               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 22.5.2017
            COM(2017) 512 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Kipras 2017. gada valsts reformu programmuun ar ko sniedz Padomes atzinumu par Kipras 2017. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Kipras 2017. gada valsts reformu programmu

                  un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Kipras 2017. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību
                  2
               , un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu
                  3
               ,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas
                  4
               ,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2016. gada 16. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu
                  5
               , iezīmējot 2017. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2017. gada 9. un 10. martā. Komisija 2016. gada 16. novembrī, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu
                  6
               , kurā Kipra bija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu Padomes ieteikumam par eurozonas ekonomikas politiku. Eiropadome atbalstīja šo ieteikumu 2017. gada 9. un 10. martā, un 2017. gada 21. martā Padome to pieņēma
                  7
               .

               (2)Ņemot vērā to, ka Kipra ir dalībvalsts, kuras valūta ir euro un ekonomiskajā un monetārajā savienībā starp ekonomikām ir cieša savstarpēja saikne, Kiprai būtu jānodrošina pilnīga un savlaicīga ieteikuma par eurozonu, kas ir atspoguļots 1.–5. ieteikumā, īstenošana.

               (3)2017. gada ziņojums par Kipru
                  8
                tika publicēts 2017. gada 22. februārī. Tajā tika izvērtēti Kipras panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti Padomes 2016. gada 12. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Kipras progress virzībā uz stratēģijas „Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā bija ietverts arī padziļināts pārskats, kurš veikts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu un kura rezultāti arī tika publicēti 2017. gada 22. februārī
                  9
               . Komisijas veiktā analīze tai ļauj secināt, ka Kiprā pastāv pārmērīga makroekonomikas nelīdzsvarotība. Jo īpaši svarīgi ir atrisināt ievērojamo nelīdzsvarotību uzkrājumu privātā sektora, valsts un ārējā parāda veidā un augsto ieņēmumus nenesošo kredītu līmeni.

               (4)Kipra 2017. gada 27. aprīlī iesniedza savu 2017. gada stabilitātes programmu un 2017. gada 28. aprīlī – 2017. gada valsts reformu programmu. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās tika izvērtētas vienlaikus. Kipras valsts reformu programmā ir ietvertas gan īstermiņa, gan vidējā termiņa saistības. Konkrēti – tajā ir iekļauti pasākumi, kuru mērķis ir samazināt privātā sektora parādsaistības, uzlabot darījumdarbības vidi, atvieglot piekļuvi finansējumam un modernizēt veselības aprūpes nozari, un tajā ir paredzētas publiskā sektora un tiesu sistēmas reformas. Valsts reformu programmā ietverti arī problēmjautājumi, kas apzināti 2017. gada ziņojumā par Kipru un eurozonai adresētajā ieteikumā, tostarp vajadzība atjaunot ieguldījumus un nodrošināt publisko finanšu stabilitāti. Ja šie pasākumi tiks pilnībā īstenoti norādītajos termiņos, tie palīdzētu novērst Kipras makroekonomikas nelīdzsvarotību un īstenot konkrētai valstij adresētos ieteikumus. Pamatojoties uz Kipras politisko saistību novērtējumu, Komisija apstiprina savu iepriekšējo vērtējumu, ka makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūras ietvaros šajā posmā nav vajadzīgi nekādi turpmāki pasākumi. Politikas reformu programmas īstenošana tiks cieši pārraudzīta, piemērojot īpašas uzraudzības procesu.

               (5)Attiecīgie konkrētai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, veicot dalībvalstu programmu plānošanu attiecībā uz Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem (ESI fondi) 2014.–2020. gadam. Kā paredzēts tiesību aktā, kas reglamentē ESI fondus
                  10
               , gadījumā, ja ir nepieciešams atbalsts attiecīgo konkrētai valstij adresēto ieteikumu īstenošanā, Komisija var lūgt dalībvalsti pārskatīt un grozīt tās attiecīgās ESI fondu programmas. Komisija ir sniegusi papildu norādes par minēto noteikumu piemērošanu
                  11
               .

               (6)Uz Kipru pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa un noteikums par parādu. Valdība savā 2017. gada stabilitātes programmā plāno 2016.–2020. gadā sasniegt budžeta pārpalikumu nominālā izteiksmē (tas atbilst nominālai bilancei aptuveni 0,4 % apmērā no IKP visā programmas laikposmā). Plānots, ka vidēja termiņa budžeta mērķis – līdzsvarots budžeta stāvoklis strukturālā izteiksmē – tiks sasniegts 2017. gadā. Tiek prognozēts, ka pārrēķinātā
                  12
                strukturālā bilance turpmākajos gados pastāvīgi attālināsies no vidēja termiņa mērķa, tādējādi neievērojot Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvās daļas prasības. Paredzams, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2016. gadā ir sasniegusi 107,8 %, savukārt 2018. gadā tā samazināsies līdz 99,7 % un līdz 2020. gadam samazināsies vēl vairāk – līdz 88,8 %. Šo budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams. Riski, kas saistīti ar stabilitātes programmā izklāstītajiem makroekonomikas pieņēmumiem, ir lejupvērsti, kas galvenokārt izskaidrojams ar ienākumus nenesošu aizdevumu lielo apjomu un iespējamu ārējās vides pasliktināšanos.

               (7)Pēc pārmērīga deficīta novēršanas Padome 2016. gada 12. jūlijā Kiprai ieteica 2016. un 2017. gadā ievērot vidēja termiņa budžeta mērķi. Pamatojoties uz Komisijas 2017. gada pavasara prognozi, saskaņā ar vispārēju novērtējumu Kipra 2017. gadā ievēro minēto prasību. Attiecībā uz 2018. gadu Kiprai tiek ieteikts turpināt virzību uz vidēja termiņa budžeta mērķi. Pamatojoties uz Komisijas 2017. gada pavasara prognozi, tas ir saskaņā ar valdības neto primāro izdevumu
                  13
                nominālo pieauguma tempu, kas maksimāli sasniedz 0,3 % un tādējādi atbilst strukturālajai korekcijai 0,2 % apmērā no IKP. Saskaņā ar vispārēju novērtējumu nemainīgas politikas apstākļos pastāv risks, ka 2018. gadā Kipra varētu nedaudz novirzīties no minētās prasības. Tiek prognozēts, ka 2017. un 2018. gadā Kipra izpildīs noteikumu par parādu. Kopumā Padome uzskata, ka Kiprai jābūt gatavai veikt turpmākus pasākumus, lai 2018. gadā nodrošinātu atbilstību prasībām.

               (8)Valsts parāds samazinās, taču tā ilgtspēja joprojām ir pakļauta riskiem. Paredzams, ka vairāki nesen pieņemti fiskālie pasākumi un kavēšanās svarīgu strukturālo reformu īstenošanā pasliktinās strukturālo bilanci un varētu mazināt iespējas veikt izaugsmi veicinošus publiskos ieguldījumus.

               (9)Neraugoties uz to, ka algu izdevumi (procentos no IKP) Kiprā ir vieni no lielākajiem eurozonā, Kipras publiskajā sektorā joprojām ir vērojama neefektivitāte. Lai novērstu šo problēmu, makroekonomikas korekciju programmas ietvaros tika izstrādātas vairākas reformas, par kurām tika panākta vienošanās ar sociālajiem partneriem. Saskaņā ar minētajām reformām cita starpā bija paredzēts ieviest saistošu, pastāvīgu mehānismu, ar ko ierobežo publiskā sektora darba ņēmēju algu pieaugumu, kā arī īstenot visaptverošu valsts pārvaldes reformu. Tomēr šo likumdošanas reformu pieņemšana saskaras ar šķēršļiem, jo īpaši pēc Pārstāvju palātas negatīvā balsojuma 2016. gada decembrī. Kamēr saistošā formā nav pieņemti noteikumi par mehānismu algu pieauguma ierobežošanai publiskajā sektorā, šo mehānismu īsteno saskaņā ar darba koplīgumiem un piemēros līdz 2018. gadam.

               (10)Ir veiktas dažas reformas, lai cīnītos pret korupciju. Jaunākie pasākumi cita starpā ir reformas, kuru mērķis ir vietējā līmenī padarīt publisko iepirkumu profesionālāku, un politisko partiju finansēšanas likums, kas stājās spēkā 2015. gada decembrī. 2016. gadā tika pieņemts konstitūcijas grozījums, uz kura pamata var publiskot amatpersonu mantiskā stāvokļa pārskatus. Tomēr korupcijas apkarošanas koordinācijas centrs nav pienācīgi nodrošināts ar personālu, un joprojām nav novērsti trūkumi ierēdņu disciplinārās atbildības kārtībā.

               (11)Kipra joprojām saskaras arī ar nozīmīgām problēmām attiecībā uz tiesu sistēmas darbību. Neefektīvas tiesu procedūras un ierobežota spēja apstrādāt lietas noved pie ievērojamas kavēšanās tiesas lietu izskatīšanā. Tas savukārt kaitē darījumdarbības videi un jo īpaši – jauno noteikumu darbībai piespiedu atsavināšanas un maksātnespējas jomā. Šie noteikumi ir ieviesti, lai palīdzētu samazināt dzīvotnespējīgu parādu apmēru privātajā sektorā, radot stimulus bankām un parādniekiem vienoties par pārstrukturēšanas risinājumiem. Tomēr šo instrumentu efektivitāti negatīvi ietekmē vairāki faktori, tostarp iepriekš minētie trūkumi tiesu sistēmā, vājas administratīvās spējas un parādnieku zemais informētības līmenis par procedūrām. Turklāt neizskatīto īpašumtiesības apliecinošu aktu skaits joprojām ir ievērojams, un šo aktu izsniegšana un pārnešana būtiski kavējas. Tas kaitē parādu samazināšanas centieniem un negatīvi ietekmē atveseļošanos mājokļu tirgū.

               (12)Ienākumus nenesošo aizdevumu līmenis samazinās, taču joprojām ir ļoti augsts, tādējādi kavējot banku nozares pienācīgu darbību un negatīvi ietekmējot reālajai ekonomikai nepieciešamo kredītu piedāvājumu. Bankas nesasniedz aizdevumu pārstrukturēšanas mērķus, par kuriem panākta vienošanās ar Kipras Centrālo banku; tas liecina par nepieciešamību paplašināt mērķu noteikšanas sistēmu un padarīt to efektīvāku un saistošu, ko panāk, nosakot tādus vērienīgus mērķus ienākumus nenesošo aizdevumu samazināšanai, kuri atbilst banku stratēģijām šo aizdevumu samazināšanai. Atkārtotas saistību neizpildes rādītāji joprojām ir augsti, kas norāda uz iespējamiem aizdevumu pārstrukturēšanas risinājumu trūkumiem. Ar risku saistīto uzkrājumu līmenis ir pieaudzis, taču vēl aizvien ir zemāks par vidējo rādītāju eurozonā, uzsverot nepieciešamību rūpēties par to, ka nodrošinājuma vērtējumi ir ticami un sekmē pienācīgus riska uzkrājumus. Aizdevumu sekundārā tirgus un aizdevumu vērtspapīrošanas regulējuma trūkums ierobežo iespējas ātrāk samazināt aizņemto līdzekļu īpatsvaru un atbrīvot banku bilances no ienākumus nenesošiem aizdevumiem, kas nozīmē to, ka ir vajadzīgi papildu regulatīvi un leģislatīvi pasākumi, lai pabeigtu izstrādāt nepieciešamos instrumentus banku bilanču pārvaldības atvieglošanai. Turklāt apdrošināšanas sabiedrību un pensiju fondu uzraudzības struktūru pārvaldība un administratīvās spējas joprojām ir vājas, kas rada riskus finanšu stabilitātei.

