title: Komisijas Ieteikums ( 2011. gada 8. septembris ) par atbalstu visu ES aptverošiem eCall pakalpojumiem elektronisko sakaru tīklos neatliekamās palīdzības zvanu pārraidīšanai no transportlīdzekļa, pamatojoties uz 112 zvanu ( eCall ) Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               22.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 303/46

         KOMISIJAS IETEIKUMS
   (2011. gada 8. septembris)
   par atbalstu visu ES aptverošiem eCall pakalpojumiem elektronisko sakaru tīklos neatliekamās palīdzības zvanu pārraidīšanai no transportlīdzekļa, pamatojoties uz 112 zvanu (“eCall”)
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2011/750/ES)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 292. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Padomes 1991. gada 29. jūlija Lēmumā 91/396/EEK par vienota Eiropas neatliekamās palīdzības dienesta numura ieviešanu (1) dalībvalstīm tika prasīts nodrošināt, lai numurs 112 tiktu ieviests valsts telefonu tīklos kā vienots Eiropas neatliekamās palīdzības numurs.

               (2)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvā 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (“Universālā pakalpojuma direktīva”) (2) dalībvalstīm ir izvirzīta prasība nodrošināt, ka uz zvaniem uz numuru 112 tiek atbildēts un tie tiek apstrādāti un ka visiem tiešajiem lietotājiem ir iespēja zvanīt uz 112 par brīvu.

               (3)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 7. jūlija Direktīvā 2010/40/ES par pamatu intelektisko transporta sistēmu ieviešanai autotransporta jomā un saskarnēm ar citiem transporta veidiem (3) iekļauti saskaņoti noteikumi par sadarbspējīgu visu ES aptverošu eCall pakalpojumu kā prioritāru pasākumu. Šāda saskaņota pakalpojuma ieviešana visos transportlīdzekļos Eiropas Savienībā var būtiski samazināt bojāgājušo skaitu un traumu smagumu ceļu satiksmes negadījumos.

               (4)

               Ir svarīgi, ka visas dalībvalstis izstrādā vienotus tehniskos risinājumus un praksi, lai nodrošinātu neatliekamās palīdzības dienesta zvanu pakalpojumus. Kopīgi tehniski risinājumi ir jāizstrādā ar Eiropas standartizācijas organizāciju palīdzību, lai veicinātu eCall pakalpojumu ieviešanu, nodrošinātu visu ES aptveroša pakalpojuma sadarbspēju un nepārtrauktību un samazinātu īstenošanas izmaksas Eiropas Savienībā.

               (5)

               Saskaņotais risinājums visā Eiropā nodrošinātu sadarbspēju balss/audio zvana un minimālo datu kopuma, kuru izveido transportlīdzekļa eCall sistēma, pārraidīšanai ārkārtas izsaukumu centrālei, ietverot negadījuma precīzu atrašanās vietu un laiku. Saskaņots risinājums nodrošinātu arī eCall pakalpojuma nepārtrauktību visās Eiropas valstīs. Līdz ar liela apjoma pārrobežu pārvadājumiem Eiropā pieaug vajadzība pēc kopēja datu pārraides protokola, lai nodotu šo informāciju ārkārtas izsaukumu centrālēm un neatliekamās palīdzības dienestiem nolūkā izvairīties no pārraidīto datu pārprašanas vai nepareizas interpretācijas riska.

               (6)

               Lai efektīvi īstenotu saskaņotu visu ES aptverošu sadarbspējīgu eCall pakalpojumu, nepieciešams, lai balss/audio zvans ar minimālo datu kopumu, kuru par negadījumu izveido transportlīdzekļa sistēma, tiek automātiski pārraidīts uz jebkuru ārkārtas izsaukumu centrāli, kas var saņemt un izmantot sniegtos atrašanās vietas datus.

               (7)

               Noteikumi par informācijas nosūtīšanu, ko veic mobilo sakaru tīkla operatori ārkārtas izsaukumu centrālei, jāizveido pārredzamā un nediskriminējošā veidā, vajadzības gadījumā ietverot visus izdevumu aspektus.

               (8)

               Saskaņots risinājums visā Eiropā var nodrošināt sadarbspēju uzlabotiem eCall lietojumiem, piemēram, papildu informācijas sniegšanu, piemēram, par avārijas sensoru rādītājiem, par pārvadāto bīstamu kravu veidiem vai par transportlīdzekļa pasažieru skaitu.

               (9)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvā 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (4) un Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 12. jūlija Direktīvā 2002/58/EK par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (“Direktīva par privāto dzīvi un elektronisko komunikāciju”) (5) vispārēji noteikts, ka pilnībā būtu jāievēro personu privātuma un datu aizsardzības tiesības un tādēļ jāīsteno atbilstīgi tehniskie un organizatoriskie drošības pasākumi. Tomēr tā atļauj neatliekamās palīdzības dienestiem izmantot atrašanās vietas datus bez attiecīgā lietotāja piekrišanas. Jo īpaši dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka ir pārredzamas procedūras, kuras reglamentē veidu, kādā publisko telekomunikāciju tīkli un/vai pakalpojumu sniedzēji var neņemt vērā to, ka nav lietotāja piekrišanas, lai apstrādātu atrašanās vietas datus par katru atsevišķu līniju attiecībā uz organizācijām, kuras nodarbojas ar ārkārtas izsaukumiem un kuras par tādām ir atzinusi dalībvalsts.

               (10)

               Pakalpojums eCall ir izstrādāts, ievērojot 29. panta datu aizsardzības darba grupas ieteikumus, kas ietverti darba dokumentā par datu aizsardzības un privātuma aizsardzības aspektiem saistībā ar eCall iniciatīvu un kas pieņemti 2006. gada 26. septembrī, proti, ka transportlīdzekļus, kas aprīkoti ar eCall ierīcēm, nedrīkst izsekot to parastajā ekspluatācijas statusā un ka minimālajā datu kopumā, ko nosūta eCall ierīce, būtu jāiekļauj obligātā informācija, kas nepieciešama pareizai neatliekamās palīdzības zvanu apstrādei.

               (11)

               Šis ieteikums ļaus dalībvalstīm izstrādāt reakcijas uz eCall organizēšanu tādā veidā, kas vislabāk atbilst to ātrās reaģēšanas infrastruktūrai.

               (12)

               Pasākumiem saskaņā ar Eiropas Savienības rīcības programmu civilās aizsardzības jomā jātiecas integrēt civilās aizsardzības mērķus pārējā Savienības politikā un pasākumos, kā arī jānodrošina programmas atbilstība citiem Savienības pasākumiem. Tas dod tiesības Komisijai veikt darbības, lai palielinātu to organizāciju sagatavotību, kuras iesaistītas civilās aizsardzības jomā dalībvalstīs, veicinot to spēju reaģēt uz ārkārtas situācijām un uzlabojot reaģēšanas metodes un paņēmienus un tūlītēju cietušo aprūpi. Tas var ietvert eCall informācijas apstrādi un izmantošanu ārkārtas izsaukumu centrālēs un ārkārtas dienestos.

               (13)

               Lai veiksmīgi īstenotu eCall pakalpojumu visā Eiropas Savienībā, ir jārisina īstenošanas jautājumi un jākoordinē jaunu sistēmu ieviešanas grafiki. Eiropas eCall īstenošanas platforma, kuru 2009. gada februārī Komisija izveidoja kā valsts un privātā sektora partnerību, ir ļāvusi visām ieinteresētajām personām apspriest un vienoties par saskaņotas un laicīgas īstenošanas principiem.

               (14)

               Lai sasniegtu šā ieteikuma mērķus, ir būtiski turpināt dialogu starp mobilo tīklu operatoriem, pakalpojumu sniedzējiem un valsts iestādēm, tostarp neatliekamās palīdzības dienestiem.

               (15)

               Ņemot vērā koncepciju un tehnoloģiju nepārtraukto attīstību, dalībvalstis tiek mudinātas veicināt un atbalstīt neatliekamās palīdzības pakalpojumu attīstību, piemēram, tūristiem un ceļotājiem, kā arī bīstamo kravu autopārvadātājiem, un atbalstīt kopēju saskarņu specifikāciju izstrādi un īstenošanu, lai šādu pakalpojumu sadarbspēju nodrošinātu visā Eiropā,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.

               1.

               Dalībvalstīm ir jāpiemēro šādi saskaņoti nosacījumi un principi, lai manuāli vai automātiski veiktu ārkārtas zvanus no transportlīdzekļa telemātikas termināļa uz ārkārtas izsaukumu centrālēm, izmantojot vienoto Eiropas neatliekamās palīdzības dienesta numuru 112.

               2.

               Šajā ieteikumā piemēro šādas definīcijas:

                           a)

                           “ārkārtas dienests” ir dienests, kuru par tādu atzinusi dalībvalsts un kurš sniedz tūlītēju un ātru palīdzību situācijās, kurās pastāv tiešs risks dzīvībai vai veselībai, personas vai sabiedrības veselībai vai drošībai, privātajam vai valsts īpašumam vai videi, bet ne tikai šajās situācijās;

                           b)

                           “ārkārtas izsaukumu centrāle” (ĀIC) ir fiziskā atrašanās vieta, kur ārkārtas zvani tiek saņemti vispirms saskaņā ar valsts iestādes vai valdības atzītas privātas organizācijas atbildību, un “vispiemērotāko ārkārtas izsaukumu centrāli” iepriekš ir noteikušas iestādes, lai tā apkalpotu ārkārtas zvanus noteiktā apgabalā vai noteikta veida ārkārtas zvanus (piemēram, eCall izsaukumus);

                           c)

                           “eCall” nozīmē neatliekamās palīdzības zvanu no transportlīdzekļa uz 112 zvanu dienestu, kuru veic automātiski, aktivējoties transportlīdzeklī iebūvētiem sensoriem, vai manuāli un kurš satur, izmantojot mobilo bezvadu sakaru tīklu, standarta minimālo datu kopumu un izveido audio kanālu starp transportlīdzekļa pasažieriem un vispiemērotāko ārkārtas izsaukumu centrāli;

                           d)

                           “neatliekamās palīdzības dienestu kategorijas vērtība” ir 8 bitu vērtība, kuru izmanto attiecībā uz ārkārtas zvaniem no mobilajiem tālruņiem, lai norādītu noteikta tipa ārkārtas zvanu (1 – policija, 2 – ātrā medicīniskā palīdzība, 3 – ugunsdzēsēji, 4 – jūras apsardze, 5 – glābšana kalnos, 6 – manuāls eCall, 7 – automātisks eCall, 8 – rezerves), kā norādīts ETSI TS 124.008 tabulā 10.5.135d;

                           e)

                           “eCall diskriminators” jeb “eCall karodziņš” nozīmē “neatliekamās palīdzības dienestu kategorijas vērtību”, kas piešķirta eCall izsaukumam saskaņā ar ETSI TS 124.008 (t. i., “6 – manuāls eCall” un “7 – automātisks eCall”) un kas ļauj atšķirt 112 zvanus, kuri veikti no mobilajiem termināļiem, un 112 eCall izsaukumus no transportlīdzekļa termināļiem, kā arī manuāli vai automātiski pārraidītus eCall izsaukumus;

                           f)

                           “minimālais datu kopums” ir informācija, kas jānosūta ārkārtas izsaukumu centrālei atbilstoši standartam EN 15722; un

                           g)

                           “mobilo telesakaru tīkla operators” jeb “mobilo sakaru tīkla operators” ir publisko mobilo bezvadu sakaru tīkla nodrošinātājs.

