				|

		52012DC0314

			Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par Beļģijas 2012. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Beļģijas 2012.–2015. gada stabilitātes programmu /* COM/2012/0314 final - 2012/ () */

			   	Ieteikums
PADOMES IETEIKUMS
par Beļģijas 2012. gada valsts
reformu programmu
un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Beļģijas 2012.–2015. gada
stabilitātes programmu
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta
2. punktu un 148. panta 4. punktu,
ņemot vērā Padomes
1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta
stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un
koordinācijas stiprināšanu[1],
un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
un Padomes 2011. gada 16. novembra Regulu (EK) Nr. 1176/2011 par
to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko
nelīdzsvarotību[2]
un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu[3],
ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas[4],
ņemot vērā Eiropadomes
secinājumus,
ņemot vērā
Nodarbinātības komitejas atzinumu,
pēc apspriešanās ar Ekonomikas un
finanšu komiteju,
tā kā:
(1)       Eiropadome 2010. gada
26. martā piekrita Eiropas Komisijas priekšlikumam aizsākt jaunu
izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju „Eiropa 2020”,
kam pamatā būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija,
lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām,
kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas
ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.
(2)       Padome 2010. gada
13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un
Savienības vispārējām ekonomikas politikas
pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), bet 2010. gada
21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu
nodarbinātības politikas pamatnostādnēm[5], kas kopā veido
“integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika
aicinātas ņemt vērā šīs integrētās
pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības
politikā.
(3)       Padome 2011. gada
12. jūlijā pieņēma ieteikumu par Beļģijas
valsts reformu programmu 2011. gadam un sniedza atzinumu par Beļģijas
atjaunināto stabilitātes programmu 2011.–2014. gadam.
(4)       Komisija 2011. gada 23.
novembrī pieņēma otro Gada izaugsmes pētījumu,
tādējādi uzsākot otro Eiropas ex-ante un
integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas balstās uz
stratēģiju "Eiropa 2020". Pamatojoties uz Regulu (ES)
Nr. 1176/2011, Komisija 2012. gada 14. februārī
pieņēma Brīdinājuma mehānisma ziņojumu[6], kurā Beļģija
tika norādīta kā viena no tām dalībvalstīm, par
kurām būtu jāsagatavo padziļināts pārskats.
(5)       Eiropadome 2012. gada 2.
martā apstiprināja finanšu stabilitātes nodrošināšanas,
fiskālās konsolidācijas un izaugsmes veicināšanas
darbību prioritātes. Tā uzsvēra nepieciešamību
īstenot diferencētu, izaugsmei labvēlīgu fiskālo
konsolidāciju, ekonomikā atjaunot normālus aizdevumu izsniegšanas
nosacījumus, veicināt izaugsmi un konkurētspēju,
risināt bezdarba un krīzes sociālo seku problēmas un
modernizēt valsts pārvaldi.
(6)       Eiropadome 2012. gada 2.
martā aicināja dalībvalstis, kas piedalās paktā
"Euro plus", savlaicīgi nākt klajā ar savām
saistībām, lai tās varētu ietvert stabilitātes vai
konverģences programmās un valsts reformu programmās.
(7)       Beļģija 2012. gada
30. aprīlī iesniedza savu 2012. gada stabilitātes programmu, kas
aptver 2012.–2015. gadu, un 2012. gada valsts reformu programmu. Abas
programmas izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to
savstarpējo saistību. Veicot padziļinātu
pārskatīšanu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011
5. pantu, Komisija ir arī novērtējusi, vai
Beļģiju ietekmē makroekonomiskā nelīdzsvarotība.
Komisija minētajā padziļinātajā pārskatā[7] secināja, ka
Beļģija saskaras ar ārēju nelīdzsvarotību, kas
tomēr nav pārmērīga.
(8)       Pamatojoties uz 2012. gada
stabilitātes programmas novērtējumu saskaņā ar Padomes
Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka makroekonomikas
scenārijs, uz kuru pamatojas programmas budžeta prognozes, ir ticams 2012.
un 2013. gadam un optimistisks 2014. un 2015. gadam, jo tajā
paredzētais IKP pieaugums ir ievērojami augstāks nekā
potenciālās izaugsmes jaunākajās aplēsēs, kas
izklāstītas Komisijas 2012. gada pavasara prognozē.
Programmā izklāstītās budžeta stratēģijas
mērķis ir 2012. gadā samazināt deficītu zem
3 % no IKP (līdz 2,8 % no IKP salīdzinājumā ar
3,7 % no IKP 2011. gadā) un 2015. gadā – līdz
nullei. Programmā apstiprināts iepriekšējais vidēja
termiņa budžeta mērķis (VTM), proti, pārpalikums 0,5%
apmērā no IKP strukturālā izteiksmē, kas atbilstoši
atspoguļo Stabilitātes un izaugsmes pakta prasības. Plānotais
2012. gada nominālais deficīts atbilst Padomes noteiktajam
termiņam, līdz kuram jānovērš pārmērīgais
budžeta deficīts, un plānotie fiskālie pasākumi atbilst
pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras
ieteikumam, ka vidējiem gada pasākumiem jābūt vismaz
¾ % no IKP strukturālā izteiksmē. Ņemot vērā
diskrecionāros ieņēmumu pasākumus, plānotais
valdības tēriņu pieauguma temps atbilst Stabilitātes un
izaugsmes pakta izdevumu rādītājam 2013.–2015. gadā,
bet ne 2012. gadā. Pamatojoties uz (pārrēķināto)
strukturālo budžeta bilanci[8],
programmā prognozēts, ka strukturālā bilance uzlabosies par
1,1 procentpunktu no IKP 2012. gadā un vidēji par
0,8 % no IKP laikposmā no 2013. līdz 2015. gadam.
Tomēr risku rada fakts, ka papildu pasākumi, kas veicami, sākot
ar 2013. gadu, vēl nav konkretizēti un ka makroekonomikas
scenārijs, sākot ar 2014. gadu, ir pārāk optimistisks.
Programmā plānots, ka valdības parāds, kas
2011. gadā bija 98,0 % no IKP, tādējādi
ievērojami pārsniedzot 60 % robežvērtību, stabilizēsies
un pēc tam samazināsies līdz 92,3 % 2015. gadā,
kas nozīmētu pietiekami strauju virzību, lai izpildītu
Stabilitātes un izaugsmes pakta parāda samazināšanas
kritēriju. Turklāt īpaši apjomīgas ir no finanšu nozarei
sniegtajām garantijām izrietošās saistības. Uz noteikumiem
balstīto vispārējās valdības daudzgadu budžeta
sistēmu, jo īpaši attiecībā uz tēriņiem,
labvēlīgi ietekmētu izpildes mehānismi un/vai saistību
uzņemšanās reģionu un kopienu, kā arī
vietējā mērogā, lai izpildītu tiem noteiktos budžeta
deficīta mērķus.
(9)       Būtu jārisina ar
iedzīvotāju novecošanu saistīto izmaksu jautājums, un
budžeta deficītā būtu jāpanāk strukturāls
samazinājums, lai mazinātu lielo valsts parādu. Jaunā
federālā valdība 2011. gada decembrī vienojās par
Beļģijas vecuma sociālā nodrošinājuma sistēmas
reformu. Tagad nepieciešama uzsākto likumā noteikto reformu efektīva
īstenošana un uzraudzība nolūkā paaugstināt faktisko
pensionēšanās vecumu. Svarīgi ir balstīt vecuma
sociālā nodrošinājuma reformu uz pasākumiem, kas veicina
aktīvu novecošanu un ilgāku strādāšanu. Turklāt šo
mērķi palīdzētu sasniegt arī papildu reformas,
piemēram, likumā noteiktā pensionēšanās vecuma
piesaistīšana paredzamajam mūža ilgumam.
(10)     Beļģijas finanšu
sistēmā joprojām vērojamas ievērojamas problēmas.
Patlaban notiek Beļģijas banku restrukturizācija, un
2008./2009. gadā reaģējot uz finansu krīzi
piešķirtais valsts atbalsts vēl nav ticis pilnībā
atmaksāts. Turklāt, ņemot vērā garantiju augsto
līmeni, banku nozares un publiskā sektora riski ir savstarpēji
saistīti.
(11)     Tekošais konts laika
gaitā pasliktinās. Pakalpojumu bilances uzlabošanās nav
pietiekama, lai līdzsvarotu preču tirdzniecības bilanci.
Beļģijas preču eksports ir zaudējis pozīcijas ne tikai
salīdzinājumā ar pieaugošo pasaules tirdzniecību, bet
arī attiecībā uz euro zonas valstīm un
salīdzinājumā ar euro zonas vidējiem
rādītājiem. Tas norāda uz nelabvēlīgu
darbaspēka vienības izmaksu attīstību
Beļģijā salīdzinājumā ar tās galvenajiem
tirdzniecības partneriem (NL, FR, DE) un euro zonu kopumā. Ņemot
vērā automātiskas algu indeksācijas sistēmas
esību, valdības centieni ierobežot algu faktisko pieaugumu līdz
ne vairāk kā 0,3 % laikposmā no 2011. līdz
2012. gadam nav novērsuši to, ka algu nominālais pieaugums
pārsniedz algu pieaugumu kaimiņvalstīs. Lai gan ražības līmeņi
ir augsti, tās pieaugums ir vājš, turklāt augstas ir starpieguldījumu,
galvenokārt enerģijas, izmaksas. Mazumtirdzniecības gāzes
un elektroenerģijas cenas ir tikušas iesaldētas, lai ierobežotu
inflāciju, bet nav veikti nekādi konkrēti pasākumi
attiecībā uz pašas algu noteikšanas un algu indeksācijas
sistēmas reformēšanu. Privātā sektora pētniecības
un izstrādes intensitāte pēdējos gados ir
stāvējusi uz vietas, un prasmīgu profesionāļu
trūkums, jo īpaši zinātnes un inženiertehniskajās
jomās, varētu kļūt par nopietnu šķērsli, kas
kavētu inovatīvu risinājumu ieviešanu Beļģijas
ekonomikā.
(12)     Ir veikti daži strukturāli
pasākumi, lai veicinātu jaunāku un vecāku darbinieku
nodarbinātību un lai vairāk bezdarbnieku kļūtu par
darbaspēku. Beļģija ir uzsākusi bezdarbnieku pabalstu
sistēmas reformu. Tomēr strukturālās problēmas darba
tirgū saglabājas, un būtu iespējams darīt vairāk,
lai tās risinātu. Ir būtiski uzlabot dalību
mūžizglītībā un īstenot reformas
profesionālās izglītības un apmācības jomā,
lai uzlabotu aktīva darba tirgus politikas efektivitāti, jo
īpaši attiecībā uz vecākiem darba ņēmējiem
un mazāk labvēlīgā stāvoklī esošām
grupām, piemēram, imigrantiem. Nav panākts vērā
ņemams progress attiecībā uz nodokļu sloga mazināšanu
darbaspēkam. 2011. gada jūnijā tika ieviesta jauna nodokļu
atlaide zemākajām algām, tomēr ir izrādījies, ka
ar to nepietiek, lai mazinātu ievērojamos bezdarba slazdus atalgojuma
skalas lejasdaļā. Nav veiktas nekādas darbības, lai
fiskālo slogu no darbaspēka pārceltu uz patēriņa
un/vai vides nodokļiem.
(13)     Daudzu preču un
pakalpojumu cenas Beļģijā kopumā ir augstākas
nekā citās dalībvalstīs, liecinot par vāju konkurences
spiedienu, jo īpaši mazumtirdzniecības nozarē un tīklu
nozarēs, kā arī par vāju uzraudzības sistēmu.
Mazumtirdzniecības nozarē Beļģijā saglabājas
lieli šķēršļi ienākšanai tirgū un darbības
ierobežojumi. Jo īpaši konkurenci ierobežojoši noteikumi joprojām
ierobežo darba laikus, aizsargā vēsturiskos uzņēmumus pret
jaunpienācējiem un kavē jaunu
uzņēmējdarbības modeļu un tehnoloģiju
izplatīšanos. Vispārēja konkurences problēma tīklu
nozarēs Beļģijā ir vēsturisko uzņēmumu
spēcīgā pozīcija un lielie šķēršļi
ienākšanai tirgū salīdzinājumā ar citām
dalībvalstīm. Tas nozīmē, ka bijušie monopolisti šajās
nozarēs joprojām var noteikt augstākas cenas, nekā
būtu iespējams uz konkurenci balstītā tirgū.
Beļģijas konkurences iestāde tiek reformēta, tomēr
joprojām nav skaidrs, vai jaunā iestāde būs pietiekami
neatkarīga un vai tai būs pieejami pietiekami resursi.
(14)     Lai gan Beļģija
atbilstoši rīkojas, lai sasniegtu mērķi palielināt
atjaunojamo energoresursu īpatsvaru ekonomikā, prognozēts, ka
praktiski nebūs virzības uz nosprausto mērķi, proti,
siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanu par 15 %
nozarēs, uz kurām neattiecas ETS[9].
Beļģija 2011. gadā nav pieņēmusi pietiekamus
pasākumus vai politikas iniciatīvas, lai šo situāciju
risinātu.
(15)     Beļģija ir
uzņēmusies vairākas saistības saskaņā ar paktu
“Euro plus”. Šīs saistības un 2011. gadā veiktā
saistību īstenošana saistīta ar konkurētspējas
kāpināšanu, nodarbinātības līmeņa celšanu,
publisko finanšu stabilitātes uzlabošanu un finanšu stabilitātes stiprināšanu.
Komisija ir novērtējusi pakta “Euro plus” saistību
īstenošanu. Minētā novērtējuma rezultāti ir
ņemti vērā šajos ieteikumos.
(16)     Eiropas pusgada kontekstā
Komisija veica visaptverošu analīzi par Beļģijas ekonomikas
politiku. Komisija novērtēja gan stabilitātes programmu, gan
valsts reformu programmu un sniedza padziļinātu pārskatu.
Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai to
lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās
politikas izveidē Beļģijā, bet arī to atbilstību
ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir
jānostiprina Eiropas Savienības vispārējā
ekonomiskā pārvaldība, kas panākams, turpmākajos
valstu lēmumos ievērojot ES līmeņa norādes. Komisijas
ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti turpmāk
1. līdz 7. ieteikumā.
(17)     Ņemot vērā
minēto novērtējumu, Padome ir izskatījusi
Beļģijas stabilitātes programmu 2012. gadam, un Padomes
atzinums[10]
jo īpaši ir atspoguļots turpmāk 1. ieteikumā.
(18)     Ņemot vērā
Komisijas padziļinātā pārskata rezultātus un šo
novērtējumu, Padome ir izskatījusi Beļģijas
2012. gada valsts reformu programmu un Beļģijas
stabilitātes programmu. Padomes ieteikumi saskaņā ar Regulas
(ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir jo īpaši atspoguļoti
turpmāk 1., 4., 5. un 6. ieteikumā,
IESAKA Beļģijai
laikposmā no 2012. līdz 2013. gadam rīkoties šādi.
1.           Īstenot 2012. gada
budžetu, lai nodrošinātu pārmērīgā budžeta
deficīta novēršanu līdz 2012. gada beigām. Papildus
tam konkretizēt pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu
2013. gada un turpmāko gadu budžeta stratēģijas
īstenošanu, tādējādi nodrošinot
pārmērīgā budžeta deficīta novēršanu
ilgspējīgā veidā un panākot pietiekamu virzību uz
vidēja termiņa budžeta mērķa (VTM) sasniegšanu, tostarp
nepārsniedzot izdevumu rādītāju, kā arī
nodrošināt virzību uz to, ka tiek ievērots parāda
samazināšanas kritērijs. Koriģēt fiskālo sistēmu,
lai nodrošinātu, ka budžeta mērķi ir saistoši federālā
un pavalstu līmenī, un uzlabot sloga sadales un
pārskatatbildības pārredzamību valdības
līmeņos.
2.           Turpināt uzlabot
publisko finanšu ilgtermiņa stabilitāti, šajā nolūkā
ierobežojot ar sabiedrības novecošanu saistītus izdevumus, tostarp
izdevumus veselības aprūpes jomā. Jo īpaši īstenot
pirmspensionēšanās un pensiju sistēmu un ieviest pasākumus,
kas sasaista likumā noteikto pensionēšanās vecumu ar sagaidāmā
dzīves ilguma palielināšanos.
3.           Turpināt palielināt
vājāko banku kapitālu, lai stiprinātu banku nozari tā,
ka tā spēj īstenot savu parasto darbību, proti,
nodrošināt kreditēšanu ekonomikai.
4.           Lai veicinātu darba
vietu radīšanu un konkurētspēju, veikt pasākumus, lai,
konsultējoties ar sociālajiem partneriem un saskaņā ar
valsts praksi, īstenotu reformas algu noteikšanas un algu
indeksēšanas sistēmā. Pirmkārt, nodrošināt, lai algu
pieaugums labāk atspoguļotu darbaspēka produktivitātes un
konkurētspējas attīstību, šajā nolūkā i)
nodrošinot ex post korekcijas mehānismu īstenošanu, kas
paredzēti “algu normatīvā” un veicinot visaptverošus
nolīgumus, lai uzlabotu izmaksu konkurētspēju, un ii) veicinot
izstāšanās klauzulu no nozaru kolektīvajiem nolīgumiem izmantošanu,
lai labāk salāgotu algu pieaugumu ar darbaspēka
produktivitātes attīstību vietējā līmenī.
5.           Ievērojami pārcelt
nodokļus no darbaspēka uz izaugsmi mazāk kropļojošiem
nodokļiem, tostarp, piemēram, vides nodokļiem. Turpināt
īstenot aizsākto bezdarba pabalstu sistēmas reformu, lai
samazinātu neieinteresētību strādāt un stiprinātu
nodarbinātības atbalsta un aktivācijas politiku vēršanu uz
mazāk aizsargātām iedzīvotāju grupām, jo
īpaši imigrantiem. Izmantot iespējas, ko sniedz plānotā
turpmākā darba tirgus kompetenču reģionalizācija, lai
veicinātu darbaspēka starpreģionu mobilitāti un
stiprinātu saskaņotību starp izglītību,
mūžizglītību, profesionālo sagatavošanu un nodarbinātības
politiku. Paplašināt esošās aktivācijas darbības, ietverot
tajās visas vecuma grupas.
6.           Turpināt stiprināt
konkurenci mazumtirdzniecības nozarē, šajā nolūkā
samazinot šķēršļus ienākšanai tirgū un darbības
ierobežojumus. Ieviest pasākumus, lai stiprinātu konkurenci tīklu
nozarēs (elektroenerģija un gāze, telekomunikācijas, pasta
pakalpojumi un transports), šajā nolūkā pārskatot
regulējuma radītus šķēršļus un pastiprinot
institucionālos pasākumus valsts atbalsta noteikumu efektīvai
izpildei.
7.           Veikt pasākumus, lai
saskaņā ar nospraustajiem mērķiem sāktos virzība
uz siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanu nozarēs, uz
kurām neattiecas ETS, jo īpaši nodrošinot ievērojamu transporta
nozares ieguldījumu šo mērķu sasniegšanā.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā –
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 209, 2.8.1997.,
1. lpp.
[2]               OV L 306, 23.11.2011.,
25. lpp.
[3]               COM (2012) 314 final.
[4]               P7_TA(2012) 0048 un
P7_TA(2012) 0047.
[5]               Padomes 2012. gada 26.
aprīļa Lēmumu 2012/238/ES.
[6]               COM(2012) 68 final.
[7]               SWD(2012) 150 final.
[8]               Cikliski koriģētā
bilance, izņemot vienreizējos un pagaidu pasākumus, atbilstoši
Komisijas dienestu pārrēķiniem, pamatojoties uz programmā
sniegto informāciju un izmantojot kopīgi pieņemtu metodiku.
[9]               Beļģijā tikai
37,9 % emisiju rada nozares, kas ietvertas ES emisijas kvotu
tirdzniecības sistēmā (ETS). No tādām nozīmīgām nozarēm, uz kurām
neattiecas ETS, visvairāk siltumnīcefekta gāzu emitē
autotransports (21,5 %) un enerģijas patēriņš (38,9 %).
[10]             Saskaņā ar Padomes Regulas
(EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