               (13)Kipras ekonomikas atlabšana turpinās. Tomēr izaugsmes potenciāls vēl aizvien ir vājš, kam par iemeslu ir strukturālo reformu īstenošana ierobežotā apmērā, šķēršļi, kas kavē ieguldījumus, un nepilnības darījumdarbības vidē. Izaugsmi veicinošās iniciatīvas, kas izklāstītas rīcības plānā, tiek īstenotas, lai gan samērā lēni. Projekta stadijā joprojām ir tiesību akta priekšlikums, kura mērķis ir stratēģisko ieguldījumu piesaiste un sekmēšana. Valdība strādā pie tā, lai uzlabotu mazo un vidējo uzņēmumu piekļuvi finansējumam. Lai atrisinātu šo steidzamo jautājumu, ir uzsāktas dažas jaunas, mērķtiecīgas iniciatīvas, kā ziņots valsts reformu programmā. Tomēr lielākā daļa šo jauno iniciatīvu par piekļuvi finansējumam joprojām ir sākuma stadijā. Privatizācijas centieni, kuru mērķis ir piesaistīt ražīgumu veicinošus ārvalstu ieguldījumus, saskaras ar politisku opozīciju un daudzos gadījumos ir apturēti. Arī enerģētikas nozares reforma var būt būtisks konkurētspējas virzītājspēks, taču tās īstenošana ir aizkavējusies. Tas jo īpaši attiecas uz Kipras Elektroenerģijas iestādes (Electricity Authority of Cyprus) īpašumtiesību nodalīšanu un jauna elektroenerģijas tirgus izveidi, kas joprojām ir atkarīga no tā, lai nodrošinātu patiesu pārvades sistēmas operatora neatkarību.

               (14)Bezdarba līmenis sarūk, taču joprojām ir augsts, jo īpaši jauniešu un ilgstošo bezdarbnieku vidū. Vēl nav īstenoti plāni, kuru mērķis ir palielināt valsts nodarbinātības dienestos strādājošo konsultantu skaitu un uzlabot viņu specializāciju. Turklāt jaunie konsultanti, visticamāk, tiks pieņemti darbā ar pagaidu līgumiem, tādējādi nepanākot strukturālu problēmas risinājumu. Rezultātā joprojām trūkst jaudas, lai apmierinātu darba meklētāju vajadzības, jo īpaši tādu personu gadījumā, kurām ir grūtāk integrēties darba tirgū, un lai veiktu informēšanas pasākumus viņu aktivizācijai. Aktīva darba tirgus programmu un ienākumu atbalsta shēmu ietekmi joprojām negatīvi ietekmē nepietiekami kvalitātes novērtējumi un pēcpasākumi.

               (15)Izglītībai atvēlēto izdevumu līmenis Kiprā joprojām pārsniedz vidējo ES rādītāju. Tomēr izglītības rezultāti ir vāji un ir pat pasliktinājušies salīdzinājumā ar iepriekšējiem gadiem. Saskaņā ar Starptautiskās skolēnu novērtēšanas programmas 2015. gada rezultātiem Kipra ieņem vienu no pēdējām vietām Eiropas Savienībā attiecībā uz pamatprasmju līmeni matemātikā, dabaszinībās un lasīšanā. Kaut arī nesen ieviestie korektīvie pasākumi, piemēram, sistēmas uzlabošana skolotāju pieņemšanai darbā un skolu mācību programmu modernizācija, ir pirmie soļi pareizajā virzienā, tomēr situāciju varētu būtiski uzlabot turpmāka rīcība ar nolūku pabeigt plānotās reformas, tostarp attiecībā uz skolotāju novērtēšanu.

               (16)Darba tirgū piedāvāto un pieprasīto prasmju neatbilstība vēl aizvien ir lielā mērā neatrisināts jautājums, kas negatīvi ietekmē izredzes uz ilgtspējīgu izaugsmi ilgtermiņā. Līdzdalības līmenis vidējā profesionālajā izglītībā un apmācībā ir zems, savukārt augstākajai izglītībai ir maza nozīme darba tirgū, kā rezultātā liels augstskolu absolventu īpatsvars strādā profesijās, kurās augstākā izglītība nav obligāti vajadzīga.

               (17)Kipras veselības aprūpes nozarei joprojām ir raksturīgs vispārējās apdrošināšanas trūkums un dažādu līmeņu neefektivitāte. Tas ierobežo pieeju pienācīgai un efektīvai aprūpei. Lai uzlabotu veselības aprūpes nozares spējas un palielinātu izmaksu lietderību šajā nozarē, izšķiroša nozīme ir tiesību aktiem, kuru mērķis ir izveidot valsts mēroga veselības aprūpes sistēmu un piešķirt valsts slimnīcām lielāku autonomiju, taču šie tiesību akti parlamentā vēl nav pieņemti.

               (18)Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Kipras ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2017. gada ziņojumā par valsti. Tā ir arī izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Kiprai adresētiem ieteikumiem. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Kiprā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina ES vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu.

               (19)Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu, un tās atzinums
                  14
                ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (20)Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1.–4. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Kiprai 2017. un 2018. gadā rīkoties šādi.

               1.Īstenot savu fiskālo politiku atbilstīgi Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvās daļas prasībām, kas nozīmē, ka Kiprai jāturpina virzība uz vidējā termiņa budžeta mērķi 2018. gadā. Līdz 2017. gada beigām pieņemt nozīmīgas likumdošanas reformas, kuru mērķis ir uzlabot efektivitāti publiskajā sektorā, jo īpaši attiecībā uz valsts pārvaldes darbību, valsts struktūrvienību pārvaldību un pašvaldībām.

               2.Palielināt tiesu sistēmas efektivitāti, modernizējot civilprocesu, ieviešot atbilstošas informācijas sistēmas un paaugstinot tiesu specializāciju. Veikt papildu pasākumus, lai novērstu šķēršļus, kas kavē maksātnespējas un piespiedu atsavināšanas satvaru pilnīgu īstenošanu, un nodrošinātu uzticamu un ātru sistēmu īpašumtiesības apstiprinošu aktu izdošanai un īpašumtiesību uz nekustamo īpašumu nodošanai.

               3.Paātrināt ienākumus nenesošo aizdevumu samazināšanu, nosakot bankām kvantitatīvus un ar konkrētiem termiņiem saistītus mērķus un gādājot par to, lai riska uzkrājumu veikšanas nolūkā nodrošinājuma vērtējumi būtu precīzi. Radīt apstākļus ienākumus nenesošo aizdevumu sekundārā tirgus darbībai. Integrēt un pastiprināt apdrošināšanas uzņēmumu un pensiju fondu uzraudzību.

               4.Paātrināti īstenot rīcības plānu izaugsmei, īpašu uzmanību veltot straujai stratēģisko ieguldījumu piesaistei un uzlabotai piekļuvei finansējumam, un līdz 2017. gada beigām atsākt privatizācijas plāna īstenošanu. Līdz 2017. gada beigām veikt Kipras Elektroenerģijas iestādes īpašumtiesību nodalīšanu.

               5.Paātrināt reformas, kuru mērķis ir palielināt valsts nodarbinātības dienestu spējas un uzlabot aktīvas darba tirgus politikas rezultātu kvalitāti. Pabeigt izglītības sistēmas reformu, tostarp attiecībā uz skolotāju novērtēšanu, lai uzlabotu šīs sistēmas atbilstību darba tirgus vajadzībām un tās rezultātus. Līdz 2017. gada beigām pieņemt tiesību aktus par slimnīcu reformu un vispārējo veselības aprūpes apdrošināšanu.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)
                  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

                     (3)
                  COM(2017) 512 final.

                     (4)
                  P8_ TA(2017)0038, P8_ TA(2017)0039 un P8_ TA(2017)0040.

                     (5)
                  COM(2016) 725 final.

                     (6)
                  COM(2016) 728 final.

                     (7)
                  OV C 92/01, 24.3.2017., 1. lpp.

                     (8)
                  SWD(2017) 78 final.

                     (9)
                  COM(2017) 90 final.

                     (10)
                  23. pants Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006, OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.

                     (11)
                  COM(2014) 494 final.

                     (12)
                  Cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus, ko Komisija pārrēķina, izmantojot vispārpieņemtu metodiku.

                     (13)
                  Valdības neto izdevumus veido kopējie valdības izdevumi, neieskaitot izdevumus par procentu maksājumiem, tādus izdevumus par Savienības programmām, kuri ir pilnībā izlīdzināti ar ienākumiem no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas izdevumos par bezdarbnieku pabalstiem. Bruto pamatkapitāla veidošana, ko finansē valsts, tiek izlīdzināta 4 gadu laikā. Diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai tiesību aktos paredzēti obligāti ieņēmumu palielinājumi tiek ņemti vērā. Vienreizēji pasākumi – gan ieņēmumu, gan izdevumu jomā – tiek atskaitīti.

                     (14)
                  Atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktam.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 22.5.2017
            COM(2017) 515 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Luksemburgas 2017. gada valsts reformu programmuun ar ko sniedz Padomes atzinumu par Luksemburgas 2017. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Luksemburgas 2017. gada valsts reformu programmu

                  un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Luksemburgas 2017. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu
                  2
               ,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas
                  3
               ,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2016. gada 16. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu
                  4
               , iezīmējot 2017. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Gada izaugsmes pētījuma prioritātes Eiropadome apstiprināja 2017. gada 9. un 10. martā. Komisija 2016. gada 16. novembrī, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu
                  5
               , kurā Luksemburga nebija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu Padomes ieteikumam par eurozonas ekonomikas politiku. Eiropadome atbalstīja šo ieteikumu 2017. gada 9. un 10. martā, un 2017. gada 21. martā Padome to pieņēma
                  6
               .

               (2)Tā kā Luksemburgas kā dalībvalsts valūta ir euro un ņemot vērā to, ka ekonomikas un monetārajā savienībā starp ekonomikām ir cieša savstarpēja saikne, Luksemburgai būtu jānodrošina pilnīga un savlaicīga ieteikuma par eurozonu, kas ir atspoguļots 2. ieteikumā, īstenošana.

               (3)2017. gada ziņojums par Luksemburgu
                  7
                tika publicēts 2017. gada 22. februārī. Tajā tika izvērtēti Luksemburgas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti Padomes 2016. gada 12. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Luksemburgas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu.

               (4)Luksemburga 2017. gada 28. aprīlī iesniedza savu 2017. gada valsts reformu programmu un 2017. gada stabilitātes programmu. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās tika izvērtētas vienlaikus.

               (5)Attiecīgie konkrētai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, veicot dalībvalstu programmu plānošanu attiecībā uz Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem (ESI fondi) 2014.–2020. gadam. Kā paredzēts tiesību aktā, kas reglamentē ESI fondus
                  8
               , ja ir nepieciešams atbalsts attiecīgo konkrētai valstij adresēto ieteikumu īstenošanā, Komisija var lūgt dalībvalsti pārskatīt un grozīt tās attiecīgās ESI fondu programmas. Komisija ir sniegusi papildu norādes par minēto noteikumu piemērošanu
                  9
               .

               (6)Uz Luksemburgu pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa. Savā 2017. gada stabilitātes programmā valdība plāno samazināt nominālo pārpalikumu no 1,6 % no IKP 2016. gadā līdz 0,2 % no IKP 2017. gadā, kam pēc tam sekos pakāpenisks pieaugums, sasniedzot pārpalikumu 1,2 % apmērā no IKP 2021. gadā. Vidēja termiņa budžeta mērķi – strukturālo deficītu 0,5 % apmērā no IKP – tā turpina ievērot (ar rezervi) visā programmas laikā. Saskaņā ar stabilitātes programmu sagaidāms, ka valdības parāda attiecība pret IKP saglabāsies ievērojami zemāka par Līgumā noteikto atsauces vērtību – 60 % no IKP. Makroekonomiskais scenārijs, kas ir budžeta prognozes pamatā, ir ticams, izņemot 2018. gadu, kad tas ir izteikti labvēlīgs, un 2021. gadu, kad tas ir izteikti piesardzīgs. Balstoties uz Komisijas 2017. gada pavasara prognozi, tiek prognozēts, ka 2017. gadā strukturālajā bilancē tiks reģistrēts pārpalikums 0,4 % apmērā no IKP un 2018. gadā – 0,1 % apmērā no IKP, kas kopumā atbilst stabilitātes programmai un pārsniedz vidēja termiņa budžeta mērķi. Kopumā Padome uzskata, ka ir paredzams, ka Luksemburga atbildīs Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem 2017. un 2018. gadā.

