title: Komisijas Ieteikums (ES) 2017/761 (2017. gada 26. aprīlis) par Eiropas sociālo tiesību pīlāru

text:
               29.4.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 113/56

         KOMISIJAS IETEIKUMS (ES) 2017/761
   (2017. gada 26. aprīlis)
   par Eiropas sociālo tiesību pīlāru
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 292. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Atbilstoši Līguma par Eiropas Savienību 3. pantam Savienības mērķi citu starpā ir veicināt savu tautu labklājību un gādāt par Eiropas ilgtspējīgu attīstību, kas balstīta uz sociālo tirgus ekonomiku ar augstu konkurētspēju, kuras mērķis ir pilnīga nodarbinātība un sociālā attīstība. Savienība apkaro sociālo atstumtību un diskrimināciju, veicina sociālo taisnīgumu un aizsardzību, sieviešu un vīriešu līdztiesību, paaudžu solidaritāti un bērnu tiesību aizsardzību.

               (2)

               Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 9. pantu Savienība, nosakot un īstenojot savu politiku un darbības, ņem vērā prasības, kas saistītas ar augsta nodarbinātības līmeņa veicināšanu, pienācīgas sociālās aizsardzības nodrošināšanu, cīņu pret sociālo atstumtību, izglītības, apmācības un cilvēku veselības aizsardzības līmeņa paaugstināšanu.

               (3)

               Līguma par Eiropas Savienības darbību 151. pantā ir noteikts, ka Savienība un dalībvalstis, apzinoties sociālās pamattiesības, tostarp tās, kas izklāstītas Eiropas Sociālajā hartā, kura parakstīta Turīnā 1961. gada 18. oktobrī, un 1989. gada Kopienas Hartā par darba ņēmēju sociālajām pamattiesībām, par saviem mērķiem izvirza nodarbinātības veicināšanu, dzīves un darba apstākļu uzlabošanu, lai tos saskaņotu un vienlaikus turpinātu ieviest uzlabojumus, pienācīgu sociālo aizsardzību, dialogu starp darba devējiem un darba ņēmējiem, cilvēkresursu attīstību, kas vērsta uz pastāvīgi augstas nodarbinātības uzturēšanu, un cīņu pret sociālo atstumtību.

               (4)

               Līguma par Eiropas Savienības darbību 152. pantā ir paredzēts, ka Savienība atzīst un savā līmenī veicina sociālo partneru nozīmi, ņemot vērā valstu sistēmu dažādību. Tā veicina dialogu sociālo partneru starpā un ievēro viņu autonomiju.

               (5)

               Eiropas Savienības Pamattiesību harta, kas pirmo reizi proklamēta Eiropadomes Nicas sanāksmē 2000. gada 7. decembrī, aizsargā un sekmē vairākus Eiropas sociālajam modelim būtiskus pamatprincipus. Šīs hartas noteikumi attiecas uz Savienības iestādēm, struktūrām, birojiem un aģentūrām, pienācīgi ievērojot subsidiaritātes principu, bet uz dalībvalstīm tad, kad tās īsteno Savienības tiesību aktus.

               (6)

               Līgumā par Eiropas Savienības darbību ir iekļauti noteikumi, kuros paredzētas Savienības pilnvaras attiecībā uz tādām jomām kā darba ņēmēju brīva pārvietošanās (45.–48. pants), tiesības veikt uzņēmējdarbību (49.– 55. pants), sociālā politika (151.–161. pants), dialoga veicināšana starp darba devējiem un darba ņēmējiem (154. pants), ieskaitot Savienības līmenī noslēgtus un īstenotus nolīgumus (155. pants), vienādu samaksu vīriešiem un sievietēm par vienādu darbu (157. pants), kvalitatīvas izglītības un arodmācību sekmēšana (165. un 166. pants), Savienības rīcība, kas papildina dalībvalstu politiku un veicina sadarbību veselības jomā (168. pants), ekonomiskā, sociālā un teritoriālā kohēzija (174.–178. pants), ekonomikas politikas vispārējo pamatnostādņu izstrāde un īstenošanas pārraudzība (121. pants), nodarbinātības pamatnostādņu izstrāde un īstenošanas pārbaude (148. pants) un – vispārīgāk – tiesību aktu tuvināšana (114.–117. pants).

