title: Padomes Ieteikums (2015. gada 14. jūlijs) par Īrijas 2015. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Īrijas 2015. gada stabilitātes programmu

text:
               18.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/42

         PADOMES IETEIKUMS
   (2015. gada 14. jūlijs)
   par Īrijas 2015. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Īrijas 2015. gada stabilitātes programmu
   (2015/C 272/12)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija. Stratēģijā lielākoties pievērsta uzmanība galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2015. gada 14. jūlijā, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma Ieteikumu par dalībvalstu un Savienības ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm, un 2010. gada 21. oktobrī tā pieņēma Lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (3). Kopā tie veido “integrētās pamatnostādnes”, ko dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Padome 2014. gada 8. jūlijā pieņēma Ieteikumu (4) par Īrijas 2014. gada valsts reformu programmu un sniedza atzinumu par atjaunināto Īrijas 2014. gada stabilitātes programmu. Komisija 2014. gada 28. novembrī saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 473/2013 (5) sniedza savu atzinumu par Īrijas budžeta plāna projektu 2015. gadam.

               (4)

               Komisija 2014. gada 28. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, iezīmējot 2015. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Tajā pašā dienā Komisija, balstoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Īrija tika noteikta kā viena no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (5)

               Eiropadome 2014. gada 18. decembrī apstiprināja prioritātes, lai veicinātu investīcijas, pastiprinātu strukturālās reformas un īstenotu atbildīgu, izaugsmi veicinošu fiskālo konsolidāciju.

               (6)

               Komisija 2015. gada 26. februārī publicēja 2015. gada valsts ziņojumu par Īriju. Tajā novērtēti Īrijas panākumi 2014. gada 8. jūlijā pieņemto valstij adresēto ieteikumu īstenošanā. Valsts ziņojumā ietverti arī padziļinātā pārskata rezultāti atbilstīgi Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantam. Komisijas veiktā analīze tai ļauj secināt, ka Īrijā pastāv makroekonomiskā nelīdzsvarotība, kurai nepieciešama izšķiroša politikas rīcība un pārraudzība. Konkrēti, Īrija 2013. gadā pabeidza ES un SVF finansiālās palīdzības programmu, un patlaban valstij tiek piemērota pēcprogrammas novērošana un Eiropas pusgada ietvaros veiktā novērošana. Neraugoties uz ievērojamiem uzlabojumiem ekonomikas attīstības perspektīvās, dažiem riskiem joprojām ir jāpievērš īpaša uzmanība: privātā un publiskā sektora augsts parādu līmenis; atlikušās finanšu nozares problēmas, jo īpaši attiecībā uz banku rentabilitāti; un darba tirgus pielāgošana, kuram raksturīgs augsts strukturālā bezdarba līmenis.

               (7)

               Īrija 2015. gada 29. aprīlī iesniedza savu 2015. gada valsts reformu programmu un 2015. gada 30. aprīlī – savu 2015. gada stabilitātes programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (8)

               Īrijai pašlaik piemēro Stabilitātes un izaugsmes pakta korektīvo daļu. 2015. gada stabilitātes programmā valdība plāno novērst pārmērīgo budžeta deficītu līdz 2015. gadam, kas ir Padomes noteiktais termiņš. Pēc tam tā plāno līdz 2019. gadam sasniegt vidējā termiņa mērķi – līdzsvarotu budžetu strukturālā izteiksmē. Valdība plāno samazināt nominālo budžeta deficītu līdz 2,3 % no IKP 2015. gadā un pārvērst to par pārpalikumu 0,7 % apmērā no IKP 2019. gadā. Saskaņā ar stabilitātes programmu gaidāms, ka valdības parāda attiecība pret IKP tiks samazināta no 109,7 % 2014. gadā līdz 105,0 % no IKP 2015. gadā un pakāpeniski līdz 89,4 % no IKP 2019. gadā. Šo budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir labvēlīgs 2015. gadā un ticams 2016. gadā. Pamatojoties uz Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, ir paredzēta pārmērīgā budžeta deficīta savlaicīga un noturīga novēršana līdz 2015. gadam. Tiek lēsts, ka fiskālie centieni 2011.–2015. gadā būs mazāki par ieteiktajiem centieniem, taču saskaņā ar programmu un pēc tam veikto diskrecionāro pasākumu apmērs atbilst tam, kas bija prasīts. Pieņemot pārmērīgā budžeta deficīta savlaicīgu un noturīgu novēršanu, kā plānots, Īrijai piemēros pakta preventīvo daļu, sākot no 2016. gada. Pasākumi, lai atbalstītu plānotos budžeta deficīta mērķus un virzību uz vidējā termiņa mērķi, sākot no 2016. gada, nav bijuši pietiekami precīzi noteikti. Tādēļ, ņemot vērā Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, šķiet, pastāv risks būtiskai novirzei no nepieciešamās korekcijas virzībā uz vidēja termiņa mērķi 2016. gadā, un minētajā gadā būs vajadzīgi papildu strukturāli pasākumi. Pamatojoties uz stabilitātes programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka pastāv risks, ka Īrija neizpildīs Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.

               (9)

               Nodokļu reformas ir veicinājušas fiskālo korekciju, taču vēl ir papildu iespējas mazināt izkropļojumus, uzlabot nodokļu sistēmas efektivitāti un veicināt tās izaugsmi un labvēlību videi. Īpašuma nodoklis ir pārvērsts par regulāru nodokli, bet bāze joprojām ir samērā šaura, jo uz noteiktu nedzīvojamo īpašumu nodokļu regulējums joprojām neattiecas. Darbaspēka nodokļiem trūkst vienkāršības sarežģīto sociālo iemaksu dēļ. Nodokļu bāze patēriņa un vides nodokļiem ir ierobežota ar samazinātām likmēm un atbrīvojumiem. Nulles un samazinātas likmes pievienotās vērtības nodoklim padara to mazāk efektīvu nekā vidēji Eiropas Savienībā, un šķiet, ka šādi nodokļu izdevumi netiek sistemātiski novērtēti. Pastāv iespējas uzlabot vides nodokļu instrumentu efektivitāti un pārtraukt videi kaitīgas subsīdijas. Tiek atzinīgi vērtētas jaunākās izmaiņas nodokļu rezidences noteikumos, pat ja to ietekmes novērtēšanai var būt vajadzīgs laiks. Pēdējos gados ir īstenotas fiskālās sistēmas būtiskas reformas. Paredzēts, ka jauni noteikumi un procedūras, jo īpaši vidēja termiņa izdevumu shēma, nodrošinās aizsardzību pret prociklisku fiskālo politiku un ir būtiski fiskālai ilgtspējai. Tomēr saskaņā ar pašreizējiem noteikumiem valdībai ir ievērojama rīcības brīvība mainīt izdevumu maksimālos apjomus, pārsniedzot iepriekš noteiktus neparedzētos izdevumus, kas vājina vidēja termiņa budžeta plānus.

               (10)

               Valsts izdevumi par veselības aprūpi ir salīdzinoši lieli, lai arī iedzīvotāju veselības stāvokļa rādītāji kopumā nav labāki kā pārējās ES valstīs. Pēdējos gados ir sasniegts efektivitātes pieaugums. Tomēr veselības aprūpes sistēmai ir vajadzīgas padziļinātas strukturālas reformas, lai ierobežotu paredzamos izmaksu pieaugumus un saglabātu labvēlīgus rezultātus veselības aprūpes jomā, ņemot vērā sabiedrības novecošanos. Īrija plāno ieviest viena līmeņa vispārējo veselības apdrošināšanas shēmu vidējā termiņā un īsteno reformas saskaņā ar turpmāko veselības aprūpes stratēģiju. Tiek īstenoti starpposma pasākumi, ieviešot vispārēju veselības apdrošināšanu, lai risinātu dažas aktuālas problēmas un uzlabotu izmaksu lietderību. Efektīvi ieviešot e-veselības rīkus, finansējuma sadali pa darbības jomām un uzlabojot zāļu izrakstīšanas praksi, var ievērojami palielināt izmaksu lietderību. Tajā pašā laikā joprojām ir iespējams samazināt valsts izdevumus par zālēm, jo īpaši patentētām zālēm, kas ievērojami pārsniedz ES vidējo līmeni.

               (11)

               Īrijā ir viens no Savienībā lielākajiem tādu cilvēku īpatsvariem, kuri dzīvo mājsaimniecībās ar zemu darba intensitāti. Tas rada nopietnas sociālās problēmas un palielina bērnu nabadzības risku. Tā kā zema darba intensitāte ir īpaši smaga problēma mājsaimniecībās, kurās ir viens no vecākiem, to bērnu īpatsvars, kuri dzīvo mājsaimniecībās ar zemu darba intensitāti, ir gandrīz trīs reizes lielāks par ES vidējo rādītāju. Zināmi panākumi ir gūti bezdarbības ienākumu likvidēšanā, mainot atsevišķu sociālās labklājības maksājumu darbību. Tomēr bērnu pilna laika aprūpes pieejamība joprojām ir ierobežota un dārga, kas ir šķērslis sieviešu un vientuļo vecāku līdzdalībai darba tirgū.

               (12)

               Līdz ar stingrāku makroekonomisko vidi ir uzlabojusies MVU vispārējā situācija, bet tiem ir ļoti kontrastējošs finansiālais stāvoklis; salīdzinoši neliela daļa joprojām cieš no pārmantojuma problēmām un koncentrē nozares turpmākās aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšanas vajadzības. Pieprasījums pēc kredītiem arī liecina par atveseļošanos. MVU joprojām lielā mērā paļaujas uz banku finansējumu ieguldījumiem, un nebanku finansējuma avoti ir samērā vāji attīstīti. Tā kā atveseļošanās pieņemas spēkā un iekšzemes pieprasījums atjaunojas, visticamāk, palielināsies piedāvājuma ierobežojumi, ja vien netiks pienācīgi laboti kredītu kanāli un netiks dažādoti finansējuma avoti; tas ir būtiski ieguldījumiem un izaugsmes perspektīvām. Ir veiktas būtiskas politikas iniciatīvas, lai atbalstītu MVU piekļuvi finansējumam un piedāvātu jaunus produktus ar ilgāku termiņu. Tās ietver Īrijas Stratēģiskās banku korporācijas (SBCI), Īrijas Stratēģisko ieguldījumu fonda (ISIF) un citu shēmu izveidi. Tomēr, kaut arī tās joprojām ir agrīnos posmos, dažu šo shēmu īstenošana līdz šim ir bijusi zemā līmenī, un par SBCI un ISIF efektivitāti un ietekmi var spriest tikai, ņemot vērā pieredzi.

               (13)

               Īrija ir guvusi labus panākumus iekšzemes banku pārstrukturēšanā, racionalizācijā un rekapitalizācijā. Banku finansējuma profili ir normalizējušies un rentabilitāte turpina uzlaboties. Tomēr pārmantojuma problēmas joprojām ir būtiskas. Ienākumus nenesošu aizdevumu lielais apjoms samazinās pavisam lēni un turpina mazināt banku spēju atbalstīt ekonomikas atveseļošanos. Šādi aizdevumi 2014. gada ceturtajā ceturksnī veidoja 23,2 % no kopējiem aizdevumiem trīs galvenajās iekšzemes bankās, kas ir viens no augstākajiem rādītājiem Savienībā. Lai gan bankas turpina sasniegt hipotekāro parādu atgūšanas mērķus, turpina palielināties ilgtermiņa parādi (vairāk nekā 720 dienas), palielinoties līdz 9,8 % no kopējiem aizdevumu atlikumiem 2014. gada ceturtajā ceturksnī. Tiek gūti panākumi, īstenojot ilgtspējīgus pārstrukturēšanas risinājumus; aprīlī Īrijas Centrālā banka pieprasīja, lai līdz 2015. gada beigām bankām būtu risinājumi attiecībā uz lielāko daļu aizņēmēju. Taču bankas ir būtiski paļāvušās uz standarta sevis ierobežošanas metodēm, kas saistītas ar pamatsummas vai procentu maksājumu atmaksas grafika pārskatīšanu, nevis šo abu summu samazināšanu. Bankas arī lielā mērā turpina izmantot tiesvedību, lai pārliecinātu klientus atmaksāt parādus. Centrālā kredītu reģistra plānotā ieviešana ir noritējusi pavisam lēni, kaut gan tas ir būtiski, lai uzlabotu uzraudzību, kredītriska izvērtēšanu un riska pārvaldību.

               (14)

               Situācija darba tirgū kopš 2013. gada ir uzlabojusies ar jaunu darbvietu izveidi privātajā sektorā un stabilu bezdarba līmeņa samazināšanos. Tomēr bezdarba līmenis joprojām ir augsts, un ilgtermiņa bezdarbs joprojām rada nopietnas bažas. Pastāv risks, ka cikliskais bezdarbs varētu kļūt strukturāls, jo līdz ar ekonomikas līdzsvara atjaunošanu ir radusies prasmju neatbilstība. Jauniešu bezdarba līmenis joprojām ir daudz augstāks nekā pirmskrīzes periodā. Aktivizācijas reformas pēdējos gados ir guvušas būtiskus panākumus, tomēr joprojām pastāv zināmas bažas par esošās aktivizācijas politikas un mācību programmu efektivitāti un par nodarbinātības dienestu spēju nodrošināt vajadzīgo mērogu. Nesen uzsāktā Job path iniciatīva liecina par pozitīvu attīstību; tās efektivitāte būs jāpārbauda. Pagātnē turpmākās izglītības un apmācības sistēma ir bijusi neefektīva, nodrošinot tāda veida prasmes, kas ir vajadzīgas līdzsvarotajai ekonomikai, un reformas ir sāktas tikai nesen.