title: Padomes Ieteikums (2015. gada 14. jūlijs) par Somijas 2015. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Somijas 2015. gada stabilitātes programmu

text:
               18.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/14

         PADOMES IETEIKUMS
   (2015. gada 14. jūlijs)
   par Somijas 2015. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Somijas 2015. gada stabilitātes programmu
   (2015/C 272/04)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija. Stratēģijā lielākoties pievērsta uzmanība galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2015. gada 14. jūlijā, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma Ieteikumu par dalībvalstu un Savienības ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm, un 2010. gada 21. oktobrī tā pieņēma Lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (3). Kopā tie veido “integrētās pamatnostādnes”, ko dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Padome 2014. gada 8. jūlijā pieņēma Ieteikumu (4) par Somijas 2014. gada valsts reformu programmu un sniedza atzinumu par atjaunināto Somijas 2014. gada stabilitātes programmu. Komisija 2014. gada 28. novembrī saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 473/2013 (5) sniedza savu atzinumu par Somijas budžeta plāna projektu 2015. gadam.

               (4)

               Komisija 2014. gada 28. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, iezīmējot 2015. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Tajā pašā dienā Komisija, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā tā noteica Somiju kā vienu no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (5)

               Eiropadome 2014. gada 18. decembrī apstiprināja prioritātes, lai veicinātu investīcijas, pastiprinātu strukturālās reformas un īstenotu atbildīgu, izaugsmi veicinošu fiskālo konsolidāciju.

               (6)

               Komisija 2015. gada 26. februārī publicēja 2015. gada ziņojumu par Somiju. Tajā tika izvērtēti Somijas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti 2014. gada 8. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi. Ziņojumā par valsti ir ietverti arī padziļinātā pārskata rezultāti saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu. Komisijas veiktā analīze ļauj secināt, ka Somijā ir makroekonomiskā nelīdzsvarotība, kurai nepieciešama politiska rīcība un uzraudzība. Īpaša uzmanība ir jāvelta riskiem, kas saistīti ar vājiem eksporta rādītājiem saistībā ar rūpniecības restrukturizāciju. Lai arī eksporta tirgus daļu un elektronikas rūpniecības rādītāju kritums lielākoties ir beidzies, investīcijas joprojām ir nelielas, un izaugsmes potenciāls ir samazinājies. Privātā sektora parāds ir nostabilizējies, un šķiet, ka šobrīd tas nav iemesls bažām, tomēr tā salīdzinoši augstā līmeņa dēļ ir nepieciešama cieša uzraudzība.

               (7)

               Somija 2015. gada 2. aprīlī iesniedza savu 2015. gada valsts reformu programmu un savu 2015. gada stabilitātes programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (8)

               Uz Somiju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa. Aizejošās valdības iesniegtajā 2015. gada stabilitātes programmā, kas ir balstīta uz pieņēmumu par nemainīgu politiku un attiecas uz laikposmu no 2014. gada līdz 2019. gadam, ir paredzēts, ka nominālais deficīts, kas 2014. gadā tika palielināts līdz 3,2 % no IKP un tādējādi pārsniedza atsauces vērtību (3 % no IKP), turpinās pieaugt līdz 3,4 % no IKP 2015. gadā; pēc tam paredzēts, ka tas pakāpeniski samazināsies līdz 3,1 % 2017. gadā un tad līdz 2,5 % no IKP 2019. gadā. Saskaņā ar 2015. gada stabilitātes programmu ir paredzēts, ka valsts parāda attiecība pret IKP palielināsies visā programmas prognozes periodā un līdz 2019. gadam sasniegs 67,8 %. Vidējā termiņa mērķis – strukturālais deficīts 0,5 % apmērā no IKP – nav sasniegts līdz programmas perioda beigām. Šo budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams. Pamatojoties uz Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, Somijas valsts budžeta deficīts tiek prognozēts 3,3 % apmērā no IKP 2015. gadā un 3,2 % apmērā no IKP 2016. gadā, un vienlaikus tiek prognozēts, ka parāda attiecība pret IKP palielināsies līdz 64,4 % no IKP līdz 2016. gadam. Komisija 2015. gada 13. maijā publicēja ziņojumu saskaņā ar Līguma 126. panta 3. punktu, kurā tika secināts, ka kritēriji attiecībā uz deficītu un parādu netiek uzskatīti par izpildītiem. Tomēr 27. maijā jaunā valdība publicēja stratēģisko programmu, tostarp plānotos konsolidācijas pasākumus. Saskaņā ar Komisijas novērtējumu – ja šie pasākumi tiks pilnībā īstenoti, tie varētu samazināt nominālo deficītu krietni zem 3 % no IKP 2016. gadā. Pēc 2014. gadā novērotās pasliktināšanās pastāv arī cita novirze no preventīvajā daļā noteiktajiem nepieciešamajiem strukturālajiem pasākumiem 2015. gadā. Ir gaidāms, ka izdevumu kritērijs 2015. gadā tiks izpildīts ar plašu rezervi. Tādējādi var būt risks 2014. un 2015. gadā ievērojami novirzīties no prasītās korekcijas virzībā uz vidēja termiņa budžeta mērķi, attiecībā uz kuru būs jāveic atkārtots ex post novērtējums. Ņemot vērā pasākumus, par kuriem paziņojusi jaunā valdība, 2016. gadā pastāv nelielas novirzes risks. Tādēļ būs nepieciešami turpmāki pasākumi, lai veiktu nepieciešamos strukturālos pielāgojumus. Pamatojoties uz savu stabilitātes programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, kā arī jaunās valdības 27. maijā iesniegto konsolidācijas pasākumu novērtējumu, Padome uzskata, ka pastāv risks, ka Somija neizpildīs Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Lai gan Somija ir guvusi zināmus panākumus administratīvo reformu īstenošanā, Somijas publiskā sektora efektivitāti varētu uzlabot vēl vairāk, jo īpaši jomās, kurās nākotnē saistībā ar iedzīvotāju novecošanu izmaksu slogs palielināsies.
               Sociālie partneri 2014. gada rudenī vienojās par pensiju reformas saturu, taču tā vēl nav pieņemta. Gados vecāku darba ņēmēju lielāka līdzdalība darba tirgū ir ļoti svarīga, ņemot vērā fiskālās stabilitātes nepietiekamību un plānoto likumā noteiktā pensionēšanās vecuma palielināšanu. Agrīna aiziešana no darba tirgus galvenokārt ir saistīta ar invaliditāti vai pagarinātu bezdarbnieka pabalstu vecāka gadagājuma darba ņēmējiem. Valdības likumprojekts par sociālo un veselības aprūpes pakalpojumu reformu parlamentam tika iesniegts 2014. gada decembrī, taču līdz parlamenta vēlēšanām 2015. gada aprīlī netika rasts nekāds risinājums, kad varētu rast līdzsvaru starp administratīvo modeli ar lielām pašvaldību koalīcijām un atsevišķu pašvaldību autonomiju, kas ir garantēta konstitūcijā, un likumprojekts netika pieņemts. Somijas pašvaldības ir samērā mazas, taču tās veic salīdzinoši visaptverošus uzdevumus salīdzinājumā ar pašvaldībām citās Eiropas valstīs. Pašvaldību struktūru reforma noris ar zināmu aizkavēšanos, un pašvaldības pēta, kādas ir apvienošanās priekšrocības. Saskaņā ar 2015. gada valsts reformu programmu parlamentam līdz 2016. gada beigām, iespējams, tiks iesniegts jauns tiesību akta priekšlikums.

