title: Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par Slovēnijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Slovēnijas stabilitātes programmu 2014. gadam_x000b_

text:
				|

		52014DC0425

			Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par Slovēnijas 2014. gada valsts reformu programmu_x000b__x000b_un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Slovēnijas stabilitātes programmu 2014. gadam_x000b_ /* COM/2014/0425 final - 2014/ () */

			   	Ieteikums
PADOMES IETEIKUMS
par Slovēnijas 2014. gada valsts
reformu programmu
un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Slovēnijas stabilitātes
programmu 2014. gadam

EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2.
punktu un 148. panta 4. punktu,
ņemot vērā Padomes Regulu (EK)
Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta
stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un
koordinācijas stiprināšanu[1]
un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris)
par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko
nelīdzsvarotību[2],
un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu[3],
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
rezolūcijas[4],
ņemot vērā Eiropadomes
secinājumus,
ņemot vērā
Nodarbinātības komitejas atzinumu,
ņemot vērā Ekonomikas un
finanšu komitejas atzinumu,
ņemot vērā Sociālās
aizsardzības komitejas atzinumu,
ņemot vērā Ekonomikas politikas
komitejas atzinumu,
tā kā:
(1)
Eiropadome 2010. gada 26. martā
piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes un
nodarbinātības stratēģiju – "Eiropa 2020" –, kam
pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija,
lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām,
kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas
ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.
(2)
Padome 2010. gada 13. jūlijā,
pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma ieteikumu par
dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas
politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. gads) un 2010. gada
21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu
nodarbinātības politikas pamatnostādnēm, kas kopā
veido "integrētās pamatnostādnes". Dalībvalstis
tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās
pamatnostādnes ekonomikas un nodarbinātības politikā.
(3)
Valstu vai to valdību vadītāji
2012. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu par
Izaugsmes un darbavietu paktu, kas ir saskaņots pamats rīcībai
valstu, ES un eurozonas līmenī, izmantojot visas iespējamās
sviras, instrumentus un politikas jomas. Viņi pieņēma lēmumu
par dalībvalstu līmenī veicamo rīcību, jo īpaši
paužot pilnīgu apņemšanos sasniegt stratēģijas "Eiropa
2020" mērķus un īstenot konkrētai valstij
adresētos ieteikumus.
(4)
Padome 2013. gada 9. jūlijā
pieņēma ieteikumu par Slovēnijas 2013. gada valsts reformu programmu
un sniedza atzinumu par Slovēnijas atjaunināto stabilitātes
programmu 2012.–2016. gadam. Saskaņā ar Regulu
(ES) Nr. 473/2013[5]
 Komisija 2013. gada 15. novembrī iesniedza
savu atzinumu par Slovēnijas 2014. gada budžeta plāna projektu[6].
(5)
Komisija 2013. gada 13. novembrī
pieņēma otro Gada izaugsmes pētījumu[7], iezīmējot
2014. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada
sākumu. Tajā pašā dienā Komisija, balstoties uz Regulu (ES)
Nr. 1176/2011, pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu[8], kurā tā
noteica Slovēniju kā vienu no dalībvalstīm, par kurām
tiks izstrādāts padziļināts pārskats.
(6)
Eiropadome 2013. gada 20. decembrī
apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu
stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes
sekmēšanai. Tā uzsvēra vajadzību īstenot
diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju,
atjaunot parastos kreditēšanas nosacījumus ekonomikai, sekmēt
izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu,
novērst krīzes sociālās sekas un modernizēt valsts
pārvaldi.
(7)
Komisija 2014. gada 5. martā
atbilstoši Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantam publicēja
padziļinātā pārskata rezultātus attiecībā uz
Slovēniju[9].
Komisija secināja, ka Slovēnija joprojām saskaras ar
pārmērīgu makroekonomisko nelīdzsvarotību, kurai
nepieciešama uzraudzība un pastāvīga spēcīga politikas
rīcība. Lai arī 2013. gada laikā
nelīdzsvarotība ir samazinājusies, pateicoties Slovēnijas
makroekonomikas pielāgošanai un politikas rīcībai, taču
nepieciešamās korekcijas apmērs nozīmē, ka būtiski
riski joprojām pastāv. Konkrētāk, īpaša uzmanība
jāpievērš riskiem, kas izriet no ekonomiskās struktūras,
kurai raksturīga vāja korporatīvā vadība, valsts liela
līdzdalība ekonomikā, izmaksu konkurētspējas zudums,
uzņēmumu parādsaistības un valsts parāda būtiska
palielināšanās. Lai gan attiecībā uz banku bilanču
sakārtošanu ir gūti ievērojami panākumi, vēl
joprojām ir nepieciešami mērķtiecīgi pasākumi, lai
varētu pilnībā īstenot visaptverošu banku nozares
stratēģiju, kas ietver banku nozares pārstrukturēšanu,
privatizāciju un stingrāku uzraudzību.
(8)
Slovēnija 2014. gada
15. aprīlī iesniedza 2014. gada valsts reformu programmu un
2014. gada 24. aprīlī – stabilitātes programmu
2014. gadam. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo
saistību, tās izvērtētas vienlaikus.
(9)
Stabilitātes programmā
2014. gadam ietvertās budžeta stratēģijas mērķis
ir koriģēt pārmērīgo budžeta deficītu līdz
2015. gadam un sasniegt vidējā termiņa mērķi
līdz 2017. gadam. Programmā ir apstiprināts
iepriekšējais vidējā termiņa mērķis, proti,
līdzsvarots budžets, un šis mērķis atbilst Stabilitātes un
izaugsmes pakta prasībām. Tomēr nav gaidāms, ka
(pārrēķinātā) strukturālā bilance sasniegs
vidējā termiņa mērķi līdz 2017. gadam.
Programmā plānots samazināt deficītu zem 3 % no IKP
2015. gadā atbilstoši mērķim, kas noteikts ieteikumā
par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas
procedūru. Paredzēts, ka pēc 2015. gada budžeta
deficīts pakāpeniski turpinās samazināties, sasniedzot
pārpalikumu 0,3 % apmērā no IKP 2018. gadā.
Programmā prognozēts, ka valsts parāds sasniegs maksimumu –
81,1 % no IKP – 2015. gadā, pēc tam samazināsies
līdz 76 % 2016. gadā. Kopumā programmā
izklāstītā budžeta stratēģija atbilst
Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Makroekonomikas
scenārijs, uz kuru pamatojas programmā sniegtās budžeta prognozes
un kuru sagatavojusi neatkarīga iestāde (Makroekonomiskās
analīzes un attīstības institūts), ir piesardzīgs.
2014. gada 5. martā Slovēnijai tika adresēts
atsevišķs Komisijas ieteikums. Stabilitātes programmā ir
norādīti daži pasākumi, kas palīdz mazināt
starpību, veicot fiskālos pasākumus nepieciešamā
apjomā. Pamatojoties uz iepriekš minēto, tiek uzskatīts, ka
stabilitātes programma daļēji atbilst atsevišķajam
Komisijas ieteikumam. Tomēr saglabājas zināmi negatīvi
riski, jo programmas pamatā esošie pasākumi nav pietiekami
detalizēti un daudzi no tiem vēl nav pieņemti. Jebkādas
potenciālās papildu banku rekapitalizācijas vajadzības, kas
izriet no Slovēnijas 2013. gada aktīvu kvalitātes pārskatīšanas
un stresa testa, palielinātu deficīta un parāda attiecību,
savukārt programmas prognozēs neiekļautie ieņēmumi,
veiksmīgi privatizējot valstij piederošus uzņēmumus vai
bankas, samazinātu parāda slogu. Pamatojoties uz Komisijas
prognozēm, 2013.–2014. gada laikā veiktie fiskālie
pasākumi ir nepietiekami, atpaliekot par 1,4 % no IKP
(koriģētajās) izmaiņās strukturālajā
bilancē un par 0,5 % no IKP to nepieciešamo pasākumu
apjomā, kas tika lēsti par nepieciešamiem laikā, kad sniegts
ieteikums par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas
procedūru. Attiecībā uz 2015. gadu, lai arī
programmā prognozēts deficīts, kas atbilst ieteikumam par
pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru,
Komisijas 2014. gada pavasara prognozē deficīts ir lēsts
3,1 % no IKP apmērā. Turklāt, pamatojoties uz prognozi,
sagaidāms, ka fiskālie pasākumi, ko mēra
(koriģēto) izmaiņu strukturālajā bilancē
izteiksmē un īstenojamo diskrecionāro pasākumu pamatā
esošās summas izteiksmē, 2015. gadā nesasniegs Padomes ieteikto
līmeni. Pamatojoties uz programmas izvērtējumu un Komisijas
prognozi saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome
uzskata, ka 2014. gadā un turpmākajos gados ir jāveic
papildu pasākumi, lai nodrošinātu pilnīgu atbilstību
ieteikumam par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas
procedūru, tostarp nepieciešamie strukturālie pasākumi.
(10)
Attiecībā uz valsts fiskālajiem
noteikumiem parlaments 2013. gadā atbalstīja
konstitucionālu pamatojumu noteikumam par vispārējās
valdības budžeta strukturālu sabalansētību / pārpalikumu.
Tomēr nepieciešamie īstenošanas tiesību akti, proti,
Fiskālo noteikumu likums, kam vajadzēja stāties spēkā
2013. gada novembrī, vēl nav pieņemti. Jo īpaši ir
jānosaka juridiskais pamats, lai definētu darboties
spējīgas fiskālās padomes lomu, uzdevumus un
neatkarību. Savlaicīgi pabeigta visaptveroša
pārbaude par budžeta līdzekļu lietotāju izdevumiem
vienā no galvenajām izdevumu pozīcijām – veselības
jomā – varētu identificēt pasākumus, kas pamatotu
fiskālo konsolidāciju un identificētu risinājumus izmaksu
efektivitātes un rentabilitātes palielināšanai.
(11)
2013. gadā Slovēnijai tika ieteikts
stiprināt pensiju sistēmas ilgtspējību ilgtermiņā
un uzlabot izmaksu efektivitāti, rentabilitāti un kvalitāti
ilgtermiņa aprūpes sektorā. Slovēnija ir guvusi nelielus
panākumus, īstenojot pasākumus šā ieteikuma izpildei. 2014. gada aprīlī tika pabeigta
2012. gada pensiju reformas izvērtēšana un pirmie
konstatējumi ir pozitīvi. Lai arī tika gūti daži
fiskālie ietaupījumi, pensiju līmenis nemainījās.
Slovēnijai vidēja termiņa līdz ilgtermiņa
perspektīvā ir lieli fiskālās stabilitātes riski,
galvenokārt tādēļ, ka Slovēnijas demogrāfisko
rādītāju dēļ palielinās ar [sabiedrības]
novecošanos saistītie izdevumi.
Tādēļ pensiju un ilgtermiņa aprūpes sistēmām
vidējā termiņā būs nepieciešamas reformas, ja
vidēja termiņa līdz ilgtermiņa perspektīvā ir
jāstabilizē kopējie izdevumi, vienlaikus nodrošinot
atbilstošas pensijas un piekļuvi ilgtermiņa aprūpes
pakalpojumiem.  Iestādes plāno sagatavot
Balto grāmatu par visaptverošu pensiju reformu. 2013. gada
beigās tika pieņemts ilgtermiņa aprūpes sistēmas
reformu plāns, un sagaidāms, ka saistītos tiesību aktus
pieņems līdz 2014. gada beigām. Tomēr pastāv
risks, ka šie pasākumi kavēsies, jo atpaliek arī veselības
apdrošināšanas sistēmas reforma.
(12)
Ir pasliktinājusies situācija darba
tirgū. 2013. gadā bezdarbs sasniedza 10,3 % līmeni un
jauniešu bezdarbs palielinājās līdz 21,6 %, vienlaikus to
jauniešu īpatsvars, kuri nav nedz nodarbināti, nedz iesaistīti
izglītībā vai apmācībā, laikposmā no 2011.
līdz 2013. gadam palielinājās par 2,1 procentpunktiem.
2013. gadā pieņemtās darba tirgus reformas programmas
izvērtēšanā norādīts, ka samazinās
segmentācija starp pastāvīgiem un terminētiem
līgumiem, lai gan plašāk tiek izmantotas citas pagaidu līgumu
formas, savukārt joprojām nav skaidrs, kāda ietekme ir stimuliem
vecāka gadagājuma cilvēku un jauniešu nodarbināšanai. Darba
tirgus segmentācija ir risināta arī ar studentu darba
labāku reglamentējumu. Kamēr nav apstiprināts jauns
tiesību akts, pastāv bažas par to, vai tas spēs novērst
iepriekšējo tiesību aktu nepilnības. Valdība
ir guvusi nelielus panākumus, īstenojot pagājušā gada
ieteikumus par minimālo algu, ko joprojām
indeksē tikai atkarībā no inflācijas, lai gan likums par
minimālo algu paredz indeksāciju arī citu ekonomikas
apstākļu dēļ. Nelieli panākumi ir gūti, izstrādājot
efektīvus, pielāgotus un aktīvus darba tirgus politikas
pasākumus un risinot prasmju neatbilstības problēmu.
(13)
Valdība ir guvusi būtiskus
panākumus, izpildot ieteikumus attiecībā uz
banku sektora stabilitāti, veicot ticamu aktīvu kvalitātes
pārskatīšanu un stresa testu, veicot ātras
rekapitalizācijas un nododot ienākumus nenesošos aizdevumus Banku
aktīvu pārvaldības uzņēmumam. Tomēr
darāmā vēl ir daudz, un ir nepieciešama
apņēmīga rīcība, lai pabeigtu un īstenotu
visaptverošu banku sektora stratēģiju, par ko tika paziņots
2013. gada decembrī un kas ietver pārstrukturēšanu,
privatizāciju un paplašinātu uzraudzību. Ienākumus
nenesošo aizdevumu līmenis banku sistēmā joprojām ir
augsts. Tādēļ bankām ir svarīgi veidot
iekšējās spējas ienākumus nenesošo aizdevumu pārstrukturēšanai,
tostarp stiprinot aktīvu pārvaldības
un pārstrukturēšanas iekšējās struktūras,
paātrināt ienākumus nenesošo aizdevumu apstrādi, vienlaikus
palielinot atgūstamās vērtības apjomu un saglabājot
perspektīvus uzņēmumus. Jebkāda turpmāka
ienākumus nenesošo aizdevumu nodošana Banku
aktīvu pārvaldības uzņēmumam ir
rūpīgi jāizstrādā, lai veicinātu korporatīvo
kredītu raitu un efektīvu pārstrukturēšanu, jo īpaši
sarežģītu, savstarpēji saistītu grupu aizdevumu
gadījumā. Tiek sagaidīta visaptveroša pārvaldības
stratēģija un darbības nepārtrauktības plāns, kas
pamatotu Banku aktīvu pārvaldības uzņēmuma
mērķus attiecībā uz izpirkšanu. Pamatojoties uz
mācībām, kas gūtas aktīvu kvalitātes
pārskatīšanas un stresa testa rezultātā, tiek
garantēti papildu izšķiroši pasākumi banku (jo īpaši to,
kuras paliek valsts īpašumā) pārvaldības un
uzraudzības uzlabošanai, pastiprinot riska pārvaldību,