               (15)

               Juridisko pakalpojumu izmaksas joprojām ir augstas, un tās joprojām jākoriģē atbilstīgi citiem profesionālajiem pakalpojumiem. Korekcija ir svarīga, jo juridiskie pakalpojumi ir pamats visās ekonomikas nozarēs un to izmaksas ietekmē Īrijas konkurētspēju. Tiesiskā regulējuma reforma attiecībā uz juridiskiem pakalpojumiem, lai palielinātu konkurenci un samazinātu izmaksas, ir ilgtermiņa projekts, kuru iestādes ir apņēmušās īstenot. Tomēr Juridisko pakalpojumu regulējuma akts, kas publicēts 2011. gadā, nav pieņemts. Turklāt izmaksu faktisku samazinājumu var sasniegt tikai tad, ja plānotā tiesiskā regulējuma konkurenci palielinoši un izmaksas samazinoši noteikumi tiek saglabāti un iekļauti noteikumos, kurus izdos Juridisko pakalpojumu regulatīvā iestāde, kas drīzumā tiks izveidota. Tāpēc Komisija turpinās pārraudzīt progresu šajā jomā Eiropas pusgada kontekstā.

               (16)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Īrijas ekonomikas politikas vispusīgu analīzi un publicējusi to 2015. gada valsts ziņojumā. Tā ir novērtējusi arī stabilitātes programmu un valsts reformu programmu, un turpmāko rīcību saistībā ar ieteikumiem, kas adresēti Īrijai iepriekšējos gados. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Īrijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jāstiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1. līdz 4. ieteikumā.

               (17)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu, un tās atzinums (6) ir atspoguļots jo īpaši 1. un 2. ieteikumā.

               (18)

               Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1. un 4. ieteikumā.

               (19)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir arī veikusi analīzi par visas eurozonas ekonomikas politiku. Pamatojoties uz šo analīzi, Padome ir sniegusi konkrētus ieteikumus dalībvalstīm, kuru valūta ir euro (7). Īrijai kā valstij, kuras valūta ir euro, būtu arī jānodrošina pilnīga un savlaicīga minēto ieteikumu īstenošana,

         IESAKA Īrijai 2015. un 2016. gadā rīkoties šādi.

               1.

               Nodrošināt pārmērīgā budžeta deficīta noturīgu novēršanu 2015. gadā. Panākt fiskālo korekciju 0,6 % apmērā no IKP virzībā uz vidējā termiņa mērķi 2016. gadā. Izmantot negaidītu papildu peļņu no labākiem nekā paredzēts ekonomiskiem un finanšu apstākļiem, lai paātrinātu budžeta deficīta un parāda samazināšanu. Ierobežot esošās diskrecionārās pilnvaras mainīt izdevumu maksimālos apjomus papildus īpašiem un iepriekš noteiktiem neparedzētiem gadījumiem. Paplašināt nodokļu bāzi un pārskatīt nodokļu izdevumus, tostarp attiecībā uz pievienotās vērtības nodokļiem.

               2.

               Veikt pasākumus, lai uzlabotu veselības aprūpes sistēmas izmaksu efektivitāti, tostarp samazinot izdevumus par patentētām zālēm un pakāpeniski īstenojot atbilstošu zāļu izrakstīšanas praksi. Izvērst finansējuma sadali pa darbības jomām valsts slimnīcu sistēmā.

               3.

               Veikt pasākumus, lai palielinātu mājsaimniecību darba intensitāti un novērstu bērnu nabadzības risku, samazinot pabalstu un papildu maksājumu atcelšanu, atsākot strādāt, un uzlabojot bērnu pilna laika aprūpes pieejamību par pieņemamu cenu.

               4.

               Līdz 2015. gada beigām pabeigt noturīgus pārstrukturēšanas risinājumus attiecībā uz lielāko daļu hipotēku parādu un stiprināt uzraudzības pasākumus, ko īsteno Īrijas Centrālā banka. Nodrošināt, lai pārstrukturēšanas risinājumi attiecībā uz aizdevumiem grūtībās nonākušiem MVU un mājokļu komerciālā nekustamā īpašuma aizdevumiem būtu ilgtspējīgi, turpmāk novērtējot banku darbību pret pašas mērķiem. Veikt vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka centrālais kredītu reģistrs sāk darboties līdz 2016. gadam.

      Briselē, 2015. gada 14. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. GRAMEGNA

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (3)  Paliek spēkā ar Padomes Lēmumu 2014/322/ES (2014. gada 6. maijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm 2014. gadam (OV L 165, 4.6.2014., 49. lpp.).

      (4)  Padomes Ieteikums (2014. gada 8. jūlijs) par Īrijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Īrijas 2014. gada stabilitātes programmu (OV C 247, 29.7.2014., 29. lpp.).

      (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 473/2013 (2013. gada 21. maijs) par kopīgiem noteikumiem budžeta plānu projektu uzraudzībai un novērtēšanai un pārmērīga budžeta deficīta novēršanai eurozonas dalībvalstīs (OV L 140, 27.5.2013., 11. lpp.).

      (6)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.

      (7)  OV C 272, 18.8.2015., 98. lpp.


title: Eiropas Centrālās bankas Ieteikums ( 2014. gada 27. marts ) par kopīgiem noteikumiem un obligātiem standartiem, kuri aizsargā tās statistiskās informācijas konfidencialitāti, ko savākusi Eiropas Centrālā banka ar nacionālo centrālo banku palīdzību (ECB/2014/14)

text:
               18.6.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 186/1

         EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS IETEIKUMS
   (2014. gada 27. marts)
   par kopīgiem noteikumiem un obligātiem standartiem, kuri aizsargā tās statistiskās informācijas konfidencialitāti, ko savākusi Eiropas Centrālā banka ar nacionālo centrālo banku palīdzību
   (ECB/2014/14)
   2014/C 186/01
   EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtus un jo īpaši to 5. pantu, 12.1. pantu, 14.3. pantu un 38. pantu,
   ņemot vērā Padomes 1998. gada 23. novembra Regulu (EK) Nr. 2533/98 par statistikas informācijas vākšanu, ko veic Eiropas Centrālā banka (1), un jo īpaši tās 8., 8.a un 8.b pantu,
   tā kā:

               (1)

               Pamatnostādne ECB/1998/NP28 (2) nosaka kopīgus noteikumus un obligātus standartus, kuri paredzēti Regulas (EK) Nr. 2533/98 8. panta 3. punktā un kuri nodrošina pamatlīmeņa aizsardzību konfidenciālai statistiskajai informācijai, ko savākusi Eiropas Centrālā banka (ECB) ar Eurosistēmas nacionālo centrālo banku palīdzību.

               (2)

               Lai gan šajā sakarā tiek atzīts, ka statistiskā informācija, kas nepieciešama ECB statistikas pārskatu sniegšanas prasību izpildei, nav vienāda dalībvalstīm, kuru valūta ir euro, un dalībvalstīm ar izņēmuma statusu, Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtu 5. pants attiecas uz visām dalībvalstīm, tam kopā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. pantu norādot uz dalībvalstu pienākumu izstrādāt un īstenot valstī visus pasākumus, ko tās uzskata par lietderīgiem, lai savāktu ECB statistikas pārskatu sniegšanas prasību izpildei nepieciešamo statistisko informāciju un statistikas jomā laikus sagatavotos euro ieviešanai dalībvalstīs ar izņēmuma statusu (3).

               (3)

               Pieaugusi vajadzība apmainīties ar konfidenciālu statistisko informāciju Eiropas Centrālo banku sistēmas (ECBS) dalībnieku starpā nolūkā pildīt ECBS uzdevumus,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
   I

      Pamatnostādnes ECB/1998/NP28 piemērošana

   Šā ieteikuma adresātiem attiecībā uz konfidenciālu statistisko informāciju, kas saņemta no cita ECBS dalībnieka, jāpiemēro Pamatnostādnes ECB/1998/NP28 noteikumi un tas jāapliecina, noslēdzot vienošanos ar pārējiem ECBS dalībniekiem.
   II

      Noslēguma noteikumi

               1.

               Šis ieteikums ir adresēts nacionālajām centrālajām bankām dalībvalstīs, kuru valūta nav euro, ciktāl tas uz tām attiecas un ciktāl šādas nacionālās centrālās bankas piedalās konfidenciālas statistiskās informācijas nosūtīšanā ECBS ietvaros.

               2.

               Šo ieteikumu piemēro no 2014. gada 1. aprīļa.

      Frankfurtē pie Mainas, 2014. gada 27. martā

            ECB prezidents

         Mario DRAGHI

      (1)  OV L 318, 27.11.1998., 8. lpp.

      (2)  1998. gada 22. decembra Pamatnostādne ECB/1998/NP28 par kopīgiem noteikumiem un obligātiem standartiem, lai aizsargātu to atsevišķo statistikas datu konfidencialitāti, ko savākusi Eiropas Centrālā banka ar nacionālo centrālo banku palīdzību (OV L 55, 24.2.2001., 72. lpp.).

      (3)  Sk. Regulas (EK) Nr. 2533/98 17. apsvērumu.


title: Padomes Ieteikums ( 2014. gada 8. jūlijs ) par Beļģijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Beļģijas 2014. gada stabilitātes programmu

text:
               29.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/1

         PADOMES IETEIKUMS
   (2014. gada 8. jūlijs)
   par Beļģijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Beļģijas 2014. gada stabilitātes programmu
   2014/C 247/01
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu nodarbinātības un izaugsmes stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), un 2010. gada 21. oktobrī tā pieņēma lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (3), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Dalībvalstu vai to valdību vadītāji 2012. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu par Izaugsmes un nodarbinātības paktu, kas ir saskaņots pamats rīcībai valstu, ES un eurozonas līmenī, izmantojot visas iespējamās sviras, instrumentus un politikas jomas. Viņi pieņēma lēmumu par dalībvalstu līmenī veicamo rīcību, jo īpaši paužot pilnīgu apņemšanos sasniegt stratēģijas “Eiropa 2020” mērķus un īstenot konkrētai valstij adresētos ieteikumus.

               (4)

               Padome 2013. gada 9. jūlijā pieņēma ieteikumu (4) par Beļģijas 2013. gada valsts reformu programmu un sniedza savu atzinumu par Beļģijas atjaunināto stabilitātes programmu 2012.–2016. gadam. Komisija 2013. gada 15. novembrī saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 473/2013 (5) sniedza savu atzinumu par Beļģijas budžeta plāna projektu 2014. gadam.

               (5)

               Komisija 2013. gada 13. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, iezīmējot 2014. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. 2013. gada 13. novembrī Komisija, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā tā noteica Beļģiju kā vienu no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (6)

               Eiropadome 2013. gada 20. decembrī apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes sekmēšanai. Tā uzsvēra vajadzību īstenot diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju, atjaunot normālus aizdevumu nosacījumus ekonomikai, sekmēt izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu, novērst krīzes sociālās sekas un modernizēt valsts pārvaldi.

               (7)

               Komisija 2014. gada 5. martā publicēja saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu sagatavotā padziļinātā pārskata rezultātus par Beļģiju. Komisijas veiktā analīze ļauj secināt, ka Beļģijā joprojām pastāv makroekonomiskā nelīdzsvarotība, kurai nepieciešama uzraudzība un politiska rīcība. Uzmanība joprojām jāpievērš jo īpaši attīstībai preču ārējās konkurētspējas jomā, jo pastāvīga pasliktināšanās apdraudētu makroekonomisko stabilitāti.

               (8)

               Beļģija 2014. gada 30. aprīlī iesniedza savu 2014. gada valsts reformu programmu un 2014. gada stabilitātes programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (9)

               2014. gada stabilitātes programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir līdz 2016. gadam panākt līdzsvarotu budžetu strukturālā izteiksmē un nākamajā gadā pēc tam sasniegt vidējā termiņa mērķi. Stabilitātes programmā saglabāts iepriekšējais vidējā termiņa mērķis, proti, 0,75 % no IKP, kas atspoguļo Stabilitātes un izaugsmes pakta mērķus, taču tā sasniegšana ir atlikta uz 2017. gadu, kas ir vienu gadu vēlāk par pagājušā gada stabilitātes programmā noteikto mērķa gadu. Plānotā ikgadējā virzība uz vidējā termiņa mērķa sasniegšanu atbilst Stabilitātes un izaugsmes paktā noteiktajai vajadzīgajai korekcijai. Saskaņā ar stabilitātes programmu izdevumu robežlielums programmas periodā kopumā ir ievērots. Parāds pārsniedz Līgumā noteikto atsauces vērtību 60 % no IKP, proti, 2013. gadā tas bija 101,5 % no IKP, un saskaņā ar stabilitātes programmu ir paredzēts, ka tas pakāpeniski samazināsies līdz 93 % no IKP 2017. gadā. Kopumā stabilitātes programmas mērķi atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Stabilitātes programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs, kuru izstrādājusi neatkarīga iestāde (Federālais plānošanas birojs), ir ticams. Izaugsmes prognozes ir tuvu tām, kas minētas Komisijas dienestu 2014. gada pavasara prognozē. Fiskālā līkne vēl nav pamatota ar pasākumiem. Komisijas prognozē nav redzami nekādi strukturālie uzlabojumi 2014. gadā, un, pieņemot, ka politika netiks mainīta, tiek prognozēts strukturālais pasliktinājums 2015. gadā. Tas apdraud mērķu sasniegšanu un varētu radīt būtisku novirzi no korekcijas virzībā uz vidējā termiņa mērķa sasniegšanu 2014.–2015. gadā. Turklāt saskaņā ar Komisijas prognozi Beļģija neievēros parādsaistību noteikumu ne 2014., ne arī 2015. gadā. Pamatojoties uz stabilitātes programmas izvērtējumu un Komisijas prognozi saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka Beļģija vispārējās valdības budžeta deficītu ir samazinājusi ievērojami zem 3 % no IKP 2013. gadā, taču pastāv risks, ka no 2014. gada būs ievērojama novirze no preventīvās daļas prasībām.