               (9)

               Ņemot vērā darbspējīgā vecuma iedzīvotāju novecošanu un skaita samazināšanos, ir svarīgi, lai darba tirgum būtu pieeja visam potenciālajam darbaspēkam. Somija ir guvusi zināmus panākumus šajā jautājumā un veikusi vairākus pasākumus, tostarp algu subsīdiju organizācijas uzlabošanu, īpašu uzmanību pievēršot gados vecākiem cilvēkiem, un valsts nodarbinātības dienesta organizācijas uzlabošanu. Bezdarba līmenis 2014. gadā bija 8,7 %, un tas palielinās, īpaši jauniešu un gados vecāku darba ņēmēju vidū. 2013. gadā panāktā vienošanās par mērenu algu pieaugumu atbalsta konkurētspējas atjaunošanu attiecībā uz izmaksām un eksportu, samazinot darbaspēka vienības izmaksu pieaugumu.

               (10)

               Somija ir guvusi zināmus panākumus attiecībā uz to, lai palielinātu savu spēju nodrošināt novatoriskus ražojumus. Valdība pašlaik īsteno pētniecības institūtu un finansējuma visaptverošu reformu. Politikas programmas tīras tehnoloģijas, biotehnoloģijas un digitalizācijas jomās ir daudzsološas, bet salīdzinoši nelielas. Lai gan ieguldījumi pētniecībā un izstrādē ir vieni no augstākajiem Savienībā, Somijā joprojām ir problēmas tos padarīt par veiksmīgiem eksporta produktiem un pakalpojumiem. Valdība ir centusies atbalsta sistēmas uzņēmumiem padarīt vienkāršākas un efektīvākas, palielināt finansējumu jaunizveidotiem uzņēmumiem un veicināt uzņēmumu internacionalizāciju. Tomēr ieguldījumi Somijā joprojām ir zemi, joprojām pastāv eksporta grūtības un nodarbinātības rādītāji ir kritušies. Tāpat arī ir jāvelta pūles, lai stiprinātu konkurenci produktu un pakalpojumu tirgos, jo īpaši mazumtirdzniecībā, kas joprojām ir ļoti koncentrēta.

               (11)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Somijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un to publicējusi 2015. gada ziņojumā par valsti. Tā arī ir izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Somijai adresētiem ieteikumiem. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Somijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jāstiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1.–4. ieteikumā.

               (12)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu, un tās atzinums (6) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (13)

               Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 2. un 3. ieteikumā.

               (14)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir arī veikusi analīzi par visas eurozonas ekonomikas politiku. Pamatojoties uz šo analīzi, Padome ir sniegusi konkrētus ieteikumus, kas adresēti dalībvalstīm, kuru valūta ir euro (7). Somijai kā valstij, kuras valūta ir euro, būtu arī jānodrošina minēto ieteikumu pilnīga un savlaicīga īstenošana,

         AR ŠO IESAKA Somijai 2015. un 2016. gadā rīkoties šādi.

               1.

               Sasniegt fiskālo korekciju vismaz 0,1 % apmērā no IKP virzībā uz vidējā termiņa budžeta mērķi 2015. gadā un 0,5 % no IKP – 2016. gadā. Turpināt centienus samazināt fiskālās stabilitātes nepietiekamību un stiprināt nosacījumus izaugsmei.

               2.

               Pieņemt saskaņoto pensiju reformu un pakāpeniski izskaust agrīnas pensionēšanās iespējas. Nodrošināt pašvaldību struktūru un sociālo un veselības aprūpes pakalpojumu administratīvās reformas efektīvu izstrādi un īstenošanu tā, lai palielinātu sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas produktivitāti un izmaksu lietderību un vienlaicīgi nodrošinātu to kvalitāti.

               3.

               Turpināt centienus uzlabot nodarbinātības iespējas jauniešiem, vecāka gadagājuma darba ņēmējiem un ilgtermiņa bezdarbniekiem, īpašu uzmanību pievēršot ar darbu saistītu prasmju attīstībai. Sekmēt algas apmēra izmaiņas atbilstīgi produktivitātei, pilnā mērā respektējot sociālo partneru nozīmi un saskaņā ar valsts praksi.

               4.

               Veikt pasākumus, lai mazumtirdzniecības nozari atvērtu efektīvai konkurencei.

      Briselē, 2015. gada 14. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. GRAMEGNA

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (3)  Paliek spēkā ar Padomes Lēmumu 2014/322/ES (2014. gada 6. maijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm 2014. gadam (OV L 165, 4.6.2014., 49. lpp.).

      (4)  Padomes Ieteikums (2014. gada 8. jūlijs) par Somijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Somijas 2014. gada stabilitātes programmu (OV C 247, 29.7.2014., 127. lpp.).

      (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 473/2013 (2013. gada 21. maijs) par kopīgiem noteikumiem budžeta plānu projektu uzraudzībai un novērtēšanai un pārmērīga budžeta deficīta novēršanai eurozonas dalībvalstīs (OV L 140, 27.5.2013., 11. lpp.).

      (6)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.

      (7)  OV C 272, 18.8.2015., 98. lpp.


title: Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas Ieteikums (2015. gada 15. decembris) par makrouzraudzības politikas pasākumu pārrobežu ietekmes novērtēšanu un brīvprātīgu savstarpēju atzīšanu (ESRK/2015/2)

text:
               12.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 97/9

         EIROPAS SISTĒMISKO RISKU KOLĒĢIJAS IETEIKUMS
   (2015. gada 15. decembris)
   par makrouzraudzības politikas pasākumu pārrobežu ietekmes novērtēšanu un brīvprātīgu savstarpēju atzīšanu
   (ESRK/2015/2)
   (2016/C 97/02)
   EIROPAS SISTĒMISKO RISKU KOLĒĢIJAS VALDE,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 24. novembra Regulu (ES) Nr. 1092/2010 par Eiropas Savienības finanšu sistēmas makrouzraudzību un Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas izveidošanu (1) un jo īpaši tās 3. pantu un 16. līdz 18. pantu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Regulu (ES) Nr. 575/2013 par prudenciālajām prasībām attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām, un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 648/2012 (2), un jo īpaši tās 458. pantu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Direktīvu 2013/36/ES par piekļuvi kredītiestāžu darbībai un kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību prudenciālo uzraudzību, ar ko groza Direktīvu 2002/87/EK un atceļ Direktīvas 2006/48/EK un 2006/49/EK (3), un jo īpaši tās VII sadaļas 4. nodaļas II iedaļu,
   ņemot vērā Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas 2011. gada 20. janvāra Lēmumu ESRK/2011/1, ar ko pieņem Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas Reglamentu (4), un jo īpaši tā 15. panta 3. punkta e) apakšpunktu un 18. līdz 20. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Finanšu sistēma Savienībā ir lielā mērā integrēta. Tas nozīmē, ka ārvalstu struktūras bieži sniedz pārrobežu finanšu pakalpojumus. Vienotajā tirgū konkrētas dalībvalsts finanšu pakalpojumu sniedzējiem ir izvēle – sniegt finanšu pakalpojumus ar meitassabiedrību vai filiāļu, kas atrodas citā dalībvalstī, starpniecību, vai sniegt pārrobežu finanšu pakalpojumus tieši. Šīs situācijas dēļ valsts makrouzraudzības politikai ir ievērojama pārrobežu ietekme.

               (2)

               Makrouzraudzības politikas pasākumi, ko dalībvalstīs piemēro iekšzemes finanšu pakalpojumu sniedzējiem, parasti neietekmē ārvalstu finanšu pakalpojumu sniedzējus, kuri sniedz pārrobežu finanšu pakalpojumus tieši vai ar filiāļu, kas atrodas citās dalībvalstīs, starpniecību. Tādēļ finanšu pakalpojumu sniedzējiem, uz kuriem parasti attiektos šādu prasību darbības joma, proti, tādēļ, ka tām ir vietējās meitassabiedrības, ir stimuls rast citus savu darbību veikšanas veidus, lai apietu uzņēmējas dalībvalsts pasākumus. Šāda rīcības sekas ir kapitāla pārnese un regulējuma arbitrāža, kas vājina valsts makrouzraudzības politikas pasākumu efektivitāti.

               (3)

               Turklāt var tikt kropļota konkurence, ja ārvalstu finanšu pakalpojumu sniedzēju filiāles un ārvalstu finanšu pakalpojumu sniedzēji, kas pārrobežu finanšu pakalpojumus sniedz tieši, savas tirgus daļas palielināšanas nolūkā izmanto savas konkurences priekšrocības attiecībā pret iekšzemes finanšu pakalpojumu sniedzējiem un ārvalstu finanšu pakalpojumu sniedzēju meitassabiedrībām attiecīgajā dalībvalstī, piemēram, zemākas kapitāla prasības, kas attiecībā uz riska darījumiem noteiktas pasākumu aktivizētājā dalībvalstī.

               (4)

               Pateicoties pārrobežu saiknēm, vienā valstī veiktajiem makrouzraudzības politikas pasākumiem ir ārēja ietekme uz finanšu stabilitāti citās valstīs. Šāda ietekme parasti ir pozitīva, jo makrouzraudzības politika mazina sistēmisko risku un sistēmisku krīžu iespējamību un ietekmi, tādējādi sekmējot arī finanšu stabilitāti citās dalībvalstīs. Šāda ietekme tomēr var būt arī negatīva. Piemēram, lai gan iekšzemes finanšu pakalpojumu sniedzēji un ārvalstu finanšu pakalpojumu sniedzēju meitassabiedrības ir pakļauti tiem pašiem riskiem kā pārējie attiecīgajā valstī, ārvalstu finanšu pakalpojumu sniedzēju filiālēm un ārvalstu finanšu pakalpojumu sniedzējiem, kas pārrobežu finanšu pakalpojumus sniedz tieši, tomēr netiek prasīts stiprināt noturību pret šiem riskiem, piemēram, tādēļ, ka tiem piemēro kapitāla pasākumus to mītnes dalībvalstīs. Turklāt, ciktāl šādiem finanšu pakalpojumu sniedzējiem ir konkurences priekšrocības attiecībā pret iekšzemes finanšu pakalpojumu sniedzējiem un ārvalstu finanšu pakalpojumu sniedzēju meitassabiedrībām, minētie apstākļi varētu tos iedrošināt vairāk uzņemties makroprudenciālus riskus pasākumu aktivizētājā dalībvalstī, tādējādi pakļaujot to mītnes dalībvalstis lielākam riskam. Ja šādi ar finanšu pakalpojumu sniegšanu saistītie makroprudenciālie riski materializētos, tad, iespējams, izrādītos, ka minēto finanšu pakalpojumu sniedzēju kapitāla rezerves ir nepietiekamas, kas izraisītu negatīvas sekas to mītnes vietu finanšu sistēmās.

               (5)

               Ievērojot iepriekš minēto un nolūkā nodrošināt makrouzraudzības politikas saskaņotību un efektivitāti, makrouzraudzības politikas veidotājiem pienācīgi jāņem vērā šāda pārrobežu ietekme un pamatotā gadījumā risināšanai jāizmanto piemēroti politikas instrumenti. Šā mērķa sasniegšanai Eiropas Sistēmisko risku kolēģija (ESRK) iesaka pieeju, kas ir balstīta uz diviem galvenajiem pīlāriem, proti: a) makrouzraudzības politikas pārrobežu ietekmes sistemātiska novērtēšana; un b) koordinēta politiska rīcība, vajadzības gadījumā veicot makrouzraudzības politikas pasākumu brīvprātīgu savstarpēju atzīšanu. Turklāt ir svarīgi, lai minētie pīlāri visā Savienībā tiktu īstenoti pēc iespējas saskaņoti.

               (6)

               Makrouzraudzības politikas pārrobežu ietekmes sistemātiskai novērtēšanai līdz šim nav pievērsta pienācīga uzmanība. Tam pamatā daļēji ir ierobežotās zināšanas par (iespējamiem) kapitāla pārneses veidiem un tas, ka nav veikta visaptveroša pieejamo datu analīze nolūkā analizēt pārrobežu ietekmi. Tādēļ ESRK uzskata, ka ir svarīgi sistemātiski izmantot visus pieejamos datus, lai labāk izprastu un novērtētu pārrobežu ietekmi.