pilnveidojot aizdevumu apstiprināšanas procesus un uzlabojot datu
kvalitāti un pieejamību ar mērķi samazināt
ienākumus nenesošo aizdevumu līmeni un ierobežot turpmākos
riskus.
(14)
Valdība ir guvusi nelielus panākumus,
īstenojot ieteikumus par valsts uzņēmumu korporatīvo
vadību, kuri atbilst vienai sestajai daļai no pievienotās
vērtības un veido vietējo banku, apdrošināšanas grupu un
nefinanšu sabiedrību sarežģītu tīklu ar savstarpēji
piederošām kapitāla daļām. No
garantijām izrietošo saistību dēļ valsts ietekmes
līmenis rada būtiskus tiešus un netiešus draudus publiskajām
finansēm. Saskaņota stratēģija valsts
uzņēmumu pārvaldībai kopā ar uzlabotu korporatīvo
vadību radītu labvēlīgāku vidi ārvalstu tiešo
ieguldījumu piesaistei. Lai arī pirmie soļi
jau ir sperti 2013. gada maijā, sagatavojot sākotnēju
sarakstu ar 15 uzņēmumiem paātrinātai
privatizācijai, līdz šim brīdim panākumi ir dažādi un
pastāv būtisks risks, ka termiņi netiks ievēroti. Ar
kavēšanos 2014. gada aprīlī tika pieņemti tiesību
akti pārvaldības iestādes SSH (Slovenia Sovereign
Holding) izveidei, kas paredzēta kā rīks valsts
uzņēmumu pārvaldības konsolidēšanai. Tiek gaidīta visaptveroša stratēģija un ar
pamatdarbību saistīto un nesaistīto aktīvu, tostarp
privatizācijai paredzēto, precīza klasifikācija. Nepieciešams noteikt un īstenot atbilstošus
pasākumus, lai nodrošinātu pārstrukturēšanas procesu un
sasniegtu tā mērķus, tostarp, inter alia,
palielinātu atgūstamās vērtības apjomu kreditoriem un
izveidotu steidzamāko pārstrukturēšanas lietu sarakstu
ātrai pārstrukturēšanai.
(15)
2013. gadā tika grozīts
maksātnespējas regulējums, lai atvieglotu atbrīvošanos no
ienākumus nenesošajiem aizdevumiem, tomēr jaunais regulējums
lielā mēra nav pārbaudīts. Augsts parādu līmenis un finansiālās
grūtības ir ierobežojušas uzņēmumu spējas
ieguldīt jaunos projektos. Steidzami nepieciešamā plaša mēroga
uzņēmumu finansiālā un darbības
pārstrukturēšana vēl tikai sāksies. Nepieciešams
konsolidēts pārskats par kredītriskiem banku sistēmā,
lai paātrinātu ienākumus nenesošo aizdevumu
pārstrukturēšanu un atvieglotu sarunas par
pārstrukturēšanu, jo īpaši sarežģītu, savstarpēji
saistītu grupu aizdevumu gadījumā. Šā procesa
atbalstam un paātrināšanai iniciatīvu varētu uzņemties
centralizēta darba grupa, kurā būtu pieredzējuši visu
ieinteresēto personu pārstāvji. Tikmēr
ir būtiski ātri un efektīvi pabeigt vairākas iesāktas
steidzamas lietas Banku aktīvu pārvaldības
uzņēmumā.
(16)
Neraugoties uz Slovēnijas
potenciālu, tai ir mazākais ārvalstu tiešo ieguldījumu
apjoms ES (34,1 % no IKP salīdzinot ar ES vidējo
rādītāju 47,1 % no IKP 2012. gadā). Lai arī
privatizācija un uzņēmumu pārstrukturēšana sniedz
daudzas jaunas iespējas privātajiem ieguldītajiem, redzams, ka
nepietiekami attīstītā darījumdarbības vide un
kultūra traucē Slovēnijai pilnība izmantot tās
priekšrocības. 2012. gadā
tika sākts ierobežojumu atcelšanas process reglamentēto profesiju
jomā, un līdz šim brīdim reglamentēto profesiju skaits ir
samazināts no 323 līdz 262. Ierobežojumu reglamentēto
profesiju jomā turpmāka atcelšana veicinās to, ka
palielināsies vietējo un ārvalstu pakalpojumu sniedzēju
skaits un attiecīgi uzlabosies konkurētspēja. Pastāv potenciāls vēl vairāk
saskaņot pasākumus darījumdarbības vides un
uzņēmējdarbības uzlabošanai. Šajā kontekstā
pārdomātas specializācijas stratēģija Eiropas
strukturālo un investīciju fondu 2014.–2020. gadam ietvaros
sniegs iespēju koncentrēties uz pamatpasākumiem, piemēram,
tirgojamu, inovatīvu izstrādājumu radīšanu.
(17)
Slovēnija ir sākusi gatavot priekšlikumus
visaptverošai publiskā sektora reformai, un tie jāpieņem
2015. gada janvārī. Šajā kontekstā Slovēnijai ir
jāatjauno valsts pārvaldes kvalitāte un uzticamība.
Slovēnija ir guvusi panākumus tiesu sistēmas kvalitātes
uzlabošanā un samazinājusi neiztiesāto lietu skaitu. Lietu pārvaldības sistēmas reforma
komerctiesībās un civiltiesībās ir uzlabojusi tiesu
sistēmas darbību. Ir saglabātas jaunākās
pozitīvās tendences strīdīgās civillietās un
komerclietās.
(18)
Eiropas pusgada ietvaros Komisija ir vispusīgi
izanalizējusi Slovēnijas ekonomikas politiku. Komisija ir
izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu.
Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai
programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un
sociālekonomiskās politikas izveidē Slovēnijā, bet
arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, tā kā
ir jānostiprina Eiropas Savienības vispārējā
ekonomikas pārvaldība, kas panākams, turpmākajos valsts
lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Tās
ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir
atspoguļoti 1.–8. ieteikumā.
(19)
Ņemot vērā šo izvērtējumu,
Padome ir izskatījusi Slovēnijas stabilitātes programmu, un
tās atzinums[10]
ir īpaši atspoguļots turpmāk izklāstītajā
1. ieteikumā.
(20)
Ņemot vērā Komisijas
padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir
izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu.
Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011
6. pantu ir atspoguļoti turpmāk izklāstītajā
1.–8. ieteikumā.
(21)
Turklāt Eiropas pusgada ietvaros Komisija ir
veikusi ekonomikas politikas izvērtējumu visai eurozonai.
Pamatojoties uz šo izvērtējumu, Padome ir sagatavojusi konkrētus
ieteikumus, kas ir adresēti dalībvalstīm, kuru valūta ir
euro. Arī Slovēnijai būtu jānodrošina minēto ieteikumu
pilnīga un savlaicīga īstenošana,
AR ŠO IESAKA Slovēnijai
laikposmā no 2014. līdz 2015. gadam rīkoties šādi.
1.           2014. gadā
un turpmākajos gados pastiprināt budžeta stratēģiju ar
pietiekamā mērā precizētiem strukturāliem
pasākumiem, lai līdz 2015. gadam ilgtspējīgi
nodrošinātu pārmērīga budžeta deficīta novēršanu,
īstenojot strukturālo korekciju pasākumus, kas
norādīti Padomes ieteikumā par pārmērīga budžeta
deficīta novēršanas procedūru. Fiskālās
nelīdzsvarotības ilgstošai novēršanai nepieciešams ticami
īstenot vērienīgas strukturālās reformas, lai
palielinātu pielāgošanās spējas un sekmētu izaugsmi un
nodarbinātību. Pēc pārmērīga budžeta
deficīta novēršanas turpināt strukturālo korekciju
pasākumus vismaz 0,5 % no IKP apmērā katru gadu – vai labos
ekonomikas apstākļos vēl vairāk –, vai nodrošināt, ka
tiek ievērots parādsaistību noteikums, lai panāktu
augstās vispārējās valdības parāda
attiecības ilgtspējīgu samazināšanos. Lai uzlabotu
fiskālās politikas uzticamību, iespējami drīz
pieņemt noteikumu par vispārējās valdības budžeta
strukturālu sabalansētību / pārpalikumu,
vidēja termiņa budžeta struktūru padarīt saistošu,
visaptverošu un pārredzamu, noteikt nepieciešamo juridisko pamatu
darboties spējīgai fiskālajai padomei, definējot tās
uzdevumus budžeta procesā un ieviešot skaidrus procedūras pasākumus
budžeta izpildes rezultātu pārraudzībai. Ar mērķi
gūt budžeta ietaupījumus 2015. gadā un turpmākajos
gados līdz 2014. gada beigām sākt visaptverošu izdevumu
pārskatīšanu valsts pārvaldes un vietējo pašvaldību
līmenī, tiešajos un netiešajos budžeta lietotājos un
pašvaldībām piederošajos uzņēmumos, kuri nodrošina
struktūras un pakalpojumus veselības aprūpes jomā.
2.           Pamatojoties uz sabiedrisko
apspriešanu, vienoties par pasākumiem, kas nodrošinātu pensiju
sistēmas ilgtspējību pēc 2020. gada, pievēršoties
pamatparametru korekcijām, piemēram, piesaistot obligāto
pensionēšanās vecumu paredzamā mūža ilguma pieaugumam un
mudinot veikt privātas iemaksas pensiju sistēmas otrajā
pīlārā. Samazināt ar novecošanu saistītos
ilgtermiņa aprūpes izdevumus, mērķtiecīgi novirzot
pabalstus tiem, kam tie visvairāk ir vajadzīgi, un pārejot no
stacionāras aprūpes uz mājas aprūpi.
3.           Pēc apspriešanās ar
sociālajiem partneriem un saskaņā ar valsts praksi līdz
2014. gadam izstrādāt visaptverošu sociālo nolīgumu,
nodrošinot, ka algu, tostarp minimālās algas, izmaiņas atbalsta
konkurētspēju, vietējo patēriņu un darbavietu
radīšanu. No jauna noteikt minimālo algu veidojošos elementus un
pārskatīt tās indeksācijas sistēmu. Veikt
pasākumus turpmākai segmentācijas samazināšanai, jo
īpaši pievēršoties jauniešu un gados vecāku darbinieku
nodarbināšanas stimuliem un civiltiesisko līgumu izmantošanai.
Pieņemt Likumu par studentu darbu. Noteikt prioritātes plašākam
nereģistrēto jauniešu tvērumam, nodrošinot atbilstošas valstu
nodarbinātības dienestu jaudas. Nolūkā
palielināt mazkvalificētu un gados vecāku darbinieku
nodarbinātību, pielāgot darba vidi ilgākam darba mūžam
un novirzīt resursus pielāgotiem un aktīviem darba tirgus
politikas pasākumiem, uzlabojot to efektivitāti. Risināt prasmju
neatbilstību problēmu, uzlabojot profesionālās
izglītības un apmācības pievilcību un plašāk
izvēršot sadarbību ar attiecīgajām
ieinteresētajām personām darba tirgus vajadzību
izvērtēšanas jomā.
4.           Kā plānots,
2014. gadā pabeigt NKBM privatizāciju, sagatavot Abanka
privatizācijai 2015. gadā, turpināt to banku
pārstrukturēšanas plānu ātru īstenošanu, kuras
saņem valsts atbalstu, un īstenot nepieciešamo konsolidāciju
banku sektorā. Pamatojoties uz mācībām, kas gūtas
aktīvu kvalitātes pārskatīšanas un stresa testa
rezultātā, 2014. gada augustā pabeigt visaptverošo
rīcības plānu bankām, kurā ietverti konkrēti
pasākumi pārvaldības, uzraudzības, riska
pārvaldības, aizdevumu apstiprināšanas procesu un datu
kvalitātes un pieejamības uzlabošanai. Pastiprināt bankas jaudas
ienākumus nenesošo aizdevumu pārstrukturēšanai, stiprinot
aktīvu pārvaldības un pārstrukturēšanas
iekšējās struktūras. Precizēt Banku aktīvu
pārvaldības uzņēmuma pilnvaras, līdz 2014. gada
septembrim publicējot visaptverošu pārvaldības
stratēģiju un darbības nepārtrauktības plānu,
sīki izklāstot uzņēmuma lomu tā aktīvu
pārstrukturēšanā, mērķus attiecībā uz
izpirkšanu, budžetiem, aktīvu pārvaldības plāniem un
sagaidāmo atdevi, vienlaikus nodrošinot atbilstošus resursus.
5.           Noteiktajos grafikos
turpināt īstenot 2013. gadā paziņotos
privatizācijas procesus. Pieņemt Slovenian Sovereign Holding
stratēģiju, nosakot skaidru aktīvu klasifikāciju
saskaņā ar grafiku un definīcijām, kas noteiktas
2014. gada likumā par Slovenian Sovereign Holding. Līdz
2014. gada novembrim pieņemt īstermiņa (vienam vai diviem
gadiem) atsavināšanas grafiku mērķtiecīgi izraudzītu
aktīvu virknei, nosakot precīzus termiņus. Padarīt to
pilnībā darboties spējīgu, lai tas kalpotu par rīku
valsts īpašumā esošo aktīvu pārvaldībai un
saskaņā ar vadības aktiem rezervēto aktīvu
atsavināšanai likumā noteiktajos termiņos. Līdz
2014. gada septembrim pieņemt un īstenot korporatīvās
vadības kodeksu valsts uzņēmumu pārvaldībai, lai
nodrošinātu, ka tā ir profesionāla, pārredzama un
neatkarīga.
6.           Līdz 2014. gada
beigām pabeigt korporatīvās pārstrukturēšanas
ģenerālplānu, nosakot skaidras prioritātes un efektīvu
īstenošanas procesu. Vispārējā pārstrukturēšanas
procesa pārraudzībai un koordinēšanai izveidot centralizētu
korporatīvās pārstrukturēšanas darba grupu, kas
nodrošinātu nepieciešamo zinātību, ieteikumus un padomus, un
veicinātu sarunas starp visām ieinteresētajām
personām. Izveidot steidzamāko pārstrukturēšanas
gadījumiem sarakstu, vienlaikus palielinot atgūstamās
vērtības apjomu kreditoriem. Veicināt, ka
pārstrukturēšanas procesā tiek izmantoti visām
ieinteresētajām personām pieejamie juridiskie mehānismi un
labākā starptautiskā prakse. Līdz 2014. gada
septembrim izvērtēt jaunākās izmaiņas
maksātnespējas tiesību aktos, panākot gatavību ieviest
jebkādus nepieciešamos papildu pasākumus. Turpināt darbu pie
tā, lai vēl vairāk samazinātu pirmās instances
tiesvedību ilgumu strīdīgās civillietās un
komerclietās, tostarp lietās saskaņā ar
maksātnespējas tiesību aktiem, un neiztiesāto lietu, it
īpaši lietu par izpildi vai maksātnespēju, skaitu.
7.           Novērst
šķēršļus darījumdarbības veikšanai Slovēnijā
ekonomikas attīstībai svarīgākajās jomās, padarot
valsti pievilcīgāku ārvalstu tiešo ieguldījumu piesaistei,
jo īpaši paātrinot reglamentēto profesiju regulējuma
liberalizāciju, samazinot administratīvo slogu, tostarp nosakot
mazāk stingras atļauju [izsniegšanas] shēmas. Nodrošināt
Konkurences aizsardzības aģentūrai pietiekamu budžeta autonomiju
un palielināt tās institucionālo neatkarību. Noteikt
prioritātes un nodrošināt saskaņu starp 2011. gada
Pētniecības un inovāciju stratēģiju un 2013. gada
Rūpniecības politikas stratēģiju un jauno
Pārdomātas specializācijas stratēģiju un Transporta
stratēģiju, nodrošināt to ātru īstenošanu un
efektivitātes izvērtēšanu.
8.           Veikt efektīvus
pasākumus korupcijas apkarošanai, pārredzamības un
pārskatatbildības veicināšanai un ārējās
darbības novērtēšanas un kvalitātes kontroles
procedūru ieviešanai.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā –
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.
[2]               OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.
[3]               COM(2014) 425 final.
[4]               P7_TA(2014)0128 un P7_TA(2014)0129.
[5]               OV L 140, 27.5.2013., 11. lpp.
[6]               C(2013) 8010 final.
[7]               COM(2013) 800 final.
[8]               COM(2013) 790 final.
[9]               SWD(2014) 88 final.
[10]             Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97
5. panta 2. punktu.


