Svarīgs juridisks paziņojums

|

52005SC0147

Ieteikums Padomes atzinums saskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 3. punktu par Polijas atjaunināto konverģences programmu 2004. - 2007. gadam  /* SEC/2005/0147 galīgā redakcija */

	Briselē, 2.2.2005SEC(2005) 147 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 3. punktu par Polijas atjaunināto konverģences programmu 2004. - 2007. gadam(iesniegusi Komisija)  PASKAIDROJUMA RAKSTSPadomes Regula (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1] paredz, ka neiesaistītās dalībvalstis, t. i., tādas dalībvalstis, kuras nav pieņēmušas vienoto valūtu, Padomei un Komisijai iesniedz savas konverģences programmas. Saskaņā ar šīs regulas 9. pantu Padome pārbauda visas konverģences programmas, ņemot vērā novērtējumu, ko sniedz Komisija un komiteja, kas izveidota ar Līguma 114. pantu (Ekonomikas un finanšu komiteja). Padomei pēc Komisijas ieteikuma un apspriedēm ar Ekonomikas un finanšu komiteju, pamatojoties uz programmas pārbaudi, ir jāsniedz atzinums. Saskaņā ar regulu dalībvalstīm katru gadu ir jāiesniedz atjauninātas konverģences programmas, kuras Padome var izskatīt saskaņā ar tiem pašiem procedūru noteikumiem.Dalībvalstīs, kas 2004. gada 1. maijā pievienojās ES, netiek izmantota vienotā valūta, tomēr, lai varētu ieviest euro, tām noteiktā laikā ir jāīsteno konverģences kritēriji, tai skaitā viens no kritērijiem ir saistīts ar valdības finansiālā stāvokļa ilgtspējību. Ņemot vērā 2003. gadā fiksēto vispārējo valdības deficītu 3,9% apmērā no IKP, 2004. gada 5. jūlijā Padome nolēma, ka Polijai ir pārmērīgs deficīts, un deva ieteikumus, lai vēlākais līdz 2007. gadam pārmērīgais deficīts tiktu samazināts saskaņā ar 2004. gada maija konverģences programmu. Konkrēti Polijai tika ieteikts enerģiski īstenot maija konverģences programmā paredzētos pasākumus, jo īpaši t. s. Hausnera plānā esošos. Tika ieteikts veikt efektīvas darbības saistībā ar paredzētajiem pasākumiem, lai sasniegtu 2005. gada deficīta mērķi līdz 2004. gada 5. novembrim saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu (SIP). Turklāt Polijas varas iestādes tika mudinātas piešķirt iespējamos papildu līdzekļus, lai samazinātu vispārējo valsts budžeta deficītu un apturētu parāda līmeņa pieaugumu. Komisija savā 2004. gada 22. decembra paziņojumā secināja, ka Polijas valdība ir efektīvi īstenojusi pasākumus, kas ir paredzēti, lai sasniegtu 2005. gada izvirzīto budžeta deficīta mērķi[2].Dalībvalstis, kas 2004. gada 1. maijā pievienojās ES, ir apņēmušās iesniegt konverģences programmas līdz 2004. gada 15. maijam, bet pirmo atjaunināto programmu – līdz 2004. gada beigām. 2004. gada 5. jūlijā Padome novērtēja pirmo Polijas konverģences programmu, kas tika iesniegta 2004. gada 17. maijā un aptver laika posmu no 2004. līdz 2007. gadam. 2004. gada 1. decembrī Polija iesniedza savu atjaunināto konverģences programmu. Komisijas dienesti veica šīs atjauninātās programmas tehnisko novērtējumu, ņemot vērā Komisijas dienestu 2004. gada rudens ekonomikas prognožu rezultātus un rīcības kodeksu[3], vispārīgi pieņemtu potenciālā ražošanas apjoma aprēķināšanas metodoloģiju, vispārējo ekonomikas politikas pamatnostādņu ieteikumus laika posmam no 2003. līdz 2005. gadam un 2002. gada 27. novembra Komisijas paziņojumā Padomei un Eiropas Parlamentam par budžeta politiku koordinēšanas stiprināšanu noteiktos principus[4]. Šī analīze pamato šādu novērtējumu.-  Polija 2004. gada 1. decembrī pēc Ministru Padomes 2004. gada 30. novembra apstiprinājuma iesniedza Eiropas Komisijai savu atjaunināto konverģences programmu, kas aptver laika posmu no 2004. gada līdz 2007. gadam. Dokuments ietver 2005. gada budžetā veiktos pasākumus un veido 2004. gada janvārī valdības apstiprināto „Valsts izdevumu racionalizācijas un samazināšanas programmu” (t.s. Hausnera plānu). Programma daļēji atbilst „rīcības kodeksam par stabilitātes un konverģences programmas saturu un formātu” un strikti ievēro EKS95 standartus. EKS95 datu kvalitāte par vispārējo valdības izdevumu un ieņēmumu uzbūvi pilnībā neatbilst EKS95 statistiskajiem standartiem. Attiecīgi Polija tiek aicināta panākt atbilsmi datu prasībām.-  Programmā uzrādītā makroekonomiskā sistēma prognozē faktiskā IKP pieauguma līmeņa pazemināšanos no 5,7% 2004. gadā līdz 5,0% un 4,8% 2005. un 2006. gadā un kas attiecīgi tiks atgūts līdz 5,6% 2007. gadā. Visā prognozes periodā pieaugumu noteiks iekšzemes pieprasījums, turpretim ir gaidāms, ka neto eksporta devums no 2005. gada un turpmākajiem gadiem kļūs negatīvs. Makroekonomiskais scenārijs līdz pat 2006. gadam ir ticams un ir līdzīgs Komisijas 2004. gada rudens prognozēm, kaut gan pēdējā tiek prognozēts nedaudz zemāks IKP pieaugums 2006. gadam. Salīdzinoši pieauguma prognoze programmas pēdējam gadam izskatās jau augstāka. Prognozētā IKP pieauguma izaugsme 2007. gadā atspoguļo optimistiskus pieņēmumus par potenciālā ražošanas apjoma un iekšzemes pieprasījuma pieaugumu. Konkrēti programma uzsāk potenciālā pieauguma palielināšanos no 3,6% 2004. gadā līdz 4,7% 2007. gadā (saskaņā ar Komisijas dienestu aprēķiniem), kas rezultātā dod novērtētas ražošanas apjoma atšķirības vairāk nekā 2% apmērā programmas perioda beigās. Tas liek domāt, ka cenu spiediens varētu būt lielāks nekā ir paredzēts programmā.-  2004. gada laikā inflācija Polijā pieauga no ļoti zema 2003. gadā fiksēta līmeņa, tomēr tās tempi pēdējā laikā ir samazinājušies. Laika posmā no 2004. gada aprīļa līdz augustam novērotais inflācijas uzliesmojums ir galvenokārt saistāms ar īslaicīgiem faktoriem (pārtikas un degvielas cenas, nodokļu palielinājums saistībā ar iestāju ES), turpretim ilgstošs samērojams atalgojuma pieaugums un spēcīgāks zlots palīdzēja likt pamatus inflācijas palēnināšanas prognozēm 2005. gadā. Zlots, kas tika augstu novērtēts gandrīz visā 2004. gadā, pieauga par apmēram 13% pret euro salīdzinoši ar 2003. gada decembri. Efektivitātes ziņā (nominālvērtība un faktiskā vērtība) 2004. gadā zlotam arī tika fiksēts vērtības pieaugums par vairāk nekā 10% (gada beigas pret gada beigām). Polijas zonas un euro zonas standarta obligāciju ienesīguma likmes starpība ir palielināta laika posmā no 2003. gada vidus līdz 2004. gada vidum sakarā ar investoru bažām par ekonomikas politikas vadību, bet pēdējos mēnešos tā atkal ir samazināta līdz apmēram 200 bāzes punktiem (gada beigās). Pašreizējā monetārā un valūtas kursa kārtībā nav izmaiņu, t. i., ir paredzēta tiešas inflācijas vērsta sistēma apvienojumā ar mainīgu valūtas kursa režīmu.-  Budžeta stratēģija, uz kuras pamatojas atjauninātā programma, tiecas samazināt vispārējo valsts budžeta deficītu zem 3% no IKP līdz 2007. gadam un saglabāt parāda līmeni zem 60% no IKP. Atjauninātā programma paredz pakāpenisku valsts deficīta samazināšanu līdz 2,2% no IKP 2007. gadā no 5,4% no IKP 2004. gadā. Atklātie pensiju fondi (novērtēta ikgada ietekme 1,5% no IKP apmērā) ir klasificēti vispārējā valdības sektorā, ko ļauj Statistikas biroja piešķirtais pārejas posms. Salīdzinājumā ar iepriekšējo programmu visnozīmīgākā atšķirība ir vispārējā valdības budžeta deficīta mērķa pārskatīšana 2007. gadā par 0,7 procentu punktiem no IKP uz augšu, neskatoties uz prognozēto ekonomiskās izaugsmes atguvi. Fiskālā konsolidācija tiktu iegūta, īstenojot vispārēju pasākumu kopumu, kas ir iekļauti Hausnera plānā, kurš, ja tiks pilnībā īstenots, sniegtu kopēju ietekmi uz budžetu, kas ir 4,7% no IKP laika posmā no 2005. līdz 2007. gadam (salīdzinājumā ar iepriekšējo programmu ir pārskatīts par 0,6 procentu punktiem mazāk).-  Pēdējā deficīta samazināšana laika posmā no 2004. līdz 2007. gadam nav tik ambicioza kā maija konverģences programmā, veidojot 3,2 procentu punktus 4,2 procentu punktu vietā. Plānotā konsolidācijas stratēģija ietver daudz risku. Risks saistībā ar novilcināta vai nepilnīga paredzētā Hausnera plāna, kas ir raksturots 2004. gada programmas novērtējumā, pasākumu īstenošanu sāk jau materializēties. Joprojām pastāv neskaidrības saistībā ar atlikušo pasākumu īstenošanu, kas jau ir iekļauti 2005. gada budžetā, bet kuriem ir nepieciešams likumdevēju apstiprinājums. Neskatoties uz to, ka parlaments ir noraidījis divus svarīgus pasākumus, deficīta mērķi paliek nemainīgi. Gandrīz puse no atjauninātajā programmā raksturotajiem pasākumiem, kas ir vērsti uz papildu ieņēmumu un izdevumu uzkrājumiem, nav konkretizēti. Neparedzēto izdevumu saistības veido papildu risku valsts finanšu ilgtspējībai. Deficīta mērķu sasniegšana arī ir atkarīga no prognozētā augstā IKP pieauguma līmeņa visā programmas periodā. Turklāt fondētā pensiju shēma joprojām tiek fiksēta vispārējā valdības sektorā. Līdz ar klasifikācijas izmaiņām 2007. gadā ikviena gada deficīta skaitļi tiek koriģēti augšup par 1,5 procentu punktiem. Ja nav atbilstošu uzkrājumu pasākumu, tad nav īstenots Padomes ieteikums par deficīta līmeņa samazināšanu zem 3% programmas beigu gadā, kas ir balstīts uz jaunu 2007. gada deficīta mērķi 2,2% no IKP apmērā. Ņemot vērā riska novērtējumu, budžeta rezultāts varētu būt sliktāks nekā ir prognozēts.-  Tiek prognozēts valsts parāda līmeņa pieaugums par kumulatīviem 2,6 procentu punktiem no 2004. līdz 2006. gadam, sasniedzot 48% no IKP 2006. gada beigās pirms samazinājuma par 0,8 procentu punktiem 2007. gadā. Komisijas dienesti 2004. gada rudens prognozēs neuzrāda tik labvēlīgu parāda attīstību. Atvērto pensiju fondu klasifikācija ārpus vispārējā valdības sektora saskaņā ar Statistikas biroja lēmumu varētu palielināt parāda rādītājus vidēji par apmēram 6 procentu punktiem katru gadu laika posmā no 2005. gada līdz 2007. gadam. Tādējādi parāda līmenis saglabātos zem 60% no IKP salīdzināmās vērtības pat ar šāda veida izmaiņu klasifikācijā. Parāda prognoze 2004. gadam salīdzinājumā ar maija programmu ir samazināta par 3 procentu punktiem, kas ir lielāka nekā paredzēts nomināla IKP pieauguma dēļ un novērtējuma pēc zlota vērtības pieaugšanas dēļ. Atlikušajā programmas periodā, uzlabojot sākotnējās bilances un lielu nominālu pieaugumu dividendes, daļēji kompensētu vērtspapīru plūsmu korekcijas neto parāda pieauguma ietekmi, daļēji atspoguļojot ES fondu iepriekšēju finansējumu. Parāda līmeņa plānotās samazinājuma un pieauguma varbūtējas pārmaiņas arī ir atkarīgas no vērā ņemamajiem privatizācijas ieņēmumiem. Neparedzēto izdevumu saistības arī rada risku plānotajam parāda samazinājuma virzienam. 2004. gada beigās valsts kases fondi nodrošina kopsummā līdz 3,9% un turpmākajos gados ir paredzams tos palielināt. Turklāt nenokārtotie veselības aprūpes sistēmas parādi turpina pieaugt, un vairojas cerības uz palīdzību no valdības puses.