               (7)

               Ir svarīgi paredzēt procedūru, kura vērsta uz makrouzraudzības politikas pārrobežu ietekmes sistemātisku novērtēšanu un kuras mēķis ir nodrošināt, lai makrouzraudzības politikas veidotāji pirms pasākumu ierosināšanas veiktu to iespējamās pārrobežu ietekmes novērtēšanu. Ņemot vērā spēkā esošās Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 575/2013 (5), Direktīvas 2013/36/ES un Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas Ieteikuma ESRK/2013/1 (6) prasības, makrouzraudzības politikas veidotājiem arī jāveic faktiskās pārrobežu ietekmes novērtēšana pēc pasākumu pieņemšanas. Dalībvalstu veiktais analītiskais darbs papildinās ESRK veikto analītisko darbu.

               (8)

               ESRK rosinātā koordinētā politiskā rīcība ir kārtība, kādā veic makrouzraudzības politikas pasākumu brīvprātīgu savstarpēju atzīšanu. Ievērojot brīvprātības elementu kārtības īstenošanā, kas izriet no ESRK ieteikumu rakstura (7), šāda brīvprātīga savstarpēja atzīšana atšķiras no konkrētu makrouzraudzības politikas pasākumu obligātās atzīšanas, kas paredzēta Savienības tiesību aktos. Šo ieteikumu, izņemot A ieteikumu par pārrobežu ietekmes novērtēšanu un B ieteikumu par makrouzraudzības politikas pasākumu paziņošanu, nav paredzēts piemērot tiem makrouzraudzības politikas pasākumiem, kuru obligāta atzīšana jau paredzēta Savienības tiesību aktos. Obligātā atzīšana pašlaik ir noteikta attiecībā uz pasākumiem, kas pieņemti saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 124. panta 5. punktu un 164. panta 7. punktu, un pretcikliskajām kapitāla rezervēm (PKR), kas noteiktas apmērā, kurš nepārsniedz obligātās atzīšanas robežlīmeni. Tāds pats izņēmums attiecas uz PKR normām, kas pārsniedz obligātās atzīšanas robežlīmeni, jo Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas Ieteikums ESRK/2014/1 (8) jau rosina dalībvalstis savstarpēji pilnībā atzīt citu dalībvalstu PKR normas.

               (9)

               Valstu makrouzraudzības politikas pasākumu saskaņotības un efektivitātes nodrošināšanai ir svarīgi, lai Savienības tiesību aktos paredzētā obligātā atzīšana tiktu papildināta ar brīvprātīgu savstarpējo atzīšanu, tādējādi valstu makrouzraudzības politikas pasākumu darbības jomā ietverot arī ārvalstu finanšu pakalpojumu sniedzēju filiāles un ārvalstu finanšu pakalpojumu sniedzējus, kas pārrobežu finanšu pakalpojumus sniedz tieši. Galvenais mērķis ir šāds – viena un tā paša veida riska darījumiem konkrētā dalībvalstī neatkarīgi no finanšu pakalpojumu sniedzēja juridiskā statusa un atrašanās vietas ir jāpiemēro viens un tas pats makrouzraudzības pasākumu kopums. Tādēļ savstarpēji jāatzīst makrouzraudzības politikas pasākumi, kas noteikti uz riska darījumu pamata, jo īpaši tādi, kas vērsti uz specifiskiem riska darījumiem.

               (10)

               Šis ieteikums ietver norādījumus attiecīgajām iestādēm par to, kā veikt savstarpējas atzīšanas pasākumus, reaģējot uz citu attiecīgo iestāžu makrouzraudzības politikas pasākumiem. Norādītie makrouzraudzības politikas pasākumi, kas aktivizēti vienā dalībvalstī, ir savstarpēji jāatzīst visās citās dalībvalstīs. Makrouzraudzības politikas pasākumus norādīs šajā ieteikumā, ja attiecīgā aktivizētāja iestāde pieprasīs veikt savstarpēju atzīšanu un ESRK uzskatīs, ka attiecīgais savstarpējas atzīšanas pieprasījums ir pamatots. Lai nodrošinātu brīvprātīgas savstarpējas atzīšanas kārtības lietderību, ir svarīgi, ka par šādiem pasākumiem ESRK tiek paziņots savlaicīgi un precīzi, izmantojot standartizētu veidni.

               (11)

               Lai nodrošinātu brīvprātīgas savstarpējas atzīšanas kārtības efektivitāti, attiecīgajām iestādēm savstarpējas atzīšanas pasākumi būs jāpieņem samērīgā termiņā. Pasākumiem, kas nav pieejami visās jurisdikcijās, tiks ieteikts piemērot vēlākus termiņus.

               (12)

               Šo ieteikumu ir paredzēts piemērot visiem makrouzraudzības politikas pasākumiem, neatkarīgi no tā, uz kuru finanšu sistēmas daļu tie attiecas. Papildus Direktīvā 2013/36/ES un Regulā (ES) Nr. 575/2013 paredzētajai makrouzraudzības instrumentu piemērošanai, šī ieteikuma darbības jomā, balstoties uz Regulā (ES) Nr. 1092/2010 noteiktajām ESRK pilnvarām, ir ietverti arī citi pasākumi. Tādējādi šo ieteikumu ir paredzēts piemērot arī pasākumiem, kas nav saskaņoti Savienības tiesību aktos. Šī ieteikuma darbības joma ir piemērojama attiecīgo iestāžu atbilstošajai jurisdikcijai, un to piemēro makrouzraudzības politikas pasākumiem, kurus attiecīgās iestādes ir pilnvarotas pieņemt vai aktivizēt.

               (13)

               Nacionālās kompetentās iestādes, norīkotās iestādes, makrouzraudzības iestādes un Eiropas Centrālā banka (ECB) (attiecībā uz dalībvalstīm, kas piedalās Vienotajā uzraudzības mehānismā (VUM)) ir uzskatāmas par attiecīgajām iestādēm, jo īpaši, ja tās ir pilnvarotas pieņemt vai aktivizēt makrouzraudzības politikas pasākumus. Turklāt Padomes Regula (ES) Nr. 1024/2013 (9) un Eiropas Centrālās bankas Regula (ES) Nr. 468/2014 (10) uztic ECB īpašus uzraudzības uzdevumus. ECB var piemērot augstākas prasības kapitāla rezervēm vai pasākumus, kas ir stingrāki par nacionālo norīkoto iestāžu piemērotajām. Šajā nolūkā ECB tiek uzskatīta par kompetento vai norīkoto iestādi, un tai ir visas tiesības un pienākumi, kādas kompetentajām un norīkotajām iestādēm ir piešķirtas saskaņā ar attiecīgajiem Savienības tiesību aktiem.

               (14)

               Dalībvalstu, kas piedalās VUM, pieņemtiem jauniem makrouzraudzības politikas pasākumiem piemēro attiecīgas VUM koordinēšanas procedūras. Savstarpējas atzīšanas kārtība, kas noteikta ar šo ieteikumu, neskar minētās iekšējās VUM koordinēšanas procedūras, un savstarpējas atzīšanas novērtēšana ESRK sāksies tikai pēc iekšējo VUM koordinēšanas procedūru pabeigšanas.

               (15)

               Iestādes var piešķirt atbrīvojumu finanšu pakalpojumu sniedzējiem, kuriem ir nebūtiski riska darījumi saistībā ar apzināto makrouzraudzības risku aktivizētājā valstī (de minimis princips). Ja savstarpēja atzīšana tiek uzskatīta par principiālu rīcību, dalībvalsts iestādes var arī nolemt neizmantot šo rīcības brīvību.

               (16)

               Lai nodrošinātu makrouzraudzības politikas pasākumu pārredzamību un pārskatatbildību un to efektīvu īstenošanu, attiecīgajām iestādēm savas makrouzraudzības politikas pasākumu kopējās komunicēšanas stratēģijas ietvaros jāizveido komunicēšanas stratēģija attiecībā uz savstarpējas atzīšanas pieprasījumiem un visiem savstarpējas atzīšanas pasākumiem. Attiecībā uz savstarpējas atzīšanas pieprasījumiem ir īpaši svarīgi, lai visām iesaistītajām iestādēm tiktu savlaicīgi sniegta visa informācija, kas ir būtiska un vajadzīga, lai pieņemtu attiecīgos lēmumus. Turklāt vienlīdz svarīgi ir arī savlaicīgi un izsmeļoši informēt iesaistītās puses (tostarp, bet ne tikai, makrouzraudzības politikas pasākumu tiešos adresātus) par katru tiem būtisko makrouzraudzības politikas pasākumu.

               (17)

               Ar šo ieteikumu un Lēmumu ESRB/2015/4 (11) ieteiktais process ir izstrādāts tā, lai tas būtu pēc iespējas lietderīgs un efektīvs savstarpējas atzīšanas nodrošināšanai. Ievērojot Savienības makrouzraudzības politikas regulējuma gaidāmo pārskatīšanu un ņemot vērā pastāvošā instrumentu klāsta iespējamo grozīšanu, Eiropas Komisijai tomēr jāapsver, vai un kādā veidā šajā ieteikumā noteiktā savstarpējas atzīšanas kārtība būtu labāk nostiprināma Savienības tiesību aktos, lai veicinātu valstu makrouzraudzības politikas efektivitāti. Vēlamākais iznākums būtu Eiropas Komisijas priekšlikums, kura pamatā ir šajā ieteikumā un “ESRK Rokasgrāmatas makrouzraudzības politikas ieviešanai praksē banku sektorā” (ESRB Handbook on Operationalising Macroprudential Policy in the Banking Sector; turpmāk – “ESRK rokasgrāmata”) (12) 11. nodaļā izstrādātā savstarpējas atzīšanas kārtība.

               (18)

               ESRK ieteikumi tiek publicēti pēc tam, kad ECB Padome ir informēta par ESRK Valdes nolūku to darīt un ECB Padomei ir sniegta iespēja uz to atbildēt,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
   1. IEDAĻA

      IETEIKUMI

      A ieteikums. Attiecīgo iestāžu pieņemto makrouzraudzības politikas pasākumu pārrobežu ietekmes novērtēšana

               1.

               Attiecīgajām aktivizētājām iestādēm tiek ieteikts pirms makrouzraudzības politikas pasākumu pieņemšanas novērtēt to iespējamo pārrobežu ietekmi. Jānovērtē vismaz tie kapitāla pārneses veidi, kuros izmanto kredītrisku korekcijas un regulējuma arbitrāžu, novērtēšanā izmantojot metodiku, kas izklāstīta ESRK Rokasgrāmatas 11. nodaļā.

               2.

               Attiecīgajām aktivizētājām iestādēm tiek ieteikts novērtēt:

                           a)

                           makrouzraudzības politikas pasākumu, ko īsteno attiecīgās iestādes jurisdikcijā, iespējamo pārrobežu ietekmi (kapitāla pārnesi un regulējuma arbitrāžu); un

                           b)

                           visu ierosināto makrouzraudzības politikas pasākumu iespējamo pārrobežu ietekmi uz citām dalībvalstīm un vienoto tirgu.

               3.

               Attiecīgajām aktivizētājām iestādēm tiek ieteikts vismaz reizi gadā pārraudzīt to ieviesto makrouzraudzības politikas pasākumu pārrobežu ietekmes materializēšanos un attīstību.

      B ieteikums. Paziņošana par attiecīgo iestāžu pieņemtiem makrouzraudzības politikas pasākumiem un to savstarpējas atzīšanas pieprasījumi

               1.

               Attiecīgajām aktivizētājām iestādēm tiek ieteikts paziņot ESRK par makrouzraudzības politikas pasākumiem, tiklīdz tie ir pieņemti, un ne vēlāk kā divu nedēļu laikā pēc to pieņemšanas. Paziņojumā jāiekļauj novērtējums par pārrobežu ietekmi un vajadzību lūgt citām attiecīgajām iestādēm veikt savstarpēju atzīšanu. Attiecīgās aktivizētājas iestādes tiek lūgtas sniegt informāciju angļu valodā, izmantojot ESRK interneta vietnē publicētās veidnes.

               2.

               Ja tiek uzskatīts, ka ir jālūdz citas dalībvalstis veikt savstarpēju atzīšanu, lai nodrošinātu attiecīgo pasākumu efektīvu darbību, attiecīgās aktivizētājas iestādes tiek lūgtas iesniegt ESRK savstarpējas atzīšanas pieprasījumu, pievienojot to paziņojumam par attiecīgo pasākumu.

               3.

               Ja makrouzraudzības politikas pasākumi tika aktivizēti pirms šā ieteikuma pieņemšanas vai ja pasākumu sākotnējās ieviešanas brīdī netika uzskatīts, ka vajadzīga savstarpēja atzīšana, un attiecīgā aktivizētāja iestāde pēc tam nolēma, ka savstarpēja atzīšana tomēr ir vajadzīga, attiecīgās aktivizētājas iestādes tiek lūgtas iesniegt ESRK savstarpējas atzīšanas pieprasījumu.

      C ieteikums. Citu attiecīgo iestāžu pieņemto makrouzraudzības politikas pasākumu savstarpēja atzīšana

               1.

               Attiecīgajām iestādēm tiek ieteikts veikt tādu makrouzraudzības politikas pasākumu savstarpēju atzīšanu, kurus pieņēmušas citas attiecīgās iestādes un kurus ESRK ieteikusi savstarpēji atzīt.