title: Padomes Ieteikums ( 2011. gada 12. jūlijs ) par to dalībvalstu, kuru valūta ir euro, ekonomikas politikas vispārējo pamatnostādņu īstenošanu

text:
               23.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/15

         PADOMES IETEIKUMS
   (2011. gada 12. jūlijs)
   par to dalībvalstu, kuru valūta ir euro, ekonomikas politikas vispārējo pamatnostādņu īstenošanu
   2011/C 217/05
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 136. pantu saistībā ar 121. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   pēc apspriešanās ar Ekonomikas un finanšu komiteju,
   tā kā:

               (1)

               Eurogrupa 2011. gada 20. jūnijā apspriedās par dalībvalstu, kuru valūta ir euro, (“eurozonas dalībvalstis”) ekonomikas politikas vispārējo pamatnostādņu īstenošanu, atzīstot nepieciešamību turpmāk stiprināt politikas koordinēšanu un minētajām dalībvalstīm adresēto ieteikumu īstenošanu.

               (2)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam uzsākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kurai par pamatu ņemta ciešāka ekonomikas politikas koordinācija un kura pievērsīs uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (3)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014.g.). Dalībvalstis un, attiecīgā gadījumā, ES tika aicināta ņemt vērā pamatnostādnes savā ekonomikas politikā.

               (4)

               Komisija 2011. gada 12. janvārī pieņēma pirmo Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot jaunu ekonomiskās pārvaldības ciklu ES un pirmo Eiropas ex-ante un integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas balstās uz stratēģiju “Eiropa 2020”.

               (5)

               Eiropadome 2011. gada 25. martā apstiprināja fiskālās konsolidācijas un strukturālu reformu prioritātes (saskaņā ar Padomes 2011. gada 15. februāra un 7. marta secinājumiem un atbilstīgi Komisijas Gada izaugsmes pētījumam). Tā uzsvēra, ka prioritāte jāpiešķir stabilam budžetam un fiskālās stabilitātes atjaunošanai, bezdarba samazināšanai, izmantojot darbaspēka tirgus reformas, un jauniem centieniem, lai stiprinātu izaugsmi. Tā aicināja dalībvalstis šīs prioritātes izvērst konkrētos pasākumos, ko paredzēts iekļaut to stabilitātes vai konverģences programmās un valsts reformu programmās.

               (6)

               Eiropadome 2011. gada 25. martā arī aicināja dalībvalstis, kuras piedalās paktā “Euro plus”, savlaicīgi nākt klajā ar savām saistībām, lai tās varētu ietvert minēto valstu stabilitātes vai konverģences programmās un valsts reformu programmās.

               (7)

               Eurozonas dalībvalstis 2011. gada aprīlī un maijā iesniedza savas 2011. gada stabilitātes programmas, kuras attiecas uz laikposmu no 2011.–2014. gadam un savas 2011. gada valsts reformu programmas. Minētās programmas tika izvērtētas vienlaicīgi.

               (8)

               Euro pirmās desmitgades pieredze kopumā uzsver daudzās vienotās valūtas priekšrocības. Tomēr globālās krīzes rezultātā notika strauja lejupslīde 2009. gadā, kuras dēļ eurozonas IKP noslīdēja zem 2006. gada līmeņa. Lai arī 2010. gadā IKP atkal pieauga, ražošanas līmenis aizvien ir zemāks par 2007. gada rādītāju. Tā rezultātā bezdarba līmenis eurozonā pieauga no 7,6 % 2007. gadā līdz 10,1 % 2010. gadā. Valsts finanses eurozonā pasliktinājās, kas lika būtiski pārvērtēt valsts parāda riskus dažās eurozonas dalībvalstīs un radīja makrofinansiālās stabilitātes riskus. Izaugsme dalībvalstīs tiek atgūta ar dažādiem rezultātiem, atspoguļojot gan strukturālās, gan cikliskās atšķirības. Krīze lika mazināties makroekonomikas nelīdzsvarotībām, kuras bija izveidojušās pirms krīzes. Tomēr tikai laiks rādīs, vai tas būs pietiekama un ilgtspējīgi.

               (9)

               Valsts kopbudžeta bilances eurozonā vidēji sāka uzlaboties 2010. gadā. Pamatojoties uz Komisijas dienestu pavasara prognozi, pieņemot, ka politika nemainīsies, sagaidāms, ka tās turpinās uzlaboties 2011. gadā. Tomēr valsts parāds turpinās palielināties līdz 2012. gadam. Ja tas netiks koriģēts turpmākajos gados, tas var apdraudēt ilgtermiņa fiskālo ilgtspēju, ņemot vērā zemās potenciālās izaugsmes un nelabvēlīgo demogrāfisko tendenču apvienojumu. 2010. gadā eurozonas budžeta deficīts samazinājās līdz 6 % no IKP, turpretim parāda attiecība palielinājās līdz 85,1 % no IKP. Saskaņā ar 2011. gada stabilitātes programmā noteiktajiem mērķiem eurozonas budžeta deficīts 2014. gadā pazemināsies līdz 1,3 % no IKP, un pēc augstākā rādītāja sasniegšanas 2012. gadā parāda attiecība 2014. gadā samazināsies, atgriežoties zem 85 % no IKP. Šāds fiskālās konsolidācijas ceļš eurozonai kopumā būtu saderīgs ar stratēģiju izejai no krīzes, par kuru panākta vienošanās, un nepieciešamību atgriezties pie stabilām valsts finansēm sakarā ar pastiprinātu ekonomikas atveseļošanos. Konsolidācijas sekmīgu īstenošanu vairo tajā plānotais uzsvars uz izdevumu samazināšanu saistībā ar nodokļu palielinājumu. Tomēr dažu pasākumu efektīva īstenošana vēl ir jāapstiprina. Turklāt dažas eurozonas dalībvalstis nesen īstenoja jaunus fiskālos noteikumus vai paziņoja par esošo noteikumu stiprināšanu, bet dažās eurozonas dalībvalstīs to efektīvai īstenošanai varētu būt nepieciešami papildu pasākumi. Ņemot vērā sabiedrības novecošanu, pensiju un sociālā nodrošinājuma sistēmas vēl nav pietiekamas, lai nodrošinātu vispārēju ilgtermiņa fiskālo ilgtspēju.

               (10)

               ES politiskais risinājums ir radījis uzlabojumus finanšu sistēmas darbībā un stabilitātē. Problēmas finanšu nozarē vairākās eurozonas dalībvalstīs ietver banku risku attiecībā uz turpmākiem zaudējumiem to aktīvu turējumos vai stingrāku noteikumu ieviešanu refinansēšanas tirgos, banku nozares restrukturizācijas un rekapitalizācijas turpināšanu. Kā nosacījums stabilizācijai finanšu nozarē ir valsts atbalsta banku nozarei pakāpeniska pārtraukšana, vienlaikus pienācīgi ņemot vērā īpašos apstākļus dalībvalstu banku nozarē. Šo problēmu risināšana palīdzēs mazināt nenoteiktību par iespējamām valsts saistībām.

               (11)

               Ir vajadzīgi uzlabojumi produktivitātes un konkurētspējas jomā un jānovērš strukturāli šķēršļi iekšzemes privātajam pieprasījumam, lai palielinātu eurozonas izaugsmes potenciālu un novērstu makroekonomikas nelīdzsvarotības eurozonā. Šajā saistībā eurozonas dalībvalstis savās valsts reformu programmās paziņoja par vairākām strukturālām reformām. Tomēr aizvien ir trūkumi pasākumos, kuri vajadzīgi, lai uzlabotu valstu darbaspēka un preču tirgu darbību, jo īpaši attiecībā uz pakalpojumu nozarēm, izaugsmi veicinošu fiskālo konsolidāciju un darba samaksas noteikšanas sistēmām.

               (12)

               Lai nodrošinātu EMS pienācīgu darbību, eurozonas dalībvalstīm ir noteikts īpašs pienākums – uzskatīt savu ekonomikas politiku par kopēju interešu jautājumu saistībā ar iespējamām papildu sekām valstīs ar kopēju valūtu. Tādēļ, ņemot vērā krīzes situāciju un pašreizējās problēmas, izrādījās, ka ir vajadzīga ekonomikas politikas koordinācijas visaptverošāka un pastāvīga pārskatīšana ES un eurozonas līmenī. “Eiropas pusgadā” iestrādātais integrētais gada uzraudzības cikls, pastiprinātā ekonomikas pārvaldības sistēma, Eiropas Sistēmisko risku padomes un Eiropas uzraudzības aģentūru izveide, kā arī Eiropas Stabilitātes mehānisms ir būtiski elementi, no kuriem daži vēl pilnībā jāpieņem un/vai jāīsteno. Pakts “Euro plus” vēl pastiprina šo sistēmu.

               (13)

               Komisija ir izvērtējusi eurozonas dalībvalstu stabilitātes programmas un valsts reformu programmas, ņemot vērā vajadzību pastiprināt eurozonas vispārējo ekonomikas pārvaldību. Tā uzskata, ka ir nepieciešams stingri ievērot budžeta mērķus, dažās eurozonas dalībvalstīs tos pastiprinot, un turpmāk īstenot pasākumus, lai stiprinātu fiskālos noteikumus un ilgtspēju. Būtu jāveic arī papildu pasākumi, lai uzlabotu finansiālo stabilitāti, izaugsmei labvēlīgas nodokļu reformas un konsolidācijas pasākumus, darba samaksas noteikšanas mehānismus, konkurētspēju pakalpojumu nozarēs un pakta “Euro plus” īstenošanu,

         AR ŠO IESAKA dalībvalstīm, kuru valūta ir euro, 2011.–2012. gadā rīkoties šādi:

               1.

               Stingri ievērot budžeta mērķus, kas noteikti to 2011. gada stabilitātes programmās, kā arī saprašanās memorandos dalībvalstīs, kuras saņem ES/SVF finansiālo palīdzību un attiecīgā gadījumā pastiprināt konsolidācijas pasākumus saskaņā ar Padomes sniegto atzinumu. Jo īpaši nodrošināt atbilstīgus fiskālos stimulus ar mērķi koriģēt pārmērīgu budžeta deficītu un sasniegt vidēja termiņa budžeta mērķus. Izmantot visus neparedzētos fiskālos ieņēmumus, vai paātrinātu korekcijas. Tam vajadzētu arī palīdzēt uzlabot valsts parāda dinamiku.

               2.

               Nodrošināt fiskālo disciplīnu valsts un zemākā līmenī, jo īpaši ieviešot vai pastiprinot pietiekami spēcīgu un saistošu fiskālo sistēmu.

               3.

               Turpināt īstenot sociālā nodrošinājuma sistēmu reformas, kas nodrošina fiskālo ilgtspēju, pienācīgi ievērojot pensiju un sociālo pabalstu atbilstību, jo īpaši saskaņojot pensiju sistēmas ar demogrāfisko stāvokli valstī.

               4.

               Uzlabot finanšu sistēmas darbību un stabilitāti, veicot tūlītējus pasākumus pēc gaidāmajiem ES mēroga stresa testiem, lai nodrošinātu, ka banku nozare turpina stiprināt elastību pret iespējamiem nākotnes zaudējumiem vai finansējuma ierobežojumiem, un ka dzīvotnespējīgas finanšu iestādes spēj restrukturizēt savu darbību vai iziet no tirgus, neradot nepamatotu spriedzi finanšu tirgos.