-  Atjauninātā programma tikai īsi izklāsta Hausnera plānā paredzētos pasākumus attiecībā uz sociālo izdevumu samazināšanu un valsts izdevumu vadības uzlabošanu. Programmā raksturotais korekcijas veids ir atkarīgs no plānotās sociālās aizsardzības reformas īstenošanas. Atjauninātā programma papildina maija konverģences programmu, kurā tika iztirzāts vairums pasākumu, novērtējot pasākumu ietekmi uz budžetu. Šīs reformas bez to ietekmes uz budžetu arī veido ceļu uz augstā nodarbinātības nodokļa samazinājumu, kas ir nozīmīgākais šķērslis darba vietu izveidei un mazina drosmi dalībai darba tirgū. Tās arī virza relatīvi lielas ar likumu noteiktu izdevumu daļas samazinājuma uzdevumu. Sakarā ar valsts finanšu reformu un izdevumu racionalizāciju obligāto (ar likumu noteikto) izdevumu daļa, domājams, samazināsies no 42,5% 2003. gadā līdz 39,3% 2007. gadā.-  Tā kā pēc 2020. gada nav budžeta prognožu, tad ir ļoti grūti novērtēt Polijas valsts finanšu ilgtermiņa ilgspējību, jo lielākā ietekme uz budžetu saistībā ar novecošanos, iespējams, notiks pēc 2020. gada. Tomēr, ņemot vērā pieejamo informāciju, daži riski nav izslēdzami. Galvenās neskaidrības saistībā ar politiku, kas ir vērstas uz ilgtermiņa budžeta virzienu spēcināšanu, ietekmi uz budžetu, paliek.-  Turpretim programmā ieskicētā stratēģija galvenokārt paļaujas uz pensiju reformu ietekmi un nepieciešamo budžeta konsolidāciju vidējā termiņā, nākotnē īstenojamajiem papildu reformu pasākumiem, lai vairotu resursus darbam ar iedzīvotāju novecošanos. Tādējādi veiksmīga plānoto pasākumu īstenošana, strikta nenokārtotu iespējamo saistību uzraudzība un noteikta plānotās budžeta konsolidācijas īstenošana vidējā termiņā sekmē ilgspējīgu stāvokli ilgtermiņā.-  Principā atjauninātajā programmā noteiktās ekonomiskās politikas daļēji atbilst valstij specifiskām vispārējām ekonomiskās politikas vadlīnijām valsts finanšu jomā. No vienas puses, programma atbilst Padomes ieteiktā vispārējā valdības budžeta deficīta samazināšanai, un samazināšana ir balstīta uz Hausnera plāna īstenošanu. No otras puses, programma neuzrāda konkrētus pasākumus, lai nodrošinātu valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējību un risinātu jautājumu par neparedzēto izdevumu saistību krājuma pieaugumu.-  Ņemot vērā iepriekšminēto novērtējumu un Padomes ieteikumus saskaņā ar 104. panta 7. punktu, Polijai būtu atbilstoši jāstiprina fiskālās korekcijas un jāsamazina 2007. gada deficīta mērķi. Lai 2007. gadā samazinātu deficīta līmeni zem 3% no IKP drošā un ilgtspējīgā veidā, Polija nodrošina pilnīgu strukturālo pasākumu īstenošanu, kas ir Hausnera plānā, un veic papildu fiskālos konsolidācijas pasākumus. Ja ar īstenošanu saistītie riski tiek realizēti, ir jāpieliek papildu pūles alternatīvu pasākumu ieviešanai. Turklāt Polija tiek mudināta īstenot centienus, lai risinātu jautājumu par neparedzēto izdevumu saistību krājuma pieaugumu.Ņemot vērā šo novērtējumu, Komisija ir pieņēmusi klātpievienoto ieteikumu, kas ir paredzēts Padomes atzinumam par Polijas atjaunināto konverģences programmu, un pārsūta to Padomei.IeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 3. punktu par Polijas atjaunināto konverģences programmu 2004. - 2007. gadamEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[5], un jo īpaši tās 9. panta 3. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu,apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.1.  Padome 2005. gada 17. februārī pārbaudīja Polijas atjaunināto konverģences programmu, kas aptver laika posmu no 2004. līdz 2007. gadam. Programma daļēji atbilst „rīcības kodeksam par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu”. EKS95 datu kvalitāte par vispārējo valdības izdevumu un ieņēmumu uzbūvi pilnībā neatbilst EKS95 statistiskajiem standartiem. Programmā ir arī vērojama novirze no nepieciešamajiem datiem ilgtermiņa valsts finanšu ilgtspējības ziņā. Attiecīgi Polija tiek aicināta panākt atbilsmi datu prasībām.2.  Makroekonomiskais scenārijs, uz kura pamatojas programma, paredz faktiskā IKP pieauguma samazinājumu no 5,7% 2004. gadā līdz vidēji 4,9% 2005. un 2006. gadā pirms atguves līdz 5,6% 2007. gadā. Ņemot vērā pašreiz pieejamo informāciju, izskatās, ka šis scenārijs atspoguļo diezgan labvēlīgus pieauguma pieņēmumus. Ja pieauguma prognozes 2005. un 2006. gadam ir ticamas, tad pieauguma prognoze programmas pēdējam gadam izskatās augstāka. Konkrēti prognozētā IKP pieauguma izaugsme 2007. gadā atspoguļo optimistiskus pieņēmumus par potenciālā ražošanas apjoma pieaugumu un iekšzemes pieprasījuma stiprināšanu. Programmas prognozes attiecībā uz inflāciju izskatās zemākas.3.  2004. gada 5. jūlijā Padome nolēma, ka Polijā pastāv pārmērīgs budžeta deficīts un ieteica to labot līdz 2007. gadam. Budžeta stratēģija, uz kuras pamatojas atjauninātā programma, tiecas samazināt vispārējo valsts budžeta deficītu zem 3% no IKP līdz 2007. gadam un saglabāt parāda līmeni zem 60% no IKP. Atjauninātā programma paredz pakāpenisku deficīta samazinājumu līdz 2,2% no IKP 2007. gadā no 5,4% no IKP 2004. gadā, iekļaujot atklāto pensiju fondu pārpalikumu (novērtētā ikgada ietekme 1,5% no IKP apmērā). Salīdzinājumā ar iepriekšējo programmu visnozīmīgākā atšķirīga ir vispārējā valdības budžeta deficīta mērķa pārskatīšana 2007. gadā par 0,7 procentu punktiem no IKP uz augšu, neskatoties uz prognozēto ekonomiskās izaugsmes atguvi.4.  Fiskālā konsolidācija laika posmā no 2005. gada līdz 2007. gadam tiktu iegūta, īstenojot vispārēju pasākumu kopumu, kas ir iekļauti Hausnera plānā, kurš, ja tiks pilnīgi īstenots, sniegtu kopēju ietekmi uz budžetu, kas ir novērtēts kā 4,7% no IKP (salīdzinājumā ar iepriekšējo programmu ir pārskatīts par 0,6 procentu punktiem mazāk). Tajā pašā laikā tiek īstenota nozīmīga valsts investīciju programma, kas ir palielinājusi valsts investīcijas no 3,4% no IKP 2003. gadā līdz vidēji 4,1% programmas periodā pret ES vidējo līmeni 2,4% no IKP 2004. gadā.5.  Pastāv acīmredzami riski, ka budžeta rezultāts varētu būt sliktāks nekā ir prognozēts programmā. Risks saistībā ar novilcinātu vai nepilnīgu paredzēto Hausnera plāna, kas ir raksturots 2004. gada programmas novērtējumā, pasākumu īstenošanu jau materializējas. Joprojām pastāv neskaidrības saistībā ar atlikušo pasākumu īstenošanu, kas jau ir iekļauti 2005. gada budžetā, bet kuriem ir nepieciešamas likumdošanas procedūras. Neskatoties uz to, ka parlaments ir noraidījis divus svarīgus pasākumus, deficīta mērķi paliek nemainīgi. Gandrīz puse no atjauninātajā programmā raksturotajiem pasākumiem, kas ir vērsti uz papildu ieņēmumu un izdevumu uzkrājumiem, nav konkretizēti. Neparedzēto izdevumu saistības veido papildu risku valsts finanšu ilgtspējībai. Deficīta mērķu sasniegšana arī ir atkarīga no prognozētā augstā IKP pieauguma līmeņa programmas periodā. Turklāt fondētā pensiju shēma joprojām tiek fiksēta vispārējā valdības nozarē, ko ļauj Statistikas biroja piešķirtais pārejas posms. Līdz ar klasifikācijas izmaiņām 2007. gadā ikviena gada deficīta skaitļi tiek koriģēti augšup par 1,5 procentu punktiem. Ja nav atbilstošu uzkrājumu pasākumu, tad nav īstenots Padomes ieteikums par deficīta līmeņa samazināšanas zem 3% programmas beigu gadā, kas ir balstīts uz jaunu 2007. gada deficīta mērķi 2,2% no IKP apmērā.6.  Ņemot vērā riska novērtējumu, programmas budžeta stāvoklis izskatās nepietiekams, lai samazinātu deficītu līdz 3% no IKP līdz 2007. gadam un var būt nepieciešami papildu pasākumi atjauninātajā programmā raksturotajam Hausnera plānam.7.  Tiek novērtēts, ka parāda līmenis ir sasniedzis 45,9% no IKP 2004. gadā, kas ir ievērojami zem 60% no IKP Līguma salīdzināmās vērtības. Programma prognozē palielināt parāda līmeni par kumulatīviem 1,8 procentu punktiem laika posmā no 2004. līdz 2007. gadam, pieaugumam pārstājot palielināties tikai pēdējā programmas gadā.8.  Tā kā pēc 2020. gada nav budžeta prognožu, tad ir grūti novērtēt Polijas valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējību, jo lielākā ietekme uz budžetu saistībā ar novecošanos, iespējams, notiks pēc 2020. gada. Tomēr, ņemot vērā pieejamo informāciju, daži riski nav izslēdzami. Galvenās neskaidrības saistībā ar politiku, kas ir vērstas uz ilgtermiņa budžeta virzienu nostiprināšanu, ietekmi uz budžetu paliek. Turpretim programmā ieskicētā stratēģija galvenokārt paļaujas uz pensiju reformu ietekmi un nepieciešamo budžeta konsolidāciju vidējā termiņā, nākotnē īstenojamajiem papildu reformu pasākumiem, lai vairotu resursus darbam ar iedzīvotāju novecošanos. Tādējādi veiksmīga plānoto pasākumu īstenošana, strikta nenokārtotu iespējamo saistību uzraudzība un noteikta plānotās budžeta konsolidācijas īstenošana vidējā termiņā sekmē ilgtspējīgu stāvokli ilgtermiņā.9.  Principā atjauninātajā programmā noteiktās ekonomiskās politikas daļēji atbilst valstij specifiskām vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm valsts finanšu jomā. No vienas puses, programma atbilst Padomes ieteiktā vispārējā valdības budžeta deficīta samazināšanai, un samazināšana ir balstīta uz Hausnera plāna īstenošanu. No otras puses, programma neuzrāda konkrētus pasākumus, lai nodrošinātu valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējību, īpaši risinot jautājumu par neparedzēto izdevumu saistību krājuma pieaugumu.* * *Ņemot vērā iepriekšminēto novērtējumu un Padomes ieteikumus saskaņā ar 104. panta 7. punktu, Padome uzskata, ka Polijai ir:(i) jānostiprina fiskālā korekcija un jāpazemina deficīta mērķi 2007. gadam;(ii) jānodrošina pilnīga strukturālo pasākumu īstenošana, kas ir iekļauti Hausnera plānā, un jāīsteno turpmāki centieni, lai ieviestu alternatīvus pasākumus, ja realizējas īstenošanas riski;(iii) jārisina jautājums par neparedzēto izdevumu saistību krājuma pieaugumu.Tabula: Nozīmīgāko makroekonomisko un budžeta prognožu salīdzinājums2004 | 2005 | 2006 | 2007 |Faktiskā IKP pieaugums (% izmaiņas) | KP dec. 2004 | 5,7 | 5,0 | 4,8 | 5,6 |KOM okt .2004 | 5,8 | 4,9 | 4,5 | n.p. |KP maijs 2004 | 5,0 | 5,0 | 5,6 | 5,6 |SPCI inflācija (%) | KP dec. 2004 | 3,5 | 3,0 | 2,7 | 2,5 |KOM okt. 2004 | 3,5 | 3,3 | 3,0 | n.p. |KP maijs 2004 | 2,2 | 2,8 | <3 | <3 |Valsts bilance (% no IKP) | KP dec. 2004 | -5,4 | -3,9 | -3,2 | -2,2 |KOM okt. 2004 | -5,6 | -4,1 | -3,1 | n.p. |KP maijs 2004 | -5,7 | -4,2 | -3,3 | -1,5 |Primārā bilance (% no IKP) | KP dec. 2004 | -2,6 | -1,3 | -0,5 | 0,4 |KOM okt. 2004 | -2,5 | -1,0 | -0,0 | n.p. |KP maijs 2004 | -2,8 | -1,1 | -0,3 | 1,3 |Valsts bruto parāds (% no IKP) | KP dec .2004 | 45,9 | 47,6 | 48,0 | 47,3 |KOM okt .2004 | 47,7 | 49,8 | 49,3 | n.p. |KP maijs 2004 | 49,0 | 51,9 | 52,7 | 52,3 |Avoti: Konverģences programma (KP); Komisijas dienestu 2004. gada rudens prognozes (KOM). |[1] OV L 209, 2.8.1997. Visi dokumenti, kas ir minēti šajā tekstā, ir atrodami šādā tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] SEK(2004) 1630, 22.12.2004.[3] Ekonomikas un finanšu komitejas pārskatītais atzinums par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu, dokuments EFC/ECFIN/404/01 – REV 1, 27.6.2001, kas ir ECOFIN Padomes apstiprināts 10.7.2001.[4] KOM(2002) 668, 27.11.2002.[5] OV L 209, 2.8.1997, 1. lpp. Dokumenti, kas ir minēti šajā tekstā, ir atrodami šādā tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.