               (7)

               Eiropas Parlaments ir aicinājis izveidot spēcīgu Eiropas sociālo tiesību pīlāru, lai nostiprinātu sociālās tiesības, īstermiņā un vidējā termiņā radītu pozitīvu ietekmi uz cilvēku dzīvi un nodrošinātu atbalstu 21. gadsimta Eiropas veidošanai (1). Eiropadome ir uzsvērusi, ka ekonomiskā un sociālā nedrošība ir jārisina prioritārā kārtā, un aicinājusi radīt daudzsološu nākotni visiem, nosargāt mūsu dzīvesveidu un nodrošināt labākas iespējas jauniešiem (2). 27 dalībvalstu un Eiropadomes, Eiropas Parlamenta un Eiropas Komisijas vadītāji Romas programmā apņēmās strādāt sociāli atbildīgas Eiropas labā. Minētā apņemšanās balstās uz tādiem principiem kā ilgtspējīga izaugsme un ekonomiskā un sociālā progresa veicināšana, kā arī kohēzija un konverģence, vienlaikus atbalstot iekšējā tirgus integritāti (3). Sociālie partneri ir apņēmušies arī turpmāk veicināt to, lai Eiropa dotu konkrētus ieguvumus darba ņēmējiem un uzņēmumiem (4).

               (8)

               Pēdējos gadu desmitos pilnveidojot Eiropas vienoto tirgu, ir izstrādāti daudzi svarīgi sociālās jomas tiesību akti, kas panākuši virzību tādos aspektos kā pārvietošanās brīvība, dzīves un darba apstākļi, sieviešu un vīriešu līdztiesība, darba aizsardzība, sociālā aizsardzība, izglītība un arodmācības. Euro ieviešana ir devusi Savienībai stabilu vienoto valūtu, kas ir kopīga 340 miljoniem iedzīvotāju deviņpadsmit dalībvalstīs un atvieglo ikdienu un pasargā šos cilvēkus no finansiālas nestabilitātes. Savienība ir ievērojami paplašinājusies, un tas ir palielinājis ekonomiskās iespējas un veicinājis sociālo attīstību visā Eiropā.

               (9)

               Darba tirgi un sabiedrība ātri attīstās, un globalizācija, digitālā revolūcija, pārmaiņas darba organizācijā, kā arī sociālās un demogrāfiskās pārmaiņas paver jaunas iespējas, bet arī rada jaunus pārbaudījumus. Tādas problēmas kā arvien augoša nevienlīdzība, ilgtermiņa un jauniešu bezdarbs vai paaudžu solidaritātes trūkums bieži ir līdzīgas dažādās dalībvalstīs, lai gan atšķirīgā apmērā.

               (10)

               Eiropa ir pierādījusi savu apņēmību pārvarēt finansiālo un ekonomisko krīzi, un mērķtiecīgas rīcības rezultātā Savienības ekonomika tagad kļuvusi stabilāka, nodarbinātības līmenis saglabājas nepieredzēti augsts un bezdarba līmenis turpina samazināties. Tomēr krīzei bijušas tālejošas sociālās sekas – no jaunatnes un ilgtermiņa bezdarba līdz nabadzības riskam – un minēto seku mazināšana joprojām ir neatliekama prioritāte.

               (11)

               Nodarbinātības un sociālās grūtības, ar kurām saskaras Eiropa, lielā mērā ir radušās visai pieticīgas izaugsmes dēļ, kuru savukārt izraisa neizmantots potenciāls tādos aspektos kā dalība darba tirgū un darba ražīgums. Ekonomiskais un sociālais progress ir cieši saistīts, un Eiropas sociālo tiesību pīlāra izveidei būtu jābūt daļai no plašākiem centieniem izveidot iekļaujošāku un ilgtspējīgāku izaugsmes modeli, uzlabojot Eiropas konkurētspēju un padarot to par labāku vietu ieguldījumiem, darbvietu izveidei un sociālās kohēzijas stiprināšanai.

               (12)

               Eiropas sociālo tiesību pīlāra mērķis ir būt par ceļrādi uz efektīvu nodarbinātību un sociālajiem rezultātiem, risinot pašreizējās un nākotnē paredzamās problēmas, lai apmierinātu cilvēku visspiedīgākās vajadzības un nodrošinātu sociālo tiesību labāku ievērošanu un īstenošanu.

               (13)

               Uzmanības koncentrēšana uz nodarbinātību un sociālās jomas rādītājiem ir īpaši svarīga, lai vairotu noturību un padziļinātu ekonomisko un monetāro savienību. Šā iemesla dēļ Eiropas sociālo tiesību pīlārs galvenokārt paredzēts eurozonai, bet tas ir piemērojams visām dalībvalstīm, kuras vēlas tajā iesaistīties.

               (14)

               Eiropas sociālo tiesību pīlārs izsaka principus un tiesības, kas ir nepieciešami taisnīgiem un labi funkcionējošiem darba tirgiem un labklājības sistēmām 21. gadsimta Eiropā. Tas atkārtoti nostiprina daļu tiesību, kas jau ir iestrādātas Savienības tiesību aktu sistēmā. Tas arī pievieno jaunus principus, kuri risina problēmas, ko izraisa sociālās, tehnoloģiskās un ekonomiskās izmaiņas.