               (7)Ilgtermiņa fiskālās stabilitātes bažas joprojām saglabājas, ņemot vērā ar novecošanu saistīto izmaksu prognozēto palielināšanos. Kā paredzēts 2012. gada pensiju reformā, reizi piecos gados kopš reformas pieņemšanas būtu jāveic pensiju sistēmas stabilitātes novērošana un izvērtēšana. Valdība pavirzīja pirmo novērtējumu uz 2016. gadu. Lai arī pārbaudē secināja, ka pensiju sistēmā joprojām tiek reģistrēts pārpalikums, kas ļāva uzkrāt apjomīgas pensiju rezerves, sagaidāms, ka pensiju sistēmā tiks reģistrēta negatīva bilance, sākot ar 2023. gadu. Saskaņā ar nesen pārskatītajām Eurostat iedzīvotāju skaita prognozēm prognozētais iedzīvotāju skaita pieaugums būs mazāks, nekā iepriekš gaidīts. Tas ietekmēs apgādājamo īpatsvara koeficientu, kas palielināsies ātrāk nekā iepriekš paredzēts, un tāpēc būs lielāks prognozētais valsts izdevumu pieaugums attiecībā uz pensijām. Nav gūti nekādi panākumi likumā noteiktā pensionēšanās vecuma sasaistē ar paredzamo mūža ilgumu, kā to iepriekš ieteica Padome. Luksemburga ir vienīgā dalībvalsts, kurā attiecībā uz laikposmu no 2013. līdz 2060. gadam nav paredzēta likumā noteiktā pensionēšanās vecuma paaugstināšana. Luksemburgā ir apgādājamo īpatsvara lielākais prognozētais pieaugums Savienībā līdz 2060. gadam. Luksemburga ir guvusi nelielus panākumus attiecībā uz priekšlaicīgu pensionēšanos. Parlamentam 2015. gada jūlijā tika iesniegts likumprojekts, ar ko paredzēts veikt grozījumus priekšlaicīgas pensionēšanās shēmās, un tas joprojām nav pieņemts. Kopumā priekšlaicīga pensionēšanās joprojām ir plaši izplatīta, un stimuli strādāt ilgāk joprojām ir ierobežoti. Pēc demogrāfisko perspektīvu pārskatīšanas Luksemburgai aktuāli ir papildu riski, kas saistīti ar ilgtermiņa aprūpes izdevumiem. Tas jau ir viens no augstākajiem līmeņiem dalībvalstīs kā daļa no IKP, un tiek prognozēts, ka tas pieaugs no 1,5 % līdz 3,2 % no IKP līdz 2060. gadam (vairāk nekā divkārši salīdzinājumā ar pašreizējo līmeni). Ilgtermiņa aprūpes apdrošināšanas reformas projekts joprojām tiek apspriests parlamentā.

               (8)Luksemburgas iestādes ir pieņēmušas visaptverošu nodokļu reformu, kas stājās spēkā 2017. gada janvārī. Reforma ieviesa izmaiņas galvenokārt tiešo nodokļu jomā attiecībā gan uz privātpersonām, gan uz uzņēmumiem, un tās mērķis ir pakāpeniski samazināt uzņēmumu ienākuma nodokļa likmi (ar mērķi palielināt konkurētspēju) un palielināt iedzīvotāju ienākuma nodokļa progresivitāti (ar mērķi palielināt taisnīgumu). Vienlaikus atsevišķu nodokļu izdevumu palielinājums rada risku, ka tiks sašaurināta nodokļu bāze. Lai uzlabotu nodokļu ieņēmumu paredzamību, ir iespējas vēl vairāk paplašināt nodokļu bāzi. To varētu panākt, jo īpaši pārskatot pašlaik zemos nodokļus mājokļiem un plašāk izmantojot alternatīvus avotus. Tas varētu nodrošināt lielāku saskaņotību starp vides nodokļiem un ekonomikas mērķu dažādošanu.

               (9)Luksemburgas iestādes, atzīdamas riskus, kas saistīti ar lielo atkarību no finanšu sektora, ir mēģinājušas panākt ekonomikas dažādošanu. Samazināt ekonomikas atkarību no finanšu sektora joprojām ir galvenais ilgtermiņa uzdevums. Lai to atrisinātu, dažādošanas analīze ir jāpārvērš konkrētos pasākumos, kuriem ir skaidri noteikts grafiks. Ņemot vērā valstī pastāvošo augsto darbaspēka izmaksu līmeni, darbībām ar augstāku pievienoto vērtību ir potenciāls attīstīt alternatīvus izaugsmes avotus. Tādēļ sekmīga Luksemburgas ekonomikas dažādošana lielā mērā ir atkarīga no sektoriem, kurus mazāk ietekmē darbaspēka izmaksu līmenis. Tie lielā mērā balstās uz pētniecību un inovāciju, kas parasti ir tehnoloģijietilpīgas un zinātņietilpīgas. Mazinot vai likvidējot šķēršļus, kas traucē ieguldījumiem un inovācijai, tādējādi ierobežojot ekonomikas attīstību, tiktu atraisīts inovācijas potenciāls un veicināta ekonomikas dažādošana. Publiskā sektora ieguldījumi pārsniedz eurozonas vidējo rādītāju, savukārt privātā sektora ieguldījumu apjoms atpaliek. Lai saglabātu izaugsmes perspektīvas, ir būtiski noturēt augstu ieguldījumu līmeni.

               (10)Arī jau sekmīgā nefinanšu pakalpojumu sektora turpmāka paplašināšana varētu palīdzēt dažādot ekonomiku. Joprojām pastāv lieli reglamentējoši šķēršļi uzņēmējdarbības pakalpojumu nozarē, jo īpaši grāmatvežiem, arhitektiem, inženieriem un advokātiem. Visām šīm profesijām apgrozījums ir zemāks par ES vidējo rādītāju un vidējo līmeni ekonomikā kopumā. Ierobežojumi attiecībā uz šīm profesijām līdz ar to var kaitēt uzņēmumu konkurētspējai Luksemburgā. Šie šķēršļi ietver plašu darbību jomu, kas ir paredzētas arhitektiem; vienkāršu uzdevumu, piemēram, algu saraksta darbību vai nodokļu deklarāciju sagatavošanas, paredzēšana augsti kvalificētiem speciālistiem; juridisko konsultāciju paredzēšana tikai advokātiem un juridiskās formas un kapitāla turējuma prasības, nesavienojamības noteikumi un daudznozaru ierobežojumi advokātiem, kas var būt nesamērīgi ar pamatprincipiem, piemēram, profesijas neatkarību, un ar attiecīgiem uzraudzības pasākumiem.

               (11)Lai izvairītos no negatīvas ietekmes, ir vajadzīga mērķorientēta aktīva darba tirgus politika un mūžizglītības programmas, jo īpaši gados vecākiem darba ņēmējiem, kuru nodarbinātības līmenis joprojām ir viens no zemākajiem ES. Ir pieņemti pasākumi, lai uzlabotu viņu nodarbināmību un saikni ar darba tirgu. Kopš 2016. gada 1. janvāra tiek īstenots likums par strādājošo invalīdu pārklasificēšanu, palielinot iespējas šādiem darba ņēmējiem ilgāk palikt darba tirgū. Tomēr pēc apspriešanās ar sociālajiem partneriem vēl jāierosina visaptveroša stratēģija. “Vecuma pakts”, likumprojekts, kas parlamentam iesniegts 2014. gada aprīlī un kura mērķis ir mudināt uzņēmumus ar vairāk nekā 150 darbiniekiem saglabāt gados vecākus darba ņēmējus, joprojām nav pieņemts. Prasmju pilnveides iespējas, izmantojot mērķorientētu aktīvu darba tirgus politiku un mūžizglītību, lai atbalstītu gados vecākus darba ņēmējus, joprojām būs svarīgi šīs politikas panākumiem. Ieguldījumi prasmēs ir būtiski, lai pilnībā izmantotu digitalizācijas priekšrocības un saglabātu konkurētspēju.

               (12)Lai novērstu nekustamā īpašuma nepietiekamo piedāvājumu, ir ieviests ievērojams pasākumu kopums, bet tā reālā ietekme vēl nav jūtama. Nespēja piekļūt zemei, kas ir pieejama būvniecībai un lielākoties pieder privātpersonām, šķiet, ir viens no galvenajiem šķēršļiem, lai palielinātu mājokļu piedāvājumu. Ierobežots mājokļu piedāvājums apvienojumā ar lielu pieprasījumu ir izraisījis mājokļu cenu pastāvīgu pieaugumu. Tas palīdz izskaidrot mājsaimniecību parādsaistību palielināšanās tendenci, kas pārsvarā ir saistītas ar hipotēkām. Turklāt, neraugoties uz ievērojamām investīcijām transporta infrastruktūrā, satiksmes sastrēgumu novēršana joprojām ir problēma. To vēl jo vairāk pastiprina tas, ka fiskālā politika kaimiņvalstīs pārrobežu darba ņēmēju gadījumā neveicina modernas darba prakses, piemēram, tāldarbu. Gan mājokļu, gan mobilitātes problēmas, iespējams, rada papildu spiedienu uz centieniem dažādot ekonomiku un palielināt konkurētspēju. Tie varētu darboties arī kā šķēršļi, lai piesaistītu augsti kvalificētus darba ņēmējus darba tirgū.

               (13)Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Luksemburgas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2017. gada ziņojumā par valsti. Tā ir arī izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Luksemburgai adresētiem ieteikumiem. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Luksemburgā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina ES vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu.

               (14)Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu un uzskata
                  10
               , ka ir sagaidāms, ka Luksemburga ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus,

               AR ŠO IESAKA Luksemburgai 2017. un 2018. gadā rīkoties šādi.

               1.Stiprināt ekonomikas dažādošanu, tostarp novēršot šķēršļus ieguldījumiem un inovācijai. Likvidēt regulatīvos ierobežojumus uzņēmējdarbības pakalpojumu nozarē.

               2.
                     Nodrošināt pensiju sistēmas ilgtermiņa stabilitāti, ierobežot priekšlaicīgu pensionēšanos un palielināt gados vecāku cilvēku nodarbinātības līmeni.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)
                  COM(2017) 515 final.

                     (3)
                  P8_ TA(2017)0038, P8_ TA(2017)0039 un P8_ TA(2017)0040.

                     (4)
                  COM(2016) 725 final.

                     (5)
                  COM(2016) 728 final.

                     (6)
                  2017/C92/01.

                     (7)
                  SWD(2017) 81 final.

                     (8)
                  23. pants Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regulā (ES) Nr. 1303/2013, ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006, OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.

                     (9)

                        COM(2014) 494 final.

                     (10)
                  Atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktam.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 13.5.2015
            COM(2015) 271 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Portugāles 2015. gada valsts reformu programmuun ar ko sniedz Padomes atzinumu par Portugāles 2015. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Portugāles 2015. gada valsts reformu programmu

                  un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Portugāles 2015. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību
                  2
               , un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu
                  3
               ,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas
                  4
               ,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju “Eiropa 2020”, kas būtu balstīta uz ciešāku ekonomikas politikas koordināciju. Šajā stratēģijā galvenā uzmanība ir pievērsta jomām, kurās visvairāk ir nepieciešama rīcība Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes un konkurētspējas potenciāla stimulēšanai.

               (2)Padome 2010. gada 13. jūlijā, balstoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm 2010.–2014. gadam, bet 2010. gada 21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm. Kopā tās veido “integrētās pamatnostādnes”; dalībvalstis tika aicinātas ņemt tās vērā savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)Padome 2014. gada 8. jūlijā pieņēma ieteikumu par Portugāles valsts reformu programmu 2014. gadam un sniedza savu atzinumu par Portugāles atjaunināto stabilitātes programmu 2014. gadam. Atbilstoši Regulas (ES) Nr. 473/2013
                  5
                noteikumiem Komisija 2014. gada 28. novembrī sniedza savu atzinumu par Portugāles 2015. gada budžeta plāna projektu
                  6
               .