title: Padomes Ieteikums ( 2011. gada 12. jūlijs ) par Kipras 2011. gada valsts reformu programmu, un ar ko sniedz Padomes atzinumu par atjaunināto Kipras stabilitātes programmu 2011.–2014. gadam

text:
               16.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 210/12

         PADOMES IETEIKUMS
   (2011. gada 12. jūlijs)
   par Kipras 2011. gada valsts reformu programmu, un ar ko sniedz Padomes atzinumu par atjaunināto Kipras stabilitātes programmu 2011.–2014. gadam
   2011/C 210/04
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   pēc apspriešanās ar Ekonomikas un finanšu komiteju,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam uzsākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kurai par pamatu ņemta ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), bet 2010. gada 21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (2), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Komisija 2011. gada 12. janvārī pieņēma pirmo Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot jaunu ekonomiskās pārvaldības ciklu ES un pirmo Eiropas ex-ante un integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas balstās uz stratēģiju “Eiropa 2020”.

               (4)

               Eiropadome 2011. gada 25. martā apstiprināja fiskālās konsolidācijas un strukturālu reformu prioritātes saskaņā ar Padomes 2011. gada 15. februāra un 7. marta secinājumiem un atbilstīgi Komisijas Gada izaugsmes pētījumam. Tā uzsvēra, ka prioritāte jāpiešķir stabilam budžetam un fiskālās stabilitātes atjaunošanai, bezdarba samazināšanai ar darbaspēka tirgus reformu palīdzību un jauniem centieniem stiprināt izaugsmi. Tā aicināja dalībvalstis šīs prioritātes izvērst konkrētos pasākumos, ko paredzēts iekļaut to stabilitātes vai konverģences programmās un valsts reformu programmās.

               (5)

               Eiropadome 2011. gada 25. martā aicināja dalībvalstis, kas piedalās paktā “Euro plus”, savlaicīgi nākt klajā ar savām saistībām, lai tās iekļautu attiecīgo valstu stabilitātes vai konverģences programmās un valstu reformu programmās.

               (6)

               Kipra 2011. gada 6. maijā iesniedza savu valsts reformu programmu un 2011. gada 7. maijā – savu 2011. gada stabilitātes programmas atjauninājumu, kas attiecas uz laikposmu no 2010. līdz 2014. gadam. Abas programmas ir izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (7)

               Kipras ekonomika pamazām atlabst pēc tam, kad 2009. gadā piedzīvoja pirmo ekonomiskās aktivitātes samazināšanos pēdējo 35 gadu laikā, reālajam IKP samazinoties par 1,7 %. Ekonomiskā lejupslīde ietekmēja darba tirgu, un bezdarba līmenis 2010. gadā sasniedza 6,5 %. Pasliktinājās arī valsts finanšu stāvoklis. 2009. gadā vispārējās valdības budžetā pārpalikuma vietā parādījās deficīts 6 % apmērā no IKP, ko izraisīja automātisko stabilizatoru darbība, diskrecionāri fiskālās stimulēšanas pasākumi, kas bija vērsti uz ekonomikas lejupslīdes apturēšanu, kā arī mazāku nodokļu ieņēmumu izraisītās izaugsmes struktūras būtiskā ietekme. Ekonomiskā aktivitāte nedaudz palielinājās 2010. gadā, kad izaugsme bija 1 % no IKP, kura galvenokārt veidojās no krājumu palielināšanās pēc 2009. gadā notikušās krājumu liela mēroga samazināšanās, kā arī no neliela privātā patēriņa pieauguma. Sagaidāms, ka labvēlīgāka ekonomiskā prognoze nāks par labu darba tirgum, un tiek prognozēts, ka nedaudz pieaugs nodarbinātības līmenis, bet bezdarba līmenim vajadzētu pamazām samazināties pēc sasniegtā maksimuma 2010. gada beigās.

               (8)

               Pamatojoties uz atjauninātās stabilitātes programmas izvērtējumu atbilstīgi Regulai (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka programmas budžeta aplēsēm pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams laikposmā līdz 2012. gadam, bet ir pārāk labvēlīgs pēc tam, ņemot vērā Komisijas dienestu 2011. gada pavasara prognozi. Stabilitātes programmā plānots samazināt budžeta deficītu līdz 4 % no IKP 2011. gadā un līdz 2,6 % no IKP 2012. gadā saskaņā ar Padomes Ieteikumu (2010. gada 13. jūlijs) un turpināt konsolidāciju pēc tam. Programmā prognozēts, ka parāda attiecība pret IKP savu maksimumu sasniegs 2012. gadā un pēc tam samazināsies. Gada vidējais strukturālā līdzsvara pieaugums laikposmam no 2011.līdz 2012. gadam ir 1,5 %, ievērojot Padomes Ieteikumu(2010. gada 13. jūlijs). Tomēr strukturālie uzlabojumi ir noteikti zemāki, nekā 2013. un 2014. gadam prasīts Stabilitātes un izaugsmes paktā. Programmas laikposmā netiks sasniegts vidēja termiņa mērķis (VTM), kas, kā atkārtoti apstiprināts, ir strukturālā izteiksmē sabalansēts budžets. Lai gan plānotās vispārējās korekcijas balstās uz izdevumu ierobežošanu, lielākā daļa 2011. gada pasākumu attiecas uz ienākumiem. Kopumā programmā noteikto konsolidācijas scenāriju var apdraudēt riski, kas saistīti ar pastāvīgo līdzsvara meklēšanu virzībā uz izaugsmes struktūru, kurā ir mazāks nodokļu ieņēmumu īpatsvars, prakse gada laikā pieņemt budžeta papildinājumus, kā arī laicīga tādu pasākumu īstenošana, par kuriem vēl jāpanāk vienošanās ar sociālajiem partneriem un kuri vēl jānosaka (piemēram, kārtējo izdevumu ierobežošana). Ņemot vērā šos riskus, var būt jāpieņem papildu pasākumi, ja makroekonomikas un budžeta situācija izrādīsies sliktāka, nekā gaidīts.