               5.

               Īstenot turpmākas nodokļu reformas, kas dod priekšroku izaugsmi veicinošiem nodokļu avotiem, vienlaikus saglabājot kopējos nodokļu ieņēmumus, īpaši pazeminot nodokļus par darbaspēku, lai darbs atmaksātos; samazinot valsts izdevumus, aizsargāt izaugsmi veicinošus elementus, piemēram, izdevumus pētniecības un attīstības, izglītības un energoefektivitātes jomā; vajadzības gadījumā pielāgot darba samaksas noteikšanas pasākumus un indeksācijas mehānismus, apspriežoties ar sociālajiem partneriem un saskaņa ar valsts praksi, lai nodrošinātu to, ka algas attīstītās saskaņā ar ražīgumu, konkurētspēju un situāciju nodarbinatības jomā.

               6.

               Lai veicinātu konkurētspēju, ieviest turpmākas reformas pakalpojumu nozarēs, jo īpaši atceļot nepamatotus ierobežojumus profesionālo pakalpojumu, mazumtirdzniecības un tīklu nozarēs.

               7.

               Pilnībā īstenot paktā “Euro plus” ietvertās saistības, lai veicinātu izaugsmi, konkurētspēju un nodarbinātību eurozonā.

      Briselē, 2011. gada 12. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         J. VINCENT-ROSTOWSKI


				|

		52012DC0325

			Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par Rumānijas 2012. gada valsts reformu programmu, ar ko sniedz Padomes atzinumu par Rumānijas konverģences programmu 2012.-2015. gadam /* COM/2012/0325 final */

			   	Ieteikums
PADOMES IETEIKUMS
par Rumānijas 2012. gada valsts
reformu programmu,
ar ko sniedz Padomes atzinumu par Rumānijas konverģences programmu
2012.-2015. gadam
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta
2. punktu un 148. panta 4. punktu,
ņemot vērā Padomes
1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta
stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un
koordinācijas stiprināšanu[1]
un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumus[2],
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
rezolūcijas[3],
ņemot vērā Eiropadomes
secinājumus,
ņemot vērā
Nodarbinātības komitejas atzinumu,
pēc apspriešanās ar Ekonomikas un
finanšu komiteju,
tā kā:
(1)       Eiropadome 2010. gada
26. martā atbalstīja Eiropas Komisijas priekšlikumu sākt
jaunu nodarbinātības un izaugsmes
stratēģiju — „Eiropa 2020” —, kam pamatā
būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, pievēršot
uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai
palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un
konkurētspēju.
(2)       Padome 2010. gada
13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un
Savienības vispārējām ekonomikas politikas
pamatnostādnēm (2010.–2014. gads), savukārt 2010. gada
21. oktobrī — lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības
politikas pamatnostādnēm[4],
kas kopā veido „integrētās pamatnostādnes”.
Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs
integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un
nodarbinātības politikā.
(3)       Padome 2011. gada
12. jūlijā pieņēma ieteikumu par Rumānijas valsts
reformu programmu 2011. gadam un sniedza Padomes atzinumu par
Rumānijas atjaunināto konverģences programmu
2011.-2014. gadam.
(4)       Komisija 2011. gada
23. novembrī pieņēma otro gada izaugsmes
pētījumu, tādējādi uzsākot otro Eiropas ex-ante
un integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas balstās uz
stratēģiju "Eiropa 2020".
(5)       Eiropadome 2012. gada
2. martā apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu
finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību
izaugsmes sekmēšanai. Tā uzsvēra vajadzību īstenot
diferencētu, izaugsmi veicinošu fiskālo konsolidāciju, atjaunot
normālus aizdevumu nosacījumus ekonomikai, sekmēt izaugsmi un
konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu un krīzes
sociālās sekas un modernizēt valsts pārvaldi.
(6)       Eiropadome 2012. gada 2. martā
arī aicināja dalībvalstis, kuras piedalās paktā
"Euro plus", savlaicīgi nākt klajā ar savām
saistībām, lai tās varētu iekļaut minēto valstu
stabilitātes vai konverģences programmās un valstu reformu
programmās.
(7)       Rumānija 2012. gada
23. aprīlī iesniedza savu 2012. gada valsts reformu
programmu, savukārt 2012. gada 11. maijā ‑ konverģences
programmu, kas attiecas uz 2012.–2015. gadu.
(8)       Padome 2009. gada
6. maijā pieņēma Lēmumu 2009/459/EK[5] nolūkā darīt
pieejamu Rumānijai vidēja termiņa finansiālo palīdzību
trīs gadiem saskaņā ar Līguma 143. pantu.
Pievienotajā saprašanās memorandā, kas parakstīts
2009. gada 23. jūnijā, un tā turpmākajos
papildinājumos izklāstīti ekonomikas politikas nosacījumi,
pamatojoties uz kuriem tika piešķirta finansiālā palīdzība.
Lēmums 2009/459/EK tika grozīts 2010. gada 16. martā
ar Lēmumu 2010/183/ES[6].
Pēc tam, kad Rumānija bija sekmīgi īstenojusi minēto
programmu, un ņemot vērā tekošā konta daļēju
korekciju atlikušo strukturālo trūkumu dēļ Rumānijas
ražošanas un darba tirgū, kas padara valsti uzņēmīgu pret
starptautiskajiem cenu satricinājumiem, Padome 2011. gada
12. maijā pieņēma Lēmumu 2011/288/ES[7] nolūkā darīt
pieejamu Rumānijai vidēja termiņa finansiālu
palīdzību piesardzības pasākumu veidā laikposmam uz
trīs gadiem saskaņā ar Līguma 143. pantu. Pievienotais
saprašanās memorands tika parakstīts 2011. gada
29. jūnijā, savukārt tā pirmais
papildinājums ‑ 2011. gada 27. decembrī.
(9)       Vidēja termiņa
finansiālās palīdzības programmas otrajā
oficiālajā pārskatīšanā, kas notika 2012. gada
aprīļa beigās un maija sākumā, tika konstatēts,
ka Rumānija programmu joprojām īsteno saskaņā ar
grafiku. Mērķis par skaidras naudas fiskālo deficītu budžetā
2011. gadam tika sasniegts, savukārt ENS[8] mērķis tiktu
sasniegts, ja nebūtu liela vienreizēja pasākuma
saistībā ar tiesas lēmumiem, kas liek valdībai maksāt
kompensāciju noteiktām darbinieku kategorijām. 2012. gada
budžets joprojām ir uz pareizā ceļa attiecībā uz
tāda deficīta panākšanu, kas ir zem 3 % no IKP ENS
izteiksmē. Rumānijas banku nozare joprojām ir stabila
neatkarīgi no pašlaik notiekošās aktīvu kvalitātes
pasliktināšanās, kas joprojām ietekmē banku nozares
rentabilitāti. Programmas nosacījumi
finanšu nozarē tika izpildīti, lai gan dažos gadījumos ar
zināmiem kavējumiem. Progress galvenajās strukturālo
reformu jomās, piemēram, enerģētikas, transporta un ES
līdzekļu apguves jomā, nav bijis vienmērīgs.
(10)     Pēc lejupslīdes divu
gadu garumā Rumānijas reālais IKP 2011. gadā ir
palielinājies par 2,5 %. 2012. gadā tiek sagaidīts, ka
izaugsme samazināsies līdz 1,4 %. Tiek prognozēts, ka
iekšzemes pieprasījums būs galvenais izaugsmes
virzītājspēks. Tiek prognozēts, ka valsts ieguldījums,
ko papildinās labāka ES līdzekļu apguve,
2012. gadā ieņems nozīmīgu lomu.
(11)     Pamatojoties uz
2012. gada konverģences programmas novērtējumu
saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka
makroekonomikas scenārijs, kas veido pamatu budžeta prognozēm
minētajā programmā, šķiet ticams. Programmā izklāstītās
budžeta stratēģijas mērķis ir panākt budžeta
deficītu, kas ir zem 3 % no IKP 2012. gadā un kas
atbilst Padomes sniegtajiem ieteikumiem Rumānijai saskaņā ar
pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru .
Pēc tam tās mērķis ir sasniegt noteikto vidēja
termiņa budžeta mērķi (VTM), kas ir noteikts 0,7 % no
IKP strukturālā izteiksmē. VTM pienācīgi
atspoguļo Stabilitātes un izaugsmes pakta prasības. Pēc
tam, kad 2012. gadā būs novērsts pārmērīgs
budžeta deficīts, paredzams, ka 2013. gadā deficīts
vēl samazināsies līdz 2,2 % no IKP, 2014. gadā
līdz 1,2 % no IKP, savukārt 2015. gadā līdz
0,9 % no IKP. Balstoties uz (pārrēķināto)
strukturālo budžeta bilanci[9],
tas nozīmē, ka deficīts 2012. gadā uzlabosies par
1,5 %, 2013. gadā par 0,5 % un 2014. gadā par 0,7 %
atbilstoši Stabilitātes un izaugsmes paktā noteiktajam
kritērijam, proti, 0,5 % no IKP. Valdības izdevumu
pieaugums atbilst Stabilitātes un izaugsmes paktā noteiktajam
izdevumu rādītājam 2012.-2015. gadam. Saskaņā ar
programmu VTM ir paredzēts sasniegt 2014. gadā. Galvenie riski
budžeta mērķiem ir valstij piederošo uzņēmumu parādi,
kā arī iespējamā parādu atkārtota
uzkrāšanās pašvaldību līmenī un veselības nozarē.
Kas attiecas uz valsts parādu, 2011. gada beigās tas bija zem
34 % no IKP, tādējādi paliekot ievērojami zem
60 % no IKP.
(12)     Rumānija ir
uzņēmusies vairākas saistības saskaņā ar paktu
„Euro plus”. Šīs saistības un 2011. gada saistību
īstenošana attiecas uz konkurences un nodarbinātības
sekmēšanu, publisko finanšu ilgtspējības palielināšanu un
finanšu stabilitātes stiprināšanu,
IESAKA Rumānijai laikposmā no
2012. līdz 2013. gadam rīkoties šādi.
Īstenot pasākumus, kuri
izklāstīti Lēmumā 2009/459/EK, kas grozīts ar
Lēmumu 2010/183/ES, kā arī pasākumus, kuri noteikti
Lēmumā 2011/288/ES un turpmāk precizēti 2009. gada
23. jūnija saprašanās memorandā un tā turpmākajos
papildinājumos, kā arī 2011. gada 29. jūnija
saprašanās memorandā un tā turpmākajos papildinājumos.
Briselē,
                                                                       Padomes vārdā —
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.
[2]               COM(2012)325 final.
[3]               P7_TA(2012)0048 un P7_TA(2012)0047.
[4]               Padomes 2012. gada 26. aprīļa
Lēmums 2012/238/ES.
[5]               OV L 150, 13.6.2009.,
8. lpp.
[6]               OV L 83, 30.3.2010.,
19. lpp.
[7]               OV L 132, 19.5.2011.,
15. lpp.
[8]               Eiropas norēķinu sistēma.
[9]               Cikliski koriģēta bilance, neskaitot
vienreizējos un pagaidu pasākumus, ko Komisijas dienesti
pārrēķinājuši, balstoties uz programmā ietverto
informāciju un izmantojot kopīgi pieņemto metodiku.


title: Eiropas Centrālās bankas Ieteikums ( 2012. gada 14. septembris ) Eiropas Savienības Padomei par Banc Ceannais na hÉireann/Central Bank of Ireland ārējo revidentu (ECB/2012/20)

text:
               22.9.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 286/1

         EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS IETEIKUMS
   (2012. gada 14. septembris)
   Eiropas Savienības Padomei par Banc Ceannais na hÉireann/Central Bank of Ireland ārējo revidentu
   (ECB/2012/20)
   2012/C 286/01
   EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtus un jo īpaši to 27.1. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropas Centrālās bankas (ECB) un nacionālo centrālo banku pārskatus revidē neatkarīgi ārējie revidenti, kurus ieteikusi ECB Padome un apstiprinājusi Eiropas Savienības Padome.

               (2)

                  Banc Ceannais na hÉireann/Central Bank of Ireland pašreizējā ārējā revidenta pilnvaras beidzās pēc 2011. finanšu gada revīzijas pabeigšanas. Tādēļ jāieceļ ārējie revidenti laika posmam, kas sākas 2012. finanšu gadā.

               (3)

                  Banc Ceannais na hÉireann/Central Bank of Ireland par savu ārējo revidentu 2012.–2016. finanšu gadā ir izvēlējusies RSM Farrell Grant Sparks,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
   Tiek ieteikts par Banc Ceannais na hÉireann/Central Bank of Ireland ārējo revidentu 2012.–2016. finanšu gadā iecelt RSM Farrell Grant Sparks.

      Frankfurtē pie Mainas, 2012. gada 14. septembrī

            ECB prezidents

         Mario DRAGHI


title: Ieteikums Nr. S2 ( 2013. gada 22. oktobris ) par apdrošināto personu un viņu ģimenes locekļu tiesībām saņemt pabalstus natūrā, uzturoties trešā valstī saskaņā ar divpusēju konvenciju starp kompetento dalībvalsti un trešo valsti  Dokuments attiecas uz EEZ un uz EK un Šveices nolīgumu

text:
               18.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 46/8

         IETEIKUMS Nr. S2
   (2013. gada 22. oktobris)
   par apdrošināto personu un viņu ģimenes locekļu tiesībām saņemt pabalstus natūrā, uzturoties trešā valstī saskaņā ar divpusēju konvenciju starp kompetento dalībvalsti un trešo valsti
   (Dokuments attiecas uz EEZ un uz EK un Šveices nolīgumu)
   (2014/C 46/09)
   ADMINISTRATĪVĀ KOMISIJA SOCIĀLĀS NODROŠINĀŠANAS SISTĒMU KOORDINĀCIJAI,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulas (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (1) 72. panta a) punktu, kurā paredzēts, ka Administratīvā komisija nodarbojas ar visiem administratīvajiem jautājumiem vai interpretācijas jautājumiem, kas rodas saistībā ar Regulas (EK) Nr. 883/2004 un Regulas (EK) Nr. 987/2009 (2) noteikumiem,
   ņemot vērā Regulas (EK) Nr. 883/2004 72. panta c) punktu, kurā paredzēts, ka Administratīvā komisija stiprina un attīsta sadarbību starp dalībvalstīm un to iestādēm sociālās nodrošināšanas jautājumos,
   rīkojoties saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 883/2004 71. panta 2. punktā izklāstītajiem nosacījumiem,
   tā kā:

               (1)

               Regulas (EK) Nr. 883/2004 astotajā apsvērumā un 4. pantā ir atkārtoti uzsvērta vispārējā vienlīdzīgas attieksmes principa īpašā nozīmība darba ņēmējiem, kas nedzīvo dalībvalstī, kurā tie tiek nodarbināti, to skaitā pārrobežu darba ņēmējiem.