               3.

               Dalībvalstīm jāizstrādā detalizēti noteikumi par publisko mobilo sakaru tīklu operatoriem, kas valstī nodarbojas ar eCall apstrādi. Noteikumiem ir pilnībā jāatbilst datu aizsardzības noteikumiem, kas iekļauti Direktīvā 95/46/EK un Direktīvā 2002/58/EK. Turklāt tām jānorāda vispiemērotākā ārkārtas izsaukumu centrāle, lai maršrutētu eCall.

               4.

               Dalībvalstīm jānodrošina, ka mobilā tīkla operatori īsteno mehānismu “eCall diskriminatora” apstrādei savos tīklos. Tas jāīsteno līdz 2014. gada 31. decembrim.

               5.

               Mobilo tīklu operatoriem jāapstrādā eCall kā jebkurš cits zvans uz vienoto Eiropas neatliekamās palīdzības numuru 112.

               6.

               Dalībvalstīm jāpieprasa, lai to iestādes līdz 2012. gada marta beigām ziņo Komisijai par pasākumiem, kas veikti saistībā ar šo ieteikumu, un par situāciju “eCall diskriminatora” apstrādes mehānisma īstenošanā, ko veic mobilo sakaru tīklu operatori, lai Komisija var uzņemties pārskatīšanu, ņemot vērā jaunās prasības ārkārtas izsaukumu centrālēm.

      Briselē, 2011. gada 8. septembrī

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētāja vietniece

         Neelie KROES

      (1)  OV L 217, 6.8.1991., 31. lpp.

      (2)  OV L 108, 24.4.2002., 51. lpp.

      (3)  OV L 207, 6.8.2010., 1. lpp.

      (4)  OV L 281, 23.11.1995., 31. lpp.

      (5)  OV L 201, 31.7.2002., 37. lpp.


title: 2014/208/ES: Komisijas Ieteikums ( 2014. gada 9. aprīlis ) attiecībā uz paziņojumu par korporatīvo pārvaldību ( “izpildi vai paskaidro” ) kvalitāti  Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               12.4.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 109/43

         KOMISIJAS IETEIKUMS
   (2014. gada 9. aprīlis)
   attiecībā uz paziņojumu par korporatīvo pārvaldību (“izpildi vai paskaidro”) kvalitāti
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2014/208/ES)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 292. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Efektīvs korporatīvās pārvaldības satvars ir ārkārtīgi nozīmīgs sabiedrībai, jo labi pārvaldītiem uzņēmumiem ir lielāka iespējamība kļūt konkurētspējīgākiem un noturīgākiem ilgtermiņā. Laba korporatīvā pārvaldība ir pirmām kārtām un galvenokārt attiecīgā uzņēmuma pienākums, un noteikumi Eiropas un valstu līmenī nodrošina noteiktu standartu ievērošanu. Tie ietver tiesību aktus un “ieteikuma tiesības” (soft-law), proti, valsts līmeņa korporatīvās pārvaldības kodeksus.

               (2)

               Korporatīvās pārvaldības kodeksu mērķis ir noteikt labas korporatīvās pārvaldības principus biržas sarakstā iekļautiem uzņēmumiem Eiropā, balstoties uz pārredzamību, pārskatatbildību un ilgtermiņa perspektīvu. Tie nosaka uzņēmumiem standartus un sniedz informāciju par paraugpraksi, ļaujot tiem sasniegt labākus darbības rezultātus un tādējādi veicinot izaugsmi, stabilitāti un ilgtermiņa ieguldījumus.

               (3)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Direktīvā 2013/34/ES par noteiktu veidu uzņēmumu gada finanšu pārskatiem, konsolidētajiem finanšu pārskatiem un saistītiem ziņojumiem (1) noteikta prasība, ka uzņēmumi iekļauj savā vadības ziņojumā paziņojumu par korporatīvo pārvaldību, ja to pārvedamos vērtspapīrus ir atļauts tirgot jebkuras dalībvalsts regulētā tirgū Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 21. aprīļa Direktīvas 2004/39/EK, kas attiecas uz finanšu instrumentu tirgiem (2), 4. panta 1. punkta 14. apakšpunkta nozīmē.

               (4)

               Paziņojumā par korporatīvo pārvaldību būtu jāsniedz būtiska informācija par uzņēmuma korporatīvās pārvaldības pasākumiem, piemēram, informācija par attiecīgā uzņēmuma piemēroto(-ajiem) korporatīvās pārvaldības kodeksu(-iem), iekšējās kontroles un riska pārvaldības sistēmām, akcionāru sapulcēm un to pilnvarām, akcionāru tiesībām, administratīvajām, vadības un uzraudzības struktūrām un to komitejām.

               (5)

               Kvalitatīva informācija par uzņēmumu korporatīvās pārvaldības pasākumiem sniedz noderīgas ziņas ieguldītājiem un atvieglo tiem ieguldījumu lēmumu pieņemšanu. Tā arī mudina ieguldītājus uzticēties uzņēmumiem, kuros tie veic ieguldījumus. Vispārīgāk raugoties, lielāka pārredzamība attiecībā pret tirgu var dot uzņēmumiem ieguvumus arī reputācijas ziņā un piešķirt lielāku leģitimitāti ieinteresēto personu un visas sabiedrības acīs.

               (6)

               Direktīvas 2013/34/ES 20. pantā noteiktais “izpildi vai paskaidro” princips ir ļoti svarīgs Eiropas korporatīvās pārvaldības elements. Saskaņā ar šo principu uzņēmumiem, kuri atkāpjas no attiecīgā korporatīvās pārvaldības kodeksa, savā paziņojumā par korporatīvo pārvaldību ir jāpaskaidro, no kurām kodeksa daļām tie atkāpjas, un šādas rīcības iemeslus.

               (7)

               Lai gan kodeksa pilnīga ievērošana var dot pozitīvu vēstījumu tirgum, uzņēmumam tā, iespējams, ne vienmēr ir vispiemērotākā pieeja no korporatīvās pārvaldības viedokļa. Atkāpšanās no kāda kodeksa noteikuma dažos gadījumos uzņēmumam var dot efektīvākas pārvaldības iespēju. Pieeja “izpildi vai paskaidro” uzņēmumiem nodrošina elastību, ļaujot tiem pielāgot korporatīvo pārvaldību savam lielumam, līdzdalības struktūrai vai nozares īpatnībām. Vienlaikus šī pieeja veicina pārskatatbildības kultūru, motivējot uzņēmumus vairāk sniegt informāciju par saviem korporatīvās pārvaldības pasākumiem.

               (8)

               “Izpildi vai paskaidro” principu plaši atbalsta uzņēmumi, ieguldītāji un regulatori, atzīstot to par piemērotu korporatīvās pārvaldības rīku. Tomēr, kā minēts 2011. gada Zaļajā grāmatā par ES korporatīvās vadības satvaru (3), šķiet, pastāv dažas nepilnības attiecībā uz veidu, kādā šis princips tiek piemērots praksē, jo īpaši attiecībā uz uzņēmumu, kuri atkāpjas no korporatīvās pārvaldības kodeksiem, sniegto paskaidrojumu kvalitāti. Lielākā daļa no respondentiem aptaujā par Zaļo grāmatu šajā jautājumā atbalstīja uzskatu, ka uzņēmumiem ir jānosaka prasība gadījumā, ja tie atkāpjas no kodeksa, sniegt kvalitatīvākus paskaidrojumus.

               (9)

               Saskaņā ar jaunākiem Komisijas apkopotiem datiem šajā jomā notiek pakāpeniski uzlabojumi. Piemēram, vairākas dalībvalstis ir sākušas pārrunas vai izdevušas pamatnostādnes par paskaidrojumu kvalitāti. Tomēr vēl joprojām ir nepieciešami turpmāki uzlabojumi.

               (10)

               Savā 2012. gada 29. marta rezolūcijā (4) Eiropas Parlaments pauda nostāju, ka “izpildi vai paskaidro” pieeja ir noderīgs korporatīvās pārvaldības rīks. Jo īpaši tas atbalstīja nostāju, ka uzņēmumam ir obligāti jāievēro attiecīgais kodekss un ka gadījumā, ja tas atkāpjas no kodeksa, uzņēmumam ir jāsniedz jēgpilns paskaidrojums, kurā būtu jāiekļauj veiktā alternatīvā pasākuma apraksts.

               (11)

               2012. gada Rīcības plānā “Eiropas uzņēmējdarbības tiesības un korporatīvā vadība” (5) tika uzsvērts, cik svarīgi – jo īpaši ieguldītājiem – ir kvalitatīvi paskaidrojumi, un paziņots par Komisijas iniciatīvu uzlabot paziņojumu par korporatīvo pārvaldību un jo īpaši paskaidrojumu kvalitāti.

               (12)

               Šā ieteikuma mērķis ir sniegt norādes uzņēmumiem un palīdzēt tiem uzlabot paziņojumu par korporatīvo pārvaldību kvalitāti. Ņemot vērā atšķirīgās juridiskās tradīcijas un metodes, šie ieteikumi piedāvā vispārēju sistēmu, kuru iespējams attīstīt un pielāgot konkrētās valsts apstākļiem.

               (13)

               Šis ieteikums attiecas uz uzņēmumiem, kuriem ir pienākums iesniegt paziņojumu par korporatīvo pārvaldību saskaņā ar Direktīvas 2013/34/ES 20. pantu un kam ir jāsniedz paskaidrojumi, ja tie ir atkāpušies no korporatīvās pārvaldības kodeksa(-u) ieteikumiem.

               (14)

               Lai gan šis ieteikums paredzēts galvenokārt biržas sarakstā iekļautajiem uzņēmumiem saskaņā ar Direktīva 2013/34/ES 20. pantu, arī citiem uzņēmumiem, kas gatavo paziņojumus par korporatīvo pārvaldību, var nākt par labu informācijas, kuru tie plāno izpaust, kvalitātes uzlabošana.

               (15)

               Papildus informācijai, kas jāsniedz paziņojumos par korporatīvo pārvaldību, dažu dalībvalstu uzņēmumiem ir jāziņo arī par to, kā tie piemēro galvenos kodeksa principus vai ieteikumus. Lai vēl vairāk palielinātu pārredzamību, visi Eiropas uzņēmumi tiek aicināti ziņot par to, kā tie ir ievērojuši attiecīgos kodeksus tajos aspektos, kuri var būt vissvarīgākie akcionāriem. Turklāt, lai atvieglotu pieejamību, uzņēmumiem būtu jāapsver iespēja šo informāciju darīt pieejamu arī tiešsaistē.

               (16)

               Eiropas Savienībā nav noteikts standarta formāts paziņojuma par korporatīvo pārvaldību sniegšanai. Informācijas sniegšana vispārīgā paziņojumā vai atsevišķi pa noteikumiem ir pieņemama tad, ja tā ir informatīva un noderīga akcionāriem, ieguldītājiem un citām ieinteresētajām personām. Uzņēmumiem būtu jāizvairās no pārāk vispārīgiem paziņojumiem, kuros, iespējams, nav atspoguļoti akcionāriem svarīgie aspekti, kā arī no formāliem paziņojumiem ar mazu informatīvo vērtību. Tāpat tiem arī būtu jāizvairās no izplūdušas informācijas sniegšanas, kura, iespējams, nenodrošina pietiekamu ieskatu situācijā.