               (9)

               Par spīti tā samazinājumam līdz 8 % no IKP 2010. gadā, tekošā konta deficīts joprojām ir ļoti liels un vidējā termiņā var bremzēt ekonomisko izaugsmi. Lieli valsts sektora izdevumi jāfinansē vai nu no ārējā parāda, vai lielākiem iekšzemes privātajiem uzkrājumiem. Lielāki uzkrājumi nozīmētu mazāku IKP pieaugumu, jo aizstātu privāto patēriņu un investīcijas. Vidējā termiņā budžeta deficīta rādītāji turpinātu uzlaboties mērenā tempā. 2010. gada 13. jūlijā pārmērīga deficīta procedūras kontekstā Padome ieteica Kipras iestādēm padarīt saistošāku arī savu vidējā termiņa budžeta plānu. Līdz šim nav saņemtas ziņas par panākumiem šajā jomā. Saskaņā ar stabilitātes programmu vidēja termiņa budžeta plānu ir paredzēts pilnībā īstenot, sākot no 2014. gada, nevis no 2012. gada, kā līdz šim plānots. Tādēļ tā ietekme būs jūtama tikai vidējā termiņā. Savlaicīga jaunā plāna īstenošana būtu svarīga valsts finanšu veiksmīgai un noturīgai konsolidācijai.

               (10)

               Banku nozare pasaules finanšu krīzi, kā arī eurozonas valstu valdības parāda krīzi pārcieta veiksmīgi, un valdībai nebija jāiejaucas. Taču ar aktīvu apjomu, kas vairāk nekā sešas reizes pārsniedz IKP, ja neskaita ārvalstu banku meitasuzņēmumus un filiāles, un pārsniedz IKP deviņas reizes, ja rēķina arī meitasuzņēmumus un filiāles, banku nozare salīdzinājumā ar ekonomiku ir liela. Turklāt šajā nozarē ir diezgan augsta tirgus koncentrācija, jo tirgū dominē trīs vietējie koncerni, kuriem pieder aptuveni 55 % no visiem konsolidētajiem banku aktīviem, neietverot kooperatīvās bankas. Pašreizējie riski starptautiskajos finanšu tirgos nosaka to, ka ir vajadzīga pārdomāta bilances pārvaldība un piesardzīga uzraudzība. Eksistē divi dažādi uzraudzītāji: komercbankas uzrauga Kipras Centrālā banka un kooperatīvās kredītiestādes uzrauga Kooperatīvo sabiedrību uzraudzības un attīstības iestāde (ASDCS). Valdība veicina harmonizācijas praksi divas uzraudzības struktūrās. Vienlaikus jāpastiprina kooperatīvo kredītsabiedrību uzraudzības pārredzamība, kā solis pretim uzraudzības unificēšanai.

               (11)

               Prognozētā iedzīvotāju novecošanas ilgtermiņa ietekme uz budžetu ir krietni lielāka nekā vidēji ES, galvenokārt relatīvi lielā pensijām paredzēto izdevumu pieauguma dēļ IKP struktūrā turpmākajās desmitgadēs. Saskaņā ar Komisijas jaunāko izvērtējumu riski attiecībā uz valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspēju ir lieli. 2009. gada aprīlī tika īstenota pensiju reforma. Tā galvenokārt ir vērsta uz ieņēmumu apjoma ietekmēšanu un tikai nedaudz palēninās pensijām paredzēto izdevumu pieaugumu. Progress veselības aprūpes sistēmas reformā, kuras mērķis bija iegrožot prognozēto izdevumu pieaugumu, izveidojot valsts veselības aprūpes sistēmu un pārveidojot valsts slimnīcas par neatkarīgam struktūrām, ir bijis visai niecīgs.

               (12)

               Divreiz gadā automātiski izmaksājamā dzīves dārdzības kompensācijas (COLA) korekcija ir tieši piesaistīta vidējai procentuālajai izmaiņai patēriņa cenu indeksā (PCI) pēdējo sešu mēnešu laikā attiecībā pret iepriekšējiem sešiem mēnešiem. Tai ir spēcīgs atbalsts no sociālajiem partneriem, un tā joprojām ir neapspriežams jautājums sarunās par darba koplīgumiem. Tomēr korekcijas vienota piemērošana neļauj algām atainot ražīguma atšķirības dažādās nozarēs. COLA trūkums ir, pirmkārt, tas, ka alga ir piesaistīta tikai preču cenām, bet ne ražīguma pieaugumam. Otrkārt, vislielākie ieguvēji no šīs sistēmas ir tie ar augstākiem ienākumiem. Treškārt, COLA ir būtiska ietekme uz valsts finanšu stāvokli, jo kompensācija attiecas ne tikai uz algām, tā ir arī ievērojama pensiju, pabalstu un citu maksājumu sastāvdaļa.

               (13)

               Lai gan darbaspēka iesaistīšanās darba tirgū Kiprā ir lielāka nekā vidēji ES, darba tirgū ir vērojama dzimumu nevienlīdzība. Dzimumu nodarbinātības atšķirības, bērnu aprūpes pakalpojumu izmaksas un pieejamība, elastīgu nodarbinātības veidu trūkums un dzimumu atalgojuma līmeņa atšķirības valsts reformu programmā ir atzītas par galvenajiem faktoriem, kas kavē nodarbinātību un izaugsmi. Šajā sakarā valsts reformu programmā ir iekļauti atbilstīgi pasākumi. Lai gan izglītības līmenis vidusskolas un augstskolas līmenī Kiprā ir salīdzinoši augsts, profesionālā izglītība un apmācība (VET) nešķiet visai pievilcīga iespēja. Augsts bezdarba līmenis jauniešu vidū kombinācijā ar procentuāli lielu daļu bezdarbnieku, kuriem ir augsts izglītības līmenis, ir zīme, ka Kipras ekonomikā eksistē prasmju neatbilstība. Arī iesaistīšanās mūžizglītībā ir zema, ņemot vērā, ka Kipra ir valsts, kurā kopuma ir augsts izglītības līmenis, īpaši dažām iedzīvotāju grupām (zemas kvalifikācijas darba ņēmējiem, gados vecākiem cilvēkiem un bezdarbniekiem). Lai risinātu šīs problēmas, valsts reformu programmā paredzēti vairāki pasākumi, tostarp vairāku pēcvidusskolas VET izglītības iestāžu izveide, kā arī jauna mācekļu prakses sistēma laikposmā no 2012.gada līdz 2013. gadam un turpmāk. Kopumā valsts stratēģisko mērķi pārorientēties no zema ražīguma uz augsta ražīguma darbavietām palīdzētu sasniegt izmaiņas izglītības un apmācības sistēmā, kas nodrošinātu tādas prasmes, kuras labāk piemērotas darba tirgus prasībām.

               (14)

               Kipra 2010. gada jūlijā pieņēma vispārēju tiesību aktu par Pakalpojumu direktīvas transponēšanu. Ir pieņemti un nesen, paziņojot par valsts izpildes pasākumu 2011. gada jūnija sākumā, Eiropas Komisijai nosūtīti arī daži tiesību akti konkrētu nozaru jomā. Tomēr ir bažas par transponēšanas pilnīgumu, jo nozaru tiesību aktos, kuros vēl nav izdarītas izmaiņas, joprojām eksistē daži šķēršļi uzņēmējdarbības veikšanai un brīvai pakalpojumu sniegšanai. Šie šķēršļi ir gan visām nozarēm kopīgi, piemēram, vietējo iestāžu atļaujas nepieciešamība jebkuras uzņēmējdarbības veikšanai vai atļauju ierobežotais spēkā esības laiks, neatkarīgi no konkrētās jomas un riskiem, gan ļoti specifiski, proti, tūrisma pakalpojumiem piemērojamie fiksētie tarifi, ekonomisko vajadzību testi atļauju piešķiršanā automašīnu nomām, diskriminējoša attieksme pret celtniecības uzņēmumiem no citām dalībvalstīm un aizliegumi arhitektiem un inženieriem sniegt savus profesionālos pakalpojumus kā juridiskām personām.

               (15)

               Kopumā ierobežojumi vides apsvērumu dēļ un arī problēmas, kas saistītas ar resursu un energoresursu izmantošanu, varētu radīt šķēršļus izaugsmei. Tie ir saistīti ar noteiktiem ģeogrāfiskiem apgabaliem un klimata pārmaiņu sekām, kas izpaužas kā ilgstoši sausuma periodi. Nesen pabeigts un publiskots pētījums par atjaunojamo energoresursu atbalsta shēmu izmaksu efektivitāti, un, pamatojoties uz to, atbalsta shēmas ir pārskatītas. Enerģētikas nozares darbību būtu iespējams būtiski uzlabot, liberalizējot tirgu, ieviešot dabasgāzi un sekmējot investīcijas infrastruktūrā atjaunojamai enerģijai.

               (16)

               Kipra ir izteikusi vairākas apņemšanās saskaņā ar paktu “Euro plus”. Fiskālajā jomā ar šo paktu valsts apņemas stiprināt fiskālo stabilitāti, sagatavojot pamatlikumu par finanšu krīžu pārvarēšanu un izveidojot pilnīgi neatkarīgu Finanšu stabilitātes fondu. Turklāt tiek risināts dialogs par valsts sektora pensiju sistēmas pārstrukturēšanu, un tā noslēgums paredzēts 2011. gada beigās. Nodarbinātību ietekmējošie pasākumi ir vērsti uz nelegālās un nedeklarētās nodarbinātības apkarošanu, prasmju neatbilstības novēršanu un uzņēmumu konkurētspējas palielināšanu. Konkurētspēju ietekmējošie pasākumi ietver algu ierobežošanu valsts sektorā (izmaiņas algu indeksācijas mehānismā), mazo un vidējo uzņēmumu konkurētspējas veicināšanu, valsts digitālās stratēģijas pabeigšanu līdz 2011. gadam un energoefektivitātes un atjaunojamās enerģijas popularizēšanu. Šīs apņemšanās atspoguļo četras pakta jomas. Tās nodrošina Stabilitātes un izaugsmes paktā izklāstītās plašākās reformu programmas pēctecību un apstiprina jau izziņotos plānus reformu veikšanai, kas novērstu valsts strukturālās nepilnības, pašlaik nenosakot konkrētu laikposmu, kurā jārisina tādas problēmas kā algas valsts sektorā un pensiju sistēma. Šīs apņemšanās ir izvērtētas un ņemtas vērā ieteikumos.