               (15)

               Eiropas sociālo tiesību pīlārā nostiprinātie principi attiecas uz Savienības pilsoņiem un trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri ir Savienības rezidenti. Ja kāds princips piemērojams darba ņēmējiem, tas attiecas uz visām darba tirgū iesaistītām personām neatkarīgi no viņu nodarbinātības statusa, kārtības un ilguma.

               (16)

               Eiropas sociālo tiesību pīlārs neliedz dalībvalstīm vai to sociālajiem partneriem noteikt augstākus sociālos standartus. Konkrētāk, nekas Eiropas sociālo tiesību pīlārā nav interpretējams kā tāds, kas ierobežo vai negatīvi ietekmē tiesības un principus, kādi to attiecīgajās piemērošanas jomās atzīti Savienības tiesību vai starptautisko tiesību sistēmā un starptautiskajos nolīgumos, kuros Savienība vai visas dalībvalstis ir puses, tostarp Eiropas Sociālajā hartā, kas 1961. gada 18. oktobrī ir parakstīta Turīnā, un attiecīgajās Starptautiskās Darba organizācijas konvencijās un ieteikumos.

               (17)

               Rezultātu sasniegšana Eiropas sociālo tiesību pīlāra jomā ir kopīga apņemšanās un atbildība starp Savienību, tās dalībvalstīm un sociālajiem partneriem. Eiropas sociālo tiesību pīlārā noteiktie principi un tiesības jāīsteno gan Savienības, gan dalībvalstu līmenī, ievērojot attiecīgo kompetenci un subsidiaritātes principu.

               (18)

               Savienības līmenī Eiropas sociālo tiesību pīlārs nenozīmē Līgumos noteikto Savienības pilnvaru paplašināšanu. Tas jāīsteno, ievērojot šo pilnvaru robežas.

               (19)

               Dalībvalstu līmenī pīlārā ir ņemta vērā Eiropas tautu kultūras un tradīciju daudzveidība, kā arī dalībvalstu nacionālā identitāte un to publiskā sektora iestāžu organizācija valsts, reģionālā un vietējā līmenī. Konkrētāk, pīlāra izveide neskar dalībvalstu tiesības definēt savu sociālās drošības sistēmu fundamentālos principus, un tai nebūtu jāskar šo sistēmu finansiālais līdzsvars.

               (20)

               Sociālajam dialogam ir galvenā loma sociālo tiesību stiprināšanā un ilgtspējīgas un iekļaujošas izaugsmes veicināšanā. Visu līmeņu sociālajiem partneriem ir svarīga loma Eiropas sociālo tiesību pīlāra ieviešanā un īstenošanā saskaņā ar šo partneru autonomiju un tiesībām uz kolektīvo rīcību,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.

      EIROPAS SOCIĀLO TIESĪBU PĪLĀRS

   I NODAĻA

      Vienādas iespējas un darba tirgus pieejamība

   1.   Vispārīgā un profesionālā izglītība un mūžizglītība

   Ikvienam ir tiesības uz kvalitatīvu un iekļaujošu vispārīgo un profesionālo izglītību un mūžizglītību, lai varētu saglabāt un iegūt prasmes, kas ļauj pilnā mērā piedalīties sabiedrības dzīvē un veiksmīgi mainīt darbu darba tirgū.
   2.   Dzimumu līdztiesība

               a)

               Visās jomās ir jānodrošina un jāveicina vienāda attieksme pret sievietēm un vīriešiem un vienādas iespējas sievietēm un vīriešiem, arī attiecībā uz dalību darba tirgū, nodarbinātības noteikumiem un profesionālo izaugsmi.

               b)

               Sievietēm un vīriešiem ir tiesības uz vienādu atlīdzību par līdzvērtīgu darbu.