               (4)Komisija 2014. gada 28. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu
                  7
               , tādējādi iezīmējot 2015. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas semestra sākumu. Tajā pašā dienā Komisija, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu
                  8
               , kurā tā Portugāli norādīja kā vienu no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (5)Eiropadome 2014. gada 18. decembrī atbalstīja izvirzītās prioritātes ieguldījumu stimulēšanā, strukturālo reformu paātrināšanā un atbildīgas un izaugsmi veicinošas fiskālās konsolidācijas īstenošanā.

               (6)Komisija 2015. gada 26. februārī publicēja savu 2015. gada ziņojumu par Portugāli
                  9
               . Tajā ir izvērtēti Portugāles sasniegumi 2014. gada 8. jūlijā pieņemto konkrētai valstij adresēto ieteikumu īstenošanā. Ziņojumā par Portugāli ir ietverti arī saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu sagatavotā padziļinātā pārskata rezultāti. Balstoties uz Komisijas vērtējumu, var secināt, ka Portugālē pašlaik pastāv pārmērīga makroekonomikas nelīdzsvarotība, kurai nepieciešama izlēmīga politikas rīcība un īpaša uzraudzība. Ir gan gūti ievērojami panākumi, īstenojot korekciju programmu, gan attiecībā uz ekonomikas korekciju, gan politiku. Tomēr neatkarīgi no tā joprojām pastāv ievērojams risks saistībā ar lielām iekšējām un ārējām parādsaistībām dažādās nozarēs; šim jautājumam ir jāpievērš pastiprināta uzmanība. Nelielas izaugsmes, zemas inflācijas un augsta bezdarba līmeņa apstākļos ir izveidojusies arī spriedze saistībā ar nepieciešamību samazināt aizņemto līdzekļu lielo īpatsvaru.

               (7)Portugāle 2015. gada 28. aprīlī iesniedza savu 2015. gada valsts reformu programmu un savu 2015. gada stabilitātes programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (8)Portugālei pašlaik tiek piemērota Stabilitātes un izaugsmes pakta korektīvā daļa. Tās valdība savā 2015. gada stabilitātes programmā norāda, ka pārmērīgo deficītu tā plāno novērst līdz 2015. gadam, kas atbilst Padomes noteiktajam termiņam. Tajā ir paredzēts samazināt nominālo deficītu līdz 2,7 % no IKP (2015. gadā) un pakāpeniski līdz pat 0,6 % no IKP (2018. gadā). Kā teikts stabilitātes programmā, valdība plāno 2016. gadā sasniegt vidēja termiņa mērķi – strukturālo deficītu 0,5 % apmērā no IKP. Ir sagaidāms, ka 2015. gadā valsts parādsaistību attiecība pret IKP samazināsies līdz 124,2 % un turpinās samazināties līdz apmēram 112,1 % (2018. gadā). Makroekonomikas scenārijs, uz kura balstītas šīs budžeta prognozes, attiecībā uz 2015. un 2016. gadu ir ticams, bet attiecībā uz 2017. un 2018. gadu – drīzāk optimistisks, turklāt Portugāles Valsts finanšu padome attiecībā uz pēdējiem minētajiem gadiem ir konstatējusi arī dažus riskus. Balstoties uz Komisijas sagatavoto 2015. gada pavasara prognozi, var konstatēt, ka vēl nav nodrošināti apstākļi tam, lai laikus (līdz 2015. gadam) un noturīgi novērstu pārmērīgo budžeta deficītu, tomēr to ir iespējams sasniegt. Vienlaikus fiskālā stimula apjoms ir mazāks par to, ko ir ieteikusi Padome. Pieņemot, ka pārmērīgais deficīts tiks novērsts, sākot ar 2016. gadu uz Portugāli būtu attiecināma pakta preventīvā daļa. Nav pietiekami konkretizēti un kvantitatīvi nepietiekami šķiet līdzsvara uzlabošanas pasākumi, ar kuriem paredzēts atbalstīt plānotos budžeta deficīta mērķus 2016. gadam un nākamajiem gadiem. Tādēļ, šķiet, pastāv risks ievērojami novirzīties no nepieciešamās korekcijas virzībā uz vidēja termiņa mērķi 2016. gadā, un būs nepieciešami papildu strukturālie pasākumi. Balstoties uz savu stabilitātes programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas sagatavoto 2015. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka pastāv risks, ka Portugāle neievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.

               (9)Fiskālā konsolidācija ir jāatbalsta ar palielinātu publiskā sektora izdevumu efektivitāti un kvalitāti visos valsts pārvaldes līmeņos un papildu reformām attiecībā uz publisko finanšu pārvaldības sistēmu. Konkrētāk, ir nepieciešami papildu centieni, lai nodrošinātu stingru kontroli pār izdevumiem, kas panākams, nodrošinot uzņemto saistību kontroles likuma izpildi un stiprinot pārskatatbildību. Likums par vienotu algu skalu tika publicēts 2014. gada septembrī, un to piemēro kopš 2015. gada janvāra; pašlaik notiek priekšdarbi, kas nepieciešami, lai īstenotu dekrētlikumu par vienoto piemaksu skalu. Valstij piederošo uzņēmumu pārstrukturēšana vēl nav pabeigta. Nelieli panākumi ir gūti, izstrādājot jaunus vispusīgus pasākumus pašlaik notiekošās pensiju reformas ietvaros. Portugālē pēdējos divos gados ir notikusi vispusīga nodokļu sistēmas reforma attiecībā uz uzņēmumu ienākuma nodokli, iedzīvotāju ienākuma nodokli un vides nodokļiem. Būtu jāizvērtē šīs reformas ietekme kopumā. Vēl ir nepieciešams īstenot vairākas papildu reformas, lai modernizētu ieņēmumu pārvaldību un turpinātu uzlabot nodokļu maksātāju atbilstību noteiktajām prasībām.

               (10)Darba koplīgumu sistēmā nesen ir veiktas vairākas reformas, tomēr ne visas no tām veicina algu pielāgošanu ražīgumam nozarē kopumā un konkrētā uzņēmumā. Sistēma saskaras ar problēmu – kā ļaut uzņēmumiem pielāgoties īpašiem apstākļiem. Citstarp runa ir par spēkā esošo noteikumu iedarbīgu izmantošanu, īpašos apstākļos dodot uzņēmumiem iespēju atkāpties no nozares koplīgumiem. Lai gan pēdējos gados ir notikusi algu iesaldēšana, kopš 2008. gada minimālā alga ir augusi ievērojami straujāk nekā vidējā alga (nominālā izteiksmē) – par 18,5 % salīdzinājumā ar 3,5 % laikposmā no 2008. līdz 2014. gadam, bet to darbinieku īpatsvars, uz kuriem attiecas minimālā alga, ir palielinājies no 5 % 2005. gadā līdz 12,9 % 2014. gadā.

               (11)Ievērojami panākumi ir gūti attiecībā uz aktīvas darba tirgus politikas ieviešanu un valsts nodarbinātības dienestu reformu. Tomēr joprojām pastāv problēmas attiecībā uz to, kā aizsniegt jauniešus, kas nav iesaistīti nedz darba tirgū, nedz izglītībā, nedz apmācībā. Ir nepieciešams palielināt digitalizācijas pakāpi dienestos, kas atbild par atbilstību starp piedāvājumu un pieprasījumu darba tirgū. Viena no galvenajām problēmām joprojām ir tā, kā nodrošināt adekvātu sociālās palīdzības segumu, tostarp ienākumu minimuma shēmu. Nelieli panākumi ir gūti, uzlabojot izglītības kvalitāti un nozīmīgumu darba tirgū. Nolūkā uzlabot izglītības kvalitāti Portugāle ir reformējusi mācību programmas un skolotāju darbību reglamentējošos noteikumus. Ar uzraudzības instrumentu izmantošanu un karjeras virzienu dažādošanu (ar jaunām profesionālās izglītības un apmācības programmām) ir paredzēts risināt problēmu, ka priekšlaikus tiek pārtrauktas mācības, un palīdzēt uzlabot snieguma rādītājus. Ar nesenajām reformām ir paredzēts pilnveidot profesionālās izglītības un apmācības sistēmu, tomēr joprojām pastāv problēma – kā to padarīt pievilcīgāku (studentu skatījumā). Problemātiska ir arī zināšanu nodošanas veicināšana starp augstākās izglītības iestādēm, privātā sektora uzņēmumiem un pētniecības organizācijām.

               (12)Portugāles uzņēmumu lielais parādsaistību apjoms joprojām ietekmē to darbības rezultātus un kavē jaunus ieguldījumus, savukārt mājsaimniecību parādsaistību apjoms ir ievērojami samazinājies. Pēc visaptverošā novērtējuma veicot attiecīgas sekojumdarbības, centrālā banka ir aktīvāk īstenojusi savu uzraudzību pār banku likviditātes un kapitāla pozīcijām, kā arī ir izvērtējusi banku sanācijas plānus. Komercsabiedrībām izsniegto, ieņēmumus nenesošu aizdevumu attiecība pret aizdevumu kopsummu joprojām ir augsta (virs 18 %); tas ir slogs banku bilancēm. Uzņēmumu ienākuma nodokļa reforma, kas tika sākta 2014. gadā, vēl vairāk ierobežo neto finanšu izdevumu atskaitāmību, tomēr papildus vajadzētu risināt jautājumu par uzņēmumiem piemērojamās nodokļu tiesību normās pastāvošo pārmērīgo stimulu uzņemties parādsaistības. Tiek pārstrādātas komercsabiedrību pārstrukturizācijas platformas/procesi PER un SIREVE, pastiprinātu uzmanību pievēršot tam, kā palīdzēt uzņēmumiem turpināt komercdarbību, nevis sākt likvidācijas procesu. Skaitļi par aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšanu 2014. gadā liecina, ka panākts būtisks progress, īstenojot komercsabiedrību pārmērīgo parādsaistību samazināšanas pasākumus. Komercsabiedrību parādsaistību pārstrukturizācijas stratēģiskais plāns, kas publicēts 2014. gada maijā, pakāpeniski īstenojas likumdošanā – dažādu tiesību aktu formā. Panākumi ir gūti arī paplašinot nefinanšu uzņēmumiem pieejamo finansējuma alternatīvu loku, proti, veicinot ieguldījumus pamatkapitālā. Attīstības finansēšanas iestāde, kas formāli tika izveidota 2014. gada septembrī, paredz risināt tirgus nepilnības, kas kavē MVU piekļuvi finansējumam.

               (13)Vēl būtu jāpastiprina pasākumi tiesu sistēmas efektivitātes un kvalitātes palielināšanai (piemēram, attiecībā uz tiesu darbības novērtējumu un tiešsaistes rīku izmantošanu) un jāapzina tiesu pakalpojumu izmantotāju vai juridisko profesiju pārstāvju viedokļi. Kā teikts ES 2015. gada rezultātu apkopojumā tiesiskuma jomā, tiesvedība civillietās un komerclietās joprojām ir ilga (386 dienas). Parādu piedziņas lietu skaits joprojām nedaudz samazinās, savukārt izskatīšanā esošo lietu aprites laiks (disposition time) joprojām ir ilgs (2014. gadā tās bija 1045 dienas). Reformas attiecībā uz administratīvajām (t.sk. nodokļu) tiesām norit lēnāk nekā reformas attiecībā uz citām tiesu iestādēm. Maksātnespējas lietu skaita pieaugums liecina par nepieciešamību palielināt pirmās instances tiesām, kurām piekritīgas ir šādas lietas, pieejamos resursus un apmācību. Komercsabiedrību likviditāti joprojām pasliktina ilgi maksājumu kavējumi, it īpaši no publiskā sektora puses. Nav bijuši nedz jauni pasākumi, nedz apņemšanās risināt šo kavēto maksājumu problēmu. Nav pietiekamas pārredzamības attiecībā uz publiskās un privātās partnerības projektiem (nedz pašvaldību, nedz reģionālās valsts pārvaldes līmenī) un koncesijām (visos pārvaldes līmeņos). Korupcijas novēršanu kavē spēkā esošā tiesiskā regulējuma neiedarbīga piemērošana, ir arī vajadzīgi uzlabojumi uzraudzības, īstenošanas un sankciju izpildes jomā.