               (17)

               Komisija ir izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu, tostarp apņemšanās saistībā ar paktu “Euro plus”. Tā ir ņēmusi vērā ne tikai minēto programmu lietderību ilgtspējīgai fiskālajai un sociāli ekonomiskajai politikai Kiprā, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina ES vispārējā ekonomiskā pārvaldība, kas panākams, turpmākajos valstu lēmumos sniedzot ES līmeņa norādes. Šajā sakarā Komisija uzskata, ka nepieciešami papildu centieni, lai sasniegtu 2011. gada budžeta deficīta mērķi, un 2012. gadam, kā arī laikposmam pēc tam būtu jānosaka papildu konsolidācijas pasākumi. Lai palielinātu valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspēju, jāturpina izmaiņas pensiju un veselības aprūpes sistēmā. Būtu jāveic arī turpmāki pasākumi, lai stiprinātu piesardzības režīmu banku uzraudzībai, koriģētu algu indeksācijas sistēmu un uzlabotu profesionālās izglītības, apmācības un prasmju kvalitāti, uzņēmējdarbības vidi un energoefektivitāti.

               (18)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, kā arī Padomes Ieteikumu (2010. gada 13. jūlijs) saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 126. panta 7. punktu, Padome ir izskatījusi Kipras stabilitātes programmas 2011. gada atjauninājumu, un tās atzinums (3) ir jo īpaši atspoguļots turpmāk sniegto ieteikumu 1. un 3. punktā. Ņemot vērā Eiropadomes 2011. gada 25. marta secinājumus, Padome ir izskatījusi Kipras valsts reformu programmu,

         AR ŠO IESAKA Kiprai laikposmā no 2011. līdz 2012. gadam rīkoties šādi:

               1.

               Pieņemt vajadzīgos pastāvīgos pasākumus, lai 2011. gadā sasniegtu budžeta mērķi un līdz 2012. gadam novērstu pārmērīgu budžeta deficītu, ievērojot Padomes ieteikumus saskaņā ar EDP. Veikt pasākumus, lai stingri kontrolētu izdevumus un izmantotu jebkuru labvēlīgu budžeta situāciju, lai ātrāk samazinātu deficītu un parādu. Nodrošināt virzību uz vidēja termiņa mērķa sasniegšanai par vismaz 0,5 % no IKP gadā un virzīt valsts parāda attiecību uz samazināšanos. Jau līdz ar 2012. gada budžeta sagatavošanu paātrināt pakāpenisku tāda īstenojama daudzgadu budžeta plāna ieviešanu, kuram pamatā būtu saistoša likumiskā bāze un korektīvie mehānismi. Uz programmu un rezultātiem balstīta budžeta veidošana jāīsteno cik drīz vien iespējams.

               2.

               Pastiprināt piesardzības režīmu banku un kooperatīvo kredītsabiedrību uzraudzībai, lai nodrošinātu risku agrīnu konstatēšanu.

               3.

               Uzlabot valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspēju, īstenojot reformu pasākumus, lai kontrolētu izdevumus pensijām un veselības aprūpei ar mērķi samazināt prognozēto ar novecošanu saistīto izdevumu pieaugumu. Attiecībā uz pensijām palielināt gadu skaitu, kuros veicamas iemaksas, sasaistīt pensionēšanās vecumu ar paredzamo dzīves ilgumu vai pieņemt citus pasākumus ar līdzvērtīgu ietekmi uz budžetu, tajā pašā laikā risinot jautājumu par augsto nabadzības riska rādītāju gados vecāku cilvēku vidū. Attiecībā uz veselības aprūpes sistēmu rīkoties ar mērķi paātrināt valsts veselības apdrošināšanas sistēmas ieviešanu.

               4.

               Veikt pasākumus, lai saziņā ar sociālajiem partneriem un saskaņā ar valsts praksi reformētu algu noteikšanas un indeksācijas sistēmu nolūkā nodrošināt, ka algas pieaugums labāk atspoguļo izmaiņas darba ražīgumā un konkurētspējā.

               5.

               Veikt turpmākus pasākumus saistībā ar profesionālās izglītības un apmācības sistēmas reformu ar mērķi labāk pielāgot izglītības rezultātu darba tirgum, tostarp izveidojot pēcvidusskolas profesionālās izglītības un apmācības iestādes. Veikt pasākumus, lai palielinātu profesionālās apmācības sistēmas efektivitāti, palielinot stimulus un uzlabojot piekļuvi profesionālajai izglītībai un apmācībai, jo īpaši mazkvalificētajiem darba ņēmējiem, sievietēm un gados vecākaiem darba ņēmējiem.

               6.

               Līdz 2011. gada decembrim nozaru tiesību aktos novērst atlikušos šķēršļus uzņēmējdarbības veikšanai un brīvai pakalpojumu sniegšanai, lai radītu lielākas iespējas izaugsmei un papildu darba vietas pakalpojumu sektorā.

               7.

               Ieviest pasākumus, lai palielinātu jauktu enerģiju daudzveidību un atjaunojamo enerģijas avotu paplašināšanu. Līdz 2012. gadam izstrādāt ūdens resursu apsaimniekošanas plānu un cenu noteikšanas shēmu, kurā ņemta vērā izmaksu efektivitāte un pašu kapitāla izmantošanas problēma, lai nodrošinātu ilgtspējīgāku ūdens resursu apsaimniekošanu.

      Briselē, 2011. gada 12. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Paturētas 2011. gadam ar Padomes Lēmumu 2011/308/ES (2011. gada 19. maijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (OV L 138, 26.5.2011., 56. lpp.).

      (3)  Paredzēts Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 3. punktā.


Komisijas Ieteikums, kurā sniegts politisks padoms attiecībā uz Francijā īstenojamo ekonomikas un budžeta politiku


title: Rekomendācijas padomes Lemumam par pārmērīga deficīta pastāvēsanu Čehijas Republikā

text:
Avis juridique important

|

52004SC0831

Rekomendācijas Padomes lēmumam par pārmērīga deficīta pastāvēsanu Čehijas Republikā  /* SEC/2004/0831 galīgā redakcija */