         3.   Vienādas iespējas

   Ikvienam neatkarīgi no dzimuma, rases vai tautības, reliģijas vai ticības, invaliditātes, vecuma vai dzimumorientācijas ir tiesības uz vienādu attieksmi un iespējām tādās jomās kā nodarbinātība, sociālā aizsardzība, izglītība un piekļuve sabiedrībai pieejamām precēm un pakalpojumiem. Nepietiekami pārstāvēto grupu iespēju vienlīdzību veicina.
   4.   Aktīvs atbalsts nodarbinātībai

               a)

               Ikvienam ir tiesības un savlaicīgu un individuāli pielāgotu palīdzību, lai uzlabotu nodarbinātības vai pašnodarbinātības izredzes. Tas ietver tiesības saņemt atbalstu darba meklējumiem, apmācībai un pārkvalifikācijai. Ikvienam ir tiesības darba maiņas brīdī pārcelt sociālās aizsardzības tiesības un tiesības uz apmācību.

               b)

               Jauniešiem ir tiesības turpināt izglītošanos, māceklību, praksi vai saņemt pienācīgu darba piedāvājumu četru mēnešu laikā kopš dienas, kad jaunietis kļūst par bezdarbnieku vai pamet izglītības sistēmu.

               c)

               Bezdarbniekiem ir tiesības uz individuālu, pastāvīgu un konsekventu atbalstu. Ilglaicīgiem bezdarbniekiem ir tiesības uz padziļinātu individuālo novērtējumu ne vēlāk kā 18 mēnešus pēc nonākšanas bezdarbnieka statusā.

         II NODAĻA

      Taisnīgi darba apstākļi

   5.   Droši un pielāgojami darba apstākļi

               a)

               Neatkarīgi no nodarbinātības attiecību veida un ilguma darbiniekiem ir tiesības uz taisnīgu un vienādu attieksmi tādos aspektos kā darba apstākļi, sociālās aizsardzības pieejamība un apmācība. Veicina pāreju uz beztermiņa nodarbinātības formām.

               b)

               Saskaņā ar tiesību aktiem un kolektīviem līgumiem darbiniekiem nodrošina elastību, kas vajadzīga, lai ātri pielāgotos ekonomiskās situācijas izmaiņām.

               c)

               Sekmē novatoriskas darba formas, kas nodrošina kvalitatīvus darba apstākļus. Veicina uzņēmējdarbības garu un pašnodarbinātību. Atvieglina darba mobilitāti.

               d)

               Novērš nodarbinātības attiecības, kuru rezultātā rodas nedroši darba apstākļi, tostarp aizliedz nestandarta līgumu izmantošanu. Jebkura pārbaudes laika ilgums ir samērīgs.

         6.   Atalgojums

               a)

               Darbiniekiem ir tiesības uz taisnīgu atalgojumu, kas nodrošina pienācīgus dzīves apstākļus.

               b)

               Nodrošina adekvātu minimālo algu, kas nodrošina darbinieka un viņa ģimenes vajadzību apmierināšanu, ņemot vērā valstī valdošos ekonomiskos un sociālos apstākļus, vienlaikus gādājot par piekļuvi darba tirgum un par stimuliem meklēt darbu. Novērš nodarbinātu personu nabadzību.

               c)

               Visas algas nosaka pārredzamā un paredzamā veidā, saskaņā ar valsts praksi un ievērojot sociālo partneru autonomiju.

         7.   Informācija par nodarbinātības nosacījumiem un aizsardzība atlaišanas gadījumā

               a)

               Stājoties darba attiecībās, darbiniekiem ir tiesības uz rakstisku informāciju par viņu tiesībām un pienākumiem konkrētajā nodarbinātības situācijā, arī pārbaudes periodā.

               b)

               Darbiniekiem pirms jebkuras atlaišanas ir tiesības tikt uz informāciju par iemesliem un tiesības laikus saņemt attiecīgu brīdinājumu. Darbiniekiem ir tiesības uz efektīvu un objektīvu strīdu risināšanas kārtību un – nepamatotas atlaišanas gadījumā – tiesības uz pārsūdzību un pienācīgu kompensāciju.

         8.   Sociālais dialogs un darbinieku dalība

               a)

               Izstrādājot ekonomisko, nodarbinātības un sociālo politiku, apspriežas ar sociālajiem partneriem atbilstoši valsts praksei. Tos mudina slēgt kolektīvus līgumus un iesaistīties sarunās par šādiem līgumiem jautājumos, kuri uz tiem attiecas, vienlaikus ņemot vērā sociālo partneru autonomiju un tiesības uz kolektīvo rīcību. Attiecīgos gadījumos līgumus, kas noslēgti sociālo partneru starpā, īsteno Savienības un dalībvalstu līmenī.

               b)

               Darbiniekiem vai viņu pārstāvjiem ir tiesības uz informāciju un uzklausīšanu jautājumos, kas viņiem ir svarīgi, jo īpaši par uzņēmumu pārcelšanu, pārstrukturēšanu un apvienošanu un par kolektīvo atlaišanu.

               c)

               Mudina atbalstīt sociālo partneru arvien labāku spēju veicināt sociālo dialogu.