               (14)Jaunā transporta nozares regulēšanas iestāde vēl nav sākusi darbību. Liberalizācijas pasākumi ostu koncesiju, dzelzceļa un lielpilsētu sabiedriskā transporta jomā norit lēni, un līdz ar to netiek pienācīgi stimulēti attiecīgi ieguldījumi. Nelieli panākumi ir gūti transporta ilgtermiņa plāna un ostu nozares reformas grafika īstenošanā. Ir aizkavējusies koncesiju piešķiršana attiecībā uz transporta pakalpojumiem attiecīgi Lisabonas un Portu lielpilsētas teritorijā. Turklāt tikai neliels progress ir panākts ostu koncesiju pārskatīšanā un dzelzceļa nozarē. Joprojām norisinās dzelzceļa infrastruktūras un autoceļu infrastruktūras operatoru – REFER un EP – apvienošanās, ar ko ir paredzēts uzlabot jaunās autoceļu un dzelzceļa infrastruktūras iestādes finansiālo ilgtspējību. Valstij piederošajos transporta nozares uzņēmumos ir ticis samazināts darbinieku skaits.

               (15)Eiropas pusgada ietvaros Komisija ir sagatavojusi vispusīgu analīzi par Portugāles ekonomikas politiku un publicējusi to savā 2015. gada ziņojumā par Portugāli. Tā ir arī izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu un attiecīgās sekojumdarbības saistībā ar ieteikumiem, kuri Portugālei tika adresēti iepriekšējos gados. Savā vērtējumā Komisija ir ņēmusi vērā ne tikai to, cik tās ir nozīmīgas ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidei Portugālē, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un vadlīnijām, ņemot vērā, ka ir jāstiprina Eiropas Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, kas panākams, sniedzot ES mēroga norādes turpmākos valsts mēroga lēmumos. Eiropas pusgada ietvaros sniegtie ieteikumi ir atspoguļoti tālāk izklāstītajā 1.–5. ieteikumā.

               (16)Ņemot vērā šo vērtējumu, Padome ir izskatījusi Portugāles stabilitātes programmu, un tās atzinums
                  10
                galvenokārt ir atspoguļots 1. ieteikumā.

               (17)Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo vērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Tās ieteikumi, kas tiek sniegti, pamatojoties uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu, ir atspoguļoti 1.–4. ieteikumā.

               (18)Turklāt Eiropas pusgada ietvaros Komisija ir izvērtējusi visas eurozonas ekonomikas politiku. Balstoties uz šo vērtējumu, Padome ir sniegusi konkrētus ieteikumus dalībvalstīm, kuru naudas vienība ir euro. Portugālei būtu jānodrošina arī minēto ieteikumu pilnīga un laikus veikta īstenošana,

               IESAKA Portugālei 2015. un 2016. gadā veikt šādas darbības.

               1.Nodrošināt, ka 2015. gadā ar atbilstošiem pasākumiem tiek panākta pārmērīgā deficīta noturīga novēršana. Panākt fiskālo korekciju 0,6 % apmērā no IKP virzībā uz vidēja termiņa mērķi 2016. gadā. Nodrošināt uzņemto saistību kontroles likuma izpildi, lai varētu labāk kontrolēt izdevumus. Uzlabot pensiju sistēmas vidēja termiņa ilgtspējību. Nodrošināt valstij piederošo uzņēmumu finansiālo ilgtspēju. Nodrošināt, ka pilnīgāk tiek ievērotas nodokļu tiesību normas, un uzlabot nodokļu administrācijas efektivitāti.

               2.Veicināt algu pielāgošanu darba ražīguma līmenim, apspriežoties ar sociālajiem partneriem un atbilstoši valstī pieņemtajai praksei, ņemot vērā prasmju atšķirības un vietējā darba tirgus apstākļus, kā arī darbības ekonomisko rādītāju atšķirības dažādos reģionos, nozarēs un starp atsevišķām komercsabiedrībām. Nodrošināt, ka minimālās algas izmaiņas atbilst mērķim – nodarbinātības un konkurētspējas veicināšanai.

               3.Uzlabot valsts nodarbinātības dienestu efektivitāti, piemēram, uzlabojot saikni ar nereģistrētiem jauniešiem. Nodrošināt, ka iedarbīgi tiek stimulēta pabalstu saņēmēju ekonomiskā aktivitāte, un nodrošināt ienākumu minimuma shēmas pienācīgu segumu.

               4.Veikt pasākumus, lai samazinātu komercsabiedrību pārmērīgo parādsaistību apjomu, risinātu banku problēmas saistībā ar komercsabiedrībām izsniegtu, ieņēmumus nenesošu aizdevumu lielo īpatsvaru un mazinātu uzņēmumiem piemērojamās nodokļu tiesību normās pastāvošo pārmērīgo stimulu uzņemties parādsaistības. Uzlabot parādsaistību pārstrukturizācijas instrumentu efektivitāti (attiecībā uz dzīvotspējīgām komercsabiedrībām), ieviešot stimulus bankām un debitoriem jau agrīnā stadijā iesaistīties pārstrukturēšanas procesā.

               5.Paātrināt pasākumus un palielināt pārredzamību attiecībā uz koncesijām, tostarp transporta nozarē, kā arī pašvaldību un reģionāla mēroga publiskās un privātās partnerības projektiem.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)
                  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

                     (3)
                  COM(2015) 271.

                     (4)
                  P8_TA(2015)0067, P8_TA(2015)0068, P8_TA(2015)0069.

                     (5)
                  OV L 140, 27.5.2013., 11. lpp.

                     (6)
                  C(2014) 8812 final.

                     (7)
                  COM(2014) 902.

                     (8)
                  COM(2014) 904.

                     (9)
                  SWD(2015) 41 final.

                     (10)
                  Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


|

52011PC0019

/* COM/2011/0019 galīgā redakcija */  Priekšlikums PADOMES IETEIKUMS par politiku priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas mazināšanai