Rekomendācijas PADOMES LĒMUMAM par pārmērīga deficīta pastāvēsanu Čehijas Republikā(iesniegusi Komisija)SKAIDROJOŠAIS MEMORANDS2004. gada 7. aprīlī Komisija publicēja tās 2004. pavasara prognozes [1]. Pēc sīm prognozēm, kuras ir balstītas uz datiem, kurus iesniegusi Čehijas Republika 2004. gada martā, kopējais valdības deficīts Čehijas Republikā ir pieaudzis no 6.4% no IKP 2002. gadā līdz 12.9% no IKP 2003. gadā (5.9% no IKP izslēdzot lielāko vienreizējo operāciju, kas attiecas uz piedēvētajām valsts garantijām), tādā veidā pārsniedzot 3% no IKP, kas ir Līgumā norādītā vērtība.[1]  Komisijas 2004. gada Pavasara prognozes ir pieejamas sekojosajā web lapā:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/ publications/european_economy/2004/ee204en.pdf.Pamatojoties uz siem prima facie pierādījumiem, Komisija uzsāka izvērstu deficīta procedūru Čehijas Republikā 2004. gada 12. maijā pievienojot pārskatu, kas paredzēts Līguma [2] pantā 104(3). 2004. gada 13. maijā, Komisija saņēma Čehijas Republikas konverģences programmu, kas apstiprināja deficīta ciparu 12.9% no IKP 2003. gadā.[2]  Pilns sī pārskata teksts ir pieejams sekojosajā web lapā:  http://europa.eu.int/comm/economy_finance/ about/activities/sgp/procedures_en.htm.Lūgumu pēc izvērstas deficīta procedūras (IDP) regulē Līguma pants 104. un Padomes Regula (EK) Nr 1467/97 "par izvēstas deficīta programmas īstenosanas paātrināsanu un noskaidrosanu", kas ir daļa no Stabilitātes un Izaugsmes Pakta [3]. Kaut gan Dalībvalstīm ar īpasu statusu, kas ir gadījums ar dalībvalstīm, kuras iestājās ES 2004. gada 1. maijā, ir jāizvairās no pārmērīga deficīta, tomēr sankcijas, kā tas noteikts pantā 104(9) un (11), tām nevar tikt piemērotas.[3]  OV L 209, 2.8.1997.Komisijas ziņojums saskaņā ar Līguma 104(3) pantu secināja, ka budzeta deficīta pārsniegumu 2003.gadā virs Līgumā noteiktā 3% IKP slieksņa neizraisīja neparasts notikums, kas ir ārpus Čehijas Republikas varas iestāzu kontroles, un to arī neizraisīja nopietna ekonomiska lejupslīde Stabilitātes un attīstības pakta nozīmē, jo faktiski IKP pieaugums 2003.gadā sasniedza 2,9%. Attiecībā uz 2004.gada notikumiem, ziņojums secināja, ka vispārējam valsts budzeta deficītam ir tendence samazināties, bet palikt virs 3% IKP. Konkrēti Komisijas 2004.gada Pavasara prognozes 2004.gadā paredz vispārējo valsts budzeta deficītu 5,9% IKP, kas ir virs 5,3% IKP, ko Čehijas Republikas varas iestādes paredzēja konverģences programmā.Komisijas pārskatā, pēc Līguma panta 104(3) , tika secināts, ka pārmērīgs deficīts 2003. gadā pārsniedzot 3% no IKP, kas ir Līgumā norādītā vērtība, nav kā rezultāts retam notikumam, kas atrodas ārpus Čehijas Republikas varas iestāzu kontroles, ne arī kā rezultāts smagai ekonomiskai lejupslīdei tādā nozīmē, kā to nosaka Stabilitātes un Izaugsmes Pakts, jo reālais IKP pieaugums sasniedza 2.9% 2003. gadā. Attiecībā uz attīstību 2004. gadā, pārskatā tika secināts, ka kopējais valdības deficīts ir 5.9% no IKP 2004. gadā, kas ir virs 5.3%, kurus paredzēja Čehijas Republikas varas iestādes konverģences programmā.Balstoties uz Komisijas 2004. Pavasara. prognozēm, komisijas pārskatā arī tika secināts, ka parāda un IKP proporcija, kas ir sasniegusi 37.6% no IKP 2003. gadā, paliks zem 60%, kas ir Līgumā norādītā vērtība 2004. gadā. Jo īpasi, Komisijas 2004. pavasara prognozes paredz, ka parāda proporcija sasniegs 40.6% no IKP 2004. gadā, kas ir virs 38.4% no IKP, kuru paredzēja Čehijas varas iestādes konverģences programmā.Līguma pants 104(4). nosaka, ka "komitejai, kuru nosaka pants 114. (t.i. Ekonomikas un Finansu komiteja), ir jāformulē viedoklis par Komisijas Pārskatu." Komiteja publicēja savu viedokli 2004. gada 24. maijā, parakstoties zem novērtējumiem, kurus izteica Komisija savā pārskatā. Jo īpasi, Komiteja nobeidza, ka budzeta situācija Čehijas Republikā norādija uz pārmērīga deficīta pastāvēsanu, kas atbilst pirmajam no diviem kritērijiem, kas paredzēti pantā 104(2) par sādu deficītu identificēsanu. Apskatot pārējos atbilstosos faktorus, jo īpasi vidēja termiņa budzeta stāvokļa un sabiedrisko investīciju proporciju, netika nomainīts novērtējumus, kas balstīts uz siem kritērijiem. Komiteja arī uzskatīja par iespējamu, ka kopējais valdības deficīts turpinās pārsniegt 2004. gada Līgumā noteikto vērtību un, ka kopējais valdības bruto parāds saglabāsies zem Līgumā norādītās 60% no IKP vērtības, bet tālāk palielināsies līdz 40.6% no IKP 2004. gadā.Komisija izmeklēja saistītos faktorus, kuri ir ņemti vērā tās pārskatā un ņemot vērā Komitejas viedokli, izsaka veidokli, ka Čehijas Republikā pastāv pārmērīgs deficīts. Viedoklis, kuru pieņēma Komisija 2004. gada 24. jūnijā, tiek ar so adresēts Padomei, pēc Līguma panta 104(5). Komisija iesaka, ka Padomei būtu jāizlemj attiecīgi, saskaņā ar pantu 104(6). Papildus, Komisija iesniegs Padomei rekomendācijas, kuras tiks adresētas Čehijas Republikai kā Padomes rekomendācijas ar mērķi izbeigt so situāciju, kad pastāv pārmērīgs deficīts, saskaņā ar Līguma pantu 104(7), nepiemērojot pantu 104(9), kas attiecas uz Dalībvalstīm ar īpasu statusu.Rekomendācijas PADOMES LĒMUMAM Par pārmērīgu deficīta pastāvēsanu Čehijas RepublikāEIROPAS SAVIENĪBAS PADOMEŅemot vērā Eiropas Kopienas dibināsanas Līgumu, un jo īpasi pantu 104(6) sakarā ar to,Ņemot vērā komisijas rekomendācijas,Ņemot vērā novērojumus, kurus veikusi Čehijas Republika,Ievērojot to:(1) Pēc Līguma panta 104., Dalībvalstīm ir jāizvairās no pārmērīga valdības deficīta; tas piemērojams arī Dalībvalstīm ar īpasu statusu, kas ir gadījums ar Dalībvalstīm, kuras iestājās ES 2004. gada 1. maijā;(2) Stabilitātes uz Izaugsmes pakts ir balstīts uz mērķi veidot stabilas valdības finanses kā līdzekli, lai stiprinātu apstākļus cenu stabilitātei un stingrai pastāvīgai izaugsmei, kas veicina nodarbinātību;(3) Pārmērīga deficīta procedūra, kas noteikta pantā 104., nodrosina ar lēmumu pieņemsanu par pārmērīga budzeta deficīta pastāvēsanu un Protokolu par pārmērīga deficīta pastāvēsanas procedūru, kura papildina Līgumu, izklāsta tālākos noteikumus, kas attiecas uz tālāku pārmērīga deficīta procedūras īstenosanu. Padomes Regula (EK) Nr 3605/93 [4], labota ar padomes Regulu (EK) Nr 475/2000 [5] un Komisijas Regulu (EK) Nr 351/2002 [6], nosaka detalizētus noteikumus, lai pieteiktos uz minētā Protokola iegūsanu;[4]  OV L 332, 31.12.1993, lpp. 7.[5]  OV L 58, 3.3.2000, lpp. 1.[6]  OV L 55, 26.2.2002, lpp. 23.(4) Līguma pants 104(5) prasa adresēt viedokli Padomei, ja Komisija uzskata, ka pastāv vai var parādīties pārmērīgs deficīts Dalībvalstī. Izskatot visus saistītos faktorus, kas ņemti vērā tās pārskatā, saskaņā ar pantu 104(3) un ņemot vērā Ekonomikas un Finansu komitejas viedokli, saskaņā ar pantu 104(4), Komisija secināja savā viedoklī 2004. gada 24. jūnijā, ka Čehijas Republikā pastāv pārmērīgs deficīts;(5) Līguma pants 104(6) nosaka, ka Padomei ir jāapsver jebkuri novērojumi, kurus iesaistītā Dalībvalsts vēlētos veikt, pirms izlemsanas, pēc vispārējā novērtējuma izdarīsanas, vai pastāv pārmērīgs deficīts.(6) Vispārējs novērtējums noved pie sekojosiem secinājumiem. Kopējais valdības deficīts sasniedza 12.9% no IKP 2003. gadā (5.9% no IKP izslēdzot lielāko vienreizējo operāciju, kas attiecas uz piedēvētajām valsts garantijām) Čehijas Republikā, virs 3% no IKP, kas ir Līgumā norādītā vērtība. Pārmērīgs kopējais valdības deficīts, kas pārsniedz Līgumā norādīto vērtību, nav kā rezultāts retam notikumam, kas atrodas ārpus Čehijas Republikas varas iestāzu kontroles, ne arī kā rezultāts smagai ekonomiskai lejupslīdei tādā nozīmē, kā to nosaka Stabilitātes un Izaugsmes Pakts. Kopējais valdības deficīts ir paredzams, ka saglabāsies virs 3% no IKP 2004. gadā. Jo īpasi, pēc 2004. pavasara komisijas prognozēm, ir paredzēts, ka deficīts sasniegs 5.9% no IKP 2004. gadā, kamēr Čehijas Republika paredz 5.3% no IKP deficītu savā konverģences programmā. Parāda proporcija, kas bija 37.6% 2003. gadā, paredzams, ka saglabāsies zem 60% no IKP, kas ir Līgumā norādītā vērtība 2004. gadā.IR PIEŅĒMUSI ŠĀDU LĒMUMU:Pants 1.Pēc kopējā novērtējuma seko, ka Čehijas Republikā pastāv pārmērīgs deficītsPants 2.Šis lēmums ir adresēts Čehijas Republikai.Sastādīts Briselē, [2004. gada 5. jūlijā].Padomes vārdā --priekssēdētājs[...]


title: Ieteikumi valsts tiesām saistībā ar prejudiciālās tiesvedības ierosināšanu

text:
               6.11.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 338/1

   IETEIKUMI
   valsts tiesām saistībā ar prejudiciālās tiesvedības ierosināšanu
   2012/C 338/01
   I —   VISPĀRĪGIE NOTEIKUMI

      Tiesas kompetence prejudiciālā nolēmuma tiesvedības jomā

               1.

               Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir fundamentāls Eiropas Savienības tiesību mehānisms, kura mērķis ir sniegt dalībvalstu tiesām vajadzīgos līdzekļus, lai nodrošinātu vienveidīgu šo tiesību interpretāciju un piemērošanu Savienībā.

               2.

               Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību (turpmāk tekstā – “LES”) 19. panta 3. punkta b) apakšpunktu un Līguma par Eiropas Savienības darbību (turpmāk tekstā – “LESD”) 267. pantu Eiropas Savienības Tiesas kompetencē ir sniegt prejudiciālus nolēmumus par Savienības tiesību interpretāciju un par Savienības iestāžu un struktūru pieņemto tiesību aktu spēkā esamību.

               3.

               Ir taisnība, ka saskaņā ar LESD 256. panta 3. punktu Vispārējās tiesas kompetencē ir attiecībā uz īpašām Statūtos noteiktām jomām izskatīt un izlemt prejudiciālus jautājumus, kas iesniegti saskaņā ar LESD 267. pantu. Tā kā minētajos Statūtos tomēr šajā ziņā nav veikti grozījumi, pašlaik joprojām tikai Tiesas (turpmāk tekstā – “Tiesa”) kompetencē ir sniegt prejudiciālus nolēmumus.

               4.

               Lai gan ar LESD 267. pantu Tiesai ir piešķirta vispārējā kompetence šajā jomā, dažādās primāro tiesību normās tomēr ir paredzēti šīs kompetences pagaidu izņēmumi vai ierobežojumi. Tostarp tie ir LESD 275. un 276. pants, kā arī Lisabonas līguma 36. protokola par pārejas noteikumiem (2010. gada 30. marta ESOV C 83, 1. lpp.) 10. pants (1).

               5.

               Tā kā prejudiciālā nolēmuma tiesvedības pamatā ir sadarbība starp Tiesu un dalībvalstu tiesām, lai nodrošinātu šīs tiesvedības pilnīgu efektivitāti, ir lietderīgi sniegt minētajām tiesām tālāk izklāstītos ieteikumus.

               6.

               Šo ieteikumu, kuriem nav saistoša spēka, mērķis ir papildināt Tiesas Reglamenta trešo sadaļu (93.–118. pants) un sniegt dalībvalstu tiesām vadlīnijas par prejudiciālā nolēmuma tiesvedības ierosināšanas lietderību, kā arī sniegt tām praktiskas norādes attiecībā uz šāda lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu formu un sekām.

      Tiesas loma prejudiciālā nolēmuma tiesvedībā

               7.

               Kā norādīts iepriekš, prejudiciālā nolēmuma tiesvedībā Tiesas loma ir sniegt Savienības tiesību interpretāciju vai lemt par to spēkā esamību, nevis piemērot šīs tiesības faktiskām situācijām, par kurām ir pamattiesvedība. Iepriekš minētais ir valsts tiesas uzdevums, un līdz ar to Tiesas kompetencē nav izlemt ne jautājumus par faktiem, kas rodas pamatlietas ietvaros, ne izšķirt iespējamās viedokļu nesaskaņas attiecībā uz valsts tiesību normu interpretāciju vai piemērošanu.

               8.

               Lemjot par Savienības tiesību interpretāciju vai spēkā esamību, Tiesa turklāt cenšas sniegt atbildi, kas ir lietderīga pamatlietas izšķiršanai, bet valsts tiesai pašai ir jāizdara no tās konkrēti secinājumi, attiecīgā gadījumā nepiemērojot kādu konkrētu valsts tiesību normu.

      Lēmums par prejudiciālu jautājumu uzdošanu

      Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu autors

               9.

               Saskaņā ar LESD 267. pantu ikviena dalībvalsts tiesa, ja vien tās izskatīšanā esošajā lietā ir jāpieņem lēmums, kam ir tiesas nolēmuma raksturs, principā var vērsties Tiesā ar lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu. “Tiesas” statusu Tiesa interpretē kā autonomu Savienības tiesību jēdzienu, šajā ziņā ņemot vērā vairāku faktoru kopumu, piemēram, to, vai iestāde, kas iesniegusi lūgumu Tiesai, ir izveidota ar tiesību aktu, vai tā ir pastāvīga, vai tās jurisdikcijai ir obligātais raksturs, vai process tajā ir balstīts uz sacīkstes principu, vai tā piemēro tiesību normas, kā arī vai tā ir neatkarīga.