               (10)

               Beļģija ir panākusi būtisku progresu saistībā ar strukturālās koordinēšanas pasākumu ieviešanu. Ar 2013. gada beigās noslēgto sadarbības nolīgumu par fiskālo koordinēšanu ir ieviests budžeta strukturālās sabalansētības noteikums (definēts saskaņā ar vidējā termiņa mērķi) vispārējās valdības līmenī, kā paredzēts fiskālajā paktā. Turklāt ar to iedibinātā koordinēšanas kārtība tiek padarīta par formalitāti, i) oficiāli apstiprinot starpvaldību “konsultatīvās komitejas” lomu šajā procesā un ii) precizējot Augstās finanšu padomes padomdevējas lomu. Turklāt nolīgumā paredzēta Augstās padomes uzraudzības lomas stiprināšana, ieviešot skaidru korekcijas mehānismu gadījumiem, ja rodas būtiska novirze no saskaņotajiem mērķiem. Lai mērķus laikposmā pēc 2014. gada padarītu saistošus, var būt nepieciešami papildu pasākumi.

               (11)

               Lai arī Beļģijai nesen ir izdevies samazināt valsts parāda attiecības pieaugumu, valsts parāda slogs ir liels, proti, 101,5 % no IKP, un no pensiju saistībām izriet būtiskas saistības un pienākumi nākotnē. Lai šīs saistības un pienākumus varētu segt, vienlaikus saglabājot augstu dzīves līmeni, turpmāko budžeta izmaksu attīstība ir jāierobežo, aktivitātes un nodarbinātības rādītāji būtu jāpalielina, un starptautiskā konkurētspēja ir jāuzlabo. Katrā no šīm jomām Beļģija turpina saskarties ar būtiskām problēmām. Lai arī Beļģija ir veikusi pasākumus pareizajā virzienā, kā rezultāti būs redzami turpmākajos gados, būs nepieciešama vērienīgāka rīcība, īpaši tāpēc, ka reformas sāk īstenot arī tirdzniecības partneri.

               (12)

               Kopējais nodokļu slogs Beļģijā ir viens no augstākajiem Savienībā, un šis nodokļu slogs lielā mērā ir vērsts uz darbaspēku, kā rezultātā Beļģijā ir viens no augstākajiem nodokļu īpatsvariem darbaspēka izmaksās Savienībā. Vairākas nodokļu sistēmas īpatnības ir videi kaitīgas, piemēram, dienesta automašīnām piemērotais nodokļu režīms. Ir veikti daži mērķtiecīgi pasākumi, lai samazinātu darbaspēka izmaksas konkrētām grupām un atalgojuma skalas lejasdaļā samazinātu atšķirības starp bruto un neto algām. Taču nav notikusi nekāda būtiska nodokļu sloga pārnešana uz nodokļu bāzēm, kas mazāk negatīvi ietekmē izaugsmi. Sāktas pirmās pārdomas par visaptverošu nodokļu reformu nolūkā sekmēt valsts finanšu stabilitātes nodrošināšanu, veicināt konkurētspēju un nodarbinātības pieaugumu, un saglabāt vidi. Šādai visaptverošai nodokļu reformai būtu jāietver nodokļu novirze no darbaspēka, nodokļu sistēmas vienkāršošana, PVN efektivitātes palielināšana, nodokļu bāzu paplašināšana, nodokļu izdevumu samazināšana, likumdošanas nepilnību novēršana un videi kaitīgu subsīdiju pakāpeniska pārtraukšana.

               (13)

               Beļģija saskaras ar ļoti būtisku prognozēto ietekmi, ko rada sabiedrības novecošana, jo paredzēts, ka laikposmā no 2010. gada līdz 2060. gadam ar novecošanu saistītās izmaksas, jo īpaši ar pensijām un ilgtermiņa aprūpi saistītās izmaksas, palielināsies par vairāk nekā 8 % no IKP. Nesen sāktajai reformai vecāka gadagājuma cilvēkiem sociālā nodrošinājuma jomā paredzēts pozitīvi ietekmēt viņu nodarbinātību. Taču, ņemot vērā šā uzdevuma apmēru, fiskālās stabilitātes sasniegšanai ir nepieciešami papildu pasākumi, kuros jāņem vērā nepieciešamība saglabāt vecuma sociālā nodrošinājuma shēmu atbilstīgumu. Nepieciešami pasākumi, lai pensionēšanās vecumu sasaistītu ar paredzamā mūža ilguma izmaiņām nolūkā samazināt atšķirību starp likumā noteikto un faktisko pensionēšanās vecumu un uzlabot ilgtermiņa aprūpei paredzēto valsts izdevumu efektivitāti.

               (14)

               Beļģija saskaras ar hronisku problēmu – darbaspēka nepilnīgu izmantošanu. Aktivitātes un nodarbinātības rādītāji ir zemāki par vidējiem rādītājiem ES, un tie ir nemainīgi, savukārt ilgtermiņa bezdarbs – izteikts procentuāli no kopējā bezdarba līmeņa – joprojām ir augsts. Vairumā gadījumu lielais nodokļu īpatsvars darbaspēka izmaksās, mijodarbojoties ar pabalstu sistēmu, vairumam darbinieku kategoriju rada ievērojamu bezdarbu un “bezdarbības lamatas”. Lai arī ir veikti pasākumi nolūkā samazināt bezdarba lamatas iedzīvotājiem ar zemām algām, vairumam citu kategoriju darbinieku šīs lamatas ir kļuvušas lielākas un “bezdarbības lamatas” joprojām ir izplatītas. Tā kā darbaspēka izmaksas joprojām ir augstas, darbā pieņemšanas politikai ir tendence samazināt risku un sodīt “nepiederošos”, piemēram, jauniešus, mazkvalificētus darbiniekus un iedzīvotājus ar migrantu izcelsmi, kuriem kopā ar vecāka gadagājuma darba ņēmējiem līdzdalības rādītāji darba tirgū ir krietni zemāki par vidējiem rādītājiem ES. Spēcīga uzņēmuma darbinieku aizsardzība, kad darba maiņa nozīmē tiesību (piemēram, atlaišanas pabalsti, priekšlaicīga pensionēšanās, ar vecumu saistīti pabalsti) zaudēšanu, mazina motivāciju īstenot profesionālo mobilitāti starp darbavietām un nozarēm. Šāda inerce aktīvā darba tirgus politiku Beļģijā padara samērā neefektīvu un rada situāciju, kurā augsts bezdarba līmenis dažās jomās un nozarēs pastāv līdzās saspringtiem darba tirgus apstākļiem un izaugsmi kavējošam prasmju trūkumam citās jomās un nozarēs. Jauniešu bezdarbs pēdējā gada laikā ir būtiski palielinājies, un starp reģioniem un grupām pastāv lielas atšķirības. Prasmju neatbilstības strukturālā problēma būs jārisina kopā ar tādu neatliekamu problēmu risināšanu kā priekšlaicīga mācību pārtraukšana un jaunieši, kas pametuši mācības, neiegūstot kvalifikāciju. Sestā valsts reforma piedāvā iespēju uzlabot efektivitāti un par galveno mērķa nozari noteikt nodarbinātības politiku ar nosacījumu, ka sadarbība starp federālo un reģionālo līmeni tiek optimizēta.

               (15)

               Beļģijā konkurētspēja aizvien pasliktinās, tostarp attiecībā uz aspektiem, kas nav saistīti ar izmaksām. Jo īpaši ražošanas nozares starptautiskā konkurētspēja mazinās, ko atspoguļo samazinātās rezerves ražotājiem un darbavietu likvidēšana. Beļģija parasti paļāvās uz to, ka darba samaksas indeksācija uzturēs pirktspēju. Taču kopējā algu kāpuma pārsniegšanas korekcija ir veikta vēlu un nepietiekamā apmērā. Turklāt centrālā standartalga ne vienmēr ļauj pienācīgi atspoguļot nozaru produktivitātes attīstību un vietējā darba tirgus apstākļus. Līdz ar to algas ir palielinājušās straujāk par produktivitāti, kā rezultātā tiek zaudētas darbavietas un konkurētspēja. Apspriežoties ar sociālajiem partneriem un saskaņā ar valsts praksi, Beļģijai būtu jāīsteno savas algu noteikšanas sistēmas reforma tā, lai nozarē varētu ieviest lielāku algu gradāciju un algas varētu labāk pielāgot produktivitātes izmaiņām. Cenas mazumtirdzniecības nozarē joprojām ir augstākas nekā kaimiņvalstīs, savukārt ierobežojumi profesionālo pakalpojumu jomā kavē inovatīvu darījumdarbības modeļu attīstību un attur no ieguldījumu veikšanas. Elektrības sadales tarifi joprojām ir vieni no augstākajiem Eiropā, un to plānotā reģionalizācija palielina nenoteiktību attiecībā uz sadales izmaksu turpmāko attīstību tiešajiem lietotājiem, jo šobrīd iesaldētais tarifs nesedz izplatītāju pieaugošās izmaksas. Ja Beļģija vēlas saglabāt lielas algas un tajā pašā laikā radīt jaunas darbavietas, tai ir jāražo un pasaules tirgos jāpārdod sarežģītākas preces ar augstāku pievienoto vērtību, nekā tas ir šobrīd. Beļģijai inovatīvās nozarēs trūkst strauji augošu uzņēmumu. Atbalsts inovācijai ir labi izstrādāts un ietver visu inovācijas ciklu, tomēr tas kļuvis sarežģīts un ir fragmentēts. To darbību attīstību, kurām ir augsta pievienotā vērtība, bieži vien kavē pietiekami kvalificētu cilvēkresursu trūkums.

               (16)

               Paredzams, ka Beļģija līdz 2020. gadam nesasniegs savu mērķi – par 15 % samazināt siltumnīcefekta gāzu emisijas nozarēs, uz kurām neattiecas ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēma, – katrā ziņā ne bez paļaušanās uz elastības mehānismiem. Lai arī tiek veiktas dažas iniciatīvas, šķiet, ka tām trūkst saskaņotas virzības, un aizvien nav skaidrs, kāda ir pasākumu kopīgā ietekme uz emisiju, jo īpaši transporta nozares un ēku radīto, samazināšanu. Elektroenerģijai piemērotā PVN samazināšana vēl vairāk varētu iedragāt šajā saistībā veiktos centienus. Sarunas par sadarbību un vienošanās par sloga sadali starp federālo valsti un reģioniem nav devušas rezultātus, proti, tas nav skaidri sadalīts. Satiksmes sastrēgumi Beļģijas ekonomikai salīdzinājumā ar citām valstīm rada ļoti smagu slogu. Ņemot vērā šīs problēmas nopietnību, tās atrisināšanai ir nepieciešama visaptveroša politikas atbilde, ņemot vērā iespējamo dažādo maksu par sastrēgumiem atšķirīgos laikos, pārskatot labvēlīgo nodokļu režīmu attiecībā uz dienesta automašīnu un degvielas apmaksas karšu lietošanu privātām vajadzībām un uzlabojot sabiedriskā transporta efektivitāti.

               (17)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir vispusīgi izanalizējusi Beļģijas ekonomikas politiku. Tā ir izvērtējusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Beļģijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1. līdz 6. ieteikumā.

               (18)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu, un tās atzinums (6) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (19)

               Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 2., 4. un 5. ieteikumā.

               (20)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir arī veikusi analīzi par visas eurozonas ekonomikas politiku. Pamatojoties uz to, Padome ir sniegusi konkrētus ieteikumus, kas adresēti dalībvalstīm, kuru valūta ir euro (7). Beļģijai kā valstij, kuras valūta ir euro, būtu arī jānodrošina pilnīga un savlaicīga minēto ieteikumu īstenošana,

         AR ŠO IESAKA Beļģijai laikposmā no 2014. gada līdz 2015. gadam rīkoties šādi.

               1.