	[pic] | EIROPAS KOMISIJA |Briselē, 31.1.2011COM(2011) 19 galīgā redakcijaPriekšlikumsPADOMES IETEIKUMSpar politiku priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas mazināšanaiSEC(2011) 98 galīgā redakcijaSEC(2011) 97 galīgā redakcijaSEC(2011) 96 galīgā redakcijaPASKAIDROJUMA RAKSTSPRIEKŠLIKUMA KONTEKSTSEiropadome 2010. gada jūnijā pieņēma Stratēģiju Eiropa 2020 , pamatojoties uz trim savstarpēji pastiprinošām gudras, ilgtspējīgas un integrējošas izaugsmes prioritātēm. Viens no tās pieciem pamatmērķiem ir līdz 2020. gadam samazināt priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas[1] līmeni ES līdz mazāk nekā 10 %. Pašlaik apmēram 6 miljoni jauniešu ES pārtrauc mācības, ieguvuši tikai zemākā līmeņa vidējo izglītību vai pat zemāka līmeņa izglītību. Mēs nevaram pieļaut, kas šāda situācija turpinās. Nepieļaut priekšlaicīgu mācību pārtraukšanu ir īpaši svarīgi gan tādēļ, lai apkarotu nabadzības un sociālās atstumtības negatīvās sekas uz bērna attīstību, gan arī tādēļ, lai bērniem uzlabotu nākotnes izredzes un lai nevienlīdzīgas iespējas un nabadzība netiktu pārmantota no paaudzes paaudzē.ES atkopjoties no ekonomiskās krīzes, izaugsmes virzītājspēks būs arvien augstāks prasmju līmenis, un būs arvien mazāk darba vietu, kas pieejamas zemāk kvalificētiem darbiniekiem. Augsti priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas rādītāji ir šķērslis gudrai un integrējošai izaugsmei. Tie nelabvēlīgi ietekmē jauniešu nodarbinātību un palielina nabadzības un sociālās atstumtības risku. Priekšlaicīga mācību pārtraukšana jauniešiem nozīmē iespēju samazināšanos, kā arī sociālā un ekonomiskā potenciāla zaudēšanu. Krass to jauniešu skaita samazinājums, kuri priekšlaicīgi pārtrauc mācības, ir galvenais ieguldījums ES turpmākajā labklājībā un sociālajā kohēzijā.Priekšlaicīga mācību pārtraukšana nav jauna problēma, bet tā kļūst arvien aktuālāka. Gandrīz pirms desmit gadiem izglītības ministri Padomē paši noteica mērķi samazināt priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas līmeni, atspoguļojot politikas prioritāti visās dalībvalstīs. Kaut gan ir vērojams progress no 17,6 % 2000. gadā līdz 14,4 % 2009. gadā[2], ar to nepietiek, un uzlabojumu temps nav pietiekami straujš, lai sasniegtu 2020. gada mērķi. Ir daudz labas prakses piemēru dalībvalstīs, bet vispārējā politikas pieeja nav ne pietiekami efektīva, nedz pietiekami stratēģiska lielākajā daļā valstu. ES var sniegt būtisku atbalstu, palīdzot dalībvalstīm izstrādāt efektīvākas politikas pieejas, un tādējādi paātrināt uzlabojumu procesu.Lai gan iemesli, kāpēc izglītība un apmācība tiek pārtraukta priekšlaicīgi, ir ļoti individuāli, skolēni, kuri pārtrauc skolas gaitas priekšlaicīgi, pārsvarā nāk no sociālekonomiski nelabvēlīgas un mazizglītotas vides. Vairums skolēnu, kuri priekšlaicīgi pārtrauc mācības un apmācību, ir no neaizsargātām iedzīvotāju grupām, kā arī jaunieši ar īpašām izglītības vajadzībām. Zēni daudz biežāk nekā meitenes pārtrauc mācības priekšlaicīgi. Vidējais priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas līmenis ES ir divreiz lielāks attiecībā uz migrantu izcelsmes pirmās paaudzes jaunatni nekā vietējiem iedzīvotājiem; dažās valstīs vairāk nekā 40 % no migrantu izcelsmes jauniešiem ir priekšlaicīgi pārtraukuši mācības. Attiecībā uz romiem šis līmenis ir pat vēl augstāks.Skolēni, kuriem radušās problēmas vispārējās izglītības apguvē, bieži vien uzsāk profesionālo izglītību un apmācību (PIA). Tāpēc profesionālajām skolām ir jāuzņemas īpaša atbildība un jārisina problēmas, lai samazinātu priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas līmeni. PIA var palielināt motivāciju mācīties, piedāvāt skolēniem lielāku elastīgumu, atbilstošākas pedagoģijas metodes un tieši pielāgoties tam, ko jaunieši sagaida no darba tirgus.Kaut arī vispārējais progress visā ES priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas samazināšanā ir lēns, dažas dalībvalstis ir guvušas īpašus panākumus. Tomēr gan kopīgais darbs, izmantojot atvērto koordinācijas metodi, gan salīdzināmie dati un analītiskā izpēte liecina, ka politikas sekmes ir īpaši atkarīgas no ticamu datu pieejamības par priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas iemesliem un biežumu, šajā jomā veikto pasākumu saskanības un vienotības, sadarbības starpnozaru rakstura un izvēlētās pieejas vispusīguma. Priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas problēma ir jārisina sociālās, jaunatnes, ģimenes, veselības, vietējās sabiedrības, nodarbinātības, kā arī izglītības politikas kontekstā. Svarīga nozīme priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas mazināšanā var būt arī paplašinātām izglītības koncepcijām, piemēram, kultūras izglītībai, sadarbībai ar uzņēmumiem vai citiem ar skolu nesaistītiem dalībniekiem, kā arī sportam, veicinot radošumu, jaunus domāšanas veidus, kultūru dialogu un sociālo kohēziju.Ņemot vērā spēcīgo subsidiaritāti izglītības jomā un izglītības sistēmu dažādību, nav ne iespējams, nedz arī vēlams piemērot visām dalībvalstīm vienotu risinājumu. Pašreizējās pieejas turpināšana ir ļāvusi sasniegt tikai ierobežotus panākumus, kas būtiski atpaliek no mērķiem, kurus kopīgi pauduši izglītības ministri un apstiprinājusi Eiropadome. Tāpēc Komisija uzskata, ka Padomes ieteikums ir visefektīvākais veids, kā radīt satvaru šādas visaptverošas pieejas izstrādei dalībvalstīs, lai atbalstītu Eiropa 2020 pamatmērķa sasniegšanu.Ieteikums piešķirs papildu vērtību dalībvalstu centieniem, atbalstot tās tādas politikas izstrādē, kas nosaka priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas cēloņus un risina šo problēmu mūžizglītības perspektīvā, nodrošina pāreju no atsevišķu pasākumu īstenošanas, lai novērstu priekšlaicīgu mācību pārtraukšanu, uz visaptverošu stratēģiju ieviešanu, aplūko šo jautājumu kā parādību, kas ietekmē vairākas saistītas politikas jomas, iesaista visas ieinteresētās personas un nodrošina politikas pasākumu lielāku sistemātiskumu un saskanību.Ieteikumā ir izklāstītas pamatnostādnes saskanīgai, visaptverošai un uz datiem balstītai politikai, kas vērsta pret mācību priekšlaicīgu pārtraukšanu, un tā mērķi ir šādi:-  nodrošināt atsauces sistēmu, lai palīdzētu dalībvalstīm izstrādāt efektīvāku politiku mācību priekšlaicīgas pārtraukšanas novēršanai;-  atbalstīt dalībvalstis šādas politikas īstenošanā un tādējādi-  būtiski samazināt priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas līmeni visās dalībvalstīs.APSPRIEŠANĀS REZULTĀTI AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMIPriekšlikuma pamatā ir dalībvalstu darbs, izmantojot atvērto koordinācijas metodi, kas vērsts uz “piekļuvi un sociālo integrāciju mūžizglītībā” un veikts laika posmā no 2006. līdz 2010. gadam. Politikas satvara būtība ir bijusi galvenais temats plašās apspriedēs ar ieinteresētajām personām no dažādām pusēm — izglītības ministrijām, Eiropas skolu un profesionālās izglītības iesaistītajām organizācijām, bērnu tiesību un labklājības organizācijām, migrantu un romu tiesību aizstāvju organizācijām. Jautājums par priekšlaicīgu mācību pārtraukšanu ir ticis pārrunāts arī divās sabiedriskās apspriešanās, proti, “Skolas 21. gadsimtam” (2007. gadā) un “Migrācija un izglītība” (2008. gadā). Iesaistītās personas stingri atbalstīja domu par rīcību ES līmenī, lai veicinātu valstu centienus, un uzsvēra problēmas steidzamību ekonomiskās krīzes apstākļos. Nesen ministru seminārā, kas tika organizēts Beļģijas prezidentūras laikā 2010. gada jūlijā, tika uzsvērta vajadzība intensificēt pieredzes un labas prakses apmaiņu starp dalībvalstīm un atzinīgi novērtēti ieteikumi, ka Savienībai ir jānodrošina elastīgs politikas satvars, pamatojoties uz pieredzi tādos jautājumos kā skolu izglītības pamatprasmju vienota Eiropas līmeņa definīcija.Ietekmes novērtējuma padome 2010. gada 24. septembrī sniedza pirmo atzinumu par ietekmes novērtējumu un 2010. gada 22. oktobrī — pozitīvu atzinumu par pārskatīto ietekmes novērtējuma ziņojumu. Ietekmes novērtējuma ziņojuma galīgajā redakcijā ir ņemtas vērā minētās padomes piezīmes.PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTIIerosinātās rīcības kopsavilkumsIeteikumā ir izklāstīti pret mācību priekšlaicīgu pārtraukšanu vērstas saskanīgas, visaptverošas un uz datiem balstītas politikas pamatelementi. Šie elementi ietver preventīvus, intervences un kompensācijas pasākumus. Tie ir vērsti uz visiem izglītības un apmācības līmeņiem, izglītības un apmācības sistēmu strukturālajiem aspektiem, iespējamo intervenci skolu līmenī un atbalsta shēmām atsevišķiem skolēniem, kuri varētu pamest mācības.Ieteikumā ir iztirzāts fakts, ka priekšlaicīga mācību pārtraukšana ir sarežģīta parādība un ka tās iezīmes atšķiras starp valstīm, starp reģioniem un dažkārt pat reģionu robežās. Tas nozīmē, ka šī problēma ir ne vien rūpīgi jāpārrauga, bet arī jāīsteno īpaši pielāgota rīcība atbilstoši subsidiaritātes principam. Ieteikuma mērķis ir arī būt par atsauces punktu turpmākai labas prakses apmaiņai un politikas izstrādei, izmantojot atvērto koordinācijas metodi.Ieteikumā dalībvalstis ir aicinātas:-  noteikt galvenos faktorus, kas kļūst par iemeslu priekšlaicīgai mācību pārtraukšanai, un pārraudzīt norises valsts, reģionālā un vietējā līmenī;-  izstrādāt un pārraudzīt visaptverošu un starpnozaru politiku, kas vērsta pret mācību priekšlaicīgu pārtraukšanu, pamatojoties uz dalībvalstu īpašajiem apstākļiem.Ieteikumā Eiropas Komisija ir aicināta atbalstīt politiku valstu līmenī:-  pārraugot norises dalībvalstīs un atbalstot mācīšanos no citām dalībvalstīm un labas prakses apmaiņu starp tām;-  atbalstot politiku priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas mazināšanai visās attiecīgajās darbībās, ko pārvalda Komisija un kas ir vērstas uz bērniem un jauniešiem un veicina starpnozaru sadarbību;-  uzsākot pētījumus, salīdzinošo izpēti un sadarbības projektus.Tiesiskais pamatsSaskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 165. pantu, veicinot dalībvalstu sadarbību un vajadzības gadījumā atbalstot un papildinot to rīcību, Savienība sekmē pilnvērtīgās izglītības attīstību. LESD 166. pantā ir atsauce uz arodmācību politiku, kas atbalsta un papildina dalībvalstu rīcību. Ierosinātā ieteikuma mērķis ir stiprināt dalībvalstu centienus cīņā pret mācību un apmācības priekšlaicīgu pārtraukšanu. Tas atbalsta dalībvalstis, nodrošinot satvaru mērķtiecīgas un visaptverošas politikas izstrādei, lai novērstu priekšlaicīgu mācību pārtraukšanu.Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 9. pantu, kurā noteikts, ka Savienība savā politikā un darbībā “ņem vērā prasības, kas saistītas ar atbilstīga sociālās aizsardzības līmeņa nodrošināšanu, ar sociālās atstumtības apkarošanu, kā arī ar izglītības, mācību un cilvēku veselības aizsardzības līmeņa paaugstināšanu”, ierosinātajā ieteikumā uzsvērta nepieciešamība apkarot mācību priekšlaicīgu pārtraukšanu politikā un programmās, ko atbalsta Komisija un dalībvalstis.Subsidiaritātes, papildināmības un proporcionalitātes principiIerosinātais ieteikums ir paredzēts, lai veicinātu izglītības un apmācības kvalitāti, atvieglojot darbu, ko dalībvalstis pašas ir uzņēmušās stratēģijā Eiropa 2020 . Tajā atbalstīta politikas izstrāde dalībvalstīs un mācīšanās no labas prakses, lai palīdzētu dalībvalstīm izveidot visaptverošas stratēģijas priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas un mazkvalificētu pieaugušo skaita ilgtspējīgai mazināšanai. Ar ieteikumu tiek izveidots satvars, kurā dalībvalstis var efektīvāk izstrādāt politiku, lai mazinātu mācību priekšlaicīgu pārtraukšanu. Veicamo politikas pasākumu izvēle paliek dalībvalstu ziņā, ņemot vērā dalībvalstīs pastāvošos īpašos apstākļus. Tāpēc šis priekšlikums atbilst subsidiaritātes principam.Priekšlikums ir paredzēts, lai uzlabotu politisko apņemšanos veikt reformas, ko nevar sasniegt, izmantojot tikai ES izglītības un apmācības programmas vai struktūrfondus. Turklāt tajā uzsvērta nepieciešamība veikt politikas koordināciju un īstenot darbības vairākās politikas jomās, tādējādi nodrošinot plašāku tvērumu nekā stingrā koncentrēšanās uz izglītības politiku atvērtajā koordinācijas metodē “Izglītība un apmācība 2020” ( ET 2020 ). Tomēr īstenošanas kārtība paliek dalībvalstu ziņā — attiecīgajā līmenī un saskaņā ar valsts, reģionālajiem un/vai vietējiem apstākļiem —, tāpēc tā ir saskaņā ar proporcionalitātes principu.IETEKME UZ BUDŽETUPriekšlikums neietekmē ES budžetu.IZVĒLES ELEMENTINepiemēroPriekšlikumsPADOMES IETEIKUMSpar politiku priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas mazināšanai(Dokuments attiecas EEZ)EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 165. un 166. pantu,ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,tā kā:1.  Priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas[3] mazināšanai ir svarīga nozīme vairāku stratēģijas Eiropa 2020 [4] pamatmērķu sasniegšanā. Stratēģija ir vērsta gan uz “gudras izaugsmes” mērķi, uzlabojot izglītības un apmācības līmeni, gan uz “integrējošas izaugsmes” mērķi, pievēršot īpašu uzmanību vienam no galvenajiem bezdarba un nabadzības riska faktoriem. Tāpēc stratēģija Eiropa 2020 ietver pamatmērķi līdz 2020. gadam samazināt priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas līmeni līdz mazāk nekā 10 %, salīdzinot ar 14,4 % 2009. gadā. Dalībvalstis ir apņēmušās noteikt valsts mēroga mērķus, ņemot vērā to salīdzinošās sākuma pozīcijas un valsts apstākļus.2.  Stratēģijas Eiropa 2020 īstenošanas integrētajās pamatnostādnēs dalībvalstis ir aicinātas veikt visus vajadzīgos pasākumus priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas nepieļaušanai[5].3.  Pamatiniciatīvā “Eiropas platforma cīņai pret nabadzību un sociālo atstumtību”[6] noteikta pamatprogramma, lai nodrošinātu sociālo un teritoriālo kohēziju, īpašu uzmanību pievēršot nelabvēlīgu faktoru cikla pārtraukšanai un preventīvo pasākumu pastiprināšanai. Tajā aplūkots stratēģijas Eiropa 2020 pamatmērķis panākt, lai turpmākajos desmit gados vismaz 20 miljoniem cilvēku izkļūtu no nabadzības.4.  Stratēģijas Eiropa 2020 pamatiniciatīvas “Jaunatne kustībā” mērķis ir “uzlabot Eiropas augstākās izglītības iestāžu darbību un starptautisko pievilcību un paaugstināt visu izglītības un mācību līmeņu vispārējo kvalitāti ES, apvienojot izcilību un vienlīdzību, šai nolūkā veicinot studentu un pasniedzēju mobilitāti, un uzlabot situāciju jauniešu nodarbinātības jomā”[7].5.  Padomes 2003. gada maija secinājumos, ar ko pieņēma darba programmu “Izglītība un apmācība 2010”[8], ir noteikts, ka priekšlaicīgi mācības pārtraukušo skolēnu īpatsvaram ir jābūt mazākam par 10 % līdz 2010. gadam, definējot priekšlaicīgi mācības pārtraukušos skolēnus kā personas vecumā no 18 līdz 24 gadiem, kurām ir tikai zemākā līmeņa vidējā izglītība vai zemāka izglītība un kuras vairs neturpina mācības vai apmācību. Šis kritērijs netika sasniegts. Katrs septītais jaunietis pašlaik pārtrauc mācības un apmācību pirms augstākā līmeņa vidējās izglītības pabeigšanas.6.  Priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas iemesli ir ļoti atšķirīgi gan dažādās valstīs, gan reģionu robežās. Politika priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas mazināšanai ir jāpielāgo attiecīgā reģiona vai valsts specifiskajai situācijai; nav viena konkrēta risinājuma, kas būtu piemērots visām dalībvalstīm.7.  Neraugoties uz atšķirībām starp valstīm un reģioniem, visās dalībvalstīs ir pārliecinoši pierādījumi tam, ka vairāk skartas ir nelabvēlīgā situācijā esošās un neaizsargātās iedzīvotāju grupas. Vairums skolēnu, kas priekšlaicīgi pārtrauc mācības un apmācību, ir arī jaunieši ar īpašām izglītības vajadzībām. Priekšlaicīga mācību pārtraukšana gan rada sociālās problēmas, gan palielina sociālās atstumtības risku.8.  Padomes 2009. gada 26. novembra secinājumos par migrantu izcelsmes bērnu izglītību[9] ir norādīts, ka, lai arī daudzi migrantu izcelsmes bērni veiksmīgi iegūst izglītību, šādi skolēni biežāk pamet skolu priekšlaicīgi. Migrantu izcelsmes skolēni visā ES priekšlaicīgi pārtrauc mācības divreiz biežāk nekā vietējie skolēni. Pieejamie dati liecina, ka priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas līmenis joprojām ir augstāks romu sabiedrībā.9.  Padomes 2008. gada 22. maija secinājumos par mācībām pieaugušajiem[10] ir atzīta pieaugušajiem paredzēto mācību nozīme priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas problēmas risināšanā, piedāvājot papildu iespēju tiem, kuri, pieaugušo kārtā ieejot, nav ieguvuši kvalifikāciju, īpaši pievēršoties pamatprasmēm, informācijas tehnoloģijām un valodu apguvei.10.  Padomes 2007. gada 15. novembra Rezolūcijā par jaunām iemaņām jaunām darba vietām[11] ir uzsvērta nepieciešamība celt vispārējo iemaņu līmeni un piešķirt prioritāti to cilvēku izglītībai un apmācībai, kam visvairāk draud saimnieciska un sociāla atstumtība, un jo īpaši priekšlaikus skolu pametušo skolēnu izglītībai un apmācībai. Tajā ir arī uzsvērta nepieciešamība nodrošināt darba meklētājiem profesionālu orientāciju un katram savu mācību plānu un izstrādāt instrumentus, kā apstiprināt rezultātus mācībām, kuras attiecīgajās valstīs ir īstenotas formālās izglītības, ikdienējās mācīšanās un neformālās izglītības ietvaros.11.  Padome 2010. gada maijā savos secinājumos par izglītības un apmācības sociālo dimensiju[12] vienojās, ka, lai sekmīgi novērstu priekšlaicīgu mācību pārtraukšanu, vietējā, reģionālā un valsts līmenī ir jāuzlabo zināšanas par grupām, kurās pastāv skolas priekšlaicīgas pamešanas risks, un jāattīsta sistēmas, lai jau agrīnā posmā apzinātu personas, kurām draud šāda iespējamība, un secināja, ka būtu jāīsteno visaptverošas un dažādas nozares ietverošas stratēģijas, kas piedāvā virkni skolām paredzētus un sistēmiskus politikas pasākumus, kuros noteikti dažādi faktori, kas izraisa mācību priekšlaicīgu pārtraukšanu.12.  Lai izglītības reformu rezultāti kļūtu pamanāmi, nepieciešams laiks. Lai panāktu priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas līmeņa mazināšanos nākamajā desmitgadē un sasniegtu stratēģijā Eiropa 2020 izvirzīto mērķi, visdrīzākajā laikā jāievieš visaptverošas un dažādas nozares ietverošas stratēģijas, lai samazinātu priekšlaicīgu mācību pārtraukšanu.13.  Kopējs Eiropas politikas satvars visaptverošai pieejai, lai mazinātu priekšlaicīgu mācību pārtraukšanu, dalībvalstīm var palīdzēt pārskatīt esošo politiku, izstrādāt valsts reformu programmas saskaņā ar stratēģiju Eiropa 2020 un modernizēt un izstrādāt jaunas stratēģijas ar būtisku ietekmi un apmierinošu izmaksu un ieguvumu samēru. Politikas satvars var arī nodrošināt pamatu sadarbībai, izmantojot atklāto koordinācijas metodi, un pievērsties ES finansēšanas instrumentu izmantošanai,AR ŠO IESAKA DALĪBVALSTĪM:Izmantot šā ieteikuma pielikumā izklāstīto politikas satvaru, lai:1. apzinātu galvenos faktorus, kas izraisa mācību priekšlaicīgu pārtraukšanu, un pārraudzītu šīs parādības iezīmes valsts, reģionālā un vietējā līmenī — tas ir priekšnosacījums mērķtiecīgai un efektīvai uz datiem balstītai politikai;2. līdz 2012. gada beigām pieņemtu un nodrošinātu, ka tiek īstenotas visaptverošas stratēģijas priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas mazināšanai atbilstoši Eiropa 2020 mērķiem; šajās stratēģijās jāiekļauj preventīvi, intervences un kompensācijas pasākumi;3. nodrošinātu, ka šīs stratēģijas ietver atbilstošus pasākumus attiecībā uz iedzīvotāju grupām, kurās ir lielāks priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas risks attiecīgajā dalībvalstī, piemēram, bērniem no sociālekonomiski nelabvēlīgas vides, migrantu izcelsmes bērniem vai romu izcelsmes bērniem vai bērniem ar īpašām izglītības vajadzībām;4. nodrošinātu, ka šīs stratēģijas ir vērstas gan uz vispārējo izglītību, gan profesionālo izglītību un apmācību un katram izglītības veidam raksturīgajām problēmām;5. tā kā priekšlaicīga mācību pārtraukšana ir sarežģīta parādība, ko nevar atrisināt tikai izglītības un apmācības kontekstā, — lai integrētu pasākumus, kas atbalsta priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas mazināšanu, visos attiecīgajos politikas virzienos, kas vērsti uz bērniem un jauniešiem, un koordinētu darbības starp dažādām politikas nozarēm un ieinteresētajām personām, lai palīdzētu cilvēkiem, kuri varētu priekšlaicīgi pamest mācības, tostarp tiem, kuri mācības jau ir pametuši.AICINA KOMISIJU:1. Atbalstīt dalībvalstu centienus, pārraugot notikumu gaitu dalībvalstīs, lai noteiktu attīstības tendences.2. Atbalstīt valstu stratēģiju izstrādi un pieredzes un labas prakses apmaiņu un veicināt dalībvalstu efektīvu mācīšanos no citām dalībvalstīm saistībā ar pasākumiem, kas paredzēti, lai mazinātu mācību priekšlaicīgu pārtraukšanu un uzlabotu tādu bērnu izglītības rezultātus, kas nāk no sabiedrības grupām, kurās ir priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas risks.3. Integrēt pasākumus, kuru mērķis ir atbalstīt priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas mazināšanu, visās attiecīgajās ES darbībās, kas vērstas uz bērniem un jauniešiem.4. Atbalstīt efektīvas politikas izstrādi, kas vērsta pret mācību priekšlaicīgu pārtraukšanu, uzsākot salīdzinošos pētījumus un izpēti.5. Nodrošināt, ka sadarbībā ar dalībvalstīm ES Mūžizglītības programma, Eiropas struktūrfondi un Pētniecības un jauninājumu pamatprogramma atbalsta un veicina valstu stratēģiju īstenošanu.6. Periodiski ziņot par progresu stratēģijas Eiropa 2020 mērķa sasniegšanā attiecībā uz mācību priekšlaicīgu pārtraukšanu, veicot gada izaugsmes pētījumu, un par valstu stratēģiju īstenošanu, ziņojot par stratēģisko sistēmu Eiropas sadarbībai izglītībā un apmācībā ( ET 2020 ), pirmo reizi — 2015. gada kopējā progresa ziņojumā.Briselē,Padomes vārdā —priekšsēdētājsPIELIKUMSSatvars visaptverošai priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas mazināšanas politikaiPriekšlaicīgas mācību pārtraukšanas mazināšanas stratēģijām būtu jābūt balstītām uz šo parādību izraisošo apstākļu analīzi valsts, reģionālā un vietējā līmenī, jo vidējie rādītāji bieži vien slēpj lielas atšķirības starp dažādiem reģioniem vai valstīm. Skolēni, kas pārtrauc mācības priekšlaicīgi, ir neviendabīga grupa, un individuālā motivācija priekšlaicīgai mācību pārtraukšanai ievērojami atšķiras. Svarīgi faktori ir ģimenes apstākļi un plašāki sociālekonomiskie apstākļi, piemēram, izstumšana no darba tirgus. To ietekmi nosaka izglītības un apmācības sistēmas struktūra, pieejamās mācību iespējas un mācību vide. Svarīga nozīme priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas mazināšanā ir arī to politikas jomu koordinēšanai, kas vērstas uz bērnu un jauniešu labklājību, sociālo drošību, jauniešu nodarbinātību un nākotnes karjeras perspektīvām.GALVENO FAKTORU NOTEIKšANA UN PāRRAUDZīBAPriekšlaicīgas mācību pārtraukšanas procesiem ir sarežģīti un dažādi iemesli, bet bieži tie ir saistīti ar sociālekonomiskām nepilnībām, zemu izglītību, atsvešināšanos no izglītības un apmācības vai zemiem izglītības un apmācības rezultātiem, faktoriem, kas ietekmē izstumšanu no darba tirgus, un/vai ar tādu sociālu, emocionālu un izglītības problēmu apvienojumu, kas rada atsevišķu personu priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas risku.Jāņem vērā, kāda veida izglītību skolēni iegūst. Dažās dalībvalstīs skolēni, kuriem radušās problēmas vispārējās izglītības apguvē, bieži vien uzsāk profesionālo izglītību un apmācību (PIA). Tāpēc profesionālajām skolām ir jāuzņemas īpaša atbildība un jārisina problēmas attiecībā uz priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas līmeņa samazināšanu. Uz datiem balstīta politika paredz, ka īpaša uzmanība ir jāpievērš sekmēm atsevišķās izglītības vai apmācības nozarēs.Lai izstrādātu uz datiem balstītu un rentablu politiku priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas apkarošanai, ir jāapkopo un jāuztur dati par šo parādību. Tam vajadzētu nodrošināt iespēju veikt analīzi vietējā, reģionālā un valsts līmenī. Minētie dati var ietvert informāciju par priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas rādītājiem, pāreju starp izglītības līmeņiem, kā arī skolu kavējumiem un izvairīšanos no skolas apmeklēšanas.