               10.

               Neatkarīgi no tā, vai to pieprasījuši pamatlietas dalībnieki, tikai valsts tiesa var pieņemt lēmumu lūgt Tiesu sniegt prejudiciālu nolēmumu.

      Lūgums sniegt interpretāciju

               11.

               Saskaņā ar LESD 267. pantu ikvienai attiecīgajai tiesai ir tiesības iesniegt Tiesai lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu par kādas Savienības tiesību normas interpretāciju, ja šī tiesa uzskata, ka tas ir vajadzīgs, lai tā varētu atrisināt strīdu.

               12.

               Tomēr tiesai, kuras nolēmumus nevar pārsūdzēt tiesā atbilstoši valsts tiesību normām, ir pienākums vērsties Tiesā ar šādu lūgumu, izņemot gadījumus, kad attiecīgajā jomā jau ir iedibināta judikatūra (un jauni apstākļi nerada patiesas šaubas par iespēju piemērot šo judikatūru konkrētā gadījumā) vai arī veids, kā pareizi interpretēt attiecīgo tiesību normu, ir acīmredzams.

               13.

               Tādējādi valsts tiesa var – it īpaši tad, ja tā uzskata, ka Tiesas judikatūra tai sniedz pietiekamu informāciju, – pati lemt par pareizo Savienības tiesību interpretāciju un to piemērošanu faktiskajai situācijai, ko tā konstatējusi. Tomēr lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu var būt īpaši lietderīgs, ja rodas jauns interpretācijas jautājums, kas no vispārējo interešu viedokļa ir svarīgs vienveidīgai Savienības tiesību piemērošanai, vai ja šķiet, ka pastāvošā judikatūra nav piemērojama atšķirīgiem faktiskajiem apstākļiem.

               14.

               Lai ļautu Tiesai noskaidrot pamatlietas priekšmetu un ar to saistītos jautājumus, ir lietderīgi, ka attiecībā uz katru no uzdotajiem jautājumiem valsts tiesa izklāsta, kādā ziņā lūgtā interpretācija ir vajadzīga tās spriedumam.

      Lūgums vērtēt spēkā esamību

               15.

               Lai gan dalībvalstu tiesām ir iespēja noraidīt apgalvojumus par spēkā neesamību, uz kuriem tajās atsaucas, tomēr tikai Tiesa ir tiesīga pasludināt kādu Savienības iestādes vai struktūras tiesību aktu par spēkā neesošu.

               16.

               Tāpēc ikvienas valsts tiesas pienākums ir iesniegt Tiesai lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, ja tai ir šaubas par šāda tiesību akta spēkā esamību, norādot iemeslus, kādēļ tā uzskata, ka šis tiesību akts varētu būt spēkā neesošs.

               17.

               Tomēr, ja tā nopietni šaubās par tāda Savienības iestādes vai struktūras tiesību akta spēkā esamību, ar kuru ir pamatots iekšējo tiesību akts, šī tiesa izņēmuma un pagaidu kārtā var apturēt šī akta piemērošanu vai attiecībā uz to veikt jebkādus citus pagaidu pasākumus. Tās pienākums šādā gadījumā ir uzdot Tiesai jautājumu par spēkā esamību, norādot iemeslus, kādēļ tā uzskata, ka minētais tiesību akts ir spēkā neesošs.

      Brīdis, kurā būtu jāiesniedz lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu

               18.

               Valsts tiesa var iesniegt Tiesai lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, tiklīdz tā konstatē, ka, lai tā varētu pieņemt savu nolēmumu, tai ir vajadzīgs nolēmums par Savienības tiesību interpretāciju vai spēkā esamību. Šī tiesa pati vislabāk var novērtēt, kurā tiesvedības stadijā ir jāiesniedz šis lūgums.

               19.

               Tomēr ir vēlams, lai iesniedzējtiesa lēmumu lūgt prejudiciālu nolēmumu pieņemtu tādā tiesvedības stadijā, kad iesniedzējtiesa spēj definēt lietas tiesiskos un faktiskos apstākļus, lai Tiesas rīcībā būtu visi elementi, kas ir vajadzīgi, lai attiecīgā gadījumā pārbaudītu, vai Savienības tiesības ir piemērojamas pamatlietai. Lai nodrošinātu pareizu tiesvedību, tāpat var būt ieteicams lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu iesniegt pēc tam, kad puses, ievērojot sacīkstes principu, ir varējušas izteikties.

      Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu forma un saturs

               20.

               Lēmumu, ar ko dalībvalsts tiesa uzdod Tiesai vienu vai vairākus prejudiciālus jautājumus, var pieņemt ikvienā formā, kādu valsts tiesības atzīst attiecībā uz procesa jautājumiem. Tomēr ir jāatceras, ka šis dokuments būs pamats tiesvedībai, kas notiek Tiesā, un tās rīcībā būtu jābūt elementiem, kas tai ļauj sniegt lietderīgu atbildi iesniedzējtiesai. Turklāt tikai lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu tiek paziņots pamatlietas dalībniekiem un pārējām Statūtu 23. pantā paredzētajām ieinteresētajām personām, tostarp dalībvalstīm, lai tie varētu sniegt rakstveida apsvērumus.

               21.

               Tā kā lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu ir jātulko visās Eiropas Savienības oficiālajās valodās, tad ir vajadzīgs, lai tā redakcija būtu vienkārša, skaidra un precīza, bez liekiem elementiem.

               22.

               Lai adekvāti izklāstītu ar lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu saistītos apstākļus, bieži vien pietiek ar desmit lapām. Vienlaikus saglabājot koncentrētu formu, šim lūgumam tomēr ir jābūt pietiekami pilnīgam un tam ir jāietver visa nozīmīgā informācija, lai ļautu Tiesai, kā arī personām, kas ir tiesīgas iesniegt apsvērumus, labi saprast pamatlietas faktiskos un tiesiskos apstākļus. Saskaņā ar Reglamenta 94. pantu lūgumam sniegt prejudiciālu nolēmumu papildus pašam Tiesai uzdoto prejudiciālo jautājumu formulējumam ir jāietver:

                           —

                           strīda priekšmeta, kā arī faktu, kuriem ir nozīme un kurus ir konstatējusi iesniedzējtiesa, kopsavilkums vai vismaz to faktu izklāsts, uz kuriem balstīti prejudiciālie jautājumi;

                           —

                           to valsts tiesību normu saturs, kas varētu būt piemērojamas attiecīgajā lietā, un attiecīgā gadījumā atbilstošā valsts judikatūra (2);

                           —

                           to iemeslu izklāsts, kas likuši iesniedzējtiesai šaubīties par noteiktu Savienības tiesību normu interpretāciju vai spēkā esamību, kā arī saikne, ko tā konstatējusi starp šīm tiesību normām un pamatlietai piemērojamajiem valsts tiesību aktiem.

               23.

               Lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu cik vien iespējams precīzi ir jāidentificē Savienības tiesību normas, kurām ir nozīmē konkrētajā lietā, attiecīgā gadījumā sniedzot arī pamatlietas dalībnieku atbilstošo argumentu kopsavilkumu.

               24.

               Visbeidzot, ja iesniedzējtiesa to uzskata par iespējamu, tā var koncentrēti norādīt savu viedokli par atbildi, kas būtu sniedzama uz prejudiciālajiem jautājumiem. Šāda norāde ir lietderīga Tiesai, it īpaši tad, ja tai par lūgumu ir jālemj paātrinātā tiesvedībā vai steidzamības tiesvedībā.

               25.

               Lai atvieglotu lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu lasīšanu, ir svarīgi nodrošināt, ka tas tiek iesniegts Tiesā drukātā formā. Tāpat arī, lai Tiesa varētu atsaukties uz lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, ir ļoti lietderīgi numurēt tā lappuses un rindkopas un tam ir jābūt datētam un parakstītam.

               26.

               Pašiem prejudiciālajiem jautājumiem ir jāatrodas atsevišķā un skaidri identificētā lēmuma par prejudiciālo jautājumu uzdošanu daļā, vēlams, tā sākumā vai beigās. Tiem ir jābūt saprotamiem pašiem par sevi, bez vajadzības skatīt lūguma motīvu daļu, kurā tomēr ir sniegts vajadzīgais konteksts atbilstošai lietas būtības izpratnei.

               27.

               Prejudiciālā nolēmuma tiesvedībā Tiesa principā izmanto datus, kas ir ietverti lēmumā par prejudiciālu jautājumu uzdošanu, tostarp datus par nosaukumiem/uzvārdiem vai personiska rakstura datus. Līdz ar to iesniedzējtiesai, ja tā to uzskata par nepieciešamu, savā lūgumā sniegt prejudiciālu nolēmumu pašai ir jānodrošina atsevišķu datu noklusēšana vai vienas vai vairāku pamatlietā iesaistīto personu vai organizāciju anonimizācija.

               28.

               Pēc lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu iesniegšanas arī Tiesa var veikt šādu anonimizāciju pēc savas ierosmes vai pēc iesniedzējtiesas vai kāda pamatlietas dalībnieka lūguma. Lai saglabātu šāda lūguma efektivitāti, tas tomēr būtu jāizteic cik vien iespējams agrākā tiesvedības stadijā, katrā ziņā pirms Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī tiek publicēts paziņojums attiecībā uz konkrētu lietu un pirms lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu tiek izsniegts Statūtu 23. pantā paredzētajām ieinteresētajām personām.

      Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu ietekme uz tiesvedību valsts tiesā

               29.

               Lai gan valsts tiesas kompetencē paliek lēmumi par aizsardzības pasākumiem, īpaši saistībā ar lūgumu par spēkā esamības novērtējumu (skat. iepriekš 17. punktu), tomēr līdz ar lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu iesniegšanu tiesvedība valsts tiesā ir apturama līdz brīdim, kad Tiesa pieņem nolēmumu.

               30.

               Lai nodrošinātu efektīvu prejudiciālā nolēmuma tiesvedības norisi Tiesā un saglabātu tās lietderīgo iedarbību, iesniedzējtiesai ir jāpaziņo Tiesai par jebkādiem procesa jautājumiem, kas varētu ietekmēt tai iesniegto lietu, it īpaši par jaunu lietas dalībnieku iesaistīšanos tiesvedībā valsts tiesā.

      Tiesāšanās izdevumi un juridiskā palīdzība

               31.

               Prejudiciālā nolēmuma tiesvedība Tiesā ir bezmaksas, un tā nelemj par iesniedzējtiesas izskatīšanā esošās lietas dalībnieku tiesāšanās izdevumiem; par tiem jālemj tieši iesniedzējtiesai.