               Pēc pārmērīga budžeta deficīta novēršanas stiprināt budžeta pasākumus 2014. gadam, ņemot vērā, ka – pamatojoties uz Komisijas dienestu 2014. gada pavasara prognozi – rodas atšķirība 0,5 % no IKP apmērā, kas liecina par būtiskas novirzes risku no Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā noteiktajām prasībām. 2015. gadā ievērojami stiprināt budžeta stratēģiju, lai nodrošinātu vajadzīgo korekciju 0,6 % no IKP apmērā virzībā uz vidējā termiņa mērķa sasniegšanu, kas arī nodrošinātu parādsaistību noteikuma ievērošanu. Pēc tam līdz mirklim, kad vidējā termiņa mērķis tiks sasniegts, īstenot plānoto ikgadējo strukturālo korekciju virzībā uz vidējā termiņa mērķi saskaņā ar prasību veikt ikgadējo strukturālo korekciju vismaz 0,5 % no IKP apmērā un jo īpaši labos ekonomikas apstākļos vai vajadzības gadījumā nodrošināt, ka parādsaistību noteikums ir izpildīts, lai panāktu, ka augstā vispārējās valdības parāda attiecība sāk noturīgi samazināties. Nodrošināt visu valdības līmeņu līdzsvarotu ieguldījumu fiskālo noteikumu, tostarp budžeta strukturālās sabalansētības noteikuma, izpildē ar saistošu instrumentu, vidēja termiņa plānošanas perspektīvā veicot mērķu skaidru sadalījumu.

               2.

               Uzlabot vispārējās nodokļu sistēmas līdzsvaru un godīgumu un sagatavot visaptverošu nodokļu reformu, kas ļaus nodokļus novirzīt no darbaspēka izmaksām uz izaugsmei draudzīgākām nodokļu bāzēm, vienkāršot nodokļu sistēmu, novērst nepilnības, palielināt PVN efektivitāti, paplašināt nodokļu bāzes, samazināt nodokļu izdevumus un pamazām pārtraukt videi kaitīgas subsīdijas.

               3.

               Samazināt turpmāko ar novecošanu saistīto, jo īpaši no pensijām un ilgtermiņa aprūpes izrietošo, valsts izdevumu palielināšanos, palielinot centienus samazināt plaisu starp faktisko un likumā noteikto pensionēšanās vecumu, ierosinot samazināt priekšlaicīgas pensionēšanās iespējas, atbalstot aktīvas vecumdienas, pensionēšanās vecumu pielāgojot paredzamā mūža ilguma izmaiņām un uzlabojot ilgtermiņa aprūpei paredzēto valsts izdevumu efektivitāti.

               4.

               Uzlabot līdzdalību darba tirgū, jo īpaši mazinot finansiālos stimulus nestrādāt, uzlabojot piekļuvi darba tirgum nelabvēlīgā situācijā esošām grupām, piemēram, jauniešiem un cilvēkiem ar migrantu izcelsmi, uzlabojot profesionālo mobilitāti un risinot prasmju trūkuma un neatbilstības, kā arī priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas problēmas. Visā valstī stiprināt valsts iestāžu, valsts nodarbinātības dienestu un izglītības iestāžu partnerības, lai jauniešiem sniegtu agrīnu un individuāli pielāgotu atbalstu.

               5.

               Apspriežoties ar sociālajiem partneriem un saskaņā ar valsts praksi, atjaunot konkurētspēju, turpinot algu noteikšanas sistēmas, tostarp algu indeksācijas, reformu, lai nodrošinātu, ka algu attīstība reaģē uz produktivitātes izmaiņām nozaru un/vai uzņēmumu līmenī, kā arī ekonomiskajiem apstākļiem, un nepieciešamības gadījumā nodrošina efektīvas automātiskās korekcijas; stiprinot konkurenci mazumtirdzniecības nozarēs, novēršot pārmērīgus ierobežojumus pakalpojumu, tostarp profesionālo pakalpojumu jomā, un novēršot enerģijas sadales izmaksu iespējamo turpmāko palielināšanos; sekmējot inovāciju, piemērojot racionalizētas stimulu shēmas un samazinātus administratīvos šķēršļus; un īstenojot saskaņotu izglītības un mācību politiku, risinot problēmu saistībā ar pastāvīgu prasmju neatbilstību un atšķirībām starp reģioniem attiecībā uz priekšlaicīgu mācību pārtraukšanu.

               6.

               Nodrošināt, lai tiktu izpildīti 2020. gada mērķi par siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanu no darbībām, uz kurām neattiecas emisijas kvotu tirdzniecības sistēma, jo īpaši, kas attiecas uz ēkām un transportu. Pārliecināties, ka ieguvumi no transporta ir saskaņoti ar mērķi samazināt satiksmes sastrēgumus. Vienoties par skaidru īstenojamo pasākumu un slogu sadali starp federālajām un reģionālajām vienībām.

      Briselē, 2014. gada 8. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. C. PADOAN

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (3)  Paliek spēkā 2014. gadā ar Padomes Lēmumu 2014/322/ES (2014. gada 6. maijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm 2014. gadam (OV L 165, 4.6.2014., 49. lpp.).

      (4)  OV C 217, 30.7.2013., 5. lpp.

      (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 473/2013 (2013. gada 21. maijs) par kopīgiem noteikumiem budžeta plānu projektu uzraudzībai un novērtēšanai un pārmērīga budžeta deficīta novēršanai eurozonas dalībvalstīs (OV L 140, 27.5.2013., 11. lpp.).

      (6)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.

      (7)  Skatīt šā Oficiālā Vēstneša 141 lpp.


title: Padomes Ieteikums ( 2011. gada 15. februāris ) par Eiropas Centrālās bankas Valdes locekļa iecelšanu

text:
               22.2.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 56/1

         PADOMES IETEIKUMS
   (2011. gada 15. februāris)
   par Eiropas Centrālās bankas Valdes locekļa iecelšanu
   2011/C 56/01
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 283. panta 2. punktu un 139. panta 2. punkta h) apakšpunktu, kā arī 11.2. un 42.3. punktu Protokolā par Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas statūtiem,
   AR ŠO EIROPADOMEI IESAKA:
   No 2011. gada 1. jūnija Eiropas Centrālās bankas Valdes locekļa amatā uz astoņu gadu pilnvaru laiku iecelt Peter PRAET kungu.

      Briselē, 2011. gada 15. februārī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         MATOLCSY Gy.


title: Komisijas Ieteikums ( 2008. gada 3. oktobris ) par tādu cilvēku aktīvu integrāciju, kuri ir atstumti no darba tirgus (izziņots ar dokumenta numuru K(2008) 5737)

text:
               18.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 307/11

      KOMISIJAS IETEIKUMS

   (2008. gada 3. oktobris)
   par tādu cilvēku aktīvu integrāciju, kuri ir atstumti no darba tirgus
   (izziņots ar dokumenta numuru K(2008) 5737)
   (2008/867/EK)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 211. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Cilvēka cieņas ievērošana ir viens no Eiropas Savienības pamatprincipiem, kuru mērķis ir veicināt pilnīgu nodarbinātību un sociālo progresu, izskaust sociālo atstumtību un diskrimināciju un sekmēt sociālo taisnīgumu un sociālo aizsardzību. Saskaņā ar EK līguma 137. panta 1. punkta h) apakšpunktu Kopienai ir būtiska nozīme, atbalstot un papildinot dalībvalstu darbību, kas vērsta uz tādu personu integrāciju, kuras ir atstumtas no darba tirgus. Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 34. pantā paredzētas tiesības uz sociālo palīdzību un palīdzību mājokļu jomā, lai nodrošinātu pienācīgu dzīvi tiem, kam nav pietiekamu līdzekļu.

               (2)

               Padomes 1992. gada 24. jūnija Ieteikums 92/441/EEK par kopīgiem kritērijiem attiecībā uz pietiekamiem resursiem un sociālo palīdzību sociālās aizsardzības sistēmās (1) joprojām ir atsauces instruments Kopienas politikai saistībā ar nabadzību un sociālo atstumtību, un tas nav zaudējis nozīmi, lai gan tā pilnīgas īstenošanas labad jāveic vēl vairāk.

               (3)

               Kopš 1992. gada ir izveidoti jauni politikas instrumenti. Viens no šādiem instrumentiem ir atvērtā koordinācijas metode (AKM) sociālās aizsardzības un sociālās integrācijas jomā, un tās mērķi ietver visu personu aktīvu sociālo integrāciju, kas jānodrošina, veicinot dalību darba tirgū un cīnoties pret nabadzību un atstumtību visvairāk novārtā atstāto personu un grupu vidū (2). Vēl viens instruments ir Eiropas nodarbinātības stratēģija, kuras mērķis cita starpā ir stiprināt sociālo integrāciju, cīnīties pret nabadzību, novērst tādu cilvēku atstumtību no darba tirgus, kuri atrodas nelabvēlīgā situācijā, un atbalstīt šo personu integrāciju darba tirgū (3).

               (4)

               Tas, ka joprojām ir nabadzība un bezdarbs un ka daudzējādie nelabvēlīgie apstākļi kļūst arvien sarežģītāki, nosaka vajadzību pēc visaptverošiem, integrētiem politikas virzieniem (4). Lai modernizētu sociālās aizsardzības sistēmas, vienotā aktīvas integrācijas stratēģijā jāsavieno atbilstīgs ienākumu nodrošinājums, saikne ar darba tirgu un piekļuve kvalitatīviem pakalpojumiem (5). Šī stratēģija pilnīgi papildina elastdrošības pieeju, vienlaikus ir vērsta uz tiem, kuri ir atstumti no darba tirgus. Ar to tiek dots ieguldījums Lisabonas stratēģijā, veicinot darbaspēka aktivitāti un mobilitāti, un tā ir ES ilgtspējīgas attīstības stratēģijas sociālās dimensijas stūrakmens (6).

               (5)

               Pakāpeniski īstenojot šo ieteikumu, jāapsver valstu prioritātes un finanšu resursu pieejamība.

               (6)

               Šis ieteikums un tajā izklāstīto kopīgo principu īstenošana neskar Kopienas tiesību aktu piemērošanu, ieskaitot noteikumus par valsts atbalstu un vispārīgo grupu atbrīvojuma regulu (7), un Kopienas noteikumus par valsts līgumu piešķiršanu.

               (7)

               Saskaņā ar subsidiaritātes principu dalībvalstis ir atbildīgas par ienākumu nodrošinājuma apmēra noteikšanu un par atbilstīgas politikas virzienu kombinācijas izveidi, ņemot vērā atšķirīgās situācijas un vajadzības pašvaldību, reģionu un valsts līmenī,

         AR ŠO IESAKA DALĪBVALSTĪM RĪKOTIES ŠĀDI.
   1)   Izstrādāt un īstenot integrētu visaptverošu stratēģiju, kas vērsta uz tādu cilvēku aktīvu integrāciju, kuri ir atstumti no darba tirgus, to apvienojot ar atbilstīgu ienākumu atbalstu, integrējošiem darba tirgiem un piekļuvi kvalitatīviem pakalpojumiem. Ar aktīvas integrācijas politikas virzieniem jāveicina darbspējīgu cilvēku integrācija noturīgā, kvalitatīvā darba tirgū un jānodrošina pietiekami resursi tādu personu pienācīgai dzīvei, kuras pašas to nespēj, un atbalsts šo personu dalībai sabiedrības dzīvē.
   2)   Nodrošināt vienotu aktīvas integrācijas politikas virzienu efektivitāti, izmantojot:

               a)

               visaptverošas politikas izveidi, ar ko noteikta aktīvas integrācijas stratēģijas triju risinājumu pareizā kombinācija, ņemot vērā to kopīgo ietekmi uz tādu cilvēku sociālo un ekonomisko integrāciju, kuri ir nelabvēlīgā situācijā, un iespējamu mijiedarbību, ieskaitot sinerģiju un kompromisus;

               b)

               aktīvas integrācijas stratēģijas trīs risinājumu vienotu īstenošanu, lai efektīvi novērstu nabadzības un sociālās atstumtības daudzējādos iemeslus un stiprinātu koordināciju starp valsts aģentūrām un dienestiem, kuri īsteno aktīvas integrācijas politiku;

               c)

               politikas koordinēšanu starp pašvaldību, reģionu, valsts un ES iestādēm, ņemot vērā šo iestāžu konkrētos uzdevumus, kompetenci un prioritātes;

               d)

               visu attiecīgo personu, ieskaitot tās, kuras skar nabadzība un sociālā atstumtība, sociālo partneru, nevalstisko organizāciju un pakalpojumu sniedzēju aktīvu iesaistīšanu stratēģiju pilnveidošanā, īstenošanā un novērtēšanā.

         3)   Nodrošināt, ka aktīvas integrācijas politikas virzieni:

               a)

               ir atbalsts pamattiesību īstenošanā;

               b)

               veicina dzimumu līdztiesību un visiem vienlīdzīgas iespējas;

               c)

               nodrošina to, ka tiek pienācīgi ņemta vērā daudzējādo nelabvēlīgo apstākļu sarežģītība un dažādo neaizsargāto cilvēku grupu īpašās situācijas un vajadzības;

               d)

               nodrošina to, ka pienācīga uzmanība tiek pievērsta vietējai situācijai un situācijai reģionos, un uzlabo teritoriālo kohēziju;

               e)

               ir saskanīgi ar dzīvescikla pieeju sociālajā un nodarbinātības politikā tā, lai būtu iespējams atbalstīt solidaritāti paaudžu starpā un izbeigt nabadzības pārmantošanu no paaudzes paaudzē.

