēm un atsevišķiem tiesnešiem, tostarp izveidojot īpašu nodaļu prokuratūras ietvaros, kuras uzdevums ir izmeklēt, iespējams, tiesnešu veiktos nodarījumus. Pašreizējie pasākumi, lai grozītu kriminālkodeksu un kriminālprocesa kodeksu, negatīvi ietekmētu kriminālizmeklēšanas un tiesas procesu efektivitāti un arī samazinātu kriminālatbildību par korupciju. Papildu bažas ir saistītas ar procedūrām, saskaņā ar kurām augsta līmeņa tiesneši tiek atstādināti un iecelti amatā. Nesenie ziņojumi ļauj secināt, ka varētu tikt vēlreiz pārskatīti ar tiesu sistēmas reformu saistītie pasākumi.

               (26)Sadarbības un pārbaudes mehānisma ietvaros Komisija turpina uzraudzīt tiesu sistēmas reformu un cīņu pret korupciju Rumānijā. Tādējādi šīs jomas nav iekļautas Rumānijai adresētajos ieteikumos, bet tām ir būtiska nozīme pozitīvas sociālekonomiskās vides izveidei valstī.

               (27)ES līdzekļu plānošana laikposmam no 2021. līdz 2027. gadam varētu palīdzēt novērst dažas ieteikumos konstatētās nepilnības, jo īpaši jomās, uz kurām attiecas ziņojuma par valsti
                  9
                D pielikums. Tas ļautu Rumānijai pēc iespējas labāk izmantot šos līdzekļus noteiktajās nozarēs, ņemot vērā reģionālās atšķirības. Valsts administratīvās spējas stiprināšana attiecībā uz šo līdzekļu pārvaldību ir svarīgs faktors šo ieguldījumu veiksmīgai īstenošanai.

               (28)2019. gada Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi visaptverošu Rumānijas ekonomikas politikas analīzi un publicējusi to 2019. gada ziņojumā par valsti. Tā ir arī novērtējusi 2019. gada konverģences programmu, 2019. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti Rumānijai iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Izvērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Rumānijā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (29)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2019. gada konverģences programmu, un tās atzinums
                  10
                ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā,

               (30)Padome ir izskatījusi 2019. gada valsts reformu programmu un 2019. gada konverģences programmu, ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo novērtējumu. Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1., 2., 4. un 5. ieteikumā, Fiskālās politikas pasākumi, kas minēti 1. ieteikumā, cita starpā palīdz novērst ar konkurētspēju un ārējo pozīciju saistīto nelīdzsvarotību.

               AR ŠO IESAKA Rumānijai 2019. un 2020. gadā rīkoties šādi.

               1.Nodrošināt atbilstību Padomes 2019. gada XX. jūnija ieteikumam ar mērķi koriģēt būtisko novirzi no korekciju gaitas vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai. Nodrošināt pilnīgu fiskālā regulējuma piemērošanu. Stiprināt nodokļu saistību izpildi un nodokļu iekasēšanu.

               2.Nodrošināt finanšu stabilitāti un banku nozares stabilitāti. Nodrošināt valsts pensiju sistēmas ilgtspēju un otrā pensiju līmeņa fondu ilgtermiņa dzīvotspēju.

               3.Uzlabot izglītības kvalitāti un iekļaujošumu, jo īpaši attiecībā uz romiem un citām nelabvēlīgā situācijā esošām grupām. Uzlabot prasmju līmeni, tostarp digitālās prasmes, jo īpaši palielinot profesionālās izglītības un apmācības un augstākās izglītības atbilstību darba tirgus vajadzībām. Palielināt sociālo pakalpojumu aptvērumu un kvalitāti un pabeigt minimālo iekļaušanas ienākumu reformu. Uzlabot sociālā dialoga darbību. Nodrošināt minimālās darba algas noteikšanu, pamatojoties uz objektīviem kritērijiem, kas atbilst darbvietu radīšanas un konkurētspējas mērķiem. Uzlabot piekļuvi veselības aprūpei un tās rentabilitāti, tostarp, pārejot uz ambulatoro aprūpi.

               4.Orientēt ar ieguldījumiem saistīto ekonomikas politiku uz transporta jomu, jo īpaši uz tās ilgtspēju, zemu oglekļa emisiju enerģētiku un energoefektivitāti, vides infrastruktūru, kā arī inovāciju, ņemot vērā reģionālās atšķirības. Uzlabot lielo projektu sagatavošanu un prioritāšu noteikšanu un paātrināt to īstenošanu. Uzlabot publiskā iepirkuma efektivitāti un nodrošināt valsts publiskā iepirkuma stratēģijas pilnīgu un ilgtspējīgu īstenošanu.

               5.Nodrošināt, ka likumdošanas iniciatīvas nemazina juridisko noteiktību, uzlabojot lēmumu pieņemšanas kvalitāti un paredzamību, tostarp apspriežoties ar attiecīgajām ieinteresētajām personām, veicot efektīvus ietekmes novērtējumus un racionalizējot administratīvās procedūras. Stiprināt valsts uzņēmumu korporatīvo pārvaldību.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

                     (3)

                        SWD(2019) 1022 final.

                     (4)

                        COM(2019) 150 final.

                     (5)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        Cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un pagaidu pasākumus, ko Komisija pārrēķina, izmantojot vispārpieņemtu metodoloģiju.

                     (8)

                        Valdības neto primāros izdevumus veido kopējie valdības izdevumi, izņemot procentu izdevumus, izdevumus saistībā ar Savienības programmām, kas ir pilnībā izlīdzināti ar ienākumiem no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas saistībā ar bezdarbnieku pabalstu izdevumiem. Valsts finansētā bruto pamatkapitāla veidošanas līmenis ir izlīdzināts 4 gadu laikposmā. Ir ņemti vērā tiesību aktos paredzētie diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu jomā ir atskaitīti.

                     (9)

                        SWD(2019) 1022 final.

                     (10)

                        Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.