         9.   Darba un privātās dzīves līdzsvars

   Vecākiem un personām ar aprūpes pienākumiem ir tiesības uz piemērotu atvaļinājumu, elastīgu darba režīmu un piekļuvi aprūpes pakalpojumiem. Sievietēm un vīriešiem ir vienlīdzīga piekļuve īpašajiem atvaļinājumiem, kas vajadzīgi aprūpes pienākumus pildīšanai, un viņus mudina šādus atvaļinājumus izmantot līdzsvaroti.
   10.   Veselīga, droša un labi pielāgota darba vide un datu aizsardzība

               a)

               Darba ņēmējiem ir tiesības uz augsta līmeņa darba aizsardzību.

               b)

               Darba ņēmējiem ir tiesības uz darba vidi, kas ir pielāgota viņu profesionālajām vajadzībām un dod viņiem iespēju pagarināt savu dalību darba tirgū.

               c)

               Darba ņēmējiem ir tiesības uz viņu personas datu aizsardzību darba sakarā.

         III NODAĻA

      Sociālā aizsardzība un iekļaušana

   11.   Bērnu aprūpe un atbalsts bērniem

               a)

               Bērniem ir tiesības uz kvalitatīvu agrīno pirmsskolas izglītību un aprūpi par pieņemamu cenu.

               b)

               Bērniem ir tiesības uz aizsardzību pret nabadzību. Bērniem no sociāli nelabvēlīgas vides ir tiesības uz īpašiem pasākumiem vienlīdzīgu iespēju vairošanai.

         12.   Sociālā aizsardzība

   Neatkarīgi no nodarbinātības attiecību veida un ilguma darba ņēmējiem un – salīdzināmos apstākļos – pašnodarbinātām personām ir tiesības uz pienācīgu sociālo aizsardzību.
   13.   Bezdarbnieka pabalsti

   Bezdarbniekiem ir tiesības uz atbilstošu aktivizācijas atbalstu no valsts nodarbinātības dienestiem, lai no jauna iekļautos darba tirgū, un tiesības uz pienācīgiem saprātīga ilguma bezdarbnieka pabalstiem atbilstoši viņu iemaksām un valsts noteikumiem par tiesībām pretendēt uz bezdarbnieka pabalstu. Minētie pabalsti nav stimuls bezdarbniekiem necensties ātri atrast darbu.
   14.   Minimālie ienākumi

   Ikvienam, kam trūkst pietiekamu līdzekļu, ir tiesības uz pienācīgu minimālo ienākumu pabalstu, kas nodrošina cilvēka cienīgu dzīvi visos dzīves posmos, un tiesības uz ērtu piekļuvi sociālā atbalsta precēm un pakalpojumiem. Personām darbspējīgā vecumā minimālo ienākumu pabalstu apvieno ar stimuliem reintegrēt personu darba tirgū.
   15.   Ienākumi un pensijas vecumdienās

               a)

               Darba ņēmējiem un pašnodarbinātajiem pensijas vecumā ir tiesības uz pensiju, kas ir samērīga ar viņu iemaksām un nodrošina pienācīgu ienākumu līmeni. Sievietēm un vīriešiem ir vienādas iespējas iegūt pensijas tiesības.

               b)

               Ikvienai personai vecumdienās ir tiesības uz līdzekļiem, kas nodrošina cilvēka cienīgu dzīvi.

         16.   Veselības aprūpe

   Ikvienam ir tiesības uz laicīgu piekļuvi kvalitatīvai profilaktiskajai un ārstnieciskajai veselības aprūpei par pieņemamu cenu.
   17.   Invalīdu iekļaušana

   Invalīdiem ir tiesības uz ienākumu atbalstu, kas nodrošina cilvēka cienīgu dzīvi, tiesības uz pakalpojumiem, kuri ļauj viņiem piedalīties darba tirgū un sabiedrības dzīvē, un tiesības uz darba vidi, kas ir pielāgota viņu vajadzībām.
   18.   Ilgtermiņa aprūpe

   Ikvienam ir tiesības uz kvalitatīviem un cenas ziņā pieņemamiem ilgtermiņa aprūpes pakalpojumiem, īpaši mājaprūpes pakalpojumiem un aprūpes pakalpojumiem kopienās.
   19.   Mājokļi un palīdzība bezpajumtniekiem

               a)

               Ikvienam, kam nepieciešams, sniedz piekļuvi labas kvalitātes sociālajam mājoklim vai kvalitatīvu palīdzību mājokļa nodrošināšanā.

               b)

               Sociāli neaizsargātām personām ir tiesības uz atbilstošu palīdzību un aizsardzību pret piespiedu izlikšanu no mājokļa.

               c)

               Bezpajumtniekiem sniedz piemērotu pajumti un pakalpojumus nolūkā veicināt viņu sociālo iekļautību.