               (2)

               Regulas (EK) Nr. 883/2004 4. pants aizliedz personu, uz kurām attiecas šī regula, diskrimināciju.

               (3)

               Tiesa arī ir lēmusi, ka, ja Savienības tiesību akta noteikuma piemērošanu var kavēt pasākums, kas apstiprināts, īstenojot divpusēju konvenciju, katrai dalībvalstij ir pienākums veicināt minētā noteikuma piemērošanu, pat ja konvencija neietilpst Līguma piemērošanas jomā (3).

               (4)

               Pat ja konvencijā, kas noslēgta starp vienu dalībvalsti un vienu vai vairākām trešām valstīm, neietilpst jēdziens “tiesību akti” Regulas (EK) Nr. 883/2004 1. panta l) punkta nozīmē, tas nevar ietekmēt katras dalībvalsts pienākumu ievērot vienlīdzīgas attieksmes principu, kas noteikts Līguma 45. pantā (4).

               (5)

               Šā iemesla dēļ skaidri jānosaka, ka divpusējas konvencijas par sociālo nodrošinājumu starp dalībvalsti un trešo valsti ir jāinterpretē tādejādi, ka divpusējās konvencijas piemēro tādā veidā, lai personai un viņa/viņas ģimenes locekļiem (Regulas (EK) Nr. 883/2004 1. panta i) punkts) netiktu liegtas tiesības, kas ir saistītas ar pārvietošanās brīvības Eiropas Savienībā izmantošanu, kā noteikts Līgumā.

               (6)

               Pārvietošanās brīvība nevar būt pilnībā īstenota, ja personai, kurai piemēro citas dalībvalsts, kas nav viņa dzīvesvietas valsts, tiesību aktus, nepiemēro tādu pašu tiesisko režīmu kā personām, kas dzīvo attiecīgajā dalībvalstī un kuras atrodas vienādā situācijā.

               (7)

               Regulas (EK) Nr. 883/2004 III sadaļas 1. nodaļas noteikumi satur tiesību kolīziju normas, kas nosaka, ar kādiem nosacījumiem apdrošinātajai personai un viņa/viņas ģimenes locekļiem ir tiesības saņemt slimības pabalstus natūrā kompetentās institūcijas vārdā, dzīvojot vai uzturoties citā dalībvalstī.

               (8)

               Regulas (EK) Nr. 883/2004 17. un 24. līdz 26. panta mērķis ir nodrošināt, ka uz slimības pabalstu natūrā piešķiršanu neattiecina nosacījumu par apdrošinātās personas dzīvošanu kompetentajā dalībvalstī, lai neatturētu migrējošos darba ņēmējus izmantot savas tiesības brīvi pārvietoties (5).

               (9)

               Tas attiecas arī uz ģimenes locekļiem, kā noteikts Regulas (EK) Nr. 883/2004 1. panta i) punktā, kuri saņem dzīvesvietas dalībvalstī slimības pabalstus natūrā, ko kompetentās institūcijas vārdā sniedz dzīvesvietas iestāde, pamatojoties uz Regulas (EK) Nr. 883/2004 17. vai 24. līdz 26. pantu.

               (10)

               Vienlīdzīgas attieksmes princips jāpiemēro arī gadījumos, ja kompetentā dalībvalsts ir noslēgusi divpusēju konvenciju ar trešo valsti, kurā ir iekļauti noteikumi par slimības pabalstiem natūrā, kas trešā valstī ir vajadzīgi medicīnisku iemeslu dēļ, un paredzēts, ka trešā valsts ir gatava sadarboties individuālos gadījumos,

         AR ŠO IESAKA.

               1.

               Dalībvalsts, kura ir noslēgusi divpusēju sociālā nodrošinājuma konvenciju ar trešo valsti, kurā iekļauti noteikumi par slimības pabalstiem natūrā, šos noteikumus piemēro personām, uz kurām attiecas šīs dalībvalsts tiesību akti, kā arī uz viņu ģimenes locekļiem, kuri dzīvo citā dalībvalstī, un kam ir tiesības saņemt pabalstus natūrā, pamatojoties uz Regulas (EK) Nr. 883/2004 17. vai 24. līdz 26.pantu, situācijā, kad pabalsti natūrā kļūst medicīniski nepieciešami uzturēšanās laikā minētajā trešā valstī.

               2.

               Šo ieteikumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. Ieteikumu piemēro no otrā mēneša pirmās dienas pēc tā publicēšanas.

            Administratīvās komisijas priekšsēdētāja

         Mariana ZIUKIENE

      (1)  OV L 166, 30.4.2004., 1. lpp. (kļūdu labojums OV L 200, 7.6.2004., 1. lpp.)

      (2)  OV L 284, 30.10.2009., 1. lpp.

      (3)  Lieta C-55/00 Gottardo [2002] ECR I-413, 31. punkts un lieta 235/87 Matteucci [1988] ECR 5589, 19. punkts.

      (4)  Lieta C-55/00 Gottardo [2002] ECR I-413, 35. punkts un lieta C-23/92 Grana-Novoa [1993] ECR I-4505.

      (5)  Lieta C-286/03 Silvia Hosse [2006] ECR I-01771, 54. punkts.


title: Padomes Ieteikums ( 2013. gada 21. jūnijs ) par pārmērīga valdības budžeta deficīta situācijas novēršanu Maltā

text:
               26.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/1

         PADOMES IETEIKUMS
   (2013. gada 21. jūnijs)
   par pārmērīga valdības budžeta deficīta situācijas novēršanu Maltā
   2013/C 180/01
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 126. panta 7. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar Līguma 126. pantu dalībvalstīm jāizvairās no pārmērīga valdības budžeta deficīta.

               (2)

               Stabilitātes un izaugsmes pakta pamatā ir mērķis panākt stabilu valdības finansiālo stāvokli, kas ir veids, kā stiprināt priekšnosacījumus cenu stabilitātei un spēcīgai, ilgtspējīgai izaugsmei, kura ir labvēlīga jaunu darba vietu radīšanai.

               (3)

               Saskaņā ar Līguma 126. panta 6. punktu Padome 2013. gada 21. jūnijā ir lēmusi, ka Maltā ir pārmērīgs budžeta deficīts.

               (4)

               Saskaņā ar Līguma 126. panta 7. punktu un 3. pantu Padomes Regulā (EK) Nr. 1467/97 par to, kā paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras īstenošanu (1), Padomei jāsniedz ieteikumi attiecīgajai dalībvalstij, lai noteiktā termiņā novērstu pārmērīgu budžeta deficītu. Ieteikumā jānosaka maksimāli sešu mēnešu termiņš, kurā attiecīgajai dalībvalstij ir efektīvi jārīkojas, lai novērstu pārmērīgu budžeta deficītu. Turklāt ieteikumā par pārmērīga budžeta deficīta novēršanu Padome pieprasa, lai tiktu sasniegti gada budžeta mērķi, kas, pamatojoties uz prognozi, kura izmantota ieteikuma sagatavošanai, strukturālo bilanci, tas ir, cikliski koriģēto bilanci, neietverot vienreizējos un citus pagaidu pasākumus, gadā uzlabo par vismaz 0,5 % no IKP.

               (5)

               Turklāt saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1467/97 2. pantu budžeta mērķim, kas ieteikts korekcijas laikposma pēdējam gadam, ir jānodrošina, ka nepieciešamais atšķirības samazinājums starp parāda attiecību pret IKP un Līguma atsauces vērtību – 60% no IKP notiks divos gados pēc pārmērīgā budžeta deficīta korekcijas, pamatojoties uz Komisijas prognozi.

               (6)

               Komisijas 2013. gada pavasara prognoze paredz, ka budžeta deficīts joprojām būs virs atsauces vērtības 2013. un 2014. gadā, attiecīgi 3,7 % un 3,6 % no IKP. Minētās budžeta prognozes pamatojas uz pašreizējām politikas nostādnēm, tādējādi iekļaujot 2013. gada budžetu, ko Parlaments atbalstīja 2013. gada aprīlī un kas ietver ekspansijas pasākumus gan attiecībā uz ieņēmumiem, gan izdevumiem, kā arī jau plānoto kapitāla ieguldījumu Air Malta (0,6 % no IKP), veidojot neto deficītu palielinošu ietekmi 0,3 % apmērā no IKP. Ekspansijas pasākumus tikai daļēji kompensē akcīzes nodokļa pieaugums, nodokļu parādu iekasēšana, kā arī izdevumu ietaupījumi un lielākas sociālās iemaksas atbilstīgi 2006. gada pensiju reformai. Turklāt neto deficīta samazināšanas vienreizējo pasākumu ietekme uz konsolidācijas centieniem, kā konstatējusi Komisija, strauji mazināsies pēc 2012. gada. Ņemot vērā gaidāmo ilgstošo primāro deficītu 2013. un 2014. gadā, saskaņā ar Komisijas 2013. gada pavasara prognozi paredzams, ka valsts kopējā parāda apjoms palielināsies vēl vairāk – līdz 73,9 % no IKP 2013. gadā un 74,9 % no IKP 2014. gadā. Tiek prognozēts, ka vispārējās valdības budžeta deficīts 2015. un 2016. gadā saglabāsies virs 3 % no IKP atsauces vērtības, un parāda attiecība pret IKP līdz 2016. gadam pieaugs līdz 75,6 % no IKP.

               (7)

               Saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1467/97 pārmērīga budžeta deficīta novēršana būtu jāpabeidz nākamajā gadā pēc tā konstatēšanas, ja vien nepastāv īpaši apstākļi. Pārmērīga budžeta deficīta novēršana līdz 2014. gadam tāpēc ir pamatota. Jo īpaši, lai veiktu ticamas un ilgtspējīgas korekcijas, Maltai būtu jāsasniedz kopējais vispārējās valdības budžeta deficīta mērķis – 3,4 % no IKP 2013. gadā un 2,7 % no IKP 2014. gadā, kas atbilst strukturālās bilances gada uzlabojumam par 0,7 % no IKP 2013. gadā un 0,7 % no IKP 2014. gadā. 2014. gada mērķis nodrošina, ka nepieciešamais atšķirības samazinājums starp parāda attiecību pret IKP un Līguma atsauces vērtību – 60% no IKP notiks divos gados pēc pārmērīgā budžeta deficīta procedūras korekcijas. Lai sasniegtu iepriekš minētos strukturālos mērķus, Maltai būtu jāveic papildu konsolidācijas pasākumi aptuveni 0,4 % apmērā no IKP 2013. gadā, papildus pasākumiem, kas jau ir iekļauti pamata scenārijā, un aptuveni ¾ % no IKP 2014. gadā. Šajos mērķos ņem vērā vajadzību kompensēt fiskālās konsolidācijas otrās kārtas negatīvo ietekmi uz valsts finansēm, ietekmējot IKP pieaugumu. Bāzes scenārijā, kas ir šo korekciju pamatā, iekļauj Komisijas 2013. gada pavasara prognozi un paplašina to līdz 2016. gadam, paļaujoties uz standarta pieņēmumiem par ražošanas apjoma starpības samazināšanos un budžeta jutīgumu attiecībā pret ciklu; tas gan neietver papildu kapitāla ieguldījumu Air Malta, ko paredzēts veikt līdz 2015. gadā saskaņā ar 2013. gada stabilitātes programmu. Tādējādi tiek pieņemts, ka kapitāla ieguldījums nenotiks vai netiks kompensēts ar pasākumiem pretējā virzienā.

               (8)

               Maltas fiskālā sistēma ir diezgan elastīga, turklāt tās nesaistošais raksturs un īstermiņa fiskālā plānošana neveicina stabilu fiskālo stāvokli. Direktīva 2011/85/ES (2011. gada 8. novembris) par prasībām dalībvalstu budžeta struktūrām (2) transponēta. Turklāt saskaņā ar 5. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 473/2013 (2013. gada 21. maijs) par kopīgiem noteikumiem budžeta plānu projektu pārraudzībai un novērtēšanai un pārmērīga budžeta deficīta novēršanai eurozonas dalībvalstīs (3), Maltai būtu jāizveido neatkarīgas struktūras, lai uzraudzītu fiskālo noteikumu ievērošanu. Lai gan stabilitātes programmā ir minēts valdības nodoms izveidot fiskālo padomi, tomēr konkrēti plāni nav paredzēti.

               (9)

               Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 473/2013 9. panta 1. punktu Maltai būtu jāiesniedz Komisijai un Padomei ekonomiskās partnerības programma vienlaikus ar ziņojumu, kas iesniedzams saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1467/97 3. panta 4.a punktu.

               (10)

               Padome uzskata, ka ar budžeta konsolidācijas pasākumiem būtu jānodrošina vispārējās valdības budžeta bilances noturīga uzlabošanās, kas tiktu virzīta uz valsts finanšu kvalitātes un ekonomikas izaugsmes potenciāla stiprināšanu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.

               1.

               Maltai pašreiz pastāvošā pārmērīga budžeta deficīta situācija būtu jānovērš līdz 2014. gadam.

               2.

               Īpaši Maltai būtu:

                           a)

                           jāsasniedz kopējo vispārējās valdības deficīta mērķi – 3,4 % no IKP 2013. gadā un 2,7 % no IKP 2014. gadā, kas atbilst gada strukturālās bilances uzlabojumam par 0,7 % no IKP 2013. gadā un 0,7 % no IKP 2014. gadā. Minētās korekcijas ļautu samazināt valsts kopējo budžeta deficītu zem 3 % no IKP atsauces vērtības līdz 2014. gadam, vienlaikus nodrošinot, ka valsts kopējā parāda attiecība pietiekami strauji sasniedz 60 % no IKP atsauces vērtības;

                           b)

                           jāprecizē un rūpīgi jāīsteno pasākumi, kas vajadzīgi pārmērīga budžeta deficīta novēršanai līdz 2014. gadam, un jāizmanto visi papildu ieguvumi budžeta deficīta samazināšanai.