               (17)

               Adekvāta informācijas atklāšana par atkāpēm no attiecīgajiem kodeksiem un par šādas atkāpšanās iemesliem ir ļoti svarīga, lai nodrošinātu, ka ieinteresētās personas var pieņemt apzinātus lēmumus par uzņēmumiem. Šāda informācijas atklāšana mazina informācijas asimetriju starp uzņēmuma direktoriem un tā akcionāriem un tādējādi samazina pārraudzības izmaksas akcionāriem. Uzņēmumiem būtu skaidri jānorāda, no kuriem kodeksa ieteikumiem tie ir atkāpušies, un attiecībā uz katru šādu atkāpšanās gadījumu jāsniedz paskaidrojums par veidu, kādā uzņēmums ir atkāpies no kodeksa, atkāpes iemesliem, par to, kā ticis pieņemts lēmums atkāpties no ieteikuma, atkāpes laikposmu un veiktajiem pasākumiem, lai nodrošinātu, ka uzņēmuma darbības joprojām atbilst ieteikuma un kodeksa mērķiem.

               (18)

               Sniedzot šo informāciju, uzņēmumiem būtu jāizvairās izmantot standartizētu valodu un jākoncentrējas uz konkrētā uzņēmuma situāciju, kas izskaidro atkāpšanos no ieteikuma. Paskaidrojumiem vajadzētu būt strukturētiem tā, lai tos varētu viegli saprast un izmantot. Tas atvieglos akcionāriem iesaistīšanos konstruktīvā dialogā ar uzņēmumu.

               (19)

               Lietderīgai “izpildi vai paskaidro” pieejas piemērošanai ir nepieciešama efektīva pārraudzība, lai motivētu uzņēmumus rīkoties atbilstoši korporatīvās pārvaldības kodeksam vai arī paskaidrot neatbilstības iemeslus. 2011. gada Zaļajā grāmatā norādīts, ka uzņēmumu publicētie paziņojumi par korporatīvo pārvaldību, šķiet, netiek pietiekami pārraudzīti un ka tikai dažām dalībvalstīm ir publiskas vai specializētas struktūras, kuru uzdevums ir pārbaudīt sniegto ziņu un jo īpaši paskaidrojumu pilnīgumu.

               (20)

               Uzņēmumu atklātās informācijas pārraudzīšanā ir iesaistītas dažādas struktūras, piemēram, padomes, revidenti un akcionāri. Padomēm un akcionāriem ir svarīga nozīme arī, motivējot sniegt kvalitatīvus paskaidrojumus. Uzlabot korporatīvās pārvaldības praksi jo īpaši varētu aktīvāka pārraudzība no akcionāru kā uzņēmumu īpašnieku puses.

               (21)

               Arī dalībvalstis un iestādes, kas atbildīgas par korporatīvās pārvaldības kodeksiem, tiek mudinātas apsvērt to, kā varētu veltīt lielāku uzmanību uzņēmumu iesniegto paskaidrojumu par atkāpēm vispārējai kvalitātei, ņemot vērā attiecīgajās valstīs spēkā esošās pārraudzības prasības. Varētu apsvērt arī citus līdzekļus uzņēmumu un citu iesaistīto personu stimulēšanai turpināt uzlabot paskaidrojumu un, vispārīgāk, paziņojumu par korporatīvo pārvaldību kvalitāti.

               (22)

               Lai nodrošinātu efektīvus pasākumus šā ieteikuma īstenošanai, dalībvalstīm šim ieteikumam būtu jāpievērš par valstu korporatīvās pārvaldības kodeksiem atbildīgo iestāžu, biržas sarakstā iekļauto uzņēmumu un citu iesaistīto personu uzmanība. Dalībvalstīm būtu arī jāinformē Komisija par pasākumiem, kas veikti saskaņā ar šo ieteikumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.

      I IEDAĻA

      Vispārīgi noteikumi

               1.

               Šā ieteikuma mērķis ir sniegt norādes dalībvalstīm, par valstu korporatīvās pārvaldības kodeksiem atbildīgajām iestādēm, uzņēmumiem un citām iesaistītajām personām. Norāžu mērķis ir uzlabot paziņojumu par korporatīvo pārvaldību, kurus saskaņā ar Direktīvas 2013/34/ES 20. pantu publicē uzņēmumi, vispārējo kvalitāti un jo īpaši paskaidrojumu kvalitāti, kurus sniedz uzņēmumi, ja tie atkāpjas no attiecīgā korporatīvās pārvaldības kodeksa ieteikumiem.

               2.

               Ir ieteicams, lai attiecīgā gadījumā korporatīvās pārvaldības kodeksos tiktu skaidri nodalītas tās kodeksa daļas, no kurām nedrīkst atkāpties, daļas, kas piemērojamas saskaņā ar principu “izpildi vai paskaidro”, un daļas, ko piemēro pēc brīvprātības principa.

      II IEDAĻA

      Paziņojumu par korporatīvo pārvaldību kvalitāte

               3.

               Direktīvas 2013/34/ES 20. panta 1. punktā noteikta prasība, ka biržas sarakstā iekļautiem uzņēmumiem savā paziņojumā par korporatīvo pārvaldību jāsniedz informācija par to korporatīvās pārvaldības specifiskiem aspektiem.

               4.

               Lai vēl vairāk uzlabotu pārredzamību akcionāriem, ieguldītājiem un citām ieinteresētajām personām – un papildus informācijai par 3. punktā minētajiem aspektiem –, uzņēmumiem būtu jāsniedz apraksts, kā tie ir piemērojuši attiecīgā korporatīvās pārvaldības kodeksa ieteikumus saistībā ar tiem aspektiem, kuri ir vissvarīgākie akcionāriem.

               5.

               Informācijai, kas minēta 3. un 4. punktā, vajadzētu būt pietiekami skaidrai, precīzai un plašai, lai akcionāri, ieguldītāji un citas ieinteresētās personas varētu gūt labu izpratni par veidu, kādā uzņēmums tiek pārvaldīts. Turklāt tai būtu jāattiecas uz uzņēmuma specifiskajām iezīmēm un situāciju, piemēram, tā lielumu, uzņēmuma struktūru vai īpašumtiesībām vai jebkurām citām būtiskām iezīmēm.

               6.

               Lai atvieglotu piekļuvi akcionāriem, ieguldītājiem un citām ieinteresētajām personām, uzņēmumiem savās tīmekļa vietnēs būtu regulāri jādara pieejama 3. un 4. punktā minētā informācija un jāiekļauj atsauce uz tīmekļa vietni savā vadības ziņojumā, pat ja tie jau ir snieguši informāciju, izmantojot citus līdzekļus, kas noteikti Direktīvā 2013/34/ES.

      III IEDAĻA

      Atkāpšanās no kodeksa gadījumā sniegto paskaidrojumu kvalitāte

               7.

               Direktīvas 2013/34/ES 20. panta 1. punktā noteikta prasība, ka biržas sarakstā iekļautajiem uzņēmumiem jāsniedz paskaidrojumi, ja tie atkāpjas no ieteikumiem kodeksā, kas uz tiem attiecas vai kuru tie brīvprātīgi nolēmuši piemērot.

               8.

               Uzņēmumiem 7. punkta nolūkā būtu skaidri jānorāda, no kuriem konkrētajiem ieteikumiem tie ir atkāpušies, un par katru atkāpi no katra atsevišķa ieteikuma jāsniedz šāda informācija:

                           a)

                           jāpaskaidro, kādā veidā uzņēmums ir atkāpies no ieteikuma;

                           b)

                           jāapraksta atkāpes iemesli;

                           c)

                           jāapraksta, kā uzņēmumā ticis pieņemts lēmums neievērot ieteikumu;

                           d)

                           ja atkāpe ir ierobežota laikā, – jāpaskaidro, kad uzņēmums plāno ievērot konkrēto ieteikumu;

                           e)

                           attiecīgā gadījumā jāraksturo pasākums, kas veikts tā vietā, lai ievērotu ieteikumu, un jāpaskaidro, kā šis pasākums sasniedz konkrētā ieteikuma vai visa kodeksa pamatmērķi, vai jāprecizē, kā tas veicina labu korporatīvo pārvaldību uzņēmumā.

               9.

               Informācijai, kas minēta 8. punktā, vajadzētu būt pietiekami skaidrai, precīzai un plašai, lai akcionāri, ieguldītāji un citas ieinteresētās personas varētu novērtēt no konkrētā ieteikuma neievērošanas izrietošās sekas.
               Tai būtu arī jāattiecina uz informāciju par uzņēmuma specifiskajām iezīmēm un situāciju, piemēram, tā lielumu, uzņēmuma struktūru vai īpašumtiesībām vai jebkurām citām būtiskām iezīmēm.

               10.

               Paskaidrojumiem par atkāpēm vajadzētu būt uzskatāmi izklāstītiem paziņojumā par korporatīvo pārvaldību tādā veidā, lai tie būtu viegli atrodami akcionāriem, ieguldītājiem un citām ieinteresētajām personām. To varētu panākt, piemēram, izmantojot tādu pašu ieteikumu secību kā attiecīgajā kodeksā vai arī grupējot visus paskaidrojumus par atkāpēm vienā paziņojuma par korporatīvo pārvaldību iedaļā, ja izmantotā metode ir skaidri paskaidrota.

      IV IEDAĻA

      Nobeiguma noteikumi

               11.

               Lai motivētu uzņēmumus rīkoties atbilstoši korporatīvās pārvaldības kodeksam vai arī paskaidrot atkāpju iemeslus, ir jāveic efektīva pārraudzība atsevišķu valstu līmenī jau esošo pārraudzības mehānismu ietvaros.

               12.

               Dalībvalstīm šim ieteikumam būtu jāpievērš par valstu korporatīvās pārvaldības kodeksiem atbildīgo iestāžu, biržas sarakstos iekļauto uzņēmumu un citu iesaistīto personu uzmanība. Dalībvalstis tiek aicinātas informēt Komisiju par pasākumiem, kas veikti saskaņā ar šo ieteikumu līdz 2015. gada 13. aprīlim, lai Komisija varētu uzraudzīt un novērtēt situāciju.

               13.

               Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm, par valstu korporatīvās pārvaldības kodeksiem atbildīgajām iestādēm, biržas sarakstos iekļautajiem uzņēmumiem un citām iesaistītajām personām.

      Briselē, 2014. gada 9. aprīlī

            Komisijas vārdā –

            Komisijas loceklis

         Michel BARNIER

      (1)  OV L 182, 29.6.2013., 19. lpp.

      (2)  OV L 145, 30.4.2004., 1. lpp.

      (3)  COM(2011) 164, 5.4.2011.

      (4)  Eiropas Parlamenta 2012. gada 29. marta rezolūcija par korporatīvās vadības satvaru Eiropas uzņēmumiem, 2011/2181(INI).