               2.

               Attiecīgajām iestādēm tiek ieteikts veikt šajā ieteikumā norādīto makrouzraudzības politikas pasākumu savstarpēju atzīšanu, īstenojot tādu pašu makrouzraudzības politikas pasākumu, kādu ir īstenojusi aktivizētāja iestāde. Ja valsts tiesību aktos nav paredzēts tāds pats makrouzraudzības politikas pasākums, attiecīgajām iestādēm tiek ieteikts veikt savstarpējo atzīšanu pēc apspriešanās ar ESRK, pieņemot tādu attiecīgās valsts jurisdikcijā paredzētu makrouzraudzības politikas pasākumu, kura ietekme ir vislielākā mērā līdzvērtīga aktivizētā makrouzraudzības politikas pasākuma ietekmei.

               3.

               Ja netiek ieteikts konkrēts termiņš makrouzraudzības politikas pasākuma savstarpējai atzīšanai, attiecīgajām iestādēm makrouzraudzības politikas pasākumus, ar ko veic savstarpēju atzīšanu, iesaka pieņemt ne vēlāk kā trīs mēnešus pēc šā ieteikuma jaunākā grozījuma publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. Ciktāl iespējams, pieņemto pasākumu un savstarpējas atzīšanas pasākumu jāaktivizē vienā un tajā pašā datumā.

      D ieteikums. Paziņošana par citu attiecīgo iestāžu pieņemto makrouzraudzības politikas pasākumu savstarpēju atzīšanu

   Attiecīgajām iestādēm tiek ieteikts paziņot ESRK par paveiktu citas attiecīgās iestādes makrouzraudzības politikas pasākuma savstarpēju atzīšanu. Paziņojums jānosūta ne vēlāk kā viena mēneša laikā pēc savstarpējas atzīšanas pasākuma pieņemšanas. Paziņotājām iestādēm tiek lūgts sniegt informāciju angļu valodā, izmantojot ESRK interneta vietnē publicēto veidni.
   2. IEDAĻA

      ĪSTENOŠANA

   1.   Interpretācija

   Šajā ieteikumā piemēro šādas definīcijas:

               a)

               “aktivizēšana” ir makrouzraudzības politikas pasākuma piemērošana valsts līmenī;

               b)

               “pieņemšana” ir lēmums, ko attiecīgā iestāde pieņem par makrouzraudzības politikas pasākuma ieviešanu, savstarpēju atzīšanu vai grozīšanu;

               c)

               “finanšu pakalpojums” ir jebkurš bankas, kredīta, apdrošināšanas, personālo pensiju, ieguldījumu vai maksājumu rakstura pakalpojums;

               d)

               “makrouzraudzības politikas pasākums” ir jebkurš pasākums, kas paredzēts Regulas (ES) Nr. 1092/2010 2. panta c) punkta definētā sistēmiskā riska novēršanai vai mazināšanai un ko pieņēmusi vai aktivizējusi attiecīgā iestāde saskaņā ar Savienības vai valsts tiesību aktiem;

               e)

               “paziņojums” ir rakstisks paziņojums ESRK, kuru angļu valodā sagatavojusi attiecīgā iestāde, tostarp ECB saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1024/2013 9. pantu, par makrouzraudzības politikas pasākumu saskaņā ar, bet ne tikai, Direktīvas 2013/36/ES 133. pantu un Regulas (ES) Nr. 575/2013 458. pantu un kurš var būt dalībvalsts savstarpējas atzīšanas pieprasījums saskaņā ar, bet ne tikai, Direktīvas 2013/36/ES 134. panta 4. punktu un Regulas (ES) Nr. 575/2013 458. panta 8. punktu;

               f)

               “savstarpēja atzīšana” ir kārtība, kādā konkrētas jurisdikcijas attiecīgā iestāde finanšu iestādēm piemēro makrouzraudzības politikas pasākumu, kas ir tāds pats kā citas jurisdikcijas attiecīgās aktivizētājas iestādes noteiktais pasākums vai līdzvērtīgs tam, ja attiecīgās finanšu iestādes ir pakļautas vieniem un tiem pašiem riskiem attiecīgās aktivizētājas iestādes jurisdikcijā;

               g)

               “attiecīgā aktivizētāja iestāde” ir attiecīgā iestāde, kas ir atbildīga par makrouzraudzības politikas pasākuma piemērošanu valsts līmenī;

               h)

               “attiecīgā iestāde” ir iestāde, kurai piešķirtas makrouzraudzības politikas pasākumu pieņemšanas un/vai aktivizēšanas pilnvaras, tostarp, bet ne tikai:

                           i)

                           norīkotā iestāde saskaņā ar Direktīvas 2013/36/ES 4. nodaļu un Regulas (ES) Nr. 575/2013 458. pantu, kompetentā iestāde, kā definēts Regulas (ES) Nr. 575/2013 4. panta 1. punkta 40) apakšpunktā, ECB saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1024/2013 9. panta 1. punktu; vai

                           ii)

                           makrouzraudzības iestāde, kurai ir mērķi, pasākumi, pilnvaras, pārskatatbildības prasības un citas Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas Ieteikumā ESRK/2011/3 (13) noteiktās pazīmes.

         2.   Atbrīvojumi

               1.

               Attiecīgās iestādes finanšu pakalpojumu sniedzējiem savā jurisdikcijā var piešķirt atbrīvojumu un nepiemērot konkrēta makrouzraudzības politikas pasākuma savstarpēju atzīšanu, ja šiem finanšu pakalpojumu sniedzējiem ir nebūtiski riska darījumi saistībā ar apzināto makrouzraudzības risku jurisdikcijā, kurā attiecīgā aktivizētāja iestāde piemēro atbilstošo makrouzraudzības politikas pasākumu (de minimis princips). Līdzīgi praksei, kas Direktīvas 2013/36/ES 130. pantā noteikta attiecībā uz PKR, iestādes var izvēlēties nepiemērot šā makrouzraudzības politikas pasākuma savstarpēju atzīšanu, piešķirot atbrīvojumu pakalpojumu sniedzējiem, kuru riska darījumu apmērs nepārsniedz noteiktu robežlīmeni. Attiecīgās iestādes tiek lūgtas paziņot ESRK par šādiem atbrīvojumiem, izmantojot ESRK interneta vietnē publicēto veidni paziņošanai par savstarpējas atzīšanas pasākumiem. Piemērojot de minimis principu, iestādēm rūpīgi pārrauga, vai nematerializējas kapitāla pārnese un regulējuma arbitrāža, un vajadzības gadījumā jālabo attiecīgā nepilnība.

               2.

               Ja šajā ieteikumā tiek sniegts ieteikums par pasākuma savstarpēju atzīšanu, bet attiecīgās iestādes pirms tam jau ir veikušas pasākuma savstarpēju atzīšanu un paziņošanu, attiecīgais savstarpējas atzīšanas pasākums nav jāgroza, pat ja tas atšķiras no aktivizētājas iestādes īstenotā pasākuma.

         3.   Termiņi un paziņošana

               1.

               Attiecīgās iestādes tiek lūgtas sniegt ESRK pārskatu par darbībām, ko tās veikušas, reaģējot uz šo ieteikumu, vai pienācīgi pamatot savu bezdarbību. Pārskati jāiesniedz reizi divos gados, un pirmais pārskats jāiesniedz līdz 2017. gada 30. jūnijam. Pārskatos iekļauj vismaz:

                           a)

                           informāciju par veikto darbību veidu un laiku;

                           b)

                           novērtējumu par veikto darbību funkcionēšanu no šā ieteikuma mērķu sasniegšanas viedokļa;

                           c)

                           detalizētu pamatojumu atbrīvojumiem, kas piešķirti saskaņā ar de minimis principu, kā arī savas bezdarbības vai atkāpju no šā ieteikuma detalizētu pamatojumu, tostarp kavējumu iemeslus.

               2.

               Dalītas atbildības gadījumā attiecīgajām iestādēm jāveic savstarpēja koordinēšana, lai vajadzīgā informācija tiktu sniegta savlaicīgi.

               3.

               Attiecīgās iestādes tiek aicinātas pēc iespējas ātrāk informēt ESRK par ierosinātajiem makrouzraudzības politikas pasākumiem.

               4.

               Makrouzraudzības politikas pasākums, ar ko veic savstarpēju atzīšanu, ir uzskatāms par līdzvērtīgu, ja tam, ciktāl iespējams, ir:

                           a)

                           tāda pati ekonomiskā ietekme;

                           b)

                           tāda pati piemērošanas joma;

                           c)

                           tādas pašas sekas (sankcijas) neatbilstības gadījumā.

         4.   Ieteikuma grozījumi

   ESRK Valde lems par to, kad šis ieteikums jāgroza. Šādi grozījumi jo īpaši ietvers papildu vai grozītus makrouzraudzības politikas pasākumus, kuriem paredzēts veikt savstarpēju atzīšanu, kā noteikts C ieteikumā un attiecīgajos pielikumos, kas ietver informāciju par pasākumiem. ESRK Valde var arī pagarināt iepriekšējos punktos noteiktos termiņus, ja dalībvalstīs jāveic tiesību aktu grozījumi, lai izpildītu kādu no ieteikumiem. Jo īpaši – ESRK Valde var pieņemt lēmumu grozīt šo ieteikumu pēc tam, kad Eiropas Komisija ir veikusi Savienības tiesību aktos noteiktās obligātās atzīšanas regulējuma pārskatīšanu, ņemot vērā pieredzi, kas gūta saistībā ar brīvprātīgas savstarpējas atzīšanas kārtības, kas izveidota ar šo ieteikumu, darbību.
   5.   Monitorēšana un izvērtējums

               1.

               ESRK sekretariāts:

                           a)

                           palīdz attiecīgajām iestādēm, tostarp veicinot koordinētu pārskatu sniegšanu, nodrošinot attiecīgus paraugus un vajadzības gadījumā precizējot atbilstības nodrošināšanas procedūru un grafiku;

                           b)

                           pārbauda attiecīgo iestāžu atbilstību, tostarp pēc to lūguma sniedzot tām palīdzību, un sniedz ESRK Valdei pārskatus par atbilstību.

               2.

               ESRK Valde izvērtē darbības un pamatojumus, par kuriem ziņojušas attiecīgās iestādes, un vajadzības gadījumā lemj par to, vai šis ieteikums ir ievērots un vai attiecīgās iestādes ir pienācīgi pamatojušas savu bezdarbību.

      Frankfurtē pie Mainas, 2015. gada 15. decembrī

            ESRK priekšsēdētājs

         Mario DRAGHI

      (1)  OV L 331, 15.12.2010., 1. lpp.

      (2)  OV L 176, 27.6.2013., 1. lpp.

      (3)  OV L 176, 27.6.2013., 338. lpp.

      (4)  OV C 58, 24.2.2011., 4. lpp.

      (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 575/2013 (2013. gada 26. jūnijs) par prudenciālajām prasībām attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām, un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 648/2012 (OV L 176, 27.6.2013., 1. lpp.).

      (6)  Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas Ieteikums (2013. gada 4. aprīlis) par makrouzraudzības politikas vidēja termiņa mērķiem un instrumentiem (ESRK/2013/1) (OV C 170, 15.6.2013., 1. lpp.).

      (7)  ESRK ieteikumi nav juridiski saistoši, tomēr tiem pievieno “rīkoties vai paskaidrot” mehānismu.

      (8)  Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas Ieteikums (2014. gada 18. jūnijs) par norādījumiem pretciklisko kapitāla rezervju normas noteikšanai (ESRK/2014/1) (OV C 293, 2.9.2014., 1. lpp.).

      (9)  Padomes Regula (ES) Nr. 1024/2013 (2013. gada 15. oktobris), ar ko Eiropas Centrālajai bankai uztic īpašus uzdevumus saistībā ar politikas nostādnēm, kas attiecas uz kredītiestāžu prudenciālo uzraudzību (OV L 287, 29.10.2013., 63. lpp.).

      (10)  Eiropas Centrālās bankas Regula (ES) Nr. 468/2014 (2014. gada 16. aprīlis), ar ko izveido vienotā uzraudzības mehānisma pamatstruktūru Eiropas Centrālās bankas sadarbībai ar nacionālajām kompetentajām un norīkotajām iestādēm (VUM pamatregula) (ECB/2014/17) (OV L 141, 14.5.2014., 1. lpp.).

      (11)  Angļu valodas redakcija ir pieejama ESRK interneta vietnē – www.esrb.europa.eu.

      (12)  Publicēts ESRK interneta vietnē – www.esrb.europa.eu.