               3.

               Padome nosaka 2013. gada 1. oktobri kā termiņu, līdz kuram Maltai efektīvi jārīkojas un saskaņā ar 3. panta 4.a punktu Regulā (EK) Nr. 1467/97 jāsniedz detalizēts ziņojums par konsolidācijas stratēģiju, kas ir paredzēta šo mērķu sasniegšanai.
               Pēc pārmērīgā budžeta deficīta novēršanas Malta tiek aicināta turpināt progresēt atbilstīgā tempā, lai virzībā uz vidējā termiņa mērķi sasniegtu līdzsvarotu budžetu strukturālā izteiksmē, tostarp ievērot izdevumu kritēriju. Lai samazinātu budžeta izpildes riskus, Padome aicina Maltu stiprināt tās budžeta sistēmas īstenošanu un uzlabot budžeta izpildes uzraudzību visa gada garumā. Jo īpaši Malta tiek aicināta ieviest saistošāku, ar noteikumiem pamatotu daudzgadu fiskālo sistēmu. Turklāt būtu jāstiprina tādu neatkarīgu struktūru loma, kas uzrauga fiskālo politiku saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 473/2013 5. pantu.
               Visbeidzot, lai sekmīgi īstenotu fiskālās konsolidācijas stratēģiju, Maltas iestādes tiek aicinātas atbalstīt fiskālo konsolidāciju ar visaptverošām strukturālajām reformām saskaņā ar Padomes ieteikumiem, kas adresēti Maltai saistībā ar Eiropas pusgadu, un jo īpaši ar ieteikumiem makroekonomiskās nelīdzsvarotības novēršanas procedūras preventīvajā daļā (4).
               Šis ieteikums adresēts Maltai.

      Luksemburgā, 2013. gada 21. jūnijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         M. NOONAN

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 6. lpp.

      (2)  OV L 306, 23.11.2011., 41. lpp.

      (3)  OV L 140, 27.5.2013., 11. lpp.

      (4)  Visi dokumenti saistībā ar pārmērīga deficīta novēršanas procedūru Maltā ir atrodami šeit: http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/deficit/countries/malta_en.htm


title: Padomes Ieteikums ( 2013. gada 9. decembris ) par efektīviem romu integrācijas pasākumiem dalībvalstīs

text:
               24.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/1

         PADOMES IETEIKUMS
   (2013. gada 9. decembris)
   par efektīviem romu integrācijas pasākumiem dalībvalstīs
   2013/C 378/01
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 292. pantu saistībā ar 19. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību (LES) 2. pantu vienlīdzība ir viena no Savienības pamatvērtībām. Saskaņā ar LES 3. panta 3. punkta otro daļu Savienība apkaro sociālo atstumtību un diskrimināciju un veicina bērnu tiesību aizsardzību.

               (2)

               Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 10. pantu, Savienība, nosakot un īstenojot savu politiku un darbības, tiecas apkarot diskrimināciju rases vai etniskās izcelsmes dēļ.

               (3)

               LESD 19. panta 1. punktā Padomei ir dota iespēja atbilstīgi rīkoties, lai cīnītos pret diskrimināciju dzimuma, rases vai etniskās izcelsmes, reliģijas vai pārliecības, invaliditātes, vecuma vai dzimumorientācijas dēļ.

               (4)

               Eiropas Savienības pamattiesību hartas 21. panta 1. punktā ir noteikts, ka ir aizliegta jebkāda veida diskriminācija, tostarp diskriminācija dzimuma, rases, ādas krāsas, etniskās vai sociālās izcelsmes, ģenētisko īpatnību, valodas dēļ, vai diskriminācija saistībā ar piederību pie nacionālās minoritātes.

               (5)

               Padomes Direktīvā 2000/43/EK (1) ir paredzēta sistēma, lai cīnītos pret diskrimināciju rases vai etniskās izcelsmes dēļ visā Savienībā saistībā ar tādām jomām kā nodarbinātība un apmācība, izglītība, sociālā aizsardzība (tostarp sociālā nodrošinājuma un veselības aprūpes joma), sociālie atvieglojumi un piekļuve precēm un pakalpojumiem, tostarp mājokļu jomā.

               (6)

               Šajā ieteikumā, tāpat kā citos Eiropas Parlamenta un Padomes politiskajos dokumentos, termins “romi” tiek lietots kā visaptverošs termins, kas ietver arī citas cilvēku grupas, kuriem ir vairāk vai mazāk līdzīgas kultūras iezīmes, piemēram, Sinti, Travellers, Kalé, Gens du voyage utt., neatkarīgi no tā, vai viņi pastāvīgi uzturas vai neuzturas vienā vietā.

               (7)

               Daudzi romi Savienībā joprojām saskaras ar dziļu nabadzību, sociālo atstumtību, diskrimināciju un šķēršļiem viņu pamattiesību īstenošanā, kas padara viņus neaizsargātus pret ekspluatāciju, piemēram, cilvēku tirdzniecību. Tāpēc būtu jāapsver efektīvāki sociālās iekļaušanas pasākumi, kas ir pielāgoti viņu stāvoklim un vajadzībām.

               (8)

               Īpašu satraukumu rada romu bērnu situācija Savienībā; tā pamatā ir vairāki faktori, kas var padarīt viņus īpaši neaizsargātus un pakļaut inter alia tādiem apdraudējumiem kā slikta veselība, slikts mājoklis, nepietiekams uzturs, atstumtība, diskriminācija, rasisms un vardarbība. Romu bērnu sociālā atstumtība bieži ir saistīta ar to, ka tie netiek reģistrēti pēc dzimšanas un tiem nav personu apliecinošu dokumentu, tiem ir zems iesaistes līmenis agrīnā pirmsskolas izglītībā un aprūpē, kā arī augstākajā izglītībā, un tie biežāk priekšlaicīgi pārtrauc mācības. Segregācija ir nopietns šķērslis, kas kavē piekļuvi kvalitatīvai izglītībai. Daži romu bērni kļūst par cilvēku tirdzniecības un darbaspēka ekspluatācijas upuriem.

               (9)

               Romi, kuri ir trešo valstu valstspiederīgie un dalībvalstīs uzturas likumīgi, arī var būt neaizsargātā situācijā, īpaši, ja viņiem ir tikpat slikti dzīves apstākļi kā daudziem romiem, kuri ir Savienības pilsoņi, un vienlaikus viņi saskaras arī ar tādām pašām problēmām kā migranti, kas ierodas no valstīm ārpus Savienības.

               (10)

               Saistībā ar mobilitāti Savienības iekšienē ir svarīgi respektēt pilsoņu brīvu pārvietošanos Savienībā un tās izmantošanas nosacījumus, tostarp, pietiekamu resursu un vispusīgas veselības apdrošināšanas seguma esību, saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/38/EK (2), vienlaikus arī cenšoties uzlabot romu dzīves apstākļus un veicot pasākumus, lai sekmētu romu ekonomisko un sociālo integrāciju viņu izcelsmes dalībvalstīs, kā arī viņu uzturēšanās dalībvalstīs.

               (11)

               Eiropas Parlamenta 2010. gada 9. septembra rezolūcijā par romu stāvokli un pārvietošanās brīvību Eiropas Savienībā un 2011. gada 9. marta rezolūcijā par ES stratēģiju romu integrācijai Komisija un dalībvalstis tika aicinātas mobilizēt spēkā esošās Savienības stratēģijas un instrumentus, lai nodrošinātu romu sociāli ekonomisko iekļaušanu.

               (12)

               Komisija 2011. gada 5. aprīļa paziņojumā “ES programma attiecībā uz romu integrācijas valsts stratēģijām līdz 2020. gadam” mudināja dalībvalstis pieņemt vai pilnveidot vispusīgu pieeju un apstiprināt vairākus mērķus izglītības, nodarbinātības, veselības aprūpes un mājokļu jomā, lai paātrinātu romu integrāciju.

               (13)

               Padome 2011. gada 19. maijā pieņēma secinājumus par ES programmu attiecībā uz romu integrācijas valsts stratēģijām līdz 2020. gadam, paužot dalībvalstu apņemšanos uzlabot romu sociālo un ekonomisko iekļaušanu.

               (14)

               Eiropadomes 2011. gada 23. un 24. jūnija sanāksmē tika pausts aicinājums strauji īstenot Padomes 2011. gada 19. maija secinājumus, jo īpaši attiecībā uz to, kā sagatavot, atjaunināt vai pilnveidot dalībvalstu romu integrācijas valsts stratēģijas vai politikas pasākumu integrētus kopumus, kas ietverti plašākās dalībvalstu sociālās iekļaušanas politikās, kuru mērķis ir uzlabot romu stāvokli.

               (15)

               Komisijas 2012. gada 21. maija paziņojumā “Romu integrācijas valstu stratēģijas: pirmais solis ES programmas īstenošanā” tā sniedza pirmā izvērtējuma rezultātus par visām romu integrācijas valsts stratēģijām un politikas pasākumu integrētiem kopumiem un aicināja dalībvalstis, turpinot darbu, paredzēt vairākus pielāgojumus.

               (16)

               Komisija ir pastiprinājusi dialogu ar dalībvalstīm par romu integrāciju, jo īpaši, 2012. gada oktobrī izveidojot valsts kontaktpunktu tīklu romu integrācijai, lai apspriestu apzināto problēmu risinājumus. Valsts kontaktpunktu grupa romu integrācijas jautājumos 2012. gada novembrī un decembrī sīkāk apsprieda, kā uzlabot pasākumu efektivitāti, lai panāktu romu integrāciju dalībvalstīs. Pēc tam minētā grupa par to informēja valsts kontaktpunktu tīklu romu integrācijai.

               (17)

               Komisija 2013. gada 26. jūnija paziņojumā “Romu integrācijas valsts stratēģiju īstenošanā veiktie pasākumi” norādīja, ka ir nepieciešami turpmāki pasākumi, lai nodrošinātu vajadzīgos priekšnosacījumus tādu pasākumu veiksmīgai īstenošanai, kuru mērķis ir iespējami drīz palielināt romu integrāciju.

               (18)

               Komisijas 2010. gada 3. marta paziņojumā “Eiropa 2020 – stratēģija gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei” (stratēģija “Eiropa 2020”) ir sniegts jauns impulss cīņai pret nabadzību un sociālo atstumtību, nosakot kopīgus Eiropas mērķus samazināt to cilvēku skaitu, kurus apdraud nabadzības un sociālās atstumtības risks, samazināt mācību priekšlaicīgas pārtraukšanas līmeni un palielināt izglītības iegūšanas un nodarbinātības līmeni. Šajā sakarā romu integrācija ir Savienības un tās dalībvalstu vienoto centienu būtiska sastāvdaļa. Eiropas pusgada pašreizējā pārvaldība sekmē attiecīgo konkrētai valstij adresēto ieteikumu īstenošanu, un Padomes 2013. gada 20. jūnijā pieņemtajos secinājumos “Ceļā uz sociālajiem ieguldījumiem izaugsmei un kohēzijai” ir sniegtas turpmākas norādes par centieniem, lai nodrošinātu iekļaujošu izaugsmi.

               (19)

               Ņemot vērā iepriekš minētos apsvērumus un apzinātos trūkumus, ir jāuzlabo un jāpārrauga romu integrācijas pasākumu efektivitāte. Tas būtu jādara, vienlaikus pilnībā ievērojot subsidiaritātes principu un dalībvalstu primāro atbildību šajā jomā, ņemot vērā to, ka datu vākšana, balstoties uz etniskiem pamatiem, var būt sensitīvs jautājums, un atzīstot to, ka dalībvalstīm pašām būtu jāizvēlas savas pārraudzības metodes, tostarp jebkādai datu vākšanai piemērotas metodes, un iespējamie rādītāji.

               (20)

               Šā ieteikuma mērķis ir izmantot dažādos ieteikumus, kas iepriekš izklāstīti Eiropas Parlamenta rezolūcijās, Padomes secinājumos un Komisijas paziņojumos par romu integrāciju. Ar to ir paredzēts papildināt spēkā esošos Savienības tiesību aktus diskriminācijas apkarošanas jomā, lai palīdzētu darīt efektīvāku to īstenošanu un izpildi.

               (21)

               Šis ieteikums neattiecas uz atšķirīgu attieksmi, pamatojoties uz valstspiederību, un neskar noteikumus un nosacījumus, kas saistīti ar trešo valstu valstspiederīgo un bezvalstnieku juridisko statusu dalībvalstu teritorijā saskaņā ar valsts un Savienības tiesību aktiem vai arī šā statusa juridiskajām sekām.

               (22)

               Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1303/2013 (3) dalībvalstis tiek aicinātas attiecīgā gadījumā izstrādāt integrētu pieeju, pievēršoties konkrētām vajadzībām ģeogrāfiskos apvidos, kurus nabadzība skar vissmagāk, vai mērķgrupām, kuras visvairāk apdraud diskriminācija vai sociālā atstumtība, īpašu uzmanību pievēršot marginalizētām grupām Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1304/2013 (4) 2014.–2020. gada plānošanas periodam ir ietverta ieguldījumu prioritāte saskaņā ar Eiropas Sociālo fondu (ESF), kas vērsta uz marginalizētu grupu, piemēram, romu, sociāli ekonomisko integrāciju, papildinot citus Eiropas Strukturālos un investīciju fondus (ESIF) (5),

         ŅEMOT VĒRĀ TURPMĀK MINĒTO,
   MĒRĶIS
   Šā ieteikuma mērķis ir sniegt norādes dalībvalstīm par to, kā uzlabot to pasākumu efektivitāti, kurus tās veic, lai panāktu romu integrāciju un labāk īstenotu romu integrācijas valsts stratēģijas vai politikas pasākumu integrētus kopumus, kas ietverti plašākā sociālās iekļaušanas politikā, nolūkā uzlabot romu stāvokli un likvidēt jebkādas plaisas starp romiem un sabiedrību kopumā.
   Romu skaits, viņu sociālais un ekonomiskais stāvoklis dažādās dalībvalstī ir ļoti atšķirīgs. Tāpēc valstu pieejas romu integrācijai būtu jāpiemēro konkrētajiem vietējiem apstākļiem un vajadzībām, tostarp pieņemot vai turpinot īstenot politiku, kas marginalizētām un nelabvēlīgos apstākļos esošām grupām, piemēram, romiem, pievēršas plašākā kontekstā.
   Šajā ieteikumā uzmanība ir konkrēti pievērsta pasākumiem, ar ko veicina romu integrāciju, taču tā mērķis nav izslēgt citas marginalizētas un nelabvēlīgos apstākļos esošas grupas. Līdzīgos apstākļos integrācijas pasākumiem vajadzētu būt balstītiem uz vieniem un tiem pašiem principiem,
   AR ŠO IESAKA DALĪBVALSTĪM:
   1.   POLITIKAS PAMATJAUTĀJUMI

      Efektīvi politikas pasākumi

               1.1.