         4)   Organizēt un īstenot vienotus aktīvas integrācijas politikas virzienus saskaņā ar turpmāk minētajiem kopīgajiem principiem un katram risinājumam paredzētām pamatnostādnēm, vienlaikus ievērojot subsidiaritātes principu un atšķirīgās situācijas, vajadzības un prioritātes, neskarot Kopienas tiesību aktu piemērošanu, ieskaitot noteikumus par valsts atbalstu un Kopienas noteikumus par publiskā pasūtījuma līgumu piešķiršanu.
   a)   Atbilstīgs ienākumu nodrošinājums
   Atzīt cilvēka pamattiesības uz iztikas līdzekļiem un sociālo palīdzību, kas ir pietiekami, lai dzīvotu cilvēka cienīgu dzīvi, – tā ir daļa no visaptverošiem, atbilstīgiem centieniem apkarot sociālo atstumtību.

               i)

               Attiecīgā gadījumā pārskatīt sociālās aizsardzības sistēmas, ņemot vērā Ieteikuma 92/441/EEK B punktā uzskaitītos kopīgos principus. Saskaņā ar aktīvas integrācijas stratēģiju tiesības uz pietiekamiem iztikas līdzekļiem:

                           —

                           jāapvieno ar aktīvi pieejamām darba vai profesionālās apmācības iespējām, lai atrastu darbu personām, kuru situācija nav šķērslis šādai aktīvai darbībai, vai attiecīgā gadījumā jāsaista ar ekonomiskās un sociālās integrācijas pasākumiem pārējām personām,

                           —

                           jāapvieno ar politikas virzieniem, kuri valsts līmenī tiek uzskatīti par vajadzīgiem attiecīgo personu ekonomiskajai un sociālajai integrācijai;

               ii)

               nodrošināt minēto tiesību īstenošanu saskaņā ar praktiskajiem norādījumiem, kuri iekļauti Ieteikuma 92/441/EEK C punkta 1., 2. un 3. apakšpunktā. Īpaši, ja tiek paredzēti cilvēka cienīgas dzīves nodrošināšanai vajadzīgie resursi, izmantojot atbilstīgos nacionālos indikatorus, būtu jāņem vērā attiecīgās valsts dzīves līmenis un cenu līmenis pēc mājsaimniecības tipa un lieluma. Aktīvas integrācijas sistēmā būtu jānodrošina, ka personas, kuru situācija nav šķērslis darbaspējai, tiek rosinātas meklēt darbu un ka pielāgotās vai papildu summas atbilst šo personu īpašajām vajadzībām.

         b)   Integrējoši darba tirgi
   Pieņemt pasākumus, kas attiecas uz personām, kuru situācija nav šķērslis darbaspējai, lai šīm personām nodrošinātu efektīvu palīdzību, kas vērsta uz iesaistīšanos, atkārtotu iesaistīšanos darba tirgū un palikšanu darba tirgū.

               i)

               Saistībā ar aktīvas integrācijas stratēģijām veicināt šādus kopīgos principus:

                           —

                           apmierināt no darba tirgus atstumtu cilvēku vajadzības, lai sekmētu, ka šīs personas pakāpeniski no jauna integrējas sabiedrībā un darba tirgū, un pastiprinātu šo personu nodarbinātības spēju,

                           —

                           veikt integrējošu darba tirgu sekmēšanai vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka piekļuve darba tirgum ir visiem pieejama iespēja,

                           —

                           sekmēt kvalitatīvas darba vietas, ieskaitot darba algu un piemaksas, darba apstākļus, veselībai nekaitīgu un drošu darba vidi, piekļuvi mūžizglītībai un profesionālās izaugsmes izredzes, lai īpaši izvairītos no strādājošo nabadzības,

                           —

                           novērst darba tirgus segmentāciju, sekmējot darba vietas saglabāšanu un pilnveidošanu;

               ii)

               īstenot šos principus, izmantojot praktiskus norādījumus:

                           —

                           paplašināt un uzlabot ieguldījumus cilvēkkapitālā, izmantojot integrējošus izglītības un apmācības politikas virzienus, ieskaitot efektīvas mūžizglītības stratēģijas; reaģējot uz jaunām prasmju prasībām, uz vajadzību pēc digitālajām prasmēm un pielāgot izglītības un apmācības sistēmas,

                           —

                           veikt aktīvus un preventīvus darba tirgus pasākumus, ieskaitot atbilstīgi pielāgotus, individualizētus pakalpojumus un atbalstu savlaicīgā vajadzību noteikšanā, palīdzību darba meklēšanā, metodisko darbu un apmācību un motivēšanu aktīvai darba meklēšanai,

                           —

                           nepārtraukti pārskatīt rosinošos un bremzējošos faktorus, ko rada nodokļu un pabalstu sistēmas, ieskaitot pabalstu pārvaldību un to piešķiršanas nosacījumus un augsto faktisko nodokļu robežlikmju būtisku samazināšanu galvenokārt attiecībā uz personām, kurām ir nelieli ienākumi, vienlaikus nodrošinot atbilstīgu sociālās aizsardzības līmeni,

                           —

                           nodrošināt atbalstu sociālajai ekonomikai un aizsargātai nodarbinātībai, kas ir svarīgs faktors attiecībā uz tādu cilvēku iesaistīšanu darba tirgū, kuri ir nelabvēlīgā situācijā, sekmēt finanšu integrāciju un mikroaizdevumus, nodrošināt finansiālus stimulus, kas paredzēti, lai mudinātu darba devējus pieņemt darbā šādas personas, attīstīt jaunus avotus darba vietu izveidei pakalpojumu jomā, īpaši vietējā līmenī, un padziļināt izpratni par darba tirgus integrētspēju,

                           —

                           veicināt pielāgošanās spējas un nodrošināt atbalstu strādājošajiem un labvēlīgu vidi, ieskaitot to, ka uzmanība tiek pievērsta strādājošo veselībai un labklājībai, nediskriminācijai un darba tiesību aktu piemērošanai saistībā ar sociālo dialogu.

         c)   Piekļuve kvalitatīviem pakalpojumiem
   Veikt visu veidu pasākumus, lai dotu iespēju attiecīgajām personām saskaņā ar atbilstīgajiem valsts normatīvajiem aktiem saņemt pienācīgu sociālo atbalstu, proti, piekļūt kvalitatīviem pakalpojumiem. Īpaši jāveic šādu darbību kopums.
   Saskaņā ar turpmāk minētajiem kopīgajiem principiem jāsniedz pakalpojumi, kas ir būtiski, atbalstot aktīvas sociālās un ekonomiskās integrācijas politikas virzienus, ieskaitot sociālās palīdzības pakalpojumus, nodarbinātības un apmācības pakalpojumus, atbalstu mājokļu jomā un pakalpojumus sociālo mājokļu, bērna aprūpes, ilgtermiņa aprūpes un veselības jomā, ņemot vērā vietējo, reģionālo un valsts iestāžu lomu, piemērojamos Kopienas tiesību aktus un dalībvalstīs atšķirīgās situācijas, vajadzības un prioritātes:

               —

               teritoriāla pieejamība, fiziska piekļūstamība un iespēja atļauties,

               —

               solidaritāte, vienlīdzīgas iespējas pakalpojumu izmantotājiem un darba ņēmējiem, un pienācīga uzmanība tiek pievērsta lietotāju dažādībai,

               —

               ieguldījumi cilvēkkapitālā, darba apstākļi un atbilstīga fiziskā infrastruktūra,

               —

               visaptveroši un koordinēti pakalpojumi, kas tiek plānoti un sniegti integrētā veidā,

               —

               lietotāju iesaistīšana un individuāla pieeja, lai apmierinātu individuālās prasības,

               —

               uzraudzība un rezultātu novērtēšana, un labas prakses apmaiņa.

         5)   Veicot darbības sociālās aizsardzības jomā, nodrošināt attiecīgos līdzekļus un pabalstus; izmantot struktūrfondu, īpaši Eiropas Sociālā fonda, noteikumus un resursus, kas paredzēti aktīvas integrācijas pasākumiem.
   Noteikt sīki izstrādātu kārtību un finanšu izmaksas un organizēt to pārvaldību, un minētās darbības veikt saskaņā ar valsts tiesību aktiem un/vai praksi.
   Ņemt vērā ekonomiskos un budžeta ierobežojumus, valsts iestāžu noteiktās prioritātes un publiskā sektora finanšu stāvokli, lai panāktu līdzsvaru starp faktoriem, kas rosina strādāt, nabadzības mazināšanu un ilgstspējīgiem budžeta izdevumiem.
   Veikt vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka visi, ieskaitot personas, kam ir vismazāk priekšrocību, būtu informēti par savām tiesībām un pieejamo atbalstu, attiecīgā gadījumā ar informācijas tehnoloģiju palīdzību.
   Cik vien iespējams vienkāršot administratīvās procedūras un kārtību, kādā tiek pārbaudīti resursi un situācijas.
   Ja vien iespējams, saskaņā ar valsts normatīvajiem aktiem veidot pārsūdzības sistēmu, iesaistot kompetentās pārvaldes iestādes, un, ja vajadzīgs, tajā iekļaut neatkarīgu trešo pusi, piemēram, tiesu, kas attiecīgajai personai varētu būt viegli pieejama.
   6)   Uzlabot rādītājus un informācijas sistēmas, lai pastiprināti vāktu atjauninātus un salīdzināmus datus par visiem aktīvas integrācijas pīlāriem.
   Saskaņā ar atvērtās koordinācijas metodi uzraudzīt un novērtēt aktīvas integrācijas politikas virzienus, pamatojoties uz ciešu sadarbību starp Sociālas aizsardzības komiteju un Nodarbinātības komiteju un saņemot programmas Progress atbalstu.
   Nodrošināt atbilstību Lisabonas stratēģijas vispārējai politikai saistībā ar sociālās kohēzijas mērķiem.
   Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm.

      Briselē, 2008. gada 3. oktobrī

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Vladimír ŠPIDLA

      (1)  OV L 245, 26.8.1992., 46. lpp.

      (2)  Paziņojums COM(2005) 706 “Strādāt kopā, strādāt labāk. Jauni pamatnoteikumi sociālās aizsardzības un sociālās integrācijas politikas atklātajai koordinēšanai Eiropas Savienībā”.

      (3)  Padomes 2008. gada 7. jūlija lēmums par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm, Padomes dokuments 10614/2/082008 (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts).

      (4)  Paziņojums COM(2007) 620 “Sociālās aizsardzības modernizēšana lielākam sociālajam taisnīgumam un ekonomiskajai kohēzijai. No darba tirgus atstumtu cilvēku aktīvas integrācijas izvēršana” un COM(2005) 33 “Par sociālo programmu”.

      (5)  Paziņojums COM(2006) 44 “Par apspriedi saistībā ar ES līmeņa rīcību, lai veicinātu no darba tirgus atstumtu cilvēku aktīvu iekļaušanu”.

      (6)  Paziņojums COM(2007) 620, prezidentūras secinājumi, ko pieņēma Briseles Eiropadomes 2007. gada 14. decembra sanāksmē, un Sociālās aizsardzības komitejas (SAK) 2008. gada 3. jūlija ievadpaziņojums par aktīvu integrāciju. Īpaši skatīt arī Padomes 2007. gada 5. decembra secinājumus, dokumentu 16139/07; Reģionu komitejas 2008. gada 18. jūnija atzinumu par aktīvu integrāciju (dokuments CdR 344/2007); Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas 2007. gada 27. oktobra atzinumu par minimālajiem sociālajiem standartiem (dokuments CESE 892/2007).

      (7)  Komisijas 2008. gada 6. augusta Regula (EK) Nr. 800/2008, kas atzīst noteiktas atbalsta kategorijas par saderīgām ar kopējo tirgu, piemērojot Līguma 87. un 88. pantu (vispārējā grupu atbrīvojuma regula) (OV L 214, 9.8.2008., 3. lpp.).


title: EBTA Uzraudzības iestādes Ieteikums Nr. 194/04/KOL ( 2004. gada 14. jūlijs ) par attiecīgajiem produkta un pakalpojumu tirgiem elektronisko komunikāciju nozarē, kas pieejami  ex ante  regulai saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem, kā iekļauts Eiropas Ekonomikas zonas līgumā

text:
               27.4.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 113/18

         EBTA UZRAUDZĪBAS IESTĀDES IETEIKUMS

   Nr. 194/04/KOL
   (2004. gada 14. jūlijs)
   par attiecīgajiem produkta un pakalpojumu tirgiem elektronisko komunikāciju nozarē, kas pieejami ex ante regulai saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem, kā iekļauts Eiropas Ekonomikas zonas līgumā
   EBTA UZRAUDZĪBAS IESTĀDE,
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas zonas līgumu (1),
   ņemot vērā līgumu starp EBTA valstīm par uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi, jo īpaši tā 5. panta 2. punkta b. apakšpunktu,
   ņemot vērā EEZ līguma XI pielikuma 5cl. punktā minēto aktu, kas piemērots ar līguma 1. protokolu un nozares labojumiem, kas ietilpst šī līguma XI pielikumā, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (2), jo īpaši tā 15. panta 1. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Direktīva 2002/21/EK (turpmāk pamatdirektīva), izveido jaunu likumīgu pamatu elektronisko komunikāciju nozarei, kas cenšas atbilst konverģences tendencēm, aptverot visus elektronisko komunikāciju tīklus un pakalpojumus tās darbības sfērā. Mērķis ir pakāpeniski samazināt nozarei raksturīgos ex ante likumus, jo kompetence tirgū attīstās.

               (2)

               Pamatdirektīvas 15. pants paredz, ka EBTA Uzraudzības iestāde (turpmāk Iestāde), pēc sabiedriskas konsultācijas un konsultācijas ar valsts pārvaldes iestādēm (VPI) EBTA valstīs pieņem ieteikumu par attiecīgo produktu un pakalpojumu tirgiem.