         20.   Piekļuve pamatpakalpojumiem

   Ikvienam ir tiesības uz piekļuvi labas kvalitātes pamatpakalpojumiem, tostarp ūdensapgādes, sanitārijas, energoapgādes, transporta, finanšu pakalpojumiem un digitālajiem sakariem. Tiem cilvēkiem, kuriem nepieciešams, nodrošina atbalstu piekļuvei šādiem pakalpojumiem.

      Briselē, 2017. gada 26. aprīlī

            Komisijas vārdā –

            Komisijas locekle

         Marianne THYSSEN

      (1)  Eiropas Parlamenta 2017. gada 19. janvāra rezolūcija par Eiropas sociālo tiesību pīlāru (2016/2095(INI)).

      (2)  2016. gada 16. septembra Bratislavas deklarācija.

      (3)  2017. gada 25. marta Romas deklarācija.

      (4)  Sociālo partneru 2017. gada 24. marta kopīgs paziņojums.


title: Komisijas Ieteikums (ES) 2015/914 (2015. gada 8. jūnijs) par Eiropas shēmu attiecībā uz pārapmetināšanu

text:
               13.6.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 148/32

         KOMISIJAS IETEIKUMS (ES) 2015/914
   (2015. gada 8. jūnijs)
   par Eiropas shēmu attiecībā uz pārapmetināšanu
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 292. panta ceturto teikumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadomes ārkārtas sanāksmē 2015. gada 23. aprīlī tika atgādināts, cik nopietna ir situācija Vidusjūras reģionā, un pausta apņēmība, ka Savienībai būtu jāmobilizē visi centieni, lai turpmāk novērstu cilvēku bojāeju jūrā un risinātu šīs humanitārās ārkārtas situācijas pamatcēloņus. Eiropadome turklāt apņēmās īstenot pirmo brīvprātīgo pārapmetināšanas izmēģinājuma projektu visā Savienībā, piedāvājot vietas personām, kam ir tiesības uz aizsardzību (1).

               (2)

               Savā 2015. gada 29. aprīļa rezolūcijā Eiropas Parlaments aicināja dalībvalstis palielināt iemaksas pašreizējās pārapmetināšanas programmās un uzsvēra nepieciešamību nodrošināt drošu un likumīgu piekļuvi ES patvēruma sistēmai (2).

               (3)

               Pašlaik starp dalībvalstīm pastāv ievērojama nelīdzsvarotība attiecībā uz apņēmību pārapmetināt personas. Tikai piecpadsmit dalībvalstis un trīs asociētās valstis īsteno pārapmetināšanas programmas (vēl viena dalībvalsts ir paziņojusi par pārapmetināšanas programmas uzsākšanu), trīs dalībvalstis un viena asociētā valsts ir veikušas pārapmetināšanu ad hoc, bet pārējās vispār tajā neiesaistās.

               (4)

               2014. gadā patvēruma pieteikuma iesniedzēju skaits Eiropas Savienībā sasniedza 626 000, bet Eiropas Savienībā tika pārapmetināti 6 380 trešo valstu valstspiederīgie, kam vajadzīga starptautiskā aizsardzība (3). Bēgļu, patvēruma meklētāju un iekšzemē pārvietotu personu skaits visā pasaulē 2013. gadā pirmo reizi kopš Otrā pasaules kara pārsniedza 50 miljonus cilvēku (4).

               (5)

               Tieslietu un iekšlietu padome 2014. gada 10. oktobra secinājumos atzina, ka “[…], ņemot vērā darbu, kas paveikts dalībvalstīs, kuras skar migrācijas plūsmas, visām dalībvalstīm taisnīgi un līdzsvaroti vajadzētu sniegt ieguldījumu [pārapmetināšanā].” (5)

               (6)

               Komisija 2015. gada 13. maijā iesniedza visaptverošu Eiropas programmu migrācijas jomā (6), kas cita starpā nosaka piemērotus pasākumus, lai nekavējoties reaģētu uz cilvēcisko traģēdiju visā Vidusjūras reģionā.

               (7)

               Lai novērstu to, ka pārvietotās personas, kurām nepieciešama aizsardzība, ir spiestas vērsties pie cilvēku kontrabandistu un cilvēku tirgotāju kriminālajiem tīkliem, programmā aicināts Eiropas Savienībai pastiprināt rīcību pārapmetināšanas jomā. Tādēļ Komisija ir izstrādājusi šo ieteikumu par ES mēroga pārapmetināšanas shēmu, lai saskaņā ar sadales koeficientu piedāvātu 20 000 vietu.