               Lai praksē veicinātu pilnīgu romu līdztiesību, veikt efektīvus politikas pasākumus ar mērķi nodrošināt vienlīdzīgu attieksmi pret romiem un viņu pamattiesību ievērošanu, tostarp vienlīdzīgu piekļuvi izglītībai, nodarbinātībai, veselības aprūpei un mājokļiem. Šo mērķi varētu sasniegt vai nu ar vispārīgiem pasākumiem, vai, izmantojot mērķtiecīgus pasākumus, tostarp konkrētus pasākumus nelabvēlīgu apstākļu novēršanai vai kompensēšanai, vai izmantojot abu minēto pasākumu apvienojumu, īpašu uzmanību pievēršot dzimumu vienlīdzības jautājumam.

               1.2.

               Pieņemt pasākumus, kas var būt balstīti uz sociāli ekonomiskajiem rādītājiem, piemēram, augstu ilgtermiņa bezdarba līmeni, zemu izglītības iegūšanas līmeni un veselības rādītājiem, vai tie var būt vērsti uz ģeogrāfiskajiem apvidiem, kas ir marginalizēti un/vai segregēti.

      Piekļuve izglītībai

               1.3.

               Veikt efektīvus pasākumus, lai nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi un romu zēnu un meiteņu pilnīgu piekļuvi kvalitatīvai vispārējai izglītībai, un nodrošināt, lai visi romu skolēni iegūtu vismaz obligāto izglītību (6). Šo mērķi varētu sasniegt, īstenojot tādus pasākumus kā, piemēram, pasākumi:

                           a)

                           novēršot jebkādu skolu segregāciju;

                           b)

                           izbeidzot jebkādu nepiemērotu praksi, kas saistīta ar romu skolēnu ievietošanu speciālajās skolās;

                           c)

                           samazinot mācību priekšlaicīgu pārtraukšanu (7) visos izglītības līmeņos, tostarp vidusskolas līmenī un profesionālajā apmācībā;

                           d)

                           uzlabojot piekļuvi agrīnai pirmsskolas izglītībai un aprūpei un tās kvalitāti, cita starpā ar mērķtiecīgu atbalstu, ja nepieciešams;

                           e)

                           apsverot atsevišķu skolēnu vajadzības un tās attiecīgi risinot ciešā sadarbībā ar viņu ģimenēm;

                           f)

                           izmantojot iekļaujošas un īpaši pielāgotas mācīšanas un apguves metodes, tostarp mācību atbalstu audzēkņiem, kuri atpaliek mācībās, un pasākumus analfabētisma izskaušanai, un veicinot ārpusskolas pasākumu pieejamību un izmantošanu;

                           g)

                           veicinot lielāku vecāku iesaisti un attiecīgā gadījumā uzlabojot skolotāju apmācību;

                           h)

                           veicinot romu iesaisti vidusskolas un augstākajā izglītībā un tās iegūšanu;

                           i)

                           paplašinot piekļuvi “otrās iespējas” izglītībai un pieaugušo izglītībai, nodrošinot atbalstu pārejai starp izglītības līmeņiem un atbalstu tādu prasmju iegūšanai, kas ir pielāgotas darba tirgus vajadzībām.

      Piekļuve nodarbinātībai

               1.4.

               Veikt efektīvus pasākumus, lai nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi pret romiem saistībā ar piekļuvi darba tirgum un nodarbinātības iespējām. Šo mērķi varētu sasniegt, īstenojot tādus pasākumus kā, piemēram, pasākumi:

                           a)

                           atbalstot pirmo darba pieredzi, profesionālo apmācību, apmācību darba vietā, mūžizglītību un prasmju pilnveidošanu;

                           b)

                           atbalstot pašnodarbinātību un darījumdarbību;

                           c)

                           nodrošinot vienlīdzīgu piekļuvi vispārējiem valsts nodarbinātības dienestu pakalpojumiem kopā ar pakalpojumiem, ar ko atbalsta atsevišķus darba meklētājus, koncentrējoties uz tādiem pakalpojumiem, kuros nodrošina personalizētus ieteikumus un individuālas rīcības plānošanu, un attiecīgā gadījumā veicinot nodarbinātības iespējas civildienestā;

                           d)

                           novēršot šķēršļus, tostarp diskrimināciju, lai nodrošinātu iespēju (atkārtoti) iesaistīties darba tirgū.

      Piekļuve veselības aprūpei

               1.5.

               Veikt efektīvus pasākumus, lai nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi pret romiem, sniedzot uz vispārīgiem atbilstības kritērijiem balstītu piekļuvi vispārēji pieejamiem veselības aprūpes pakalpojumiem (8). Šo mērķi varētu sasniegt, īstenojot tādus pasākumus kā, piemēram, pasākumi:

                           a)

                           likvidējot visus šķēršļus attiecībā uz piekļuvi veselības aprūpes sistēmai, kas pieejama visiem iedzīvotājiem;

                           b)

                           uzlabojot piekļuvi medicīniskām pārbaudēm, pirmsdzemdību un pēcdzemdību aprūpei un ģimenes plānošanas pakalpojumiem, kā arī seksuālās un reproduktīvās veselības aprūpei, ko parasti sniedz valsts veselības aprūpes dienesti;

                           c)

                           uzlabojot piekļuvi bērniem paredzētām bezmaksas vakcinācijas programmām un vakcinācijas programmām, kas paredzētas, jo īpaši, grupām, kuras ir pakļautas vislielākajam riskam un/vai kuras dzīvo marginalizētos un/vai attālos apvidos;

                           d)

                           uzlabojot informētību par veselības un veselības aprūpes jautājumiem.

      Piekļuve mājokļiem

               1.6.

               Veikt efektīvus pasākumus, lai nodrošinātu vienlīdzīgu attieksmi pret romiem saistībā ar viņu piekļuvi mājokļiem. Šo mērķi varētu sasniegt, īstenojot tādus pasākumus kā, piemēram, pasākumi:

                           a)

                           novēršot jebkādu teritoriālo segregāciju un veicinot desegregāciju;

                           b)

                           veicinot nediskriminējošu piekļuvi sociālajiem mājokļiem;

                           c)

                           samērīgi vietējām vajadzībām nodrošinot apmešanās vietas romiem, kuri neuzturas vienā vietā;

                           d)

                           nodrošinot piekļuvi komunālajiem pakalpojumiem (piemēram, ūdens, elektrība un gāze) un infrastruktūrai mājokļos saskaņā ar valsts tiesību aktu prasībām.

               1.7.

               Attiecīgos gadījumos nodrošināt, lai vietējo iestāžu pieteikumi pilsētu atjaunošanas projektiem ietvertu integrētas intervences mājokļu jomā, ar kurām palīdz marginalizētām kopienām.

               1.8.

               Veicināt sabiedrības virzītu vietējo attīstību un/vai integrētos teritoriālos ieguldījumus, ko atbalsta no ESIF.

      Finansējums

               1.9.

               Piešķirt atbilstīgu finansējumu, lai īstenotu un pārraudzītu savas valsts un vietējās stratēģijas un rīcības plānus, no jebkādiem iespējamiem finansējuma avotiem (vietējiem, valsts, Savienības un starptautiskiem), lai ar vispārīgiem vai mērķtiecīgiem pasākumiem sasniegtu romu integrācijas mērķi.

               1.10.

               Sociālās iekļaušanas un nabadzības un diskriminācijas apkarošanas, inter alia marginalizētu kopienu, piemēram, romu, sociāli ekonomiskās integrācijas veicināšana būtu jāatvieglo, katrā dalībvalstī vismaz 20 % no kopējiem ESF resursiem piešķirot ieguldījumiem cilvēkkapitālā, kā izklāstīts Regulas (ES) Nr. 1304/2013 3. un 4. pantā.

               1.11.

               Atkarībā no romu kopienas lieluma un sociāli ekonomiskā stāvokļa un no plaisas starp romiem un pārējiem iedzīvotājiem, kā arī problēmām, kas saistībā ar Eiropas pusgadu konstatētas vairākās dalībvalstis, veikt atbilstīgus pasākumus, lai romu integrāciju iekļautu starp prioritātēm partnerības nolīgumos par ESIF (9) izmantošanu laikposmā no 2014. līdz 2020. gadam.

               1.12.

               Uzlabot savu pārvaldību, pārraudzību un izvērtēšanas spējas ar ESIF fondu tehniskās palīdzības atbalstu un atvieglināt valsts un Savienības fondu izmantošanu, lai atbalstītu vietējo iestāžu un pilsoniskās sabiedrības organizāciju spēju veidošanu, lai tās varētu efektīvi īstenot projektus.

               1.13.

               Publisko finansējumu, lai īstenotu romu integrācijas valsts stratēģijas vai politikas pasākumu integrētus kopumus, piešķirt mērķtiecīgi, proti, atbilstīgi romu īpašajām vajadzībām vai ģeogrāfiskiem apvidiem, kurus vissmagāk skar nabadzība vai sociālā atstumtība, un ņemt vērā dzimumu līdztiesības jautājumu.

         2.   HORIZONTĀLI POLITIKAS PASĀKUMI

      Diskriminācijas novēršana

               2.1.

               Turpināt centienus efektīvi praksē īstenot Direktīvu 2000/43/EK, jo īpaši nodrošinot, lai valsts, reģionālie un vietējie administratīvie noteikumi nebūtu diskriminējoši un nebūtu par iemeslu segregācijas praksei. Šajā ziņā, lai noteiktu noteikumu un prakses atbilstību cilvēktiesībām, kā atsauce būtu jāizmanto Eiropas Cilvēktiesību tiesas attiecīgā judikatūra.

               2.2.

               Attiecīgā gadījumā reģionālā un vietējā mērogā īstenot segregācijas novēršanas pasākumus attiecībā uz romiem. Politikas virzieni un pasākumi segregācijas apkarošanai būtu jāpapildina ar atbilstīgām apmācības un informācijas programmām, tostarp apmācību un informāciju par cilvēktiesību aizsardzību, kas paredzētas vietējo iestāžu ierēdņiem un pilsoniskās sabiedrības pārstāvjiem un pašiem romiem.

               2.3.

               Nodrošināt, lai piespiedu izlikšana no mājokļa notiktu, pilnībā ievērojot Savienības tiesību aktus un citas starptautiskas saistības cilvēktiesību jomā, piemēram, saistības saskaņā ar Eiropas Cilvēktiesību konvenciju.

               2.4.

               Īstenot pasākumus, lai visās sabiedrības jomās cīnītos pret romu diskrimināciju un pret viņiem vērstiem aizspriedumiem, ko dažkārt dēvē par “antičigānismu”. Šādi pasākumi varētu ietvert:

                           a)

                           izpratnes vairošanu romu kopienās un sabiedrībā kopumā par romu integrācijas ieguvumiem;

                           b)

                           izpratnes vairošanu sabiedrībā kopumā par sabiedrību daudzveidīgo būtību, un sabiedrisko domu padarot atsaucīgu attiecībā uz iekļaušanas problēmām, ar ko romi saskaras, tostarp attiecīgā gadījumā risinot minētos aspektus valsts izglītības iestāžu mācību programmās un mācību materiālos;

                           c)

                           efektīvu pasākumu īstenošanu, lai apkarotu pret romiem vērstu retoriku un naidīgus izteikumus, un vēršoties pret rasistiskām, stereotipus veicinošām vai citādām stigmatizējošām runām vai cita veida izturēšanos, kas varētu būt kūdīšana uz romu diskrimināciju.

      Romu bērnu un sieviešu aizsardzība

               2.5.

               Apkarot, jo īpaši īstenojot tiesību aktus, visu veidu diskrimināciju, tostarp daudzējādu diskrimināciju, ar ko saskaras romu bērni un sievietes, un apkarot vardarbību, tostarp vardarbību mājās, kas vērsta pret sievietēm un meitenēm, cilvēku tirdzniecību, nepilngadīgu personu laulības un piespiedu laulības, kā arī bērnu iesaistīšanu ubagošanā. Šādā nolūkā dalībvalstīm būtu jānodrošina, lai šajā rīcībā iesaistītos visi attiecīgie dalībnieki, tostarp valsts iestādes, pilsoniskā sabiedrība un romu kopienas. Šajā sakarā ir vēlama dalībvalstu sadarbība situācijās ar pārrobežu dimensiju.

      Nabadzības samazināšana, pateicoties sociālajam ieguldījumam

               2.6.

               Cīnīties pret nabadzību un sociālo atstumtību, kas skar nelabvēlīgā stāvoklī esošus cilvēkus, tostarp romus, izmantojot ieguldījumus cilvēkkapitālā un sociālās kohēzijas politiku. Šo mērķi varētu sasniegt, īstenojot tādus pasākumus kā, piemēram, pasākumi:

                           a)

                           atbalstot romus visos viņu dzīves posmos, sākot pēc iespējas agrāk, un sistemātiski pievēršoties riskiem, ar ko viņi saskaras, tostarp ieguldot kvalitatīvā un iekļaujošā agrīnā pirmsskolas izglītībā un aprūpē, mērķtiecīgās garantiju jauniešiem shēmās, mūžizglītības un aktīvu vecumdienu pasākumos;

                           b)

                           turpinot aktivizēšanas un veicināšanas politikas, ar mērķtiecīgām vai vispārējām nodarbinātības atbalsta shēmām atbalstot (atkārtotu) iesaisti darba tirgū, un sekmējot iekļaujošu darba tirgu, novēršot diskrimināciju darba vietā;

                           c)

                           nelabvēlīgā stāvoklī esošiem cilvēkiem, tostarp romiem, saskaņā ar valsts tiesību aktiem piešķiramos sociālos pabalstus un sniegtos pakalpojumus padarot piemērotākus un ilgtspējīgākus, nodrošinot vienotāku sociālo politiku, procedūru vienkāršošanu un krāpšanas un kļūdu apkarošanu; nodrošinot aktīvāku iesaistīšanos sociālās palīdzības shēmās; un sniedzot atbilstīgu ienākumu atbalstu tiem, kas ir tiesīgi to saņemt.