      (5)  COM(2012) 740, 12.12.2012.


title: Padomes Ieteikums ( 2012. gada 10. jūlijs ) par Grieķijas 2012. gada valsts reformu programmu

text:
               24.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 219/38

         PADOMES IETEIKUMS
   (2012. gada 10. jūlijs)
   par Grieķijas 2012. gada valsts reformu programmu
   2012/C 219/11
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   pēc apspriešanās ar Ekonomikas un finanšu komiteju,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam uzsākt jaunu nodarbinātības un izaugsmes stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam pamatā būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. gads) un 2010. gada 21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (2), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Padome 2011. gada 12. jūlijā pieņēma ieteikumu (3) par Grieķijas 2011. gada valsts reformu programmu.

               (4)

               Komisija 2011. gada 23. novembrī pieņēma otro Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot otro Eiropas ex ante un integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas balstās uz stratēģiju “Eiropa 2020”.

               (5)

               Eiropas Parlaments ir bijis pienācīgi iesaistīts Eiropas pusgada norisēs saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, un 2012. gada 15. februārī tas pieņēma rezolūciju par nodarbinātību un sociālajiem aspektiem 2012. gada Gada izaugsmes pētījumā un rezolūciju par ieguldījumu 2012. gada Gada izaugsmes pētījumā.

               (6)

               Eiropadome 2012. gada 2. martā apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes palielināšanai. Tā uzsvēra vajadzību īstenot diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju, atjaunot normālus aizdevumu nosacījumus ekonomikai, sekmēt izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu un krīzes sociālās sekas un modernizēt valsts pārvaldi.

               (7)

               Eiropadome 2012. gada 2. martā arī aicināja dalībvalstis, kuras piedalās paktā “Euro plus”, savlaicīgi nākt klajā ar savām saistībām, lai tās varētu iekļaut minēto valstu stabilitātes vai konverģences programmās un valstu reformu programmās.

               (8)

               Grieķija 2012. gada 12. aprīlī iesniedza savu 2012. gada valsts reformu programmu un nepilnīgu informāciju par budžeta plāniem, ņemot vērā ritošo vidēja termiņa fiskālās stratēģijas atjaunināšanu, attiecībā uz kuru sagaida, ka tā drīzumā tiks pabeigta. Kad tas būs noticis, Grieķijas iestādes tiek aicinātas iesniegt visas standarta tabulas, kas nepieciešamas saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvo daļu.

               (9)

               Eurogrupa 2012. gada 21. februārī vienojās par otru ekonomikas pielāgošanas programmu Grieķijai. Saprašanās memorandā par īpašiem ekonomikas politikas nosacījumiem izklāstītās ekonomikas politikas īstenošana sekmēs Grieķijas valsts parāda samazināšanu līdz 117 % no IKP 2020. gadā. Eurogrupa panāca arī vienošanos, ka nozaru oficiālais programmu finansējums līdz 2014. gadam sasniegs 130 miljardus euro papildus summām, kas piešķirtas pirmajā finansējuma programmā.

               (10)

               Maksājuma daļu pārskaitīšana ir balstīta uz atbilstību kvantitatīviem izpildes rādītājiem un pozitīvu virzību attiecībā uz politikas kritērijiem, kas noteikti Padomes Lēmumā 2011/734/ES (2011. gada 12. jūlijs), kas adresēts Grieķijai, lai pastiprinātu un paplašinātu fiskālo uzraudzību, un ar ko Grieķijai pieprasa veikt budžeta deficīta samazināšanas pasākumus, kurus uzskata par nepieciešamiem, lai novērstu pārmērīgu budžeta deficītu (4) (grozījumi izdarīti 2011. gada 8. novembrī (5) un 2012. gada 13. martā (6)), un saprašanās memorandā par īpašiem ekonomikas politikas nosacījumiem, kurš tika parakstīts 2012. gada 14. martā.

               (11)

               Jaunās finansējuma programmas pirmās daļas (14,5 miljardi euro) pirmā iemaksa (5,9 miljardi euro) no Eiropas finanšu stabilitātes iestādes (EFSI) Grieķijai tika izmaksāta 2012. gada 19. martā. Grieķija saņēma arī 1,6 miljardus euro no Starptautiskā Valūtas fonda (SVF). Līdz 2012. gada maijam Grieķija no pirmās un otrās programmas oficiālā finansējuma bija saņēmusi 147,5 miljardus euro.

               (12)

               Grieķija 2010. un 2011. gadā panāca daļēju progresu attiecībā uz pielāgošanas programmas ambiciozajiem mērķiem. Īstenošanu kavēja vairāki faktori: politiskā nestabilitāte, sociālie nemieri un administratīvo spēju problēmas, un daudz būtiskāk – lejupslīde, kas bija daudz dziļāka, nekā iepriekš paredzēts. Svarīgi fiskālie mērķi netika sasniegti, kā rezultātā 2010. un 2011. gadā tika pieņemti papildu konsolidācijas pasākumi. Tomēr Grieķija panāca vispārējā valsts budžeta deficīta būtisku samazinājumu: no 15,8 % no IKP 2009. gadā līdz 9,1 % 2011. gadā.

               (13)

               Komisija 2012. gada 18. aprīlī pieņēma paziņojumu “Izaugsme Grieķijai”, kurā uzsvērta pozitīvā ietekme, kāda var būt ekonomikas pielāgošanas programmas pilnīgai un efektīvai īstenošanai, liekot pamatu izaugsmei, ieguldījumiem un sociālajai atjaunotnei. Šajā paziņojumā ir atgādināts, ka Grieķija var smelties spēku un saņemt konkrētu atbalstu no savas dalības Savienībā un eurozonā. Tajā uzsvērts, ka otrajā ekonomikas pielāgošanas programmā noteiktās reformas ir paredzētas, lai atjaunotu Grieķijas ekonomikas izaugsmes un darba vietu radīšanas potenciālu un radītu vienlīdzīgāku sabiedrību. Tajā ir aprakstīts plašais finansiālais atbalsts, kas ir pieejams Grieķijai, un uzsvērta Grieķijas partneru un jo īpaši Komisijas gatavība apzināt veidus, kādos var gūt maksimālu labumu no pasākumiem, kuri ir jāīsteno pirmie, ar ātru rīcību un ES atbalstu.

               (14)

               Ekonomikas krīze un turpmākie fiskālās konsolidācijas pasākumi ir ietekmējuši Grieķijas spēju sasniegt “Eiropa 2020” mērķus, jo īpaši mērķus sociālajā jomā. Taču strukturālās reformas, jo īpaši reformas darba tirgū, vairāku nozaru liberalizācija un virkne pasākumu, lai uzlabotu uzņēmējdarbības vidi, palīdzēs sekmēt konkurenci, veicināt produktivitāti, palielināt nodarbinātību un samazināt ražošanas izmaksas, tādējādi sekmējot nodarbinātības palielināšanos un ierobežojot nabadzību un sociālo atstumtību vidējā termiņā. Neraugoties uz ekonomikas krīzi, Grieķija turpina strādāt pie stratēģijā “Eiropa 2020” vides jomā noteikto mērķu sasniegšanas.

               (15)

               Šobrīd notiek struktūrfondu stratēģiska pārplānošana, galveno uzmanību pievēršot jauniešu nodarbinātības un konkurētspējas atbalstam (jo īpaši maziem un vidējiem uzņēmumiem (MVU)). Jaunie pasākumi stiprina darbības šādās jomās: piekļuve nodarbinātībai, apmācība un profesionālās kvalifikācijas un piekļuve finansējumam MVU.

               (16)

               Grieķija ir uzņēmusies vairākas saistības saskaņā ar paktu “Euro plus”. Šīs saistības un 2011. gadā izklāstīto saistību īstenošana attiecas uz nodarbinātības sekmēšanu, konkurētspējas uzlabošanu, publisko finanšu ilgtspējības sekmēšanu un finanšu stabilitātes stiprināšanu,

         AR ŠO IESAKA Grieķijai:
   īstenot pasākumus, kas noteikti Lēmumā 2011/734/ES, kurš grozīts 2011. gada 8. novembrī un 2012. gada 13. martā, un saprašanās memorandu par īpašiem ekonomikas politikas nosacījumiem, kas tika parakstīts 2012. gada 14. martā.

      Briselē, 2012. gada 10. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         V. SHIARLY

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Saglabātas 2012. gadam ar Padomes Lēmumu 2012/238/ES (2012. gada 26. aprīlis) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (OV L 119, 4.5.2012., 47. lpp.).

      (3)  OV C 213, 20.7.2011., 12. lpp.

      (4)  OV L 296, 15.11.2011., 38. lpp.

      (5)  OV L 320, 3.12.2011., 28. lpp.

      (6)  OV L 113, 25.4.2012., 8. lpp.


title: Padomes Ieteikums ( 2013. gada 9. jūlijs. ) par Vācijas 2013. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Vācijas stabilitātes programmu 2012.–2017. gadam

text:
               30.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/33

      PADOMES IETEIKUMS

   (2013. gada 9. jūlijs.)
   par Vācijas 2013. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Vācijas stabilitātes programmu 2012.–2017. gadam
   2013/C 217/09
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam uzsākt jaunu nodarbinātības un izaugsmes stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam pamatā būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.) un 2010. gada 21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (2), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Dalībvalstu vai to valdību vadītāji 2012. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu par Izaugsmes un nodarbinātības paktu, kas ir saskaņots pamats rīcībai valstu, ES un eurozonas līmenī, izmantojot visas iespējamās sviras, instrumentus un politiku. Viņi pieņēma lēmumu par rīcību, kas jāveic dalībvalstu līmenī, jo īpaši paužot ciešu apņēmību sasniegt stratēģijas “Eiropa 2020” mērķus un īstenot konkrētām valstīm adresētos ieteikumus.

               (4)

               Padome 2012. gada 10. jūlijā pieņēma ieteikumu (3) par Vācijas 2012. gada valsts reformu programmu un sniedza savu atzinumu par Vācijas stabilitātes programmu 2012.–2016. gadam.

               (5)

               Komisija 2012. gada 28. novembrī pieņēma Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2013. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Komisija, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (4), 2012. gada 28. novembrī pieņēma otro brīdinājuma mehānisma ziņojumu, kurā Vācija nebija noteikta kā vienai no dalībvalstīm, par kurām paredzēts izstrādāt padziļinātu pārskatu.

               (6)

               Eiropas Parlaments ir bijis pienācīgi iesaistīts Eiropas pusgada norisēs saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, un 2013. gada 7. februārī tas pieņēma rezolūciju par nodarbinātību un sociālajiem aspektiem 2013. gada Gada izaugsmes pētījumā un rezolūciju par ieguldījumu 2013. gada Gada izaugsmes pētījumā.

               (7)

               Eiropadome 2013. gada 14. martā apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes sekmēšanai. Tā uzsvēra vajadzību īstenot diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju, atjaunot normālus aizdošanas nosacījumus ekonomikai, sekmēt izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu, novērst krīzes sociālās sekas un modernizēt valsts pārvaldi.