               (3)

               Eiropas Komisija ir sniegusi Ieteikumu 2003/311/EK par attiecīgajiem produkta un pakalpojumu tirgiem elektronisko komunikāciju nozarē, kas pieejama ex ante regulai, saskaņā ar Direktīvu 2002/21/EK (3).

               (4)

               Lai nodrošinātu EEZ tiesību viendabīgu pielietojumu visā Eiropas ekonomikas zonā, Iestāde šo ieteikumu pieskaņo pēc iespējas tuvāk attiecīgajam Komisijas ieteikumam.

               (5)

               Šī ieteikuma mērķis ir noteikt to produktu un pakalpojumu tirgus, kuros ir attaisnota ex ante regulas piemērošana. Tomēr šim pirmajam ieteikumam jābūt savienojamam ar pāreju no 1998. gada reglamentējošiem noteikumiem uz jaunajiem reglamentējošiem noteikumiem. Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/19/EK par pieeju un sadarbību starp elektronisko komunikāciju tīkliem un saistītajiem aprīkojumiem (4), turpmāk piekļuves direktīva, un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (5), turpmāk universālā pakalpojuma direktīva, jau nosaka īpašas tirgus jomas, kuras nepieciešams analizēt ar VPI papildus šajā ieteikumā uzskatītajiem tirgiem. Saskaņā ar pamatdirektīvu VPI jānosaka attiecīgie ģeogrāfiskie tirgi sava teritorijā.

               (6)

               Saskaņā ar 1998. gada reglamentējošiem noteikumiem vairākas jomas telekomunikāciju nozarē tiek pakļautas ex ante regulai. Šīs jomas ir attēlotas piemērojamās direktīvās, bet tās nevienmēr ir “tirgi” EEZ konkurences tiesību un prakses nozīmē. Pamatdirektīvas I pielikums paredz šādu tirgus jomu sarakstu, kas jāietver sākotnējā ieteikuma versijā.

               (7)

               Kā Pamatdirektīvas I pielikuma virsraksts izskaidro, visām tirgus jomām, kas tur uzskaitītas, jāietver ieteikuma sākotnējā versijā, lai VPI varētu veikt esošo saistību pārbaudi, kas uzliktas saskaņā ar 1998. gada reglamentējošiem noteikumiem.

               (8)

               Pamatdirektīvas 15. panta 1. punkts pieprasa Iestādei definēt tirgus saskaņā ar EEZ konkurences tiesību principiem. Līdz ar to Iestāde ir definējusi tirgus (atbilstoši Pamatdirektīvas I pielikumā uzskaitītajām tirgus jomām) saskaņā ar EEZ konkurences tiesību principiem.

               (9)

               Elektronisko komunikāciju nozarē ir vismaz divi galvenie attiecīgo tirgus veidi, ar kuriem jārēķinās: tirgi pakalpojumiem vai produktiem, kas paredzēti gala lietotājiem (mazumtirdzniecības tirgi), un tirgi ieguldījumiem, kas ir nepieciešami operatoriem, lai nodrošinātu pakalpojumus un produktus gala lietotājam (vairumtirdzniecības tirgi). Šo divu tirgus veidu robežās turpmākās tirgus atšķirības var izdarīt atkarībā no pieprasījuma un piedāvājuma vietas īpašībām.

               (10)

               Tirgus definēšanas un identificēšanas sākumpunkts ir mazumtirdzniecības tirgu raksturojums noteiktā laika periodā, ņemot vērā pieprasījuma puses un piedāvājuma puses savstarpējo savietojamību. Pēc mazumtirdzniecības tirgu raksturošanas un definēšanas, kuri ir ar gala lietotāju piedāvājumu un pieprasījumu saistītie tirgi, ir lietderīgi identificēt attiecīgos vairumtirdzniecības tirgus, kuri ir tirgi, kas saistīti ar produktu pieprasījumu un produktu piegādi trešajai pusei, kas vēlas piegādāt gala lietotājiem.

               (11)

               Tirgu definēšana saskaņā ar EEZ konkurences tiesību principiem nozīmē, ka dažas no tirgus jomām Pamatdirektīvas I pielikumā ietver vairākus atsevišķus individuālos tirgus, pamatojoties uz pieprasījuma puses īpašībām. Šie ir produkti mazumtirdzniecības pieejai publiskajam telefonu tīklam fiksētā vietā un telefona pakalpojumiem, kas nodrošināti fiksētā vietā. Tirgus joma I pielikumā, kas attiecas uz vairumtirdzniecības nomātām līnijām, ir definēta kā atsevišķs tirgus vairumtirdzniecības norobežotajiem segmentiem un vairumtirdzniecības maģistrāles segmentiem, pamatojoties gan uz pieprasījuma gan uz piedāvājuma puses īpašībām.

               (12)

               Identificēt tirgus saskaņā ar EEZ konkurences tiesību principiem palīdz trīs sekojošie kritēriji. Pirmais kritērijs ir augstu un nepārejošu ieejas barjeru esamība, kurām ir strukturāls, juridisks vai reglamentējošs raksturs. Tomēr, jāņem vērā arī sniegtais dinamiskais raksturs un elektronisko komunikāciju tirgus funkcionēšana, iespējas pārvarēt barjeras attiecīgā laika periodā, veicot perspektīvo analīzi, lai identificētu attiecīgos tirgus iespējamai ex ante regulai. Tādēļ otrais kritērijs atzīst tikai tos tirgus, kuru struktūra nesliecas uz efektīvu konkurenci attiecīgajā laika periodā. Šo kritēriju piemērošana ietver konkurences stāvokļa pārbaudi aiz ieejas barjerām. Trešais kritērijs ir tas, ka tikai EEZ konkurences tiesību piemērošana nepienācīgi risinātu minēto(ās) tirgus kļūdu(as).

               (13)

               Jo īpaši, ciktāl ir iesaistītas ieejas barjeras, šī ieteikuma mērķim ir svarīgi divi ieejas barjeru veidi: strukturālās barjeras un juridiskās vai reglamentētās barjeras.

               (14)

               Strukturālās ieejas barjeras rodas no sākotnējiem izmaksu vai pieprasījuma apstākļiem, kas rada asimetriskus apstākļus starp amatpersonām, un jaunajiem ienācējiem, kas kavē tirgus ieeju pēdējiem. Piemēram, augstas strukturālās barjeras var atrast, kad tirgu raksturo liels ekonomikas mērogu un/vai no objektu lieluma un lielām iepriekšējām izmaksām gūtais labums. Šobrīd šādas barjeras joprojām var identificēt attiecībā uz plaši izplatīto izvēršanu un/vai vietējo pieejas tīklu nodrošināšanu konkrētām vietām. Saistītā strukturālā barjera var arī eksistēt tur, kur pakalpojuma nodrošināšanai nepieciešama tīkla sastāvdaļa, kuru nevar tehniski dublēt vai var vienīgi dublēt pie izmaksām, kas konkurentiem nav ekonomiski izdevīgas.

               (15)

               Juridiskās vai reglamentētās barjeras nebalstās uz ekonomiskajiem apstākļiem, bet ir radušās no juridiskiem, administratīviem vai citiem valsts pasākumiem, kuriem ir tieša ietekme uz ienākšanas apstākļiem un/vai operatoru pozicionēšanas attiecīgajā tirgū. Piemēri tam ir juridiskās vai reglamentētās barjeras, kas kavē ienākšanu tirgū ar ierobežotu to uzņēmumu skaitu, kuriem ir pieeja pie spektra pamatpakalpojumu nodrošināšanai. Citi juridisko vai reglamentēto barjeru piemēri ir cenu kontrole vai citi ar cenām saistītie pasākumi, kas uzņēmumiem uzspiesti un ietekmē ne tikai uzņēmumu ienākšanu, bet arī pozicionēšanu tirgū.

               (16)

               Iestāšanās barjeras var arī kļūt mazāk svarīgas attiecībā uz jaunievedumu-vadītajiem tirgiem, kurus raksturo nepārtrauktais tehnoloģiskais progress. Šādos tirgos konkurences ierobežojumi bieži nāk no jauninājumu draudiem no potenciālo konkurentu puses, kuri patreiz vēl nepiedalās tirgū. Šādos jaunievedumu vadītajos tirgos, dinamiska vai ilgāka termiņa konkurence var notikt starp firmām, kurām nav noteikti jābūt konkurentām pastāvošajā “statiskajā” tirgū. Šis ieteikums neidentificē tirgus, kur ienākšanas barjeras, iespējams, neeksistēs paredzamajā laika periodā.

               (17)

               Pat ja tirgu raksturo augstas ienākšanas barjeras, citi strukturālie faktori tajā tirgū var nozīmēt, ka tirgum ir tendence sasniegt efektīvu konkurētspējīgu galarezultātu attiecīgajā laika periodā. Tas, piemēram, var būt raksturīgs tirgiem ar ierobežotu, bet pietiekamu uzņēmumu skaitu, kuriem ir atšķirīgas izmaksu struktūras un kuri saskaras ar elastīgo pieprasījumu. Tirgū var arī būt neizmantotā ražošanas jauda, kas atļauj konkurējošām firmām paplašināt produkcijas iznākumu, ļoti ātri reaģējot uz jebkuru cenas pieaugumu. Šādos tirgos, tirgus daļas laika gaitā var mainīties, un/vai var novērot cenu krišanos.

               (18)

               Lēmumam identificēt tirgu, lai argumentētu iespējamo ex ante regulu, jābūt arī atkarīgam no EEZ konkurences tiesību pietiekamības novērtējuma, lai samazinātu vai likvidētu šādas barjeras vai atjaunotu efektīvu konkurenci. Turklāt jaunie un apvienotie tirgi, kuros tirgus jaudu var atrast eksistējam “pirmatklājēju” priekšrocību dēļ, principā nav pakļauti ex ante regulai.

               (19)

               Šajā ieteikumā identificēto tirgu periodiskajos pārskatos jāizmanto trīs kritēriji. Šie kritēriji jāpiemēro kopīgi, tādēļ, lai kāda no tiem iztrūkšana nenozīmētu, ka tirgus netiek identificēts pēc sekojošiem ieteikumiem. Tādejādi, vai elektronisko komunikāciju tirgu arī turpmāk identificēs pēc sekojošām ieteikuma versijām, lai argumentētu iespējamo ex ante regulu, būs atkarīgs no augsto ienākšanas barjeru izturības, no otrā kritērija, kas mēra konkurētspējas dinamisko stāvokli, un treškārt, no EEZ konkurences tiesību pietiekamības (nav ex ante regulā), lai vērstos pie pastāvīgajām tirgus kļūdām. Tirgus varētu arī tikt svītrots no ieteikuma, tiklīdz ir pierādījumi par pastāvīgu un efektīvu konkurenci tajā tirgū Eiropas ekonomiskajā zonā, paredzot, ka eksistējošās regulas saistību atcelšana nesamazinās konkurenci tajā tirgū.

               (20)

               Šī ieteikuma pielikums rāda, kā katrs tirgus šajā ieteikumā ir saistīts ar Pamatdirektīvas I pielikuma tirgus jomām. Pārskatot esošās saistības, kas uzliktas saskaņā ar iepriekšējiem reglamentējošiem noteikumiem, lai noteiktu, vai saglabāt vai izdarīt labojumus, vai tās anulēt, VPI būtu jāuzsāk analīze, pamatojoties uz tirgiem, kas identificēti šajā ieteikumā, lai izpildītu prasību, ka tirgus definīcijai ex ante regulas mērķiem jābalstās uz EEZ konkurences tiesību principiem. Kamēr nav izdarīta VPI pirmā tirgus analīze saskaņā ar jaunajiem reglamentējošiem noteikumiem, pastāvošās saistības paliek spēkā.

               (21)

               Tirgu identifikācija šajā ieteikumā neskar tirgus, kurus var īpašos gadījumos definēt saskaņā ar EEZ konkurences tiesībām.

               (22)

               Dažādo tirgus topoloģiju un tehnoloģiju loks, kas izvietots visā Eiropas Ekonomiskajā zonā, nozīmē, ka dažos gadījumos VPI vajag izlemt precīzas robežas starp vai elementu robežās konkrētos tirgos, kas identificēti ieteikumā, kamēr ievēro EEZ konkurences tiesību principus. VPI var identificēt tirgus, kas atšķiras no ieteikumā aprakstītajiem, paredzot, ka tie darbojas saskaņā ar Pamatdirektīvas 7. pantu. Tā kā ex ante regulas piemērošana tirgum varētu ietekmēt tirdzniecību starp EEZ līguma līgumslēdzējām pusēm kā aprakstīts Pamatdirektīvas 38. apsvērumā, iestāde uzskata, ka jebkāda tirgus identifikācija, kas atšķiras no ieteikuma aprakstītās, iespējams ir saskaņā ar atbilstošu Pamatdirektīvas 7. pantā aprakstīto procedūru. Nepaziņošana par tirgu, kurš ietekmē tirdzniecību starp EEZ līguma līgumslēdzējām pusēm var novest līdz līdz tiesas procedūras uzsākšanai par tiesību pārkāpšanu. Ikvienam VPI identificētajam tirgum jābalstās uz EEZ konkurences tiesību principiem, kuri izstrādāti EBTA Uzraudzības iestādes paziņojumā par attiecīgā tirgus definīciju EEZ konkurences tiesību (6) mērķiem, tam jābūt savienojamam ar iestādes vadlīnijām par tirgus analīzi un nozīmīgās pozīcijas tirgū novērtēšanas, kā arī jāapmierina trīs iepriekš izklāstītie kritēriji. Ja VPI uzskata, ka pieprasījuma un piedāvājuma veidi var pamatot alternatīvu šajā ieteikumā izklāstīto tirgus definīciju, tam vajadzētu ievērot atbilstošas Pamatdirektīvas 6. un 7. pantā izklāstītās procedūras.