      (13)  Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas Ieteikums (2011. gada 22. decembris) par nacionālo iestāžu pilnvarām makrouzraudzības jomā (ESRK/2011/3) (OV C 41, 14.2.2012., 1. lpp.).


title: Padomes Ieteikums ( 2006. gada 14. februāris ) par Eiropas Centrālās bankas Valdes locekļa iecelšanu

text:
               17.2.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 47/58

      PADOMES IETEIKUMS

   (2006. gada 14. februāris)
   par Eiropas Centrālās bankas Valdes locekļa iecelšanu
   (2006/108/EK)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 112. panta 2. punkta b) apakšpunktu un 122. panta 4. punktu, kā arī 11.2. un 43.3. pantu Protokolā par Eiropas Centrālo banku sistēmas statūtiem un Eiropas Centrālās bankas statūtiem,
   tā kā:

      Otmar ISSING kunga amata pilnvaru laiks beigsies 2006. gada 31. maijā, būtu jāieceļ Eiropas Centrālās bankas Valdes loceklis,
   AR ŠO IESAKA:
   iecelt Jürgen STARK kungu par Eiropas Centrālās bankas Valdes locekli uz astoņiem gadiem no 2006. gada 1. jūnija.
   Šo ieteikumu nodod, lai par to dalībvalstu valsts un valdības vadītāji, kuru naudas vienība ir euro, pieņemtu lēmumu pēc apspriešanās ar Eiropas Parlamentu un Eiropas Centrālās bankas Padomi.
   Šo lēmumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

      Briselē, 2006. gada 14. februārī

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         K.-H. GRASSER


title: Padomes Ieteikums ( 2014. gada 8. jūlijs ) par Slovēnijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Slovēnijas stabilitātes programmu 2014. gadam

text:
               29.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/115

         PADOMES IETEIKUMS
   (2014. gada 8. jūlijs)
   par Slovēnijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Slovēnijas stabilitātes programmu 2014. gadam
   2014/C 247/22
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. gads) un 2010. gada 21. oktobrī tā pieņēma lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (3), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Dalībvalstu vai to valdību vadītāji 2012. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu par Izaugsmes un darbavietu paktu, kas ir saskaņots pamats rīcībai valstu, ES un eurozonas līmenī, izmantojot visas iespējamās sviras, instrumentus un politikas jomas. Viņi pieņēma lēmumu par dalībvalstu līmenī veicamo rīcību, jo īpaši paužot pilnīgu apņemšanos sasniegt stratēģijas “Eiropa 2020” mērķus un īstenot konkrētai valstij adresētos ieteikumus.

               (4)

               Padome 2013. gada 9. jūlijā pieņēma ieteikumu (4) par Slovēnijas 2013. gada valsts reformu programmu un sniedza atzinumu par Slovēnijas atjaunināto stabilitātes programmu 2012.–2016. gadam. Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 473/2013 (5) Komisija 2013. gada 15. novembrī iesniedza savu atzinumu par Slovēnijas 2014. gada budžeta plāna projektu.

               (5)

               Komisija 2013. gada 13. novembrī pieņēma otro gada izaugsmes pētījumu, iezīmējot 2014. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. 2013. gada 13. novembrī Komisija, balstoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā tā noteica Slovēniju kā vienu no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (6)

               Eiropadome 2013. gada 20. decembrī apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes sekmēšanai. Tā uzsvēra vajadzību īstenot diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju, atjaunot normālus kreditēšanas nosacījumus ekonomikai, sekmēt izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu, novērst krīzes sociālās sekas un modernizēt valsts pārvaldi.

               (7)

               Komisija 2014. gada 5. martā atbilstoši Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantam publicēja padziļinātā pārskata rezultātus attiecībā uz Slovēniju. Komisija secināja, ka Slovēnija joprojām saskaras ar pārmērīgu makroekonomisko nelīdzsvarotību, kurai nepieciešama uzraudzība un pastāvīga spēcīga politikas rīcība. Lai arī 2013. gada laikā nelīdzsvarotība ir samazinājusies, pateicoties Slovēnijas makroekonomikas pielāgošanai un politikas rīcībai, taču nepieciešamās korekcijas apmērs nozīmē, ka būtiski riski joprojām pastāv. Konkrētāk, īpaša uzmanība jāpievērš riskiem, kas izriet no ekonomiskās struktūras, kurai raksturīga vāja korporatīvā vadība, valsts liela līdzdalība ekonomikā, izmaksu konkurētspējas zudums, uzņēmumu parādsaistības un valsts parāda būtiska palielināšanās. Lai gan attiecībā uz banku bilanču sakārtošanu ir gūti ievērojami panākumi, vēl joprojām ir nepieciešami mērķtiecīgi pasākumi, lai varētu pilnībā īstenot visaptverošu banku nozares stratēģiju, kas ietver banku nozares pārstrukturēšanu, privatizāciju un stingrāku uzraudzību.

               (8)

               2014. gada 5. martā Komisija nosūtīja Slovēnijai atsevišķu ieteikumu, kurā lūdza iestādes veikt turpmākus centienus, lai nodrošinātu pilnīgu atbilstību Padomes ieteikumam saskaņā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru, un ziņot par papildu pasākumiem 2014. gada stabilitātes programmas īpašā sekcijā.

               (9)

               Slovēnija 2014. gada 15. aprīlī iesniedza 2014. gada valsts reformu programmu un 2014. gada 24. aprīlī – stabilitātes programmu 2014. gadam. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās tika izvērtētas vienlaikus.

               (10)

               Stabilitātes programmā 2014. gadam ietvertās budžeta stratēģijas mērķis ir koriģēt pārmērīgo budžeta deficītu līdz 2015. gadam un sasniegt vidējā termiņa mērķi līdz 2017. gadam. Stabilitātes programmā ir apstiprināts iepriekšējais vidējā termiņa mērķis, proti, līdzsvarots budžets, un šis mērķis atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Tomēr nav gaidāms, ka (pārrēķinātā) strukturālā bilance sasniegs vidējā termiņa mērķi līdz 2017. gadam. Stabilitātes programmā plānots samazināt deficītu zem 3 % no IKP 2015. gadā atbilstoši mērķim, kas noteikts ieteikumā par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru. Stabilitātes programmā paredzēts, ka pēc 2015. gada budžeta deficīts pakāpeniski turpinās samazināties, sasniedzot pārpalikumu 0,3 % apmērā no IKP 2018. gadā. Stabilitātes programmā prognozēts, ka valsts parāds sasniegs maksimumu – 81,1 % no IKP – 2015. gadā, pēc tam samazināsies līdz 76 % 2016. gadā. Kopumā stabilitātes programmā izklāstītā budžeta stratēģija atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Makroekonomikas scenārijs, uz kuru pamatojas stabilitātes programmā sniegtās budžeta prognozes un kuru sagatavojusi neatkarīga iestāde (Makroekonomiskās analīzes un attīstības institūts), ir piesardzīgs. Stabilitātes programmā ir norādīti daži pasākumi, kas palīdz mazināt starpību, īstenojot fiskālos centienus nepieciešamā apjomā. Pamatojoties uz iepriekš minēto, tiek uzskatīts, ka stabilitātes programma daļēji atbilst atsevišķajam Komisijas ieteikumam. Tomēr saglabājas zināmi negatīvi riski, jo stabilitātes programmas pamatā esošie pasākumi nav pietiekami detalizēti un daudzi no tiem vēl nav pieņemti.
               Jebkādas potenciālās papildu banku rekapitalizācijas vajadzības, kas izriet no Slovēnijas 2013. gada aktīvu kvalitātes pārskatīšanas un spriedzes testa, palielinātu deficīta un parāda attiecību, savukārt programmas prognozēs neiekļautie ieņēmumi, veiksmīgi privatizējot valstij piederošus uzņēmumus vai bankas, samazinātu parāda slogu. Pamatojoties uz Komisijas prognozēm, 2013.–2014. gada laikā veiktie fiskālie centieni ir nepietiekami, atpaliekot par 1,4 % no IKP (koriģētajās) izmaiņās strukturālajā bilancē un par 0,5 % no IKP to nepieciešamo pasākumu apjomā, kas tika lēsti par nepieciešamiem laikā, kad sniegts ieteikums par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru. Attiecībā uz 2015. gadu, lai arī stabilitātes programmā prognozēts deficīts, kas atbilst ieteikumam par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru, Komisijas dienestu 2014. gada pavasara prognozē deficīts ir lēsts 3,1 % no IKP apmērā.

               (11)

               Turklāt, pamatojoties uz Komisijas prognozi, sagaidāms, ka fiskālie centieni, ko mēra (koriģēto) strukturālās bilances izmaiņu izteiksmē un īstenojamo diskrecionāro pasākumu pamatā esošās summas izteiksmē, 2015. gadā nesasniegs Padomes ieteikto līmeni. Pamatojoties uz stabilitātes programmas izvērtējumu un Komisijas prognozi saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka 2014. gadā un turpmākajos gados ir jāveic papildu centieni, lai nodrošinātu pilnīgu atbilstību ieteikumam par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru, tostarp nepieciešamie strukturālie centieni.

               (12)

               Attiecībā uz valsts fiskālajiem noteikumiem parlaments 2013. gadā atbalstīja konstitucionālu pamatojumu noteikumam par vispārējās valdības budžeta strukturālu sabalansētību / pārpalikumu. Tomēr nepieciešamie īstenošanas tiesību akti, proti, Fiskālo noteikumu likums, kam vajadzēja stāties spēkā 2013. gada novembrī, vēl nav pieņemti. Jo īpaši ir jānosaka juridiskais pamats, lai definētu darboties spējīgas fiskālās padomes lomu, uzdevumus un neatkarību. Savlaicīgi pabeigta visaptveroša pārbaude par budžeta līdzekļu lietotāju izdevumiem vienā no galvenajām izdevumu pozīcijām – veselības jomā – varētu identificēt pasākumus, kas pamatotu fiskālo konsolidāciju un identificētu risinājumus izmaksu efektivitātes un rentabilitātes palielināšanai.

               (13)

               2013. gadā Slovēnijai tika ieteikts stiprināt pensiju sistēmas ilgtspējību ilgtermiņā un uzlabot izmaksu efektivitāti, rentabilitāti un kvalitāti ilgtermiņa aprūpes sektorā. Slovēnija ir guvusi nelielus panākumus, īstenojot pasākumus šā ieteikuma izpildei. 2014. gada aprīlī tika pabeigta 2012. gada pensiju reformas izvērtēšana un pirmie konstatējumi ir pozitīvi. Lai arī tika gūti daži fiskālie ietaupījumi, pensiju līmenis nemainījās. Slovēnijai vidēja termiņa līdz ilgtermiņa perspektīvā ir lieli fiskālās stabilitātes riski, galvenokārt tādēļ, ka Slovēnijas demogrāfisko rādītāju dēļ palielinās ar [sabiedrības] novecošanos saistītie izdevumi. Tādēļ pensiju un ilgtermiņa aprūpes sistēmām vidējā termiņā būs nepieciešamas reformas, ja vidēja termiņa līdz ilgtermiņa perspektīvā ir jāstabilizē kopējie izdevumi, vienlaikus nodrošinot atbilstošas pensijas un piekļuvi ilgtermiņa aprūpes pakalpojumiem. Iestādes plāno sagatavot Balto grāmatu par visaptverošu pensiju reformu. 2013. gada beigās tika pieņemts ilgtermiņa aprūpes sistēmas reformu plāns, un sagaidāms, ka saistītos tiesību aktus pieņems līdz 2014. gada beigām. Tomēr pastāv risks, ka šie pasākumi kavēsies, jo atpaliek arī veselības apdrošināšanas sistēmas reforma.

               (14)

               Ir pasliktinājusies situācija darba tirgū. 2013. gadā bezdarbs sasniedza 10,3 % līmeni un jauniešu bezdarbs palielinājās līdz 21,6 %, vienlaikus to jauniešu īpatsvars, kuri nav nedz nodarbināti, nedz iesaistīti izglītībā vai apmācībā, laikposmā no 2011. līdz 2013. gadam palielinājās par 2,1 procentpunktiem. 2013. gadā pieņemtās darba tirgus reformas programmas izvērtēšanā norādīts, ka samazinās segmentācija starp pastāvīgiem un noteikta laika līgumiem, lai gan plašāk tiek izmantotas citas pagaidu līgumu formas, savukārt joprojām nav skaidrs, kāda ietekme ir stimuliem vecāka gadagājuma cilvēku un jauniešu nodarbināšanai. Darba tirgus segmentācija ir risināta arī ar studentu darba labāku reglamentējumu. Kamēr nav apstiprināts jauns tiesību akts, pastāv bažas par to, vai tas spēs novērst iepriekšējo tiesību aktu nepilnības. Valdība ir guvusi nelielus panākumus, īstenojot pagājušā gada ieteikumus par minimālo algu, ko joprojām indeksē tikai atkarībā no inflācijas, lai gan likums par minimālo algu paredz indeksāciju arī citu ekonomikas apstākļu dēļ. Nelieli panākumi ir gūti, izstrādājot efektīvus, pielāgotus un aktīvus darba tirgus politikas pasākumus un risinot prasmju neatbilstības problēmu.