               (8)

               Gadījumā, ja piedalīties izlems asociētās valstis, sadales koeficients un katrai dalībvalstij un iesaistītajai asociētajai valstij piešķirtais vietu skaits būtu attiecīgi jāpielāgo.

               (9)

               Saskaņā ar iepriekšējām diskusijām īpašajā Pārapmetināšanas un pārcelšanas foruma sanāksmē, kas notika 2014. gada 25. novembrī, nosakot sadales koeficientu, būtu jāņem vērā a) iedzīvotāju skaits (svērums 40 %), b) kopējais IKP (svērums 40 %), c) vidējais stihisko patvēruma pieteikumu skaits, kā arī pārapmetināto bēgļu skaits uz vienu miljonu iedzīvotāju laikposmā no 2010.–2014. gadam (svērums 10 %) un d) bezdarba līmenis (svērums 10 %).

               (10)

               Kopumā Savienībā, dalībvalstīm īstenojot šo programmu, divos gados būtu jāuzņem 20 000 personu. Atbildība par šādu personu uzņemšanu būtu jāuzņemas vienīgi iesaistītajām valstīm saskaņā ar attiecīgajiem Savienības un starptautiskajiem noteikumiem. Tas atbilst Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstā komisāra bēgļu jautājumos (UNHCR) aicinājumam, kurā Eiropas valstis mudinātas uzņemties lielākas saistības bēgļu uzņemšanā, izmantojot ilgtspējīgas pārapmetināšanas programmas un iekļaujoties kampaņā, ko vada Starptautiskā Migrācijas organizācija un piecas nevalstiskās organizācijas.

               (11)

               Apzinot prioritāros reģionus, būtu jāņem vērā situācija kaimiņvalstīs un pašreizējās migrācijas plūsmas, kā arī saistība ar reģionālās attīstības un aizsardzības programmām Tuvajos Austrumos, Ziemeļāfrikā un Āfrikas ragā.

               (12)

               Lai palīdzētu īstenot pārapmetināšanas shēmu, būtu jāizmanto UNHCR un citu attiecīgo iestāžu, tostarp Eiropas Patvēruma atbalsta biroja, pieredze un zināšanas.

               (13)

               Būtu jāveic pasākumi, lai novērstu pārapmetināto personu tālāku pārvietošanos no pārapmetināšanas mērķa dalībvalsts uz citām dalībvalstīm un iesaistītajām asociētajām valstīm.

               (14)

               Komisija Savienības Pārvietošanas programmas ietvaros, kas izklāstīta Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 516/2014 17. pantā (7), 2015. un 2016. gadā plāno shēmā ieguldīt papildu 50 miljonus euro. Lai optimizētu finanšu stimulu izmantošanu, Komisija ar deleģēto aktu atbilstoši Regulas (ES) Nr. 516/2014 17. panta 4. un 10. punktam koriģēs vienreizējos maksājumus un pārapmetināšanas prioritātes attiecīgajā programmā. Ja asociētās valstis nolemj piedalīties pārapmetināšanas shēmā, tās nevar saņemt Regulā (ES) Nr. 516/2014 minētos vienreizējos maksājumus kā kompensāciju par to saistību izpildi,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.

      EIROPAS SHĒMA ATTIECĪBĀ UZ PĀRAPMETINĀŠANU

               1.

               Komisija, pamatojoties uz nosacījumiem un sadales koeficientu, kas noteikts šajā ieteikumā, iesaka dalībvalstīm pārapmetināt 20 000 personu, kurām nepieciešama starptautiskā aizsardzība.

      PĀRAPMETINĀŠANAS SHĒMAS DEFINĪCIJA UN DARBĪBAS JOMA

               2.

               “Pārapmetināšana” ir atsevišķu pārvietotu personu, kurām nepārprotami nepieciešama starptautiska aizsardzība, pārsūtīšana pēc Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstā komisāra bēgļu jautājumos lūguma no trešās valsts uz dalībvalsti (ar minētās dalībvalsts piekrišanu), lai pasargātu tās no izraidīšanas un piešķirtu un nodrošinātu tiesības uzturēties, kā arī citas tiesības, kas līdzīgas tiesībām, kuras piešķir starptautiskas aizsardzības saņēmējiem.

               3.

               Eiropas shēmai attiecībā uz pārapmetināšanu būtu jāaptver visas dalībvalstis.

      PĀRAPMETINĀŠANAS SHĒMAS SATURS

               4.

               Shēmā Eiropai vajadzētu apņemties vienreizēji piešķirt 20 000 vietu pārapmetināmajām personām. Shēma būtu jāpiemēro divus gadus no ieteikuma pieņemšanas.

               5.