               (8)

               Vācija 2013. gada 12. aprīlī iesniedza savu 2013. gada valsts reformu programmu un 2013. gada 17. aprīlī – savu stabilitātes programmu, kas attiecas uz laikposmu no 2012. līdz 2017. gadam. Abas programmas izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (9)

               Pamatojoties uz stabilitātes programmas izvērtējumu saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka valsts finanšu stāvoklis Vācijā kopumā ir bijis stabils un vidēja termiņa budžeta mērķis (VTM) ir sasniegts. Programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs ir ticams. Stabilitātes programmā sniegtās makroekonomikas prognozes kopumā atbilst Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozēm attiecībā uz ekonomikas izaugsmes tempu un modeli 2013. un 2014. gadā, kā arī Komisijas aplēsei par Vācijas vidēja termiņa potenciālo izaugsmes rādītāju. Stabilitātes programmā ietvertās budžeta stratēģijas mērķis ir nodrošināt nepārtrauktu VTM sasniegšanu. Stabilitātes programmā ir saglabāts iepriekšējais VTM -0,5 % no IKP apmērā. VTM atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Vācija sasniedza strukturālu budžeta pārpalikumu un tātad arī VTM 2012. gadā. Saskaņā ar stabilitātes programmu (pārrēķinātā) (5) strukturālā bilance arī 2013. un 2014. gadā būs pozitīva, kas kopumā atbilst Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozei, un tādējādi ir sniegusi automātiskiem stabilizatoriem iespēju brīvi darboties. Vācija 2012. gadā arī izpildīja Stabilitātes un izaugsmes pakta izdevumu kritēriju. Saskaņā ar stabilitātes programmā sniegto informāciju valsts izdevumu pieauguma rādītājs, atskaitot diskrecionāros ieņēmumu pasākumus, 2013. gadā pārsniegs izdevumu kritēriju, bet 2014. gadā – atbildīs tam. Saskaņā ar stabilitātes programmu paredzēts, ka kopējais parāds 2013. gadā saruks līdz 80½ % no IKP un saglabās lejupejošu tendenci pēc tam.
               Pēc pārmērīgā budžeta deficīta novēršanas 2011. gadā Vācijā ir pārejas laiks attiecībā uz atbilstību parāda kritērijam un 2012. gadā guva ievērojamus panākumus ceļā uz atbilstību parāda kritērijam. Ja stabilitātes programma tiks īstenota, kā paredzēts, tā 2013. gadā gūs arī ievērojamus panākumus ceļā uz atbilstību parāda kritērijam un parāda samazināšanas kritērijs tiks sasniegts pārejas laika beigās 2014. gadā. Kopumā budžeta deficīta un parāda mērķi šķiet reālistiski.

               (10)

               Vācija veica tikai nelielus centienus, lai uzlabotu valsts izdevumu efektivitāti veselības aprūpes un ilgtermiņa aprūpes jomā. Iepriekš veikto reformu centieni veselības aprūpes nozarē un šā gada ilgtermiņa aprūpes reforma, šķiet, nav pietiekami, lai apturētu nākotnē paredzamo izmaksu palielināšanos. Vācija, šķiet, veiksmīgi pilda valsts mērķi attiecībā uz izglītības un pētniecības izdevumiem, bet tai būtu jāparedz vēl vērienīgāki turpmāki mērķi, lai panāktu visnovatoriskākās valstis.

               (11)

               Vācija nepietiekami izmanto izaugsmei labvēlīgus ieņēmumu avotus. Samazinātās PVN likmes (pašlaik 7 %) piemērošanu samērā plašam preču un pakalpojumu klāstam varētu ierobežot, un varētu pārskatīt PVN administrēšanu tādā veidā, lai palielinātu efektivitāti, uzlabotu nodokļu iekasēšanu un apkarotu krāpniecību. Ieņēmumi no regulāriem īpašuma nodokļiem Vācijā ir īpaši mazi – 0,5 % no IKP 2011. gadā, pretēji 1,3 % ES 27 dalībvalstīs., Tas var sniegt iespēju palielināt ieņēmumus no pašvaldības nekustamā īpašuma nodokļa (Grundsteuer), jo īpaši, no jauna novērtējot nodokļu bāzi.

               (12)

               Kopš pagājušā gada ieteikuma ir gūti daži panākumi konstitūcijā iekļautā līdzsvarota budžeta noteikuma (parādu ierobežojuma) īstenošanā. Tomēr šķiet, ka vairākumā federālo zemju joprojām ir nepieciešami īpaši īstenošanas noteikumi, lai nodrošinātu parādu ierobežojuma efektīvu piemērošanu gada budžeta veidošanas procesā.

               (13)

               Finanšu nozarē ir veikti būtiski pielāgojumi un ir stiprināta regulējuma un uzraudzības sistēma. Komisijas lēmumi par valsts atbalstu turpināja virzīt federālo zemju banku (Landesbanken) pārstrukturēšanu. Tomēr šķiet, ka joprojām pastāv pārvaldības šķēršļi uz tirgu vērstai konsolidācijai banku nozarē, kas ietekmē finanšu nozares efektivitāti kopumā.

               (14)

               Vācija rīkojusies ierobežoti, lai novērstu ievērojamos šķēršļus, ar ko saskaras otrie pelnītāji mājsaimniecībā, un būtu jāturpina uzlabot bērnu pilna laika aprūpes iestāžu un pagarinātās dienas skolu pieejamība. Vācija ir guvusi zināmus panākumus, lai palielinātu nelabvēlīgā stāvoklī esošu grupu izglītības iegūšanu, taču visām federālajām zemēm būtu jāturpina ievērojami centieni izveidot skolu sistēmu, kas visiem sniedz vienlīdzīgas iespējas. Politiskā darbība attiecībā uz augstā nodokļu īpatsvara darbaspēka izmaksās zemu atalgotiem darba ņēmējiem samazināšanu līdz šim ir bijusi ierobežota. Būtu jāuzlabo pasākumi ilgstošo bezdarbnieku integrācijai darba tirgū. Vācijai būtu vēl vairāk jāsamazina augstie nodokļi un sociālās apdrošināšanas iemaksas, kas tiek piemēroti mazajām algām. Ir nepieciešami turpmāki centieni, lai uzlabotu pāreju no konkrētiem līgumu veidiem, piemēram, maziem darbiem (mini-jobs), uz ilgtspējīgākiem līgumu veidiem, tādējādi novēršot tirgus segmentāciju. Lai gan reālās algas joprojām ir zemākas par 2000. gada līmeni, kas veicināja bezdarba līmeņa strukturālus samazinājumus no 8 % līdz 5,5 %, kopš tā laika tās sāka dinamiski palielināties, neradot negatīvu ietekmi uz konkurētspēju. Tajā pašā laikā ir palielinājušās algu atšķirības.

               (15)

               Vācijas mērķis ir mazināt enerģētikas sistēmas pārveides kopējās ekonomiskās izmaksas. Ir gūti daži pirmie konkrētie rezultāti, bet kopējās izmaksas turpina pieaugt un joprojām pastāv lieli riski un iespējama neefektivitāte. Vācija veic būtiskus pasākumus, lai paātrinātu enerģētikas tīklu paplašināšanu. Valsts enerģētikas politika nav pietiekami saskaņota ar kaimiņvalstu politiku.

               (16)

               Situācija pakalpojumu nozarē kopš 2012. gada nav ievērojami mainījusies, un joprojām pastāv ierobežojumi attiecībā uz ienākšanu tirgū un strādāšanu konkrētās profesijās. Vācijai būtu jāiegulda lielāks darbs, lai atvērtu pakalpojumu nozari, novēršot nepamatotus ierobežojumus un šķēršļus ienākšanai tirgū, tādējādi sekmējot zemākus cenu līmeņus un pieejamākus pakalpojumus iedzīvotājiem ar mazākiem ienākumiem. Daudzās amatniecības nozarēs, tostarp būvniecības nozarē, joprojām ir spēkā prasība par to, ka ir nepieciešams meistara sertifikāts (Meisterbrief) vai līdzvērtīga kvalifikācija, lai varētu veikt uzņēmējdarbību. Būvniecības nozarē ir arī ierobežojumi attiecībā uz komerciālām ziņām un atļauju piešķiršanas procedūrām. Uz daudziem profesionāliem pakalpojumiem attiecas prasības par juridisko statusu un kapitāla turējumiem. Vācija varētu izvērtēt, vai tādus pašus sabiedrības interešu mērķus nevarētu sasniegt, ieviešot mazāk stingru regulējumu. Regulējuma atšķirības federālajās zemēs arī liek domāt, ka pastāv iespējas veikt turpmākus pasākumus, lai identificētu pieejas regulējumam, kas rada vismazāko slogu, un ieviestu tās visā valstī, tādējādi samazinot birokrātiju uzņēmumiem. Efektīvas konkurences līmenis dzelzceļa nozarē saglabājas zems. Attiecībā uz publisko iepirkumu līgumu vērtība, ko Vācijas iestādes publicēja saskaņā ar Savienības tiesību aktiem iepirkuma jomā, ir ļoti zema. Likumdošanas process, tostarp arī likuma pret konkurences ierobežojumiem pārskatīšana, vēl nav pabeigti. Mazumtirdzniecības nozarē plānošanas regulējums būtiski ierobežo jaunu dalībnieku ienākšanu tirgū.

               (17)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi visaptverošu analīzi par Vācijas ekonomikas politiku. Tā ir izvērtējusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Komisija ir ņēmusi vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Vācijā, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā to, ka jānostiprina Savienības vispārējā ekonomiskā pārvaldība, kas panākams, turpmākajos valsts lēmumos ievērojot ES līmeņa norādes. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1. līdz 4. ieteikumā.

               (18)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu, un tās atzinums (6) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (19)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir arī veikusi analīzi par visas eurozonas ekonomikas politiku. Pamatojoties uz to, Padome ir sniegusi konkrētus ieteikumus, kas adresēti dalībvalstīm, kuru naudas vienība ir euro (7). Vācijai kā valstij, kuras naudas vienība ir euro, būtu arī jānodrošina pilnīga un savlaicīga minēto ieteikumu īstenošana,

         AR ŠO IESAKA Vācijai laikposmā no 2013. līdz 2014. gadam rīkoties šādi.

               1.

               Kā paredzēts, saglabāt stabilu fiskālo stāvokli, kas nodrošina atbilstību VTM visā programmas laikā. Īstenot izaugsmei labvēlīgu fiskālo politiku, veicot papildu pasākumus, lai uzlabotu valsts izdevumu efektivitāti veselības aprūpes un ilgtermiņa aprūpes jomā, labāk integrējot aprūpes pakalpojumus un lielāku uzmanību pievēršot prevencijai, rehabilitācijai un neatkarīgai dzīvei. Uzlabot nodokļu sistēmas efektivitāti, jo īpaši paplašinot PVN bāzi un no jauna novērtējot pašvaldības nekustamā īpašuma nodokļa bāzi. Izmantot pieejamās iespējas lielākiem un efektīvākiem izaugsmi veicinošiem izdevumiem izglītībai un pētniecībai visos valdības līmeņos. Pabeigt parādu ierobežojuma ieviešanu konsekventi visās federālajās zemēs, nodrošinot, lai uzraudzības procedūras un korekcijas mehānismi būtu savlaicīgi un atbilstīgi.

               2.