               (15)

               Valdība ir guvusi būtiskus panākumus, izpildot ieteikumus attiecībā uz banku sektora stabilitāti, veicot ticamu aktīvu kvalitātes pārskatīšanu un spriedzes testu, veicot ātras rekapitalizācijas un nododot ienākumus nenesošos aizdevumus Banku aktīvu pārvaldības uzņēmumam. Tomēr darāmā vēl ir daudz, un ir nepieciešama apņēmīga rīcība, lai pabeigtu un īstenotu visaptverošu banku sektora stratēģiju, par ko tika paziņots 2013. gada decembrī un kas ietver pārstrukturēšanu, privatizāciju un pastiprinātu uzraudzību. Ienākumus nenesošo aizdevumu līmenis banku sistēmā joprojām ir augsts. Tādēļ bankām ir svarīgi veidot iekšējās spējas ienākumus nenesošo aizdevumu pārstrukturēšanai, tostarp stiprinot aktīvu pārvaldības un pārstrukturēšanas iekšējās struktūras, paātrināt ienākumus nenesošo aizdevumu apstrādi, vienlaikus palielinot atgūstamās vērtības apjomu un saglabājot perspektīvus uzņēmumus. Jebkāda turpmāka ienākumus nenesošo aizdevumu nodošana Banku aktīvu pārvaldības uzņēmumam ir rūpīgi jāizstrādā, lai veicinātu korporatīvo kredītu raitu un efektīvu pārstrukturēšanu, jo īpaši sarežģītu, savstarpēji saistītu grupu aizdevumu gadījumā. Tiek sagaidīta visaptveroša pārvaldības stratēģija un darbības nepārtrauktības plāns, kas pamatotu Banku aktīvu pārvaldības uzņēmuma mērķus attiecībā uz izpirkšanu. Pamatojoties uz mācībām, kas gūtas aktīvu kvalitātes pārskatīšanas un spriedzes testa rezultātā, tiek garantēti papildu izšķiroši pasākumi banku (jo īpaši to, kuras paliek valsts īpašumā) pārvaldības un uzraudzības uzlabošanai, pastiprinot riska pārvaldību, pilnveidojot aizdevumu apstiprināšanas procesus un uzlabojot datu kvalitāti un pieejamību ar mērķi samazināt ienākumus nenesošo aizdevumu līmeni un ierobežot turpmākos riskus.

               (16)

               Valdība ir guvusi nelielus panākumus, īstenojot ieteikumus par valsts uzņēmumu korporatīvo vadību, kuri atbilst vienai sestajai daļai no pievienotās vērtības un veido vietējo banku, apdrošināšanas grupu un nefinanšu sabiedrību sarežģītu tīklu ar savstarpēji piederošām kapitāla daļām. No garantijām izrietošo saistību dēļ valsts ietekmes līmenis rada būtiskus tiešus un netiešus draudus publiskajām finansēm. Saskaņota stratēģija valsts uzņēmumu pārvaldībai kopā ar uzlabotu korporatīvo vadību radītu labvēlīgāku vidi ārvalstu tiešo ieguldījumu piesaistei. Lai arī pirmie soļi jau ir sperti 2013. gada maijā, sagatavojot sākotnēju sarakstu ar 15 uzņēmumiem paātrinātai privatizācijai, līdz šim brīdim panākumi ir dažādi un pastāv būtisks risks, ka termiņi netiks ievēroti. Ar zināmu kavēšanos 2014. gada aprīlī tika pieņemti tiesību akti pārvaldības iestādes SSH (Slovenia Sovereign Holding) izveidei, kas paredzēta kā rīks valsts uzņēmumu pārvaldības konsolidēšanai. Tiek gaidīta visaptveroša stratēģija un ar pamatdarbību saistīto un nesaistīto aktīvu, tostarp privatizācijai paredzēto, precīza klasifikācija. Nepieciešams noteikt un īstenot atbilstošus pasākumus, lai nodrošinātu pārstrukturēšanas procesu un sasniegtu tā mērķus, tostarp, inter alia, palielinātu atgūstamās vērtības apjomu kreditoriem un izveidotu steidzamāko pārstrukturēšanas lietu sarakstu ātrai pārstrukturēšanai.

               (17)

               2013. gadā tika grozīts maksātnespējas regulējums, lai atvieglotu atbrīvošanos no ienākumus nenesošajiem aizdevumiem, tomēr jaunais regulējums lielā mēra nav pārbaudīts. Augsts parādu līmenis un finansiālās grūtības ir ierobežojušas uzņēmumu spējas ieguldīt jaunos projektos. Steidzami nepieciešamā plaša mēroga uzņēmumu finansiālā un darbības pārstrukturēšana vēl tikai sāksies. Nepieciešams konsolidēts pārskats par kredītriskiem banku sistēmā, lai paātrinātu ienākumus nenesošo aizdevumu pārstrukturēšanu un atvieglotu sarunas par pārstrukturēšanu, jo īpaši sarežģītu, savstarpēji saistītu grupu aizdevumu gadījumā. Šā procesa atbalstam un paātrināšanai iniciatīvu varētu uzņemties centralizēta darba grupa, kurā būtu pieredzējuši visu ieinteresēto personu pārstāvji. Tikmēr ir būtiski ātri un efektīvi pabeigt vairākas iesāktas steidzamas lietas Banku aktīvu pārvaldības uzņēmumā.

               (18)

               Neraugoties uz Slovēnijas potenciālu, tai ir mazākais ārvalstu tiešo ieguldījumu apjoms Savienībā (34,1 % no IKP salīdzinot ar Savienības vidējo rādītāju 47,1 % no IKP 2012. gadā). Lai arī privatizācija un uzņēmumu pārstrukturēšana sniedz daudzas jaunas iespējas privātajiem ieguldītajiem, redzams, ka nepietiekami attīstītā darījumdarbības vide un kultūra traucē Slovēnijai pilnība izmantot tās priekšrocības. 2012. gadā tika sākts ierobežojumu atcelšanas process reglamentēto profesiju jomā, un līdz šim brīdim reglamentēto profesiju skaits ir samazināts no 323 līdz 262. Ierobežojumu reglamentēto profesiju jomā turpmāka atcelšana veicinās to, ka palielināsies vietējo un ārvalstu pakalpojumu sniedzēju skaits un attiecīgi uzlabosies konkurētspēja. Pastāv potenciāls vēl vairāk saskaņot pasākumus darījumdarbības vides un darījumdarbības uzlabošanai. Šajā kontekstā pārdomātas specializācijas stratēģija Eiropas strukturālo un investīciju fondu 2014.–2020. gadam ietvaros sniegs iespēju koncentrēties uz pamatpasākumiem, piemēram, tirgojamu, inovatīvu izstrādājumu radīšanu.

               (19)

               Slovēnija ir sākusi gatavot priekšlikumus visaptverošai publiskā sektora reformai, un tie jāpieņem 2015. gada janvārī. Šajā kontekstā Slovēnijai ir jāatjauno valsts pārvaldes kvalitāte un uzticamība. Slovēnija ir guvusi panākumus tiesu sistēmas kvalitātes uzlabošanā un samazinājusi neiztiesāto lietu skaitu. Lietu pārvaldības sistēmas reforma komerctiesībās un civiltiesībās ir uzlabojusi tiesu sistēmas darbību. Ir saglabātas jaunākās pozitīvās tendences strīdīgās civillietās un komerclietās.

               (20)

               Eiropas pusgada ietvaros Komisija ir vispusīgi izanalizējusi Slovēnijas ekonomikas politiku. Komisija ir izvērtējusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Slovēnijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, tā kā ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, kas panākams, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Tās ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1.–8. ieteikumā.

               (21)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu, un tās atzinums (6) ir īpaši atspoguļots turpmāk izklāstītajā 1. ieteikumā.

               (22)

               Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti turpmāk izklāstītajā 1.–8. ieteikumā.

               (23)

               Turklāt Eiropas pusgada ietvaros Komisija ir veikusi ekonomikas politikas izvērtējumu visai eurozonai. Pamatojoties uz šo izvērtējumu, Padome ir sagatavojusi konkrētus ieteikumus, kas ir adresēti dalībvalstīm, kuru valūta ir euro (7). Slovēnijai kā valstij, kuras valūta ir euro, būtu jānodrošina minēto ieteikumu pilnīga un savlaicīga īstenošana,

         AR ŠO IESAKA Slovēnijai laikposmā no 2014. līdz 2015. gadam rīkoties šādi.

               1.

               2014. gadā un turpmākajos gados pastiprināt budžeta stratēģiju ar pietiekamā mērā precizētiem strukturāliem pasākumiem, lai līdz 2015. gadam ilgtspējīgi nodrošinātu pārmērīga budžeta deficīta novēršanu, īstenojot strukturālo korekciju centienus, kas norādīti Padomes ieteikumā par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru. Fiskālās nelīdzsvarotības ilgstošai novēršanai nepieciešams ticami īstenot vērienīgas strukturālās reformas, lai palielinātu pielāgošanās spējas un sekmētu izaugsmi un nodarbinātību. Pēc pārmērīga budžeta deficīta novēršanas turpināt strukturālo korekciju pasākumus vismaz 0,5 % no IKP apmērā katru gadu – vai labos ekonomikas apstākļos vēl vairāk –, vai nodrošināt, ka tiek ievērots parādsaistību noteikums, lai panāktu augstās vispārējās valdības parāda attiecības ilgtspējīgu samazināšanos. Lai uzlabotu fiskālās politikas uzticamību, iespējami drīz pieņemt noteikumu par vispārējās valdības budžeta strukturālu sabalansētību / pārpalikumu, vidēja termiņa budžeta struktūru padarīt saistošu, visaptverošu un pārredzamu, noteikt nepieciešamo juridisko pamatu darboties spējīgai fiskālajai padomei, definējot tās uzdevumus budžeta procesā un ieviešot skaidrus procedūras pasākumus budžeta izpildes rezultātu pārraudzībai. Ar mērķi gūt budžeta ietaupījumus 2015. gadā un turpmākajos gados līdz 2014. gada beigām sākt visaptverošu izdevumu pārskatīšanu valsts pārvaldes un vietējo pašvaldību līmenī, tiešajos un netiešajos budžeta lietotājos un pašvaldībām piederošajos uzņēmumos, kuri nodrošina struktūras un pakalpojumus veselības aprūpes jomā.

               2.

               Pamatojoties uz sabiedrisko apspriešanu, vienoties par pasākumiem, kas nodrošinātu pensiju sistēmas ilgtspējību un pienācīgas pensijas pēc 2020. gada, pievēršoties pamatparametru korekcijām, piemēram, piesaistot obligāto pensionēšanās vecumu paredzamā mūža ilguma pieaugumam un mudinot veikt privātas iemaksas pensiju sistēmas otrajā pīlārā. Samazināt ar novecošanu saistītos ilgtermiņa aprūpes izdevumus, mērķtiecīgi novirzot pabalstus tiem, kam tie visvairāk ir vajadzīgi, un pārejot no stacionāras aprūpes uz mājas aprūpi.

               3.

               Pēc apspriešanās ar sociālajiem partneriem un saskaņā ar valsts praksi līdz 2014. gadam izstrādāt visaptverošu sociālo nolīgumu, nodrošinot, ka algu, tostarp minimālās algas, izmaiņas atbalsta konkurētspēju, vietējo patēriņu un darbavietu radīšanu. No jauna noteikt minimālo algu veidojošos elementus un pārskatīt tās indeksācijas sistēmu. Veikt pasākumus turpmākai segmentācijas samazināšanai, jo īpaši pievēršoties jauniešu un gados vecāku darbinieku nodarbināšanas stimuliem un civiltiesisko līgumu izmantošanai. Pieņemt Likumu par studentu darbu. Noteikt par prioritāti plašāku sociālo darbu ar nereģistrētiem jauniešiem, nodrošinot atbilstošas valstu nodarbinātības dienestu jaudas. Nolūkā palielināt mazkvalificētu un gados vecāku darbinieku nodarbinātību, pielāgot darba vidi ilgākam darba mūžam un novirzīt resursus pielāgotiem un aktīviem darba tirgus politikas pasākumiem, uzlabojot to efektivitāti. Risināt prasmju neatbilstību problēmu, uzlabojot profesionālās izglītības un apmācības pievilcību un plašāk izvēršot sadarbību ar attiecīgajām ieinteresētajām personām darba tirgus vajadzību izvērtēšanas jomā.

               4.

               Kā plānots, 2014. gadā pabeigt NKBM privatizāciju, sagatavot Abanka privatizācijai 2015. gadā, turpināt to banku pārstrukturēšanas plānu ātru īstenošanu, kuras saņem valsts atbalstu, un īstenot nepieciešamo konsolidāciju banku sektorā. Pamatojoties uz mācībām, kas gūtas aktīvu kvalitātes pārskatīšanas un spriedzes testa rezultātā, 2014. gada augustā pabeigt visaptverošo rīcības plānu bankām, kurā ietverti konkrēti pasākumi pārvaldības, uzraudzības, riska pārvaldības, aizdevumu apstiprināšanas procesu un datu kvalitātes un pieejamības uzlabošanai. Pastiprināt bankas jaudas ienākumus nenesošo aizdevumu pārstrukturēšanai, stiprinot aktīvu pārvaldības un pārstrukturēšanas iekšējās struktūras. Precizēt Banku aktīvu pārvaldības uzņēmuma pilnvaras, līdz 2014. gada septembrim publicējot visaptverošu pārvaldības stratēģiju un darbības nepārtrauktības plānu, sīki izklāstot uzņēmuma lomu tā aktīvu pārstrukturēšanā, mērķus attiecībā uz izpirkšanu, budžetiem, aktīvu pārvaldības plāniem un sagaidāmo atdevi, vienlaikus nodrošinot atbilstošus resursus.

               5.