               32.

               Ja kāda pamatlietas dalībnieka līdzekļi nav pietiekami un ja valsts noteikumi to atļauj, iesniedzējtiesa var piešķirt šim lietas dalībniekam juridisko palīdzību, lai īpaši segtu pārstāvības izmaksas, kas tam rodas Tiesā. Arī Tiesa var piešķirt šādu palīdzību, ja vien palīdzība jau nav tikusi piešķirta valsts līmenī vai ciktāl šī palīdzība nesedz vai sedz tikai daļu no tiesāšanās izdevumiem, kas radušies tiesvedībā Tiesā.

      Tiesas un valsts tiesu saziņa

               33.

               Lūgums sniegt prejudiciālu nolēmumu un attiecīgie dokumenti (tostarp attiecīgā gadījumā lietas materiāli vai to kopijas) valsts tiesai, kas tos iesniedz, ir jānosūta tieši Tiesai. Nosūtīšana ir jāveic ar ierakstītu sūtījumu, norādot Tiesas kanceleju kā adresātu (Rue du Fort Niedergrünewald, L-2925 Luxembourg).

               34.

               Līdz nolēmums, kas pieņemts par lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu, tiek izsniegts iesniedzējtiesai, Tiesas kanceleja uzturēs saziņu ar šo tiesu, kurai tā nosūtīs procesuālo dokumentu kopijas.

               35.

               Tiesa savu nolēmumu nosūtīs iesniedzējtiesai. Tā būs pateicīga, ja minētā tiesa to informēs par to, kā šis nolēmums ietekmējis pamatlietu, un tai nosūtīs savu galīgo nolēmumu.

         II —   ĪPAŠI NOTEIKUMI PAR LŪGUMIEM SNIEGT PREJUDICIĀLU NOLĒMUMU, KURIEM IR STEIDZAMS RAKSTURS

               36.

               Ar Statūtu 23.a pantā, kā arī Reglamenta 105.–114. pantā paredzētajiem nosacījumiem lūgumam sniegt prejudiciālu nolēmumu noteiktos apstākļos var tikt piemērota paātrinātā tiesvedība vai steidzamības tiesvedība.

      Paātrinātās tiesvedības un steidzamības tiesvedības piemērošanas nosacījumi

               37.

               Lēmumu par šo tiesvedības veidu piemērošanu pieņem Tiesa. Šādu lēmumu principā pieņem tikai pēc motivēta iesniedzējtiesas pieteikuma. Tomēr izņēmuma kārtā Tiesa pēc savas ierosmes var nolemt lūgumam sniegt prejudiciālu nolēmumu piemērot paātrinātu tiesvedību vai steidzamības tiesvedību, ja tā šķiet nepieciešama lietas rakstura dēļ vai konkrētu tās apstākļu dēļ.

               38.

               Saskaņā ar Reglamenta 105. pantu lūgumam sniegt prejudiciālu nolēmumu, atkāpjoties no minētā Reglamenta noteikumiem, var tikt piemērota paātrinātā tiesvedība, ja lietas apstākļi prasa to izskatīt īsā termiņā. Tā kā šis tiesvedības veids nosaka būtiskus ierobežojumus visiem tiesvedības dalībniekiem, tostarp visām dalībvalstīm, kam rakstveida vai mutvārdu apsvērumi ir jāsniedz termiņos, kuri ir daudz īsāki nekā parastie termiņi, tās piemērošana būtu jālūdz tikai īpašos apstākļos, kas nosaka nepieciešamību Tiesai ātri atbildēt uz uzdotajiem jautājumiem. Personu vai juridisko situāciju, ko, iespējams, skar nolēmums, kurš iesniedzējtiesai jāpieņem pēc prejudiciālo jautājumu uzdošanas Tiesai, lielais skaits vien nav uzskatāms par izņēmuma apstākli, kas varētu attaisnot paātrinātās tiesvedības piemērošanu (3).

               39.

               Šis secinājums ir vēl jo vairāk piemērojams Reglamenta 107. pantā paredzētajai steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedībai. Šī tiesvedība, kas ir piemērojama tikai jomās, uz kurām attiecas LESD III daļas V sadaļa par brīvības, drošības un tiesiskuma telpu, rada vēl stingrākus ierobežojumus iesaistītajām personām, jo tajā tostarp ir ierobežots to lietas dalībnieku skaits, kas var iesniegt rakstveida apsvērumus, un ārkārtas steidzamības gadījumā pastāv iespēja vispār atteikties no tiesvedības Tiesā rakstveida daļas. Līdz ar to šīs tiesvedības piemērošana būtu jālūdz tikai apstākļos, kad ir pilnīgi noteikti nepieciešams, lai Tiesa ļoti ātri pieņemtu lēmumu par iesniedzējtiesas uzdotajiem jautājumiem.

               40.

               Lai arī šeit nav iespējams izsmeļošā veidā minēt šādus apstākļus – it īpaši tāpēc, ka Savienības tiesību normas, kuras reglamentē brīvības, drošības un tiesiskuma telpu, mainās un attīstās, – valsts tiesa pieteikumu par steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedības piemērošanu varētu plānot iesniegt, piemēram, LESD 267. panta ceturtajā daļā minētajā gadījumā, kad persona ir ieslodzīta vai tai ir atņemta brīvība, ja atbilde uz uzdoto jautājumu ir noteicoša, lai izvērtētu šīs personas juridisko stāvokli, vai gadījumā, kad strīds ir par vecāku varu vai bērnu aizgādību, ja tiesas, kurā saskaņā ar Savienības tiesībām ir iesniegta lieta, kompetence ir atkarīga no atbildes uz prejudiciālo jautājumu.

      Pieteikums par paātrinātās tiesvedības vai steidzamības tiesvedības piemērošanu

               41.

               Lai Tiesa varētu ātri izlemt, vai ir piemērojama paātrinātā tiesvedība vai steidzamības prejudiciālā nolēmuma tiesvedība, pieteikumā ir precīzi jāizklāsta tiesiskie un faktiskie apstākļi, kas pamato steidzamību, un tostarp iespējamie riski, ja lūgumam sniegt prejudiciālo nolēmumu tiktu piemērota parastā prejudiciālā nolēmuma tiesvedība.

               42.

               Iesniedzējtiesa cik vien iespējams koncentrēti norāda savu viedokli par atbildi, kāda būtu jāsniedz uz uzdotajiem jautājumiem. Šāda norāde pamatlietas dalībniekiem un citām ieinteresētajām personām, kuras piedalās tiesvedībā, atvieglo to viedokļa izteikšanu, kā arī Tiesai lēmuma pieņemšanu, un līdz ar to tā paātrina tiesvedību.

               43.

               Pieteikums par paātrinātās tiesvedības vai steidzamības tiesvedības piemērošanu ir jāiesniedz nepārprotamā veidā, kas Tiesas kancelejai uzreiz ļauj konstatēt, ka lietā ir jāpiemēro īpaša tiesvedība. Šajā nolūkā iesniedzējtiesa ir aicināta precizēt, kura no divām procedūrām ir nepieciešama konkrētā gadījumā, un savam pieteikumam pievienot norādi uz attiecīgo Reglamenta pantu (105. pants par paātrināto tiesvedību vai 107. pants par steidzamības tiesvedību). Šī norāde ir jāiekļauj skaidri identificējamā vietā tās lēmumā par prejudiciālu jautājumu uzdošanu (piemēram, lēmuma sākumdaļā vai atsevišķā tiesas dokumentā). Attiecīgā gadījumā šis pieteikums var tikt pienācīgi darīts zināms iesniedzējtiesas nosūtītā pavadvēstulē.

               44.

               Attiecībā uz pašu lēmumu par prejudiciālu jautājumu uzdošanu it īpaši steidzamā gadījumā ir svarīgi, lai tas būtu formulēts koncentrēti, jo tas paātrina tiesvedību.

      Tiesas, iesniedzējtiesas un pamatlietas dalībnieku saziņa

               45.

               Lai paātrinātu un atvieglotu saziņu ar iesniedzējtiesu un tajā izskatāmās lietas dalībniekiem, tiesa, kas iesniedz pieteikumu par paātrinātās tiesvedības vai steidzamības tiesvedības piemērošanu, tiek aicināta norādīt elektroniskā pasta adresi vai faksa numuru, kuru Tiesa varētu izmantot, kā arī attiecīgo lietas dalībnieku pārstāvju elektroniskā pasta adreses vai faksa numurus.

               46.

               Parakstīta lēmuma par prejudiciālu jautājumu uzdošanu kopiju kopā ar pieteikumu par paātrinātās tiesvedības vai steidzamības tiesvedības piemērošanu Tiesai var nosūtīt iepriekš pa elektronisko pastu (ECJ-Registry@curia.europa.eu) vai pa faksu (+352 43 37 66). Lūguma sniegt prejudiciālu nolēmumu un pieteikuma izskatīšana tiks uzsākta pēc šādas kopijas saņemšanas. Tomēr šo dokumentu oriģināli cik vien iespējams ātri ir jānosūta Tiesas kancelejai.

      (1)  Saskaņā ar 36. protokola 10. panta 1.–3. punktu Tiesas pilnvaras saistībā ar Savienības tiesību aktiem, kuri ir pieņemti policijas un tiesu iestāžu sadarbības krimināllietās jomā pirms tam, kad ir stājies spēkā Lisabonas līgums, un kuros kopš minētā laika nav izdarīti grozījumi, paliek tādas pašas ilgākais piecu gadu laikā no Lisabonas līguma spēkā stāšanās datuma (2009. gada 1. decembris). Šajā laikposmā attiecībā uz šādiem aktiem lūgumu sniegt prejudiciālu nolēmumu var iesniegt tikai to dalībvalstu tiesas, kas atzinušas Tiesas jurisdikciju, katrai no šīm valstīm nosakot, vai iespēja vērsties Tiesā ir pieejama visām tās tiesām vai tikai tām, kuru nolēmumi nav pārsūdzami.

      (2)  Šajā ziņā iesniedzējtiesa tiek aicināta sniegt precīzas atsauces uz šiem dokumentiem un to publikācijām, piemēram, konkrētā oficiālā vēstneša vai krājuma lappusi vai atsauci uz interneta vietni.

      (3)  Lai gūtu priekšstatu par apstākļiem, saistībā ar kuriem tikuši pieņemti vai noraidīti lūgumi piemērot paātrināto tiesvedību atbilstoši grozītā Tiesas 1991. gada 19. jūnija Reglamenta 104.a pantam, skat. Tiesas priekšsēdētāja rīkojumus, kas ir pieejami vietnē www.curia.europa.eu (šie rīkojumi ir pieejami sadaļā “Judikatūra”, meklēšanas veidlapā secīgi izvēloties šādas norādes: Dokumenti – Krājumā nepublicētie dokumenti – Rīkojumi – Paātrinātā tiesvedība).