               Uzturēt apstākļus, kas ļauj pieaugt algām, lai atbalstītu iekšzemes pieprasījumu. Šajā nolūkā samazināt augstos nodokļus un sociālās apdrošināšanas iemaksas, jo īpaši zemu atalgotiem darba ņēmējiem, un palielināt nelabvēlīgā stāvoklī esošu grupu izglītības iegūšanu. Saglabāt atbilstīgus aktivizācijas un integrācijas pasākumus, īpaši ilgstošiem bezdarbniekiem. Atvieglot pāreju no nestandarta nodarbinātības, piemēram, maziem darbiem, uz ilgtspējīgākiem nodarbinātības veidiem. Veikt pasākumus, lai uzlabotu stimulus strādāt un darba ņēmēju nodarbināmību, jo īpaši otrajiem pelnītājiem mājsaimniecībā un mazkvalificētiem darbiniekiem, arī tādēļ, lai palielinātu viņu ienākumus. Šajā nolūkā novērst fiskālos šķēršļus otriem pelnītājiem mājsaimniecībā un vēl palielināt bērnu pilna laika aprūpes iestāžu un pagarinātās dienas skolu pieejamību.

               3.

               Uzlabot enerģētikas politikas saskaņošanu ar kaimiņvalstīm un līdz minimumam samazināt enerģētikas sistēmas pārveides kopējās izmaksas, jo īpaši papildus pārskatot to enerģētikas politikas instrumentu izmaksu efektivitāti, kas paredzēti, lai sasniegtu atjaunojamās enerģijas mērķus, un turpinot centienus, lai paātrinātu elektroenerģijas un gāzes valsts un pārrobežu tīklu paplašināšanu.

               4.

               Veikt pasākumus, lai vēl vairāk veicinātu konkurenci pakalpojumu nozarēs, tostarp atsevišķos arodos, jo īpaši būvniecības nozarē, un profesionālajos pakalpojumos, lai palielinātu iekšējos izaugsmes avotus. Steidzami rīkoties, lai būtiski palielinātu publisko iepirkumu līgumu vērtību. Pieņemt un īstenot paziņoto tiesību aktu reformu, lai uzlabotu konkurences tiesību īstenošanu attiecībā uz konkurences ierobežojumiem. Novērst ierobežojumus attiecībā uz plānošanu, kas pārmērīgi ierobežo jaunu dalībnieku ienākšanu mazumtirdzniecības nozarē. Veikt papildu pasākumus, lai atceltu atlikušos šķēršļus konkurencei dzelzceļa tirgos. Īstenot centienus, lai konsolidētu banku nozari, tostarp uzlabojot pārvaldības satvaru.

      Briselē, 2013. gada 9. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         R. ŠADŽIUS

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Saglabātas 2013. gadam ar Padomes Lēmumu 2013/208/ES (2013. gada 22. aprīlis) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (OV L 118, 30.4.2013., 21. lpp.).

      (3)  OV C 219, 24.7.2012., 35. lpp.

      (4)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (5)  Cikliski koriģētā bilance, izņemot vienreizējos un pagaidu pasākumus, ko Komisijas dienesti atbilstoši kopīgi saskaņotai metodoloģijai pārrēķinājuši, pamatojoties uz programmā sniegto informāciju.

      (6)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.

      (7)  Skatīt šā Oficiālā Vēstneša 97. lappusi.


title: Padomes Ieteikums (2005. gada 8. marts) atbrīvot Komisiju no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (Devītais EAF) darbību īstenošanu attiecībā uz 2003. finanšu gadu

text:
               23.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 77/11

         PADOMES IETEIKUMS
   (2005. gada 8. marts)
   atbrīvot Komisiju no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (Devītais EAF) darbību īstenošanu attiecībā uz 2003. finanšu gadu
   (2005/253/EK)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā ĀKK un EK partnerattiecību nolīgumu, kas parakstīts Kotonū 2000. gada 23. jūnijā (1),
   ņemot vērā Iekšējo nolīgumu par to, kā finansē un pārvalda Kopienas atbalstu saskaņā ar Finanšu protokolu ĀKK un EK partnerattiecību nolīgumam (2), ar ko, cita starpā, izveido Devīto Eiropas Attīstības fondu (Devītais EAF), un jo īpaši minētā nolīguma 32. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Finanšu Regulu (2003. gada 27. marts), ko piemēro Devītajam Eiropas Attīstības fondam (3), un jo īpaši tās 96. līdz 103. pantu,
   izskatījusi ieņēmumu un izdevumu pārskatu un bilanci saistībā ar Devītā EAF darbībām līdz 2003. gada 31. decembrim un Revīzijas palātas ziņojumu attiecībā uz 2003. finanšu gadu kopā ar Komisijas atbildēm (4),
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar minētā iekšējā nolīguma 32. panta 3. punktu Eiropas Parlaments atbrīvo Komisiju no atbildības par Devītā EAF finanšu pārvaldību pēc Padomes ieteikuma.

               (2)

               Komisija vispārēji ir apmierinoši īstenojusi Devītā EAF darbības 2003. finanšu gadā,

         AR ŠO IESAKA,
   lai Eiropas Parlaments atbrīvo Komisiju no atbildības par Devītā EAF darbību īstenošanu attiecībā uz 2003. finanšu gadu.

      Briselē, 2005. gada 8. martā

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         J.-C. JUNCKER

      (1)  OV L 317, 15.12.2000., 3. lpp.

      (2)  OV L 317, 15.12.2000., 355. lpp.

      (3)  OV L 83, 1.4.2003., 1. lpp.

      (4)  OV C 293, 30.11.2004., 315. lpp.


title: Padomes Ieteikums (2015. gada 14. jūlijs) par Dānijas 2015. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Dānijas 2015. gada konverģences programmu

text:
               18.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/36

         PADOMES IETEIKUMS
   (2015. gada 14. jūlijs)
   par Dānijas 2015. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Dānijas 2015. gada konverģences programmu
   (2015/C 272/10)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija. Stratēģijā lielākoties pievērsta uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2015. gada 14. jūlijā, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma Ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm, un 2010. gada 21. oktobrī tā pieņēma lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (2). Tie kopā veido “integrētās pamatnostādnes”, kuras dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Padome 2014. gada 8. jūlijā pieņēma Ieteikumu (3) par Dānijas 2014. gada valsts reformu programmu un sniedza atzinumu par atjaunināto Dānijas 2014. gada konverģences programmu.

               (4)

               Komisija 2014. gada 28. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, iezīmējot 2015. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Tajā pašā dienā Komisija, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (4), pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Dānija netika noteikta kā viena no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (5)

               Eiropadome 2014. gada 18. decembrī apstiprināja prioritātes, lai veicinātu investīcijas, pastiprinātu strukturālās reformas un īstenotu atbildīgu, izaugsmi veicinošu fiskālo konsolidāciju.

               (6)

               Komisija 2015. gada 26. februārī publicēja 2015. gada ziņojumu par Dāniju. Tajā tika izvērtēti Dānijas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti 2014. gada 8. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi.

               (7)

               Dānija 2015. gada 27. martā iesniedza savu 2015. gada valsts reformu programmu un 2015. gada konverģences programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (8)

               Dānija patlaban atrodas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā. Konverģences programmā 2015. gadam valdība plāno palielināt nominālo deficītu no 1,6 % no IKP 2015. gadā, kad tika gūti ievērojami neplānotie ieņēmumi, līdz 2,6 % no IKP 2016. gadā. Pēc tam valdība arī plāno samazināt budžeta deficītu, lai 2020. gadā sasniegtu līdzsvarotu budžetu. Saskaņā ar konverģences programmu valdība plāno sasniegt vidējā termiņa mērķi – strukturālo deficītu 0,5 % apmērā no IKP – sākot ar 2016. gadu. Saskaņā ar konverģences programmu ir paredzēts, ka valsts parāda attiecība pret IKP pakāpeniski samazināsies no 39,8 % 2015. gadā līdz 36,7 % 2020. gadā. Makroekonomikas scenārijs, kas ir šo budžeta prognožu pamatā, ir ticams. Pamatojoties uz Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, paredzams, ka strukturālā bilance atbildīs vidējā termiņa mērķim 2015. gadā. Tomēr, pamatojoties uz šo prognozi, pastāv risks nelielai novirzei no vidējā termiņa mērķa 2016. gadā, ņemot vērā, ka neto izdevumu pieaugums par 0,3 % no IKP pārsniedz atsauces rādītāju. Lai gan paredzams, ka šī novirze būs īslaicīga, jo neto izdevumu pieaugumu 2016. gadā ietekmēs to vienreizējo pasākumu pakāpeniska izbeigšana, kas saistīti ar pensiju uzkrājumu aplikšanu ar nodokļiem, 2016. gadā var būt vajadzīgi turpmāki pasākumi. Pamatojoties uz konverģences programmas izvērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka Dānija kopumā panāks atbilstību Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem.

               (9)

               Pienācīgi kvalificēta darbaspēka pieejamība ilgtermiņā ir ilgtspējīgas izaugsmes priekšnoteikums Dānijā. Īstenojot 2014. gada aktīvā darba tirgus politikas reformu, Dānija ir panākusi progresu, lai uzlabotu to cilvēku nodarbināmību, kuri darba tirgū ir atstumti. Šī reforma ir agrīnā īstenošanas stadijā, un tās rezultāti ir jāuzrauga. Saskaņā ar Carsten-Koch II ekspertu grupas ieteikumiem joprojām ir nepieciešami papildu pasākumi no darba tirgus visvairāk atstumtajiem iedzīvotājiem. Zems izglītības līmenis, ierobežota pieredze darba tirgū, jaunieši un migrantu izcelsme, šķiet, ir galvenie faktori šajā saistībā. Kopumā darba tirgus potenciāls attiecībā uz iedzīvotājiem no migrantu ģimenēm joprojām ir nepietiekami izmantots. Neraugoties uz augstajiem izdevumiem izglītības jomā Dānijā, izglītības rezultāti ir tikai vidēji, jo īpaši skolēniem no migrantu ģimenēm. Pamatizglītības un zemākā līmeņa vidējās izglītības sistēmas, kā arī profesionālās izglītības un apmācības sistēmas reformas mērķis ir risināt šo problēmu. Lai uzlabotu izglītības rezultātus, ir nepieciešams pilnībā īstenot šīs reformas.

               (10)

               Uzlabota konkurētspēja ir svarīga, lai stiprinātu ekonomikas atveseļošanos Dānijā. Produktivitātes pieaugums, kas ir būtiski svarīgs šajā saistībā, kopumā pēdējo divu desmitgažu laikā ir bijis vājš un to ir ietekmējuši šķēršļi ienākšanai tirgū un regulatīvais slogs pakalpojumu nozarēs, kas orientētas uz iekšzemes tirgu. Produktivitātes komisija ir noteikusi būvniecības un mazumtirdzniecības nozares kā jomas, kurās varētu uzlabot ražīgumu. Mazumtirdzniecības uzņēmumu noteikumi ir ļoti stingri, un nav veikti nekādi pasākumi to atvieglošanai. Būvniecības nozarei ir raksturīgi stingri būvniecības noteikumi un liels skaits sertifikācijas shēmu. Valdība 2014. gada novembrī iesniedza stratēģiju par būvniecības nozari. Tajā ir izklāstītas iniciatīvas, piemēram, noteikumu vienkāršošana, būvniecības pieteikumu tehnisko elementu racionalizācija, starptautisko standartu ieviešana, valsts standartu saskaņošana un būvatļauju izsniegšanas laika samazināšana. Tomēr stratēģija vēl ir jāpārvērš konkrētos pasākumos. Joprojām pārklājas atļauju piešķiršanas un sertifikācijas shēmas, kas dažos gadījumos attiecas arī uz pārrobežu pakalpojumu pagaidu sniegšanu. Turklāt citās dalībvalstīs izdotas atļaujas un sertifikāti ne vienmēr tiek ņemti vērā, kad pakalpojumu sniedzēji vēlas sākt uzņēmējdarbību Dānijā.