               (23)

               Tas, ka šis ieteikums identificē tos produktu un pakalpojumu tirgus, kuros ex ante regulas piemērošanas var būt attaisnota, nenozīmē, ka regula ir vienmēr attaisnota, vai ka šajos tirgos tiek piemēroti noteiktās direktīvās izklāstītie reglamentējošie noteikumi. Regulas piemērošana nav attaisnota, ja šajos tirgos pastāv efektīva konkurence. Reglamentējošiem noteikumiem jābūt atbilstošiem un jābalstās uz identificētās, saskaņotās un pamatotās problēmas būtību, ņemot vērā pamatdirektīvā izklāstītos mērķus, jo īpaši maksimizējot ieguvumus lietotājiem, nodrošinot konkurences nesagrozīšanu vai neierobežošanu, atbalstot efektīvu investēšanu infrastruktūrā un jaunievedumu veicināšanu, kā arī atbalstot radio frekvenču un numurēšanas resursu efektīvu izmantošanu un administrēšanu.

               (24)

               Šis ieteikums ir saskaņā ar sabiedrisko konsultāciju un konsultāciju ar VPI un valsts konkurences iestādēm,

         AR ŠO IESAKA.

               1)

               Definējot noteiktos tirgus saskaņā ar EEZ līguma XI pielikuma 5cl. punktā minētā akta 15. panta 3. punktu, kas piemērots ar līguma 1. protokolu un nozares labojumiem, kas ietverti šī līguma XI pielikumā, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem nosacījumiem elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem, valsts pārvaldes iestādēm tiek ieteikts analizēt produktu un pakalpojumu tirgus, kas identificēti pielikumā.

               2)

               Šis ieteikums ir adresēts EBTA valstīm.

      Briselē, 2004. gada 14. jūlijā

            EBTA Uzraudzības iestādes vārdā —

            priekšsēdētājs

         Hannes HAFSTEIN

      (1)  Turpmāk minēts kā EEZ līgums.

      (2)  OV L 108, 24.4.2002., 33. lpp.

      (3)  OV L 114, 8.5.2003., 45. lpp.

      (4)  OV L 108, 24.4.2002., 7. lpp., kā minēts EEZ līguma XI pielikuma 5cj. punktā un kā turklāt pieņemts ar 1. protokola līgumu un ar nozares pielāgojumiem, kas ietilpst šī līguma XI pielikumā.

      (5)  OV L 108, 24.4.2002., 51. lpp., kā minēts EEZ līguma XI pielikuma 5cm. punktā un kā turklāt pieņemts ar 1. protokola līgumu un ar nozares pielāgojumiem, kas ietilpst šī līguma XI pielikumā.

      (6)  OV L 200, 16.7.1998., 48. lpp. un EEZ pielikums OV Nr. 28, 16.7.1998., 3. lpp.

      PIELIKUMS
      Mazumtirdzniecības līmenis

                  1.

                  Piekļuve publiskajam telefonu tīklam fiksētā atrašanās vietā privātajiem klientiem.

                  2.

                  Piekļuve publiskajam telefonu tīklam fiksētā atrašanās vietā biznesa klientiem.

                  3.

                  Publiski pieejamie vietējie/vai nacionālie telefonu pakalpojumi, kurus nodrošina fiksētā atrašanās vietā privātajiem klientiem.

                  4.

                  Publiski pieejamie starptautiskie telefonu pakalpojumi, kurus nodrošina fiksētā atrašanās vietā privātajiem klientiem.

                  5.

                  Publiski pieejamie vietējie/vai nacionālie telefonu pakalpojumi, kurus nodrošina fiksētā atrašanās vietā biznesa klientiem.

                  6.

                  Publiski pieejami starptautiskie telefonu pakalpojumi, kurus nodrošina fiksētā atrašanās vietā biznesa klientiem.
                  Šie seši tirgus veidi ir noteikti analīzes mērķiem attiecībā uz Universālās pakalpojumu direktīvas 17. pantu.
                  Kopā, 1.–6. tirgus atbilst Pamatdirektīvas I pielikuma 1. punktā minētajai “publiskā telefonu tīkla savienojuma un izmantošanas nodrošināšanai fiksētās vietās”. Šis apvienotais tirgus ir arī minēts Universālās pakalpojumu direktīvas 19. pantā (iespējamā nesējfrekvences noteikta operatora izsaukšanas vai nesējfrekvences izvēles izmantošana).

                  7.

                  Minimālā nomāto līniju grupa (kura ietver specifiskus nomāto līniju veidus līdz pat un ietverot 2 Mb/sec kā norādīts Universālās pakalpojumu direktīvas 18. pantā un VII pielikumā).
                  Šis tirgus attiecas uz Pamatdirektīvas I pielikuma 1. punktu saistībā ar Universālās pakalpojumu direktīvas 16. pantu (nomāto līniju nodrošināšana gala lietotājiem).
                  Tirgus analīzes jāuzsāk Universālās pakalpojumu direktīvas 18. panta mērķiem, kas ietver reglamentējošo kontroli par minimālo nomāto līniju grupas nodrošināšanu.

            Vairumtirdzniecības līmenis

                  8.

                  Izejošais zvans publiskā telefonu tīklā, ko nodrošina fiksētā vietā. Šī ieteikuma mērķiem izejošais zvans tiek ņemts, lai to ietvertu vietējā zvanu pārraidē, un attēlots tādā veidā, lai tas būtu savietojams ar attēlotajām robežām tirgiem zvana tranzītam un savienojams beigu zvanam publiskā telefonu tīklā, kas paredzēts fiksētai atrašanās vietai.
                  Šis tirgus atbilst Pamatdirektīvas I pielikuma 2. punktā minētajām tirgum attiecībā uz Direktīvu 97/33/EK (izejošais zvans fiksētā publiskā telefonu tīklā).

                  9.

                  Savienojuma beigu zvans atsevišķiem publisko telefonu tīkliem, kas paredzēti fiksētā atrašanās vietā.
                  Šī ieteikuma mērķiem, savienojuma beigu zvans ir paņemts, lai to ietvertu vietējo zvanu pārraidē, un attēlots tādā veidā, lai būtu savietojams ar attēlotajām robežām tirgiem zvana tranzītam un savienojams beigu zvanam publiskā telefonu tīklā, kas paredzēts fiksētai atrašanās vietai.
                  Šis tirgus atbilst Pamatdirektīvas I pielikuma 2. punktā minētajam tirgum attiecībā uz Direktīvu 97/33/EK (savienojuma beigu zvans fiksētā publiskā telefonu tīklā).

                  10.

                  Tranzītpakalpojums fiksētā publiskā telefonu tīklā.
                  Šī ieteikuma mērķiem, tranzītpakalpojumi ir paņemti, lai tos ietvertu vietējo zvanu pārraidē un attēloti tādā veidā, lai tie būtu savietojami ar attēlotajām robežām tirgiem zvana tranzītam un savienojumi beigu zvanam publiskā telefonu līnijā, kas paredzēts fiksētai atrašanās vietai.
                  Šis tirgus atbilst Pamatdirektīvas I pielikuma 2. punktā minētajam tirgum attiecībā uz Direktīvu 97/33/EK (tranzīta pakalpojumi fiksētā publiskā telefona tīklā).

                  11.

                  Vairumtirdzniecības nesaistītā pieeja (ieskaitot dalīto pieeju) metāliskajām līnijām un apakšlīnijām platjoslas un balss pakalpojumu nodrošināšanas mērķim.
                  Šis tirgus atbilst Pamatdirektīvas I pielikuma 2. punktā minētajam tirgum attiecībā uz Direktīvu 97/33/EK un Direktīvu 98/10/EK (pieeja fiksētajam publiskajam telefonu tīklam, ieskaitot nesaistīto pieeju vietējam tīklam) un Pamatdirektīvas I pielikuma 3. punktā minētajam tirgum attiecībā uz Regulu (EK) Nr. 2887/2000.

                  12.

                  Vairumtirdzniecības platjoslas pieeja.
                  Šis tirgus ietver “bitu plūsmas” pieeju, kas atļauj platjoslas datu pārraidi abos virzienos un citu vairumtirdzniecības pieeju, kas paredzēta citām infrastruktūrām, ja un kad tās piedāvā bitu plūsmas pieejai ekvivalento aprīkojumu. Tas ietver Pamatdirektīvas I pielikuma 2. punktā minēto “tīkla pieeju un īpašu tīkla pieeju”, bet neietver ne 11. punktā minēto tirgu, ne 18. punktā minēto tirgu.

                  13.

                  Nomāto līniju vairumtirdzniecību norobežojošie segmenti.

                  14.

                  Vairumtirdzniecības nomāto līniju maģistrāles segmenti.
                  Kopā, vairumtirdzniecības tirgi 13 un 14 atbilst Pamatdirektīvas I pielikuma 2. punktā minētajiem tirgiem attiecībā uz Direktīvu 97/33/EK un Direktīvu 98/10/EK (nomāto līniju saslēgums), kā arī Pamatdirektīvas I pielikuma 2. punktā minētajiem tirgiem attiecībā uz Direktīvu 92/44/EEK (vairumtirdzniecības nomāto līniju jaudas nodrošināšana citiem elektronisko komunikāciju tīklu vai pakalpojumu piegādātājiem).

                  15.

                  Pieeja un zvana izcelsme publiskajiem mobilo telefonu tīkliem, kas minēta (atsevišķi) I pielikuma 2. punktā attiecībā uz Direktīvām 97/33/EK un 98/10/EK.

                  16.

                  Balss savienojuma beigu zvans individuālajos mobilo telefonu tīklos.
                  Šis tirgus atbilst Pamatdirektīvas I pielikuma 2. punktā minētajam tirgum attiecībā uz Direktīvu 97/33/EK (beigu zvans fiksētā mobilā telefonu tīklā).

                  17.

                  Vairumtirdzniecības valsts tirgus starptautiskās viesabonēšanas pakalpojumiem publiskajos mobilo telefonu tīklos.
                  Šis tirgus atbilst Pamatdirektīvas I pielikuma 4. punktā minētajam tirgum.

                  18.

                  Translācijas pārraides pakalpojumi, lai nosūtītu pārraides saturu gala lietotājiem.

            Piezīme
      VPI ir piesardzīga attiecībā uz tirgus analīzi “Nosacītās pieejas sistēmām digitālās televīzijas un radio pakalpojumu translācijai” saskaņā ar Piekļuves direktīvas 6. panta 3. punktu. Piekļuves direktīvas 6. panta 3. punkts paredz, ka EBTA valstis var atļaut VPI pārskatīt tirgu nosacītai pieejas sistēmai digitālās televīzijas un radio pakalpojumu translācijai, neskatoties uz translācijas veidiem.


				|

		52013PC0382

			Ieteikums PADOMES LĒMUMS, ar ko Beļģijai pieprasa veikt budžeta deficīta samazināšanas pasākumus, kurus uzskata par nepieciešamiem, lai novērstu pārmērīgu budžeta deficītu /* COM/2013/0382 final - 2013/ () */