               2.7.

               Atkarībā no romu iedzīvotāju skaita un sociāli ekonomiskā stāvokļa apsvērt iespēju romu integrāciju noteikt kā svarīgu jautājumu savās valsts reformu programmās vai savos valsts sociālajos ziņojumos saistībā ar stratēģiju “Eiropa 2020”.

      Iespēju nodrošināšana

               2.8.

               Atbalstīt romu aktīvu pilsoniskumu, sekmējot viņu sociālo, ekonomisko, politisko un kultūras dalību sabiedrībā, tostarp vietējā līmenī, jo pašu romu aktīva iesaiste un dalība, tostarp ar viņu pārstāvju un organizāciju starpniecību, ir ļoti svarīga, lai uzlabotu viņu dzīves apstākļus un lai sekmētu viņu sociālo iekļaušanu.

               2.9.

               Ja tas atbilst vietējām integrācijas pieejām, sekmēt romiem paredzētu kvalificētu starpnieku apmācību un nodarbinātību un izmantot starpniecību kā vienu no pasākumiem, lai novērstu nevienlīdzību, ar ko romi saskaras saistībā ar piekļuvi kvalitatīvai izglītībai, nodarbinātībai, veselības aprūpei un mājokļiem.

               2.10.

               Īstenot informēšanas pasākumus, lai turpinātu uzlabot romu informētību par viņu tiesībām (īpaši saistībā ar diskrimināciju un iespējamajiem juridiskās aizsardzības līdzekļiem) un pilsoņu pienākumiem.

         3.   STRUKTURĀLI PASĀKUMI

      Darbība vietējā līmenī

               3.1.

               Ievērojot reģionālo un vietējo iestāžu kompetences, mudināt minētās iestādes pilnveidot vietējos rīcības plānus vai stratēģijas, vai vietējos politikas pasākumu kopumus, kas iekļauti plašākā sociālās iekļaušanas politikā un kas varētu ietvert atsauces vērtības, kritērijus un izmērāmus mērķus attiecībā uz romu integrāciju, kā arī atbilstīgu finansējumu.

               3.2.

               Iesaistīt reģionālās un vietējās iestādes un vietējo pilsonisko sabiedrību, lai izstrādātu, īstenotu un pārraudzītu savas valsts stratēģijas vai politikas pasākumu integrētus kopumus, kas ietverti plašākā sociālās iekļaušanas politikā. Attiecīgie pārstāvji un ieinteresētās personas būtu jāiesaista attiecībā uz partnerības nolīgumiem un darbības programmām, kuras līdzfinansē no ESIF. Centrālajām un vietējām iestādēm būtu jāsadarbojas minēto stratēģiju īstenošanā.
               Šajā nolūkā atbalstīt vietējās publiskās iestādes, lai vietējā līmenī atvieglinātu politikas pasākumu īstenošanu.

               3.3.

               Vietējā līmenī censties īstenot integrētu pieeju attiecībā uz ģimenēm no romu vides, kas saskaras ar daudzām problēmām, piemēram, skolas nepabeigšana, parādi, nabadzība un slikta veselība. Šajā nolūkā varētu stiprināt vietējo iestāžu spējas, vienlaikus ievērojot pienākumu sadalījumu katrā dalībvalstī, lai minētajām iestādēm dotu iespēju efektīvi strādāt sadarbībā ar attiecīgajām ģimenēm, un arī ar, piemēram, skolām, jauniešu aprūpes organizācijām, policiju, sabiedrības veselības organizācijām, labklājības organizācijām un mājokļu apvienībām.

      Pārraudzības un novērtēšanas politika

               3.4.

               Pienācīgi pārraudzīt un izvērtēt to, cik efektīvas ir valsts stratēģiju vai politikas pasākumu integrētie kopumi, kas ietverti plašākā sociālās iekļaušanas politikā. To varētu darīt, izmantojot tādus pasākumus kā atsauces vērtību vai mērāmu mērķu noteikšana vai vācot attiecīgus kvalitatīvus vai kvantitatīvus datus par šādu stratēģiju vai pasākumu sociālo un ekonomisko ietekmi, saskaņā ar piemērojamiem valsts un Savienības tiesību aktiem, īpaši attiecībā uz personas datu aizsardzību.

               3.5.

               Izmantot jebkādus attiecīgus svarīgus empīrisko sociālo pētījumu vai datu vākšanas rādītājus un metodes, lai regulāri īpaši vietējā līmenī pārraudzītu un izvērtētu progresu, tādējādi radot iespēju efektīvi ziņot par romu stāvokli dalībvalstīs, ar iespējamo atbalstu no Eiropas Savienības Pamattiesību aģentūras.

      Vienlīdzīgas attieksmes veicināšanas struktūras

               3.6.

               Atbalstīt vienlīdzīgas attieksmes veicināšanas struktūru darbu un institucionālās spējas, piešķirot tām pienācīgus resursus, lai juridiskā un tiesiskā palīdzība, ko tās sniedz, dotu reālu labumu romiem, kuri kļuvuši par diskriminācijas upuriem.

               3.7.

               Veicināt regulāru dialogu starp valsts kontaktpunktiem romu integrācijai un valsts struktūrām, kuru pārziņā ir vienlīdzīgas attieksmes veicināšana.

      Valsts kontaktpunkti romu integrācijai

               3.8.

               Piešķirt valsts kontaktpunktiem romu integrācijai attiecīgās pilnvaras un pietiekamus resursus, kas atbilst to lomai, lai tie varētu efektīvi koordinēt romu integrācijas politikas virzienu pārnozaru pārraudzību, ņemot vērā mērķi tos īstenot, vienlaikus ievērojot pienākumu sadalījumu katrā dalībvalstī.

               3.9.

               Iesaistīt valsts kontaktpunktus romu integrācijai lēmumu pieņemšanas procesos attiecībā uz attiecīgo politikas virzienu izstrādi, finansēšanu un īstenošanu. Valsts kontaktpunktiem romu integrācijai būtu jāveicina romu pilsoniskās sabiedrības līdzdalība un iesaistīšanās romu integrācijas valsts stratēģiju un vietējo rīcības plānu īstenošanā.

      Transnacionāla sadarbība

               3.10.

               Veicināt transnacionālas sadarbības pasākumu izstrādi valsts, reģionālajā vai vietējā līmenī un aktīvu dalību tajos, izmantojot politikas iniciatīvas, jo īpaši projektus un divpusējus vai daudzpusējus nolīgumus, lai:

                           a)

                           koordinētu jautājumus, kas saistīti ar romu pārrobežu mobilitāti Savienībā; un

                           b)

                           atbalstītu savstarpējas mācības un paraugprakses vairošanu, piemēram, sadarbībā starp iestādēm, kas pārvalda struktūrfondus, nolūkā izstrādāt efektīvus romu integrācijas pasākumus.

               3.11.

               Transnacionālajai sadarbībai, kas minēta 3.10. punktā, būtu jāpapildina pasākumi, ko īsteno saskaņā ar romu integrācijas valsts stratēģijām un politikas pasākumu integrētiem kopumiem, kas ietverti plašākā sociālās iekļaušanas politikā, un saskaņā ar jebkādiem pašreizējiem sadarbības nolīgumiem starp dalībvalstīm, piemēram, Donavas stratēģiju, un ko veic citās starptautiskās organizācijās, piemēram, Eiropas Padomē un Eiropas Drošības un sadarbības organizācijā (EDSO).

         4.   ZIŅOŠANA UN TURPMĀKI PASĀKUMI

               4.1.

               Līdz 2016. gada 1. janvārim paziņot Komisijai par visiem pasākumiem, kas veikti saskaņā ar šo ieteikumu.

               4.2.

               Pēc tam katru gadu gada beigās informēt Komisiju par jauniem ikgadējiem pasākumiem un arī sniegt informāciju par progresu, kas gūts, īstenojot romu integrācijas valsts stratēģijas vai politikas pasākumu integrētus kopumus, kas ietverti plašākā sociālās iekļaušanas politikā.

         AR ŠO AICINA KOMISIJU:

               5.1.

               Nodrošināt to, ka dalībvalstu sniegtā informācija tiks izmantota kā pamats, izstrādājot Komisijas gada ziņojumus Eiropas Parlamentam un Padomei par romu integrācijas valsts stratēģiju īstenošanu, un ar konkrētai valstij adresētu ieteikumu starpniecību tiks ņemta vērā Eiropas pusgadā saskaņā ar stratēģiju “Eiropa 2020”.

               5.2.

               Pamatojoties uz minēto, rūpīgi pārraudzīt situāciju un līdz 2019. gada 1. janvārim izvērtēt vajadzību pārskatīt un atjaunināt šo ieteikumu.

      Briselē, 2013. gada 9. decembrī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētāja

         A. PABEDINSKIENĖ

      (1)  Padomes Direktīva 2000/43/EK (2000. gada 29. jūnijs), ar ko ievieš vienādas attieksmes principu pret personām neatkarīgi no rasu vai etniskās piederības (OV L 180, 19.7.2000., 22. lpp.).

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2004/38/EK (2004. gada 29. aprīlis) par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties dalībvalstu teritorijā, ar ko groza Regulu (EEK) Nr. 1612/68 un atceļ Direktīvas 64/221/EEK, 68/360/EEK, 72/194/EEK, 73/148/EEK, 75/34/EEK, 75/35/EEK, 90/364/EEK, 90/365/EEK un 93/96/EEK (OV L 158, 30.4.2004., 77. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu un Kohēzijas fondu un atceļ Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1304/2013 (2013. gada 17. decembris) par Eiropas Sociālo fondu un Padomes Regulas (EK) Nr. 1081/2006 atcelšanu (OV L 347, 20.12.2013., 470. lpp.).

      (5)  ESIF ir Eiropas Reģionālais attīstības fonds (ERAF), Eiropas Sociālais fonds (ESF), Kohēzijas fonds (KF), Eiropas Lauksaimniecības fonds lauku attīstībai (ELFLA) un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fonds (EJZF).

      (6)  Bērnu tiesības uz izglītību ir iestrādātas Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvencijas par bērna tiesībām 28. pantā.

      (7)  Sk. Padomes ieteikumu (2011. gada 28. jūnijs) par politiku, lai mazinātu mācību priekšlaicīgu pārtraukšanu (OV C 191, 1.7.2011., 1. lpp.). Viens no stratēģijas “Eiropa 2020” pamatmērķiem, par kuriem ir vienojusies Eiropadome, ir samazināt to skolēnu īpatsvaru, kuri priekšlaicīgi pārtraukuši mācības, līdz mazāk nekā 10 %, un nodrošināt, lai vismaz 40 % jaunākās paaudzes iedzīvotāju iegūtu augstāko izglītību vai tai līdzvērtīgu izglītību.

      (8)  Šis ieteikums neskar Direktīvas 2004/38/EK noteikumus, kuros attiecībā uz pilsoņiem, kas pārvietojas Savienībā, ir noteikta prasība, ka “viņu līdzekļi ir pietiekami viņiem pašiem un viņu ģimenes locekļiem, lai nekļūtu par uzņēmējas dalībvalsts sociālās palīdzības sistēmas slogu uzturēšanās laikā, un viņiem ir visaptverošs veselības apdrošināšanas segums uzņēmējā dalībvalstī”.

      (9)  ERAF var izmantot, lai atbalstītu infrastruktūras projektus veselības, izglītības un mājokļu jomā.


title: Padomes Ieteikums (2005. gada 8. marts) atbrīvot Komisiju no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (Sestais EAF) darbību īstenošanu attiecībā uz 2003. finanšu gadu

text:
               23.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 77/14

         PADOMES IETEIKUMS
   (2005. gada 8. marts)
   atbrīvot Komisiju no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (Sestais EAF) darbību īstenošanu attiecībā uz 2003. finanšu gadu
   (2005/256/EK)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Trešo ĀKK un EK konvenciju, kas parakstīta 1984. gada 8. decembrī Lomē,
   ņemot vērā Iekšējo nolīgumu 86/126/EEK par Kopienas atbalsta finansēšanu un pārvaldību (1), un jo īpaši tā 29. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Finanšu Regulu (1986. gada 11. novembris), ko piemēro Sestajam Eiropas Attīstības fondam (Sestais EAF) (2), un jo īpaši tās 66. līdz 73. pantu,
   izskatījusi ieņēmumu un izdevumu pārskatu un bilanci saistībā ar Sestā EAF darbībām līdz 2003. gada 31. decembrim un Revīzijas palātas ziņojumu attiecībā uz 2003. finanšu gadu kopā ar Komisijas atbildēm (3),
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar minētā iekšējā nolīguma 29. panta 3. punktu Eiropas Parlaments atbrīvo Komisiju no atbildības par Sestā EAF finanšu pārvaldību pēc Padomes ieteikuma.

               (2)

               Komisija vispārēji ir apmierinoši īstenojusi Sestā EAF darbības 2003. finanšu gadā,

         AR ŠO IESAKA,
   lai Eiropas Parlaments atbrīvo Komisiju no atbildības par Sestā EAF darbību īstenošanu attiecībā uz 2003. finanšu gadu.

      Briselē, 2005. gada 8. martā

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         J.-C. JUNCKER

      (1)  OV L 86, 31.3.1986., 210. lpp. Nolīgumā jaunākie grozījumi izdarīti ar Lēmumu 86/281/EEK (OV L 178, 2.7.1986., 13. lpp.).

      (2)  OV L 325, 20.11.1986., 42. lpp.

      (3)  OV L 293, 30.11.2004., 315. lpp.