               (11)

               Eiropas pusgada ietvaros Komisija ir veikusi visaptverošu analīzi par Dānijas ekonomikas politiku un publicējusi to 2015. gada valsts ziņojumā. Tā arī ir izvērtējusi konverģences programmu un valsts reformu programmu, kā arī turpmākos pasākumus, kas veikti, ņemot vērā iepriekšējos gados Dānijai sniegtos ieteikumus. Komisija ir ņēmusi vērā ne tikai to lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Dānijā, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā vajadzību stiprināt Savienības vispārējo ekonomisko pārvaldību, sniedzot ES līmeņa ieguldījumu valstu turpmākajos lēmumos. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1. un 2. ieteikumā.

               (12)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi konverģences programmu, un tās atzinums (5) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā,

         AR ŠO IESAKA Dānijai 2015. un 2016. gadā rīkoties šādi.

               1.

               Novērst novirzes no vidējā termiņa budžeta mērķa 2016. gadā.

               2.

               Uzlabot produktivitāti, jo īpaši pakalpojumu nozarēs, kas orientētas uz iekšzemes tirgu, tostarp mazumtirdzniecības un būvniecības jomā. Atvieglot ierobežojumus attiecībā uz mazumtirdzniecības uzņēmumiem un veikt turpmākus pasākumus, lai likvidētu atlikušos šķēršļus, ko rada atļauju piešķiršanas un sertifikācijas shēmas būvniecības nozarē.

      Briselē, 2015. gada 14. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. GRAMEGNA

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Paliek spēkā ar Padomes Lēmumu 2014/322/ES (2014. gada 6. maijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm 2014. gadam (OV L 165, 4.6.2014., 49. lpp.).

      (3)  Padomes Ieteikums (2014. gada 8. jūlijs) par Dānijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Dānijas 2014. gada konverģences programmu (OV C 247, 29.7.2014., 17. lpp.).

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.).

      (5)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.


				|

		52012DC0320

			Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par Latvijas 2012. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Latvijas 2012.–2015. gada konverģences programmu /* COM/2012/0320 final - 2012/ () */