			   	Ieteikums
PADOMES LĒMUMS,
ar ko Beļģijai pieprasa veikt
budžeta deficīta samazināšanas pasākumus, kurus uzskata par
nepieciešamiem, lai novērstu pārmērīgu budžeta
deficītu
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 126. panta
9. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu,
tā kā:
(1)       Saskaņā ar
Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 126. pantu
dalībvalstīm jāizvairās no pārmērīga valsts
budžeta deficīta.
(2)       Stabilitātes un
izaugsmes pakta pamatā ir mērķis panākt stabilu
valdības finansiālo stāvokli, kas ir veids, kā
stiprināt priekšnosacījumus cenu stabilitātei un
spēcīgai, ilgtspējīgai izaugsmei, kura ir
labvēlīga jaunu darbvietu radīšanai.
(3)       Saskaņā ar LESD
126. panta 6. punktu Padome 2009. gada 2. decembrī
nolēma[1],
ka Beļģijā ir pārmērīgs budžeta deficīts, un
saskaņā ar LESD 126. panta 7. punktu un 3. pantu
Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK)
Nr. 1467/97 par to, kā paātrināt un precizēt
pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras
īstenošanu[2],
sagatavoja ieteikumu, lai vēlākais līdz 2012. gadam
novērstu pārmērīgo budžeta deficītu. Lai ticami un
ilgtspējīgi samazinātu vispārējās valdības
budžeta deficītu zem 3 % no IKP, Beļģijas
iestādēm ieteica a) īstenot deficītu samazinošus
pasākumus 2010. gadā, kā bija plānots 2010. gada
budžeta projektā, un pastiprināt plānotos fiskālos
pasākumus 2011. un 2012. gadā; b) nodrošināt vidējos
ikgadējos fiskālos pasākumus ¾ % no IKP laikā no 2010.
gada līdz 2012. gadam, un tas, pietiekamā līmenī
atjaunojot primāro pārpalikumu, palīdzētu arī
atsākties pietiekami straujai valdības bruto parāda
attiecības samazināšanai ar mērķi sasniegt atsauces
vērtību; c) precizēt pasākumus, kas vajadzīgi
pārmērīga budžeta deficīta novēršanai līdz
2012. gadam, ja to pieļauj cikliskie nosacījumi, un
straujākai budžeta deficīta mazināšanai, ja ekonomikas vai
budžeta stāvoklis izrādītos labvēlīgāks,
nekā bija gaidāms laikā, kad tika sagatavoti EDP
ieteikumi; un d) stiprināt uzraudzības mehānismus, lai
nodrošinātu fiskālo mērķu ievērošanu. Savos ieteikumos
Padome noteica efektīvas rīcības termiņu (2010. gada
2. jūnijs), kas veicama saskaņā ar Regulas (EK)
Nr. 1467/97 3. panta 4. punkta noteikumiem.
(4)       Saskaņā ar LESD
126. panta 8. punkta noteikumiem Padome [2013. gada
21. jūnijā] nolēma, ka Beļģija nav efektīvi
rīkojusies, reaģējot uz Padomes 2009. gada decembra
ieteikumu, termiņā, kas noteikts minētajā ieteikumā.
(5)       Saskaņā ar Padomes
Regulas (EK) Nr. 1467/97 10. panta 3. punktu, ja faktiskā
informācija atbilstīgi Regulai (EK) Nr. 479/2009 liecina par to,
ka iesaistītā dalībvalsts nav novērsusi
pārmērīgu budžeta deficītu termiņā, ko nosaka
saskaņā ar 126. panta 7. punktu sniegtajā ieteikumā,
Padome nekavējoties pieņem lēmumu saskaņā ar
126. panta 9. punktu, proti, pieprasa, lai dalībvalsts
noteiktā termiņā veic deficīta samazināšanas
pasākumus, ko Padome atzinusi par vajadzīgiem, lai mainītu situāciju.
(6)       Komisijas dienestu
2013. gada pavasara prognozē bija paredzēts, ka
2013. gadā saglabāsies nemainīgs reālais IKP un turpināsies
2012. gadā sācies iekšzemes pieprasījuma kritums. Lai gan
visticamāk mājsaimniecību patēriņš būs
nemainīgs, tiek prognozēts, ka investīcijas saruks, jo
trūkst uzticēšanās visas ekonomikas mērogā,
būvniecības nozare samazina darbību, kredītu izsniegšanas
nosacījumi kļūst stingrāki un ražošanā ir daudz
neizmantotas jaudas. Paredzams, ka gan privātais patēriņš, gan
ieguldījumi palielināsies tikai no 2014. gada, kad iekšzemes
pieprasījums būs galvenais virzītājspēks, veicinot
reālā IKP pieaugumu par 1,2 %. Ņemot vērā šo
pieaugušo iekšzemes pieprasījumu, tiek pieņemts, ka importa pieaugums
panāks eksporta pieaugumu. Tas ierobežotu turpmāku peļņu no
neto eksporta 2014. gadā pretstatā 2013. gadam, kad tiek
prognozēts pozitīvs neto ārējā pieprasījuma
pieaugums, kas novērsīs IKP kritumu.
(7)       Saskaņā ar
Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozi vispārējās
valdības budžeta deficīts 2013. gadā samazināsies
līdz 2,9 % no IKP. Sākotnēji 2013. gada budžetā bija
paredzēts nomināls budžeta deficīts 2,15 % no IKP. Tomēr
kopš budžeta izstrādes oficiālās pieauguma prognozes, kas bija
budžeta pamatā (+0,7 % saskaņā ar Komisijas dienestu
2012. gada rudens prognozi), ir būtiski pārskatītas un
samazinātas (līdz 0,2 % 2013. gada stabilitātes
programmā un 0,0 % pavasara prognozē). Tāpēc
valdība ir atteikusies no nominālā deficīta mērķa
un aizstājusi to ar saistībām uzlabot strukturālo bilanci
par 1,0 % no IKP. Valdība 2013. gada martā papildus
pasākumiem aptuveni 0,75 % apmērā no IKP 2013. gada
sākotnējā budžetā vēl veica pasākumus, kas veido
0,2 % no IKP un kas ņemti vērā Komisijas dienestu
2013. gada pavasara prognozē. Šī prognoze paredz
strukturālu uzlabojumu 2013. gadā par ¾ % no IKP, tostarp
uzlabojumu ¼ procentpunkta apmērā, pateicoties mazākiem
procentu izdevumiem.
(8)       Ja netiks veiktas
pārmaiņas, Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozē
paredzēts, ka deficīts turpinās pieaugt līdz 3,1 % no
IKP, 2014. gadā pārsniedzot atsauces vērtību, lai gan
prognozēts pieaugums, kas pārsniedz potenciālu. Šis jaunais
kāpums ir saistīts ar sociālo pārvedumu
patstāvīgo pieauguma tendenci un to, ka 2013. gada budžetā
iekļauti arī vienreizēji un pagaidu ieņēmumi aptuveni
0,4 % apmērā no IKP, piemēram, t.s. nodokļu amnestija,
telekomunikāciju licenču pārdošana un ārkārtīgi
lielas Beļģijas Nacionālās bankas dividendes.
(9)       Valsts parāds pieauga no
84 % no IKP 2007. gadā līdz gandrīz 100 % no IKP
2012. gadā. Deficīta un IKP dinamika veido aptuveni
6,5 procentpunktus no pieauguma, savukārt eksogēnie faktori veido
aptuveni 9 procentpunktus galvenokārt saistībā ar
glābšanas darbībām finanšu nozarē, veicot kapitāla
ieguldījumus. Saskaņā ar Komisijas dienestu 2013. gada
pavasara prognozi 2014. gadā sagaidāms palielinājums
līdz vairāk nekā 102 % no IKP. Beļģijas
valdība plāno pārdot finanšu aktīvus, lai
2013. gadā nodrošinātu parādu zem 100 % no IKP.
Šajā sakarā Beļģijas valdība nesen paziņoja par Royal
Park Investment (īpašam nolūkam dibināta sabiedrība,
kas tika radīta Fortis glābšanas kontekstā) pārdošanu,
kas varētu samazināt parāda līmeni par 0,2 % no IKP.
(10)     Eiropas Komisijas
2012. gada ziņojums par fiskālo stabilitāti liecina, ka
īstermiņa perspektīvā Beļģijā nevarētu
rasties fiskālu problēmu risks. Tomēr vidēja termiņa līdz
ilgtermiņa perspektīvā ir lieli fiskālās
stabilitātes riski. Turklāt sabiedrības novecošanās
ilglaicīgā ietekme uz budžetu Beļģijā ir krietni
lielāka nekā vidēji ES – to galvenokārt iespaido pensiju
izdevumu daļas pret IKP būtisks pieaugums nākamajās
desmitgadēs. Lai gan 2011. gada decembra pensiju reforma bija
nozīmīgs pozitīvs solis, ir vajadzīgi papildu
pasākumi, lai pilnībā atjaunotu publisko finanšu ilgtermiņa
stabilitāti.
(11)     Patlaban tiek paredzēts,
ka ar pasākumiem sākotnējā 2013. gada budžetā un
2013. gada marta budžeta kontrolē izdosies 2013. gadā
samazināt deficītu zem 3 % no IKP. Tomēr saskaņā
ar Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozi drošības rezerve,
lai netiktu pārkāpta Līguma atsauces vērtība, ir ļoti
maza. Turklāt korekcija patlaban vēl nav ilgtspējīga.
(12)     Ņemot vērā
lielo nenoteiktību par ekonomikas un budžeta attīstību, budžeta
mērķis, kas ieteicams korekcijas perioda pēdējā
gadā, būtu jānosaka tādā līmenī, kas ir krietni
zem atsauces vērtības, lai garantētu efektīvu un ilgstošu
korekcijas īstenošanu noteiktajā termiņā.
(13)     Tādēļ ir
pamatots 2013. gada budžeta deficīta papildu samazinājums
līdz 2,7 % no IKP, kas atbilst strukturālam uzlabojumam
2013. gadā 1 % apmērā no IKP. Tāpēc un
ņemot vērā iespējamo negatīvo netiešo ietekmi, tiek
uzskatīts, ka vajadzīgi papildu pasākumi, kuru lēstā
ietekme ir ¼ % no IKP.
(14)     Beļģija
stabilitātes programmā apņēmās panākt
strukturāli sabalansētu budžetu 2015. gadā, pirms
2016. gadā sasniegt vidēja termiņa mērķi par
pārpalikumu (0,75 % no IKP) strukturālā izteiksmē.
Pēc tam 2013. gada 28. maijā Komisijai
nosūtītā vēstulē Beļģijas iestādes
apņēmās veikt lielākus fiskālos pasākumus –
¾ % no IKP 2014. gadā. Tas ir pienācīgs pasākums,
ņemot vērā arī parāda augsto līmeni, un
atbildīs parāda samazināšanas kritērijam. Pēc tam
Beļģijai būtu jāturpina gūt labus rezultātus,
tiecoties sasniegt vidēja termiņa mērķi, tostarp
ievērojot izdevumu kritēriju un cenšoties izpildīt parāda
samazināšanas kritēriju.
(15)     Turklāt
Beļģijai būtu jānostiprina pensiju un sociālā
nodrošinājuma sistēmu ilgtspēja. Šajā sakarā ir
nepieciešami papildu pasākumi, lai novērstu plaisu starp faktisko un
likumā noteikto pensionēšanās vecumu, turklāt
pasākumi, kas paredzēti, lai sasaistītu likumā noteikto
pensionēšanās vecumu ar paredzamā mūža ilguma attīstību,
ļaus nodrošināt pensiju sistēmas ilgtspēju.
(16)     Turklāt
Beļģijai būtu jāpieņem skaidri koordinācijas
pasākumi, lai nodrošinātu, ka budžeta mērķi vidēja
termiņa plānošanas perspektīvā ir saistoši
federālā līmenī un apakšlīmenī, tostarp
nekavējoties jāpieņem noteikumi par vispārējās
valdības budžeta sabalansētību/pārpalikumu, kas atbilst
prasībām Līgumā par stabilitāti, saskaņošanu un
pārvaldību Ekonomikas un monetārajā savienībā.
(17)     Visbeidzot, lai
nodrošinātu fiskālās konsolidācijas stratēģijas
veiksmīgu īstenošanu, būs svarīgi arī atbalstīt
fiskālo konsolidāciju ar visaptverošām strukturālām
reformām atbilstīgi Beļģijai sagatavotajiem Padomes
ieteikumiem saistībā ar Eiropas pusgadu un jo īpaši tiem, kuri
saistīti ar makroekonomiskās nelīdzsvarotības
novēršanas procedūru,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
1.           Beļģija līdz
2013. gadam novērš pašreizējo pārmērīga budžeta
deficīta situāciju.
2.           Beļģija 2013. gadā samazina kopējo
deficītu līdz 2,7 % no IKP. Šis nominālais uzlabojums
atbilst strukturālās bilances uzlabojumam 1 % apmērā
no IKP 2013. gadā, pamatojoties uz Komisijas dienestu 2013. gada
pavasara prognozi.
3.           Beļģija pieņem
un pilnībā īsteno visus konsolidācijas pasākumus, kas
iekļauti 2013. gada budžetā, kā arī papildu
strukturālus pasākumus, lai īstenotu ieteiktos strukturālos
pasākumus 2013. gadam.
4.           Ja īstenotos riski
attiecībā uz budžeta plānošanu, Beļģija ir gatava
pieņemt turpmākus pasākumus. Budžeta konsolidācijas
pasākumiem būtu jānodrošina vispārējās
valdības strukturālās bilances stabils uzlabojums izaugsmi
veicinošā veidā.
2. pants
1.           Beļģija
vēlākais līdz 2013. gada 21. septembrim iesniedz
Komisijai ziņojumu, kurā izklāstīti pasākumi, kas
veikti, lai ievērotu šo lēmumu. Komisija šo ziņojumu
novērtēs, lai noteiktu sasniegto virzībā uz
pārmērīga budžeta deficīta novēršanu.
2.           Beļģija iesniedz
turpmākus ceturkšņa ziņojumus Komisijai, lai tā varētu
pārbaudīt sasniegto šā lēmuma izpildē.
3.           Beļģija līdz
2013. gada 31. decembrim iesniedz ziņojumu par plānoto
pirmā ieteikuma īstenošanu, kas sagatavots atbilstoši Eiropas
pusgadam, attiecībā uz skaidru koordinācijas vienošanās
pieņemšanu, lai nodrošinātu, ka budžeta mērķi ir saistoši
federālā līmenī un apakšlīmenī vidēja
termiņa plānošanas perspektīvā.
4.           Beļģija iesniedz
strukturālus pasākumus 2014. gadam, kas ilgtspējīgi
novērš pārmērīga budžeta deficītu un kas nodrošina
pienācīgu virzību uz vidēja termiņa mērķa
izpildi.
3. pants
Šis lēmums
ir adresēts Beļģijas Karalistei.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā –
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               Visi ar Beļģijas
pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru
saistītie dokumenti atrodami šādā tīmekļa vietnē:
http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/deficit/countries/belgium_en.htm
[2]               OV L 209, 2.8.1997.,
6. lpp.