               Noteiktajos grafikos turpināt īstenot 2013. gadā paziņotos privatizācijas procesus. Pieņemt Slovenian Sovereign Holding stratēģiju, nosakot skaidru aktīvu klasifikāciju saskaņā ar grafiku un definīcijām, kas noteiktas 2014. gada likumā par Slovenian Sovereign Holding. Līdz 2014. gada novembrim pieņemt īstermiņa (vienam vai diviem gadiem) atsavināšanas grafiku mērķtiecīgi izraudzītu aktīvu virknei, nosakot precīzus termiņus. Padarīt to pilnībā darboties spējīgu, lai tas kalpotu par rīku valsts īpašumā esošo aktīvu pārvaldībai un saskaņā ar vadības aktiem rezervēto aktīvu atsavināšanai likumā noteiktajos termiņos. Līdz 2014. gada septembrim pieņemt un īstenot korporatīvās vadības kodeksu valsts uzņēmumu pārvaldībai, lai nodrošinātu, ka tā ir profesionāla, pārredzama un neatkarīga.

               6.

               Līdz 2014. gada beigām pabeigt korporatīvās pārstrukturēšanas ģenerālplānu, nosakot skaidras prioritātes un efektīvu īstenošanas procesu. Vispārējā pārstrukturēšanas procesa pārraudzībai un koordinēšanai izveidot centralizētu korporatīvās pārstrukturēšanas darba grupu, kas nodrošinātu nepieciešamo zinātību, ieteikumus un padomus, un veicinātu sarunas starp visām ieinteresētajām personām. Izveidot steidzamāko pārstrukturēšanas gadījumiem sarakstu, vienlaikus palielinot atgūstamās vērtības apjomu kreditoriem. Veicināt, ka pārstrukturēšanas procesā tiek izmantoti visām ieinteresētajām personām pieejamie juridiskie mehānismi un labākā starptautiskā prakse. Līdz 2014. gada septembrim izvērtēt jaunākās izmaiņas maksātnespējas tiesību aktos, panākot gatavību ieviest jebkādus nepieciešamos papildu pasākumus. Turpināt darbu pie tā, lai vēl vairāk samazinātu pirmās instances tiesvedību ilgumu strīdīgās civillietās un komerclietās, tostarp lietās saskaņā ar maksātnespējas tiesību aktiem, un neiztiesāto lietu, it īpaši lietu par izpildi vai maksātnespēju, skaitu.

               7.

               Novērst šķēršļus darījumdarbības veikšanai Slovēnijā ekonomikas attīstībai svarīgākajās jomās, padarot valsti pievilcīgāku ārvalstu tiešo ieguldījumu piesaistei, jo īpaši paātrinot reglamentēto profesiju regulējuma liberalizāciju, samazinot administratīvo slogu, tostarp nosakot mazāk stingras atļauju [izsniegšanas] shēmas. Nodrošināt Konkurences aizsardzības aģentūrai pietiekamu budžeta autonomiju un palielināt tās institucionālo neatkarību. Noteikt prioritātes un nodrošināt saskaņu starp 2011. gada Pētniecības un inovāciju stratēģiju un 2013. gada Rūpniecības politikas stratēģiju un jauno Pārdomātas specializācijas stratēģiju un Transporta stratēģiju, nodrošināt to ātru īstenošanu un efektivitātes izvērtēšanu.

               8.

               Veikt efektīvus pasākumus korupcijas apkarošanai, pārredzamības un pārskatatbildības veicināšanai un ārējās darbības novērtēšanas un kvalitātes kontroles procedūru ieviešanai.

      Briselē, 2014. gada 8. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. C. PADOAN

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (3)  Paliek spēkā 2014. gadā ar Padomes Lēmumu 2014/322/ES (2014. gada 6. maijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm 2014. gadam (OV L 165, 4.6.2014., 49. lpp.).

      (4)  OV C 217, 30.7.2013., 75. lpp.

      (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 473/2013 (2013. gada 21. maijs) par kopīgiem noteikumiem budžeta plānu projektu uzraudzībai un novērtēšanai un pārmērīga budžeta deficīta novēršanai eurozonas dalībvalstīs (OV L 140, 27.5.2013., 11. lpp.)

      (6)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.

      (7)  Skatīt šā Oficiālā Vēstneša 141 lpp.


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52008SC0381

Komisijas ieteikums Padomei attiecībā uz Eiropas Kopienas piedalīšanos sarunās par grozījumiem protokola par noturīgiem organiskajiem piesārņotājiem (POP), kas parakstīts saskaņā ar ANO/EEK Konvenciju par gaisa pārrobežu piesārņojumu lielos attālumos  /* SEC/2008/0381 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 31.3.2008SEC(2008) 381 galīgā redakcijaKOMISIJAS IETEIKUMS PADOMEIattiecībā uz Eiropas Kopienas piedalīšanos sarunās par grozījumiem Protokolā par noturīgiem organiskajiem piesārņotājiem (POP), kas parakstīts saskaņā ar ANO/EEK Konvenciju par gaisa pārrobežu piesārņojumu lielos attālumosKOMISIJAS IETEIKUMS PADOMEIattiecībā uz Eiropas Kopienas piedalīšanos sarunās par grozījumiem Protokolā par noturīgiem organiskajiem piesārņotājiem ( POP ), kas parakstīts saskaņā ar ANO/EEK Konvenciju par gaisa pārrobežu piesārņojumu lielos attālumosA. PASKAIDROJUMA RAKSTS1. Izpildinstitūcija ANO/EEK Konvencijai par gaisa pārrobežu piesārņojumu lielos attālumos ( CLRTAP ) 1998. gada jūnijā pieņēma Protokolu par noturīgiem organiskajiem piesārņotājiem ( POP ). Protokols par POP patlaban attiecas uz 16 vielām, tostarp vienpadsmit pesticīdiem, divām rūpnieciski ražotām ķīmiskām vielām un trijiem blakusproduktiem. Tā mērķis ir novērst šo POP vielu noplūdes, emisijas un zudumus. Protokols par POP stājās spēkā 2003. gada 23. oktobrī. Protokolu ratificējušas 29 Puses, tostarp ES 21 dalībvalsts[1].2. Padome 2004. gada 19. februārī pieņēma lēmumu par šā protokola noslēgšanu Eiropas Kopienas vārdā[2]. Kopienas ratifikācijas dokumentu deponēja 2004. gada 30. aprīlī.3. Saskaņā ar šā Protokola 14. pantu visas Puses var ierosināt grozīt pašu Protokolu vai tā pielikumus. Izpildinstitūcijas sanāksmē Puses apspriež ierosinātos grozījumus, un tos pieņem ar sanāksmē klātesošo Pušu vienprātīgu lēmumu.4. Izpildinstitūcijas 25. sesijā, kas notika 2007. gada 13. decembrī, Stratēģiju un pārskatīšanas darba grupa tika pilnvarota sarunām par Protokolu par POP grozījumu projektu, lai tos iesniegtu izskatīšanai Izpildinstitūcijas 26. sesijā 2008. gada decembrī. Grozījumi attiecas uz: i) ar vielām saistīto noteikumu atkārtotas izskatīšanas termiņiem, kā arī uz to Protokolā paredzēto noteikumu iespējamu pārskatīšanu, kas attiecas uz labākajiem pieejamajiem tehniskajiem paņēmieniem (LPTP) un emisiju robežvērtībām (ERV); ii) septiņu „jaunu” vielu[3] iekļaušanu Protokola pielikumos un iii) paātrinātu procedūru pielikumu grozīšanai.5. Saskaņā ar EK līguma 174. panta 1. punktu viens no Kopienas vides politikas mērķiem ir starptautiskā līmenī veicināt pasākumus, kas risina reģionu vai pasaules mēroga vides problēmas. Lai sasniegtu šo mērķi, Kopiena var slēgt līgumus ar trešām pusēm atbilstoši 175. un 300. pantam.6. Saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 300. panta 1. punktu nolīgumu slēgšanai starp Kopienu un vienu vai vairākām valstīm vai starptautiskām organizācijām Komisija sniedz ieteikumus Padomei, kas pilnvaro Komisiju sākt vajadzīgās sarunas. Šīs sarunas vada Komisija, apspriežoties ar īpašām Padomes ieceltām komitejām, kas tai palīdz veikt šo uzdevumu, un saskaņā ar norādījumiem, ko Padome var tai dot.7. Sarunas par iepriekš minētajiem grozījumiem, ko apspriež saskaņā ar Protokolu par POP , tiks veiktas Stratēģiju un pārskatīšanas darba grupā un Izpildinstitūcijā. Šie grozījumi ir nolīgumi EK līguma 300. panta 1. punkta nozīmē. Uz septiņām no iekļaujamajām vielām attiecas vairāki EK tiesību akti[4]. Dalībvalstis nevar uzņemties saistības, kas pārsniedz Kopienas tiesību aktu regulējuma jomu un kas var ietekmēt Kopienas noteikumus vai mainīt to darbības jomu.8. Tāpēc Komisijai jāsniedz ieteikumi Padomei, kas pilnvaro Komisiju sākt vajadzīgās sarunas šajos jautājumos Stratēģiju un pārskatīšanas darba grupas nākamajās sanāksmēs 2008. gada aprīlī un septembrī un Izpildinstitūcijas sanāksmē 2008. gada decembrī.B. IETEIKUMSŅemot vērā iepriekš minēto, Komisijas ieteikums ir šāds:1.  Padome pilnvaro Komisiju Eiropas Kopienas vārdā par jautājumiem, kas ir Kopienas kompetencē, piedalīties sarunās par ANO/EEK Protokola par POP grozījumiem Stratēģiju un pārskatīšanas darba grupas nākamajās sanāksmēs 2008. gada aprīlī un septembrī un Izpildinstitūcijas sanāksmē 2008. gada decembrī;2.  Komisija piedalās sarunās Eiropas Kopienas vārdā par jautājumiem, kas ir Kopienas kompetencē, apspriežoties ar dalībvalstu pārstāvju īpašu komiteju un saskaņā ar pievienotajiem norādījumiem par sarunām;3.  ja iepriekš minētie grozījumi attiecas uz jautājumiem, kas ietilpst daļēji Kopienas kompetencē un daļēji dalībvalstu kompetencē, Komisijai un dalībvalstīm sarunu laikā cieši jāsadarbojas, lai tiktu ievērota Eiropas Kopienas pārstāvības vienotība starptautiskā līmenī;4.  Komisija ziņo Padomei par sarunu rezultātu un — attiecīgā gadījumā — par visām problēmām, kas rodas sarunu gaitā.5.  PIELIKUMSSARUNU NORĀDĪJUMI1. Komisija nodrošina, lai visi grozījumi Protokolā par POP būtu saskaņā ar attiecīgajām Kopienas tiesību normām.2. Komisijai arī jācenšas panākt, lai Protokola grozījumi:a) atbilst ar vielām saistīto noteikumu atkārtotas izskatīšanas termiņiem, kā arī paredzētu to Protokola noteikumu iespējamu pārskatīšanu, kas attiecas uz labākajiem pieejamajiem tehniskajiem paņēmieniem (LPTP) un emisiju robežvērtībām (ERV);b) iekļautu attiecīgi I, II un/vai III pielikumā šādas vielas: heksahlorbutadiēnu ( HCBD ); tehnisko oktabromdifenilēteri ( c-OctaBDE ); pentahlorbenzolu ( PeCB ); polihlornaftalīnus ( PCNs ); īsas virknes hlorparafīnus ( SCCPs ); perfluoroktānsulfonātus ( PFOS ); tehnisko pentabromdifenilēteri ( c-PentaBDE );c) paredz paātrinātu procedūru Protokola I – IV, VI un VIII pielikuma grozījumu veikšanai.[1] POP sekretariāta 2007. gada 18. septembra dati.[2] Padomes 2004. gada 19. februāra lēmums, ar ko Kopienas vārdā noslēdz Protokolu 1979. gada Konvencijai par gaisa pārrobežu piesārņojumu lielos attālumos ar noturīgiem organiskajiem piesārņotājiem, OV L 81, 19.3.2004., 37. lpp.[3] Heksahlorbutadiēns ( HCBD ); tehniskais oktabromdifenilēteris ( c-OctaBDE ); pentahlorbenzols ( PeCB ); polihlornaftalīni ( PCNs ); īsas virknes hlorparafīni ( SCCPs ); perfluoroktānsulfonāts ( PFOS ); tehniskais pentabromdifenilēteris ( c-PentaBDE ).[4] Tostarp Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 25. jūnija Direktīva 2002/45/EK, ar ko divdesmito reizi groza Padomes Direktīvu 76/769/EEK attiecībā uz dažu bīstamu vielu un preparātu tirgū laišanas un lietošanas ierobežojumiem (īsas virknes hlorparafīni), OV L 177, 6.7.2002., 21. lpp.; Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 6. februāra Direktīva 2003/11/EK, ar ko divdesmit ceturto reizi groza Padomes Direktīvu 76/769/EEK attiecībā uz dažu bīstamu vielu un preparātu tirgū laišanas un lietošanas ierobežojumiem (pentabromdifenilēteris, oktabromdifenilēteris), OV L 42, 15.2.2003., 45. lpp.; Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 12. decembra Direktīva 2006/122/EK, ar ko trīsdesmito reizi groza Padomes Direktīvu 76/769/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz dažu bīstamu vielu un preparātu tirgū laišanas un lietošanas ierobežojumiem (perfluoroktānsulfonāti) OV L 372, 27.12.2006., 32. lpp.; Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīva 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā, OV L 327, 22.12.2000., 1. lpp. (saskaņā ar 2. pantu heksahlorbutadiēns un pentahlorbenzols ir prioritāras vielas); Direktīva 96/61/EK par piesārņojuma integrētu novēršanu un kontroli, OV L 257, 10.10.1996., 26. lpp.).