-  Informācijas apkopošanai jādod iespēja analizēt galvenos iemeslus, kas izraisa priekšlaicīgu mācību pārtraukšanu attiecībā uz dažādām skolēnu grupām, skolām, dažādiem izglītības un apmācības iestāžu veidiem, pašvaldībām vai reģioniem.-  Priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas datu un sociālekonomisko datu apvienojums var palīdzēt vērst pasākumus un politiku mērķtiecīgākā virzienā. Arī informācijas apkopošana un analīze par skolēniem, kas pārtrauc mācības priekšlaicīgi, to nodarbinātību un karjeras perspektīvām var palīdzēt mērķtiecīgāk virzīt pasākumus un politiku.-  To pašreizējo politikas pasākumu efektivitātes un produktivitātes novērtēšana, kuru mērķis ir mazināt mācību priekšlaicīgu pārtraukšanu, ir svarīgs pamats, lai uzlabotu stratēģijas un programmas, kas paredzētas, lai palielinātu skolēnu izredzes uz panākumiem izglītībā.POLITIKAS SATVARSVisaptverošas stratēģijas ietver politikas jomu kombināciju, koordināciju starp dažādām politikas nozarēm un tādu pasākumu, ar ko tiek mazināta priekšlaicīga mācību pārtraukšana, integrēšanu visās attiecīgajās politikas jomās, kuras vērstas uz bērniem un jauniešiem. Galvenokārt tas attiecas uz sociālo politiku un atbalsta pakalpojumiem, nodarbinātības, jaunatnes, ģimenes un integrācijas politiku. Vienlīdz svarīga ir horizontālā koordinācija starp dažādiem dalībniekiem un vertikālā koordinācija starp dažādiem pārvaldes līmeņiem. Priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas novēršanas stratēģijās ir jāiekļauj preventīvi, intervences un kompensācijas elementi. Dalībvalstīm ir jāizraugās konkrēti savu stratēģiju komponenti atbilstoši saviem apstākļiem un kontekstam.2.1. Preventīvās politikas mērķis ir mazināt priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas risku, pirms ir sākušās problēmas. Ar šādiem pasākumiem tiek optimizēta izglītības un apmācības nodrošināšana, lai veicinātu labākus mācību rezultātus un likvidētu šķēršļus sekmīgai izglītības apguvei.Minētās politikas mērķis ir nodrošināt bērniem stabilu un agrīnu pamatu, lai attīstītu viņos mācīšanās potenciālu un viņi labi integrētos skolās.14.  Augstas kvalitātes izglītības un aprūpes nodrošināšana agrīnā bērnībā ir noderīga visiem bērniem un ir īpaši svarīga tiem, kuri nāk no nelabvēlīgas vides, tostarp imigrantu un romu izcelsmes bērniem. Tā veicina fizisko labklājību, sociālo un emocionālo attīstību, valodas prasmes un izziņas pamatprasmes. Sniegtajai izglītībai jābūt īpaši kvalitatīvai, par pieņemamu cenu, nodrošinātai ar piemērotu pedagoģisko personālu un pieejamai ģimenēm no nelabvēlīgas vides.Šī politika ir vērsta uz izglītības un apmācības sistēmām, skolām pieejamiem resursiem, individuālu mācību iespēju pieejamību, mijiedarbību un elastīgumu. Tā vērsta arī uz ar dzimumu saistītas nevienlīdzības novēršanu, atbalstu bērniem no nelabvēlīgas vides vai ar atšķirīgu dzimto valodu.15.  Izglītības piedāvājuma palielināšana, pagarinot obligātās izglītības ilgumu vai nodrošinot izglītības un apmācības garantijas pēc obligātās izglītības vecuma, var ietekmēt jauniešu un viņu ģimeņu uzvedību un palielināt augstākā līmeņa vidējās izglītības iegūšanas līmeni.16.  Aktīvas desegregācijas politikas īstenošana un papildu atbalsta sniegšana skolām mazāk attīstītajās teritorijās vai skolām, kurās ir liels skaits skolēnu no sociālekonomiski nelabvēlīgas vides, var palīdzēt tām uzlabot to sociālo sastāvu un izglītības piedāvājumu, tādējādi paaugstinot to skolēnu mācību sekmes, kuri nāk no sociālekonomiski nelabvēlīgas vides, un mazinot risku, ka viņi varētu mācības pārtraukt priekšlaicīgi.17.  Atbalsta sniegšana bērniem ar atšķirīgu dzimto valodu, lai uzlabotu viņu mācību valodas pārzināšanu un atbalstītu skolotājus tādu bērnu mācīšanā, kuriem ir atšķirīgs lingvistiskās kompetences līmenis, uzlabo migrantu izcelsmes bērnu sekmes mācībās un mazina to priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas risku.18.  Izglītības iespēju elastīguma un mijiedarbības palielināšana (piemēram, modularizējot kursus vai kombinējot mācības un darbu) sniedz īpašu atbalstu tiem skolēniem, kuriem ir zemāki akadēmiskie sasniegumi, un var motivēt viņus turpināt izglītību un apmācību, kas vairāk pielāgota viņu vajadzībām un spējām. Tā arī ļauj izvērtēt ar dzimumu saistītus iemeslus priekšlaicīgai mācību pārtraukšanai, piemēram, agrīnu iesaistīšanos darba tirgū vai pusaudžu grūtniecību.19.  Profesionālās izglītības iespēju nostiprināšana un to pievilcīguma un elastīguma palielināšana nodrošina riskam pakļautajiem skolēniem uzticamas alternatīvas priekšlaicīgai mācību pārtraukšanai. PIA nodrošināšana, kas ir pietiekami integrēta vispārējās izglītības un apmācības sistēmās, ļauj izvēlēties alternatīvus vidējās un augstākās izglītības apguves veidus.2.2. Intervences politikas mērķis ir novērst mācību priekšlaicīgu pārtraukšanu, uzlabojot izglītības un apmācības kvalitāti izglītības iestāžu līmenī, reaģējot uz agrīniem brīdinājumiem un sniedzot mērķtiecīgu atbalstu skolēniem vai skolēnu grupām, kuri pakļauti mācību pamešanas riskam. Tā ir vērsta uz visiem izglītības līmeņiem, sākot no izglītības un aprūpes agrīnā bērnībā līdz pat vidējai izglītībai.Skolu vai apmācības iestāžu līmenī priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas novēršanas stratēģijas ir integrētas vispārējā izglītības attīstības politikā. To mērķis ir radīt labvēlīgu mācību vidi, nostiprināt pedagoģisko kvalitāti un jauninājumus, uzlabot pedagoģiskā personāla kompetenci sociālās un kultūras daudzveidības jautājumos un izstrādāt pret vardarbību un aizskaršanu vērstas pieejas.20.  Skolu pilnveidošana, lai tās kļūtu par mācību kopienām, pamatojoties uz visu ieinteresēto personu kopīgu vīziju par skolu attīstību, izmantojot visu iesaistīto dalībnieku pieredzi un zināšanas, un atvērtas, iedvesmojošas un ērtas vietas nodrošināšana mācībām iedrošina jauniešus turpināt izglītību un apmācību un kļūt par sekmīgiem audzēkņiem.21.  Agrīnās brīdināšanas sistēmu izstrāde riskam pakļautajiem skolēniem var palīdzēt efektīvu pasākumu veikšanā, pirms problēmas kļūst acīmredzamas un pirms skolēni sāk atsvešināties no skolas, kavēt mācības vai pamest tās.22.  Vecāku iesaistīšanas palielināšana, viņu un skolas savstarpējās sadarbības nostiprināšana un partnerattiecību nodibināšana starp skolām un vecākiem stimulē ģimenes atbalstu sekmīgai izglītībai un apmācībai. To var veicināt vidutāji no vietējās sabiedrības, kuri ir spējīgi atbalstīt saziņu un mazināt neuzticēšanos.23.  Sadarbības nodibināšana ar iesaistītajām organizācijām ārpus skolas, piemēram, vietējās pašvaldības dienestiem, migrantu vai mazākumtautību kopienu organizācijām, sporta un kultūras apvienībām, darba devējiem un pilsoniskās sabiedrības organizācijām, ļauj rast vienotus risinājumus, lai palīdzētu riskam pakļautajiem skolēniem, un atvieglo piekļuvi ārējam atbalstam, piemēram, psihologiem, sociālajiem un jaunatnes darbiniekiem, kultūras un sociālajiem dienestiem.24.  Atbalsta un iespēju nodrošināšana skolotājiem darbā ar riskam pakļautajiem skolēniem ir priekšnosacījums veiksmīgiem pasākumiem skolu līmenī. Mērķtiecīga skolotāju apmācība palīdz viņiem pārvaldīt daudzveidību klasē, atbalstīt skolēnus, kuri nāk no sociāli nelabvēlīgas vides, un atrisināt sarežģītas mācību situācijas.25.  Pasākumi, kas neietilpst mācību programmās un notiek pēc mācībām un ārpus skolas, kā arī mākslas, kultūras un sporta pasākumi var paaugstināt riskam pakļauto skolēnu pašvērtējumu un palielināt viņu izturību pret grūtībām mācībās.Intervences politika individuālā līmenī ir paredzēta, lai nodrošinātu atsevišķiem skolēniem, kuri varētu pamest mācības, to vajadzībām pielāgojamu atbalsta mehānismu kopumu. Tā ir vērsta gan uz personīgo attīstību, lai pilnveidotu riskam pakļauto skolēnu spēju pielāgoties, gan uz tādu konkrētu grūtību atrisināšanu, kas var būt sociālas, kognitīvas vai emocionālas.26.  Padomdošana sniedz atbalstu atsevišķiem skolēniem īpašu akadēmisku, sociālu vai personīgu problēmu pārvarēšanā. Skolēni saņem mērķtiecīgu palīdzību, vai nu izmantojot “aci pret aci” pieeju (padomdošana), vai mazās grupās (privātstundas), ko bieži vien nodrošina pedagoģiskais personāls vai sabiedrības locekļi.27.  Personalizētu mācību pieeju nostiprināšana un mācību atbalsta sniegšana riskam pakļautajiem skolēniem palīdz viņiem pielāgoties formālās izglītības prasībām un pārvarēt izglītības un apmācības sistēmas radītos šķēršļus.28.  Profesionālās orientācijas un konsultāciju nostiprināšana sniedz skolēniem atbalstu karjeras izvēlē, pārejā no viena izglītības līmeņa uz citu vai no izglītības uz darba tirgu. Tā mazina nepārdomātu lēmumu pieņemšanu, kas balstīta uz maldīgām cerībām vai nepietiekamu informāciju. Tā palīdz jauniešiem izdarīt izvēli, kas atbilst viņu mērķiem, personīgajām interesēm un talantiem.29.  Finanšu atbalsta pasākumi, piemēram, mācību pabalsti, var risināt finansiāli motivētas mācību priekšlaicīgas pārtraukšanas problēmu. Šāds atbalsts varētu tikt piešķirts ar nosacījumu, ka ir regulāri jāapmeklē skola, vai varētu tikt saistīts ar ģimeņu sociālajiem pabalstiem.2.3. Kompensācijas mērķis ir palīdzēt tiem, kuri ir priekšlaicīgi pārtraukuši mācības, piedāvājot veidus, kā atsākt izglītību un apgūt neiegūto kvalifikāciju.30.  Veiksmīgas “otrās iespējas” programmas nodrošina mācību vidi, kas pielāgota priekšlaicīgi mācības pārtraukušo skolēnu īpašajām vajadzībām, atzīst viņu līdzšinējo iegūto izglītību un atbalsta viņu labklājību. Tās atšķiras no skolām gan organizatoriskās, gan pedagoģiskās pieejas ziņā, un bieži vien to raksturīga iezīme ir mazas mācību grupas, personalizēta un novatoriska mācīšana un elastīgas mācību iespējas. Tām ir jābūt viegli pieejamām un bez maksas.31.  Svarīgi ir nodrošināt dažādus veidus, kā atgriezties tradicionālajā izglītībā un apmācībā. Pārejas klases var palīdzēt pārvarēt iepriekšējo neveiksmīgo mācību pieredzi un padarīt vieglāku atgriešanos tradicionālajā izglītības sistēmā.32.  Iepriekš apgūtās izglītības, tostarp neformālās izglītības un ikdienējās mācīšanās ietvaros apgūto prasmju, atzīšana un apstiprināšana uzlabo skolēnu pašpārliecinātību un pašvērtējumu un veicina atgriešanos skolā. Tā var motivēt skolēnus turpināt izglītību un apmācību, palīdz viņiem apzināt talantus un izdarīt informētāku karjeras izvēli.33.  Mērķtiecīgs individuāls atbalsts ietver sociālo, finansiālo, izglītības un psiholoģisko atbalstu grūtībās nonākušiem jauniešiem. Tas ir īpaši svarīgs jauniešiem, kuriem radušās nopietnas sociālas vai emocionālas grūtības, kas liedz viņiem turpināt izglītību vai apmācību.[1] Termins “priekšlaicīga mācību pārtraukšana” ietver visas mācību un apmācības pārtraukšanas formas, pirms ir pabeigta augstākā līmeņa vidusskolas izglītība vai tai līdzvērtīga profesionālā izglītība vai apmācība.[2] Eurostat , 2010. gada darbaspēka apsekojums.[3] Termins “priekšlaicīga mācību pārtraukšana” ietver visas mācību un apmācības pārtraukšanas formas, pirms ir pabeigta augstākā līmeņa vidusskolas izglītība vai tai līdzvērtīga profesionālā izglītība vai apmācība.[4] COM(2010) 2020.[5] OV L 308, 24.11.2010., 50. lpp.[6] COM(2010) 0758.[7] “Stratēģija gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei”, COM(2010) 2020.[8] Padomes 2003. gada 5.–6. maija secinājumi par Eiropas vidējo panākumu atsauces līmeņiem izglītības un apmācības jomā (kritēriji) (dok. 8981/03).[9] OV C 301, 11.12.2009., 5. lpp.[10] OV C 140, 6.6.2008., 10. lpp.[11] OV C 290, 4.12.2007., 1. lpp.[12] OV C 135, 26.5.2010., 2.lpp.