			   	Ieteikums
PADOMES IETEIKUMS
par Latvijas 2012. gada valsts reformu
programmu
un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Latvijas 2012.–2015. gada
konverģences programmu
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta
2. punktu un 148. panta 4. punktu,
ņemot vērā Padomes
1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par
budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas
uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1] un jo īpaši tās
5. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu[2],
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
rezolūcijas[3],
ņemot vērā Eiropadomes
secinājumus,
ņemot vērā
Nodarbinātības komitejas atzinumu,
apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu
komiteju,
tā kā:
(1)
Eiropadome 2010. gada 26. martā
piekrita Eiropas Komisijas priekšlikumam aizsākt jaunu izaugsmes un
nodarbinātības stratēģiju “Eiropa 2020”, kam
pamatā būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija,
lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām,
kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas
izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.
(2)
Padome 2010. gada 13. jūlijā
pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības
vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm
(2010.–2014. g.), bet 2010. gada 21. oktobrī – lēmumu
par dalībvalstu nodarbinātības politikas
pamatnostādnēm[4],
kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”.
Dalībvalstis tika aicinātas savā ekonomikas un
nodarbinātības politikā ņemt vērā šīs
integrētās pamatnostādnes.
(3)
Padome 2011. gada 12. jūlijā
pieņēma ieteikumu par Latvijas 2011. gada valsts reformu
programmu un sniedza atzinumu par atjaunināto Latvijas
2011.–2014. gada konverģences programmu.
(4)
Komisija 2011. gada 23. novembrī
pieņēma otro Gada izaugsmes pētījumu,
tādējādi uzsākot otro Eiropas ex-ante un
integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas balstās uz
stratēģiju “Eiropa 2020”. Komisija, pamatojoties uz Regulu (ES)
Nr. 1176/2011, 2012. gada 14. februārī
pieņēma Brīdinājuma mehānisma ziņojumu[5], kurā Latvija nebija
minēta to dalībvalstu vidū, kurām paredzēts veikt
padziļinātu pārbaudi.
(5)
Latvija 2011. gadā izpildīja
lielāko daļu nosacījumu saistībā ar finanšu
palīdzības programmu. Komisija 2011. gada 21. decembrī
noslēdza piekto (pēdējo) Latvijas maksājumu bilances
programmas pārskatu, kopumā pozitīvi vērtējot
valdības veikumu budžeta, finanšu un strukturālo reformu jomā.
Programma noslēdzās 2012. gada janvārī. Pēc
programmas noslēguma Latvijā tiks turpināta uzraudzība.
Šī uzraudzība ir esošo procedūru un uzraudzības
mehānismu neatņemama sastāvdaļa, un tās
mērķis ir cieši uzraudzīt riskus, kas varētu apdraudēt
makroekonomikas stabilitāti un tādējādi ietekmēt
spēju atmaksāt līdzekļus. Pēc programmas darbības
beigām veicamo uzraudzību turpinās, līdz būs
atmaksāta aizdevumu lielākā daļa (aptuveni 70 %).
(6)
Eiropadome 2012. gada 2. martā
apstiprināja finanšu stabilitātes nodrošināšanas un
fiskālās konsolidācijas prioritātes un izaugsmes
veicināšanas pasākumus. Tā uzsvēra, ka ir jāturpina
diferencēta, izaugsmi veicinoša fiskālā konsolidācija,
tautsaimniecībā jāatjauno normāli aizdevumu nosacījumi,
jāsekmē izaugsme un konkurētspēja, jāmazina bezdarbs
un krīzes sociālās sekas un jāmodernizē valsts
pārvalde.
(7)
Eiropadome 2012. gada 2. martā
turklāt aicināja dalībvalstis, kas piedalās paktā
“Euro plus”, laikus paziņot par savām saistībām, lai
tās varētu ietvert stabilitātes vai konverģences
programmās un valsts reformu programmās.
(8)
Latvija 2012. gada 30. aprīlī
iesniedza savu 2012. gada konverģences programmu, kas attiecas uz
laikposmu no 2012. līdz 2015. gadam, un 2012. gada valsts
reformu programmu. Abas programmas izvērtētas vienlaikus, lai
ņemtu vērā to savstarpējo saistību.
(9)
Pamatojoties uz 2012. gada konverģences
programmas novērtējumu saskaņā ar Padomes Regulu (EK)
Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka budžeta prognožu pamatā esošais
makroekonomiskais scenārijs attiecībā uz 2012. gadu,
ņemot vērā jaunāko pieejamo informāciju, ir
piesardzīgs un attiecībā uz 2013. gadu tas ir ticams. Programmas scenārijā sniegtās
2012. gada makroekonomikas prognozes ir ļoti tuvas Komisijas
2012. gada pavasara prognozēm (IKP izaugsmes prognozes ir
attiecīgi 2,0 % un 2,2 %), taču jaunākie ekonomikas
dati liecina, ka reāli izaugsme varētu būt lielāka. Programmā ietvertās budžeta
stratēģijas mērķis ir līdz 2012. gadam
novērst pārmērīgu budžeta deficītu un līdz
programmas darbības beigām pietuvināties vidēja
termiņa budžeta mērķim. 2012. gada konverģences
programmā vidēja termiņa mērķis ir mainīts no
–1,0% uz –0,5 % no IKP; jaunajā vidēja termiņa
mērķī ir pienācīgi ņemtas vērā
Stabilitātes un izaugsmes pakta prasības. Plānotais 2012. gada
pamatdeficīts atbilst Padomes 2009. gada 7. jūlija
ieteikumā noteiktajam pārmērīga budžeta deficīta
novēršanas termiņam. Attiecībā uz 2013. gadu
programmā paredzētais pamatdeficīts ir 1,4 % no IKP,
tomēr plānotais izdevumu samazinājums vēl nav pilnībā
pamatots ar attiecīgiem pasākumiem. Pamatojoties uz
(pārrēķināto) budžeta strukturālo bilanci[6], Latvija līdz programmas
perioda beigām 2015. gadā pietuvosies tās vidēja
termiņa mērķim. Kaut arī pārrēķinātie
dati liecina, ka virzība uz vidēja termiņa mērķi
programmas pēdējos gados strukturālā izteiksmē
būs zem 0,5 % no IKP, plānotie izdevumu ierobežojumi
nodrošinātu, ka valsts izdevumu kāpums, ņemot vērā
diskrecionāros ieņēmumu pasākumus, atbilstu
Stabilitātes un izaugsmes pakta izdevumu kritērijam. Vienlaikus
jāatzīmē, ka no 2012. gada otrās puses
iespējamās nodokļu izmaiņas, kuras vēl nav
atspoguļotas programmas scenārijā, bet ir norādītas
2012. gada konverģences programmas pavadvēstulē, rada risku
2013. gada un turpmāko mērķu sasniegšanā.
Vispārējā valsts parāda attiecība ir zem 60 % no
IKP – no 42,6 % no IKP 2011. gadā tā
palielināsies līdz 46,7 % no IKP 2014. gadā, jo
iestādes ir iepriekš ierēķinājušas lielus līdzekļus
aizdevumu atmaksai, kas saistībā ar starptautisko finanšu
palīdzības programmu jāveic 2014.–2015. gadā, un
samazināsies līdz 38,9 % no IKP 2015. gadā līdz
ar šo maksājumu nokārtošanu.
(10)
Latvijai būtu jāturpina īstenot
stratēģiju nodokļu sloga novirzīšanai no darbaspēka uz
patēriņu, īpašumiem un dabas un citu resursu izmantojumu,
līdztekus uzlabojot strukturālo bilanci. Salīdzinoši lielais
nodokļu slogs mazatalgotiem darba ņēmējiem un augstais
nedeklarētā darba līmenis liecina, ka nepieciešama
atbilstīga darba tirgus politika, nodokļu un pabalstu sistēmas
pārskatīšana un aktīvāks darbs cīņā ar
ēnu ekonomiku. Dabas resursu nodokļi joprojām ir
salīdzinoši mazattīstīti, un to vidū izteikti dominē
dzinēju degvielas nodokļi, savukārt nodokļi par citiem
enerģijas avotiem, piesārņojumu un dabas resursu izmantošanu ir
zem ES vidējā līmeņa. Turpmāka nodokļu bāzes
paplašināšana, ietverot citus dabas resursu nodokļu avotus,
īpaši piesārņojumu, kā arī plašāka enerģijas
avotu aplikšana ar nodokļiem palīdzētu sasniegt
apkārtējās vides jomā noteiktos mērķus un
vienlaikus dotu iespēju atvieglot darbaspēkam uzlikto nodokļu
slogu.
(11)
Fiskālās pārvaldības reformas
ietvaros Latvija tiek aicināta nodrošināt, ka Saeimā tiek
pieņemts Fiskālās disciplīnas likums, un
izstrādāt vidēja termiņa budžeta satvara likumu, kas
sekmētu valsts finanšu ilgstpēju ilgtermiņā. Pieņemot
Fiskālās disciplīnas likumu, tiks īstenotas Latvijas
valdības saistības saskaņā ar maksājumu bilances
programmu; valdības pieņemtā likumprojekta mērķis ir
arī iestrādāt Latvijas tiesību sistēmā ES
fiskālās pārvaldības acquis izmaiņas.
Pieņemot un īstenojot šo jauno likumu, tiks būtiski
nostiprināta Latvijas fiskālā sistēma, kurā patlaban
nav efektīva mehānisma, kas iegrožotu izdevumu palielināšanu
ekonomiskā uzplaukuma laikā.
(12)
Lai nodrošinātu pensiju reformas
turpināšanu, Latvijai attiecībā uz privāto obligāto
fondēto pensiju shēmu no pašreizējā samazinātā
iemaksu līmeņa 2 % apmērā no bruto algas būtu
jāatgriežas pie 6 % no bruto algas 2013. gadā.
(13)
Latvijai ir jāstiprina un jāreformē
sociālās palīdzības sistēma un jācīnās
ar bezdarbu, kura līmenis ir viens no augstākajiem Eiropas
Savienībā. Jauniešu bezdarba problēma jo īpaši
saasinājās krīzes laikā, turklāt ar izteiktu
kvalifikācijas neatbilstību pieprasījumam. Ir
izstrādāta un īstenota speciāla uz jauniešiem vērsta
aktīvā darba tirgus politika, kas ietver arodapmācību,
brīvprātīgo darbu un algu subsīdijas jauniešiem.
Tomēr, ņemot vērā problēmas apmēru, šiem
ierobežotajiem pasākumiem ir salīdzinoši neliela ietekme.
(14)
2011. gadā 40 % Latvijas
iedzīvotāju bija uz nabadzības sliekšņa, un tas
ietekmē darbaspēka nodarbināšanas iespējas un
turpmākās izaugsmes izredzes. Latvija ir pieņēmusi
ārkārtas Sociālās drošības tīkla
stratēģiju. Valdības politika nabadzības mazināšanas
jomā koncentrējas uz ienākumu nevienlīdzības un
strādājošo ģimeņu nodokļu sloga mazināšanu un
labāku piekļuvi darba tirgum. Tomēr Latvijas izdevumi
sociālās aizsardzības jomā ir salīdzinoši nelieli, un
sociālo transfertu loma nabadzības mazināšanā ir neliela,
jo liela daļa šo transfertu nonāk atpakaļ pie
iedzīvotājiem ar vidējiem vai augstiem ienākumiem. No
ienākumiem atkarīgajiem pabalstiem atvēlētie izdevumi ir
nelieli, tomēr sociālās drošības tīkla funkcijas
daļēji pilda valsts nodrošinātas mazapmaksātas pagaidu
darbavietas. Sociālās palīdzības pabalstu sistēma
turklāt rada risku iekļūt nabadzības un bezdarba
lamatās, un ir sistēmas ļaunprātīgas izmantošanas
gadījumi. Pašvaldību līmenī pastāv liela
nevienlīdzība attiecībā uz sociālās
palīdzības pieejamību, un vājā pārredzamība
apgrūtina iespēju pieņemt lēmumus, pamatojoties uz faktiem.
Ilgstošā bezdarba un jauniešu bezdarba problēmas jo īpaši
uzskatāmas kļuva krīzes laikā. Lielākajai daļai
bez darba palikušo jauniešu nav profesionālās kvalifikācijas.
Salīdzinoši liels ir to jauniešu skaits, kuri ne strādā, ne
mācās (NEET). Būtu jāveic attiecīgi
pasākumi, ņemot vērā Latvijas un Komisijas
kopīgās jauniešu bezdarba rīcības grupas darba
rezultātus.
(15)
Latvijai būtu jāturpina uzlabot
energoefektivitāti un veicināt konkurenci lielākajos
enerģētikas tīklos, līdztekus uzlabojot savienojamību
ar ES enerģētikas tīkliem. Nodokļu sistēma nerada
pietiekami spēcīgus stimulus samazināt enerģijas izmaksas
un pārorientēt patēriņu un ieguldījumus uz
energoefektīviem produktiem (transportlīdzekļi, ēku
siltināšana, apkures sistēmas). Latvijas enerģijas tirgos
joprojām dominē monopoli. Vēsturiska rakstura iemeslu
dēļ gāzes un elektroenerģijas tirgi lielā
mērā ir nodalīti no citu ES dalībvalstu tirgiem.
(16)
Civiltiesību sistēmas
neefektivitātes izpausmes negatīvi ietekmē uzņēmumus
un tautsaimniecības vidi, jo tās palielina
uzņēmējdarbības riskus un izmaksas. Civiltiesību un
komerctiesību jomā ir samilzis pirmās un otrās instances
tiesās neiztiesāto lietu skaits, īpaši saistībā ar
līgumsaistībām un maksātnespēju. Būtu
jānovērtē tiesnešu profesionālās darbības
rezultāti. Būtu vajadzīgi turpmāki uzlabojumi
maksātnespējas tiesību sistēmā.
(17)
Kaut arī izglītības līmenis ir
salīdzinoši augsts, ievērojamai daļai darbaspēka nav
profesionālās kvalifikācijas un ir ierobežotas iespējas
iegūt augstāko izglītību. Universitāšu
vērtējums pasaules līmeņa reitingos ir vājš, un
tām ir raksturīga zema starptautiskā konkurētspēja un
vāja pārvaldība. Zemais universitāšu, zinātniskās
izpētes iestāžu un uzņēmumu sadarbības līmenis nosaka
ļoti zemos rezultātus inovācijas jomā. Trūkst
sistemātiskas un efektīvas zinātniskās izpētes un
inovācijas stratēģijas. Latvijā turklāt ir
viszemākais uzņēmumu P&I izdevumu līmenis Eiropas
Savienībā.
(18)
Latvija ir uzņēmusies vairākas
saistības saskaņā ar paktu “Euro plus”. Šīs
saistības un 2011. gadā norādīto saistību
īstenošana attiecas uz nodarbinātības sekmēšanu,
konkurētspējas uzlabošanu, valsts finanšu ilgtspējas veicināšanu
un finanšu stabilitātes stiprināšanu. Komisija ir
izvērtējusi to, kā īstenotas saistības
saskaņā ar paktu “Euro plus”. Šā novērtējuma
rezultāti ir ņemti vērā ieteikumos.
(19)
Eiropas pusgada ietvaros Komisija ir vispusīgi
izanalizējusi Latvijas ekonomikas politiku. Tā ir
izvērtējusi konverģences programmu un valsts reformu programmu.
Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai
programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un
sociālekonomiskās politikas izveidē Latvijā, bet arī
atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā,
ka ir jānostiprina Eiropas Savienības vispārējā
ekonomiskā pārvaldība, kas panākams, turpmākajos
valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Tās
ieteikumi Eiropas pusgada kontekstā ir sniegti 1.–7. ieteikumā.
(20)
Ņemot vērā šo novērtējumu,
Padome ir izskatījusi Latvijas konverģences programmu, un tās
atzinums[7]
ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā,
AR ŠO IESAKA Latvijai laikposmā no
2012. gada līdz 2013. gadam rīkoties šādi.
1.
Nodrošināt plānoto virzību, lai
paredzētajā laikā novērstu pārmērīgu budžeta
deficītu. Lai to panāktu, izpildīt 2012. gada budžetu,
kā plānots, un nodrošināt fiskālo pasākumu ietekmi,
kas norādīta Padomes ieteikumā saskaņā ar
pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru.
Pēc tam 2013. gadā un turpmāk īstenot budžeta
stratēģiju, kuras pamatā ir pietiekami konkrēti
strukturālie pasākumi, panākt pietiekamu virzību uz budžeta
vidēja termiņa mērķa sasniegšanu un ievērot izdevumu
kritēriju. Cikliskos ieņēmumus, kas lielāki par
plānotajiem, izmantot valsts parāda samazināšanai.
2.
Īstenot pasākumus nodokļu sloga
novirzīšanai no darbaspēka uz patēriņu, īpašumiem un
dabas un citu resursu izmantojumu, līdztekus uzlabojot strukturālo
bilanci. Nodrošināt Fiskālās disciplīnas likuma
pieņemšanu un izstrādāt vidēja termiņa budžeta satvara
likumu, kas sekmētu valsts finanšu ilgstpēju ilgtermiņā.
Privāto obligāto fondēto pensiju shēmā no
2013. gada atgriezties pie iemaksām 6 % apmērā no
bruto algas.
3.
Veikt pasākumus ilgstošā bezdarba un
jauniešu bezdarba samazināšanai, novēršot mācību
priekšlaicīgu pārtraukšanu, veicinot efektīvāku arodpraksi
un profesionālo izglītību un apmācību, palielinot
aktīvās darba tirgus politikas un tās apmācību
sadaļas kvalitāti, darbības jomu un efektivitāti un
nodrošinot efektīvu algu subsīdiju shēmu.
4.
Pievērsties augstajam nabadzības un
sociālās atstumtības līmenim, reformējot
sociālās palīdzības sistēmu, lai tā
kļūtu efektīvāka un vienlaikus labāk aizsargātu
trūcīgos iedzīvotājus. Mērķtiecīgāk
organizēt un palielināt motivāciju strādāt.
5.
Turpināt veicināt
energoefektivitāti, radot stimulus samazināt enerģijas izmaksas
un pārorientēt patēriņu uz energoefektīviem
produktiem, tostarp attiecībā uz transportlīdzekļiem,
ēkām un apkures sistēmām. Veicināt
konkurenci lielākajos enerģētikas tīklos
(elektroenerģija, dabasgāze, apkure) un uzlabot savienojamību ar
ES enerģētikas tīkliem.
6.
Veikt pasākumus tiesu sistēmas
pārvaldības un efektivitātes uzlabošanai, jo īpaši lai
samazinātu neiztiesāto lietu skaitu un tiesvedības ilgumu. Strādāt pie tā, lai uzlabotu
maksātnespējas sistēmu un mediācijas tiesības.
7.
Turpināt augstākās
izglītības reformu, cita starpā ieviešot jaunu finansēšanas
modeli, kas stimulētu kvalitāti, stiprinātu tirgus
vajadzību ievērošanu un saikni ar zinātniskās izpētes
iestādēm un novērstu budžeta līdzekļu sadrumstalošanu. Izstrādāt un īstenot efektīvu
zinātniskās izpētes un inovācijas politiku, kas paredz
veicināt uzņēmumu inovācijas, tostarp izmantojot
nodokļu atvieglojumus, modernizēt infrastruktūru un
racionalizēt zinātniskās izpētes iestādes.
Briselē,
                                                                       Padomes vārdā –
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.
[2]               COM(2012)320 final.
[3]               P7_TA(2012)0048 un P7_TA(2012)0047.
[4]               Padomes 2012. gada 26. aprīļa
Lēmums 2012/238/ES.
[5]               COM(2012)68 final.
[6]               Cikliski koriģētā bilance, izņemot
vienreizējos un pagaidu pasākumus, ko Komisijas dienesti atbilstoši
kopīgi saskaņotai metodoloģijai pārrēķinājuši,
pamatojoties uz programmā sniegto informāciju.
[7]               Saskaņā ar Padomes Regulas (EK)
Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.