               Kopējais pārapmetināšanas vietu skaits būtu jāsadala dalībvalstīm saskaņā ar pielikumā iekļauto sadales koeficientu. Ja asociētās valstis nolemj piedalīties shēmā, sadales koeficients tiktu attiecīgi pielāgots.

               6.

               Par prioritārajiem reģioniem pārapmetināšanas jomā būtu jānosaka Ziemeļāfrika, Tuvie Austrumi un Āfrikas rags – īpaši valstis, kurās tiek īstenotas reģionālās attīstības un aizsardzības programmas.

               7.

               Dalībvalstīm un iesaistītajām asociētajām valstīm arī turpmāk vajadzētu būt atbildīgām par atsevišķiem uzņemšanas lēmumiem, kas pieņemti pēc pienācīgas medicīniskās un drošības pārbaudes, bet Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstajam komisāram bēgļu jautājumos būtu jābūt atbildīgam par pārapmetināšanas kandidatūru izvērtējumu prioritārajos reģionos un priekšlikumu par pārapmetināšanu iesniegšanu dalībvalstīm un iesaistītajām asociētajām valstīm.

               8.

               Kad pārapmetināta persona tiek uzņemta dalībvalsts vai iesaistītas asociētās valsts teritorijā, attiecīgajai valstij būtu ātri jāveic oficiālā procedūra starptautiskās aizsardzības saņemšanai, tajā skaitā pirkstu nospiedumu noņemšana, saskaņā ar piemērojamajiem tiesību aktiem, jo īpaši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 603/2013 (8), Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2011/95/ES (9), Padomes Direktīvu 2005/85/EK (10), Padomes Direktīvu 2003/9/EK (11), un no 2015. gada 20. jūlija – Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/32/ES (12) un 2013/33/ES (13).

               9.

               Pēc tam, kad dalībvalsts pārapmetinātajai personai ir piešķīrusi starptautiskās aizsardzības vai valsts aizsardzības statusu, minētajai personai pārapmetināšanas mērķa dalībvalstī būtu jāpiešķir tiesības, kas saskaņā ar Direktīvu 2011/95/ES paredzētas starptautiskās aizsardzības saņēmējiem, vai līdzīgas tiesības, kas paredzētas valsts tiesību aktos. Šajā kontekstā uz brīvu pārvietošanos Eiropas Savienībā būtu jāattiecina tādi paši nosacījumi un ierobežojumi, kādus piemēro citiem trešo valstu valstspiederīgajiem, kuri likumīgi uzturas dalībvalstīs. Ja piedalās asociētās valstis, tām būtu jāpiemēro līdzvērtīgi valsts tiesību akti.

               10.

               Pirms pārapmetināšanas kandidātu uzņemšanas dalībvalstu vai iesaistīto asociēto valstu teritorijā tiem būtu jābūt informētiem par savām tiesībām un pienākumiem saskaņā ar pārapmetināšanas shēmu, kā arī saskaņā ar attiecīgiem Savienības un valstu tiesību aktiem patvēruma jomā, jo īpaši par sekām, kādas radīsies, ja šīs personas pārvietosies tālāk Eiropas Savienībā un/vai iesaistītajās asociētajās valstīs, un par to, ka tiem ir tikai tādas tiesības, kas saistītas ar starptautiskās vai valsts aizsardzības statusu pārapmetināšanas mērķa valstī.

               11.

               Pārapmetinātās personas, kas bez atļaujas ieceļo tādas dalībvalsts teritorijā vai iesaistītajā asociētajā valstī, kura nav pārapmetināšanas mērķa valsts, kamēr nav pabeigta oficiālā starptautiskās aizsardzības procedūra vai pēc starptautiskās aizsardzības piešķiršanas, jānosūta atpakaļ uz pārapmetināšanas mērķa valsti saskaņā ar noteikumiem, kas izklāstīti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 604/2013 (14) un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā Direktīvā 2008/115/EK (15).

               12.

               Būtu jānodrošina Eiropas Patvēruma atbalsta biroja praktiska iesaiste shēmas īstenošanā, jo sevišķi, lai sniegtu īpašu atbalstu dalībvalstīm un iesaistītajām asociētajām valstīm, īpaši tām, kam nav iepriekšējas pieredzes saistībā ar pārapmetināšanu. Eiropas Patvēruma atbalsta birojam vajadzētu uzraudzīt shēmas īstenošanu un regulāri ziņot par īstenošanu.

               13.

               Dalībvalstīm vajadzētu būt tiesīgām saņemt finanšu piešķīrumu proporcionāli pārapmetināto personu skaitam to teritorijā atbilstoši vienreizējam maksājumam, kas noteikts Regulas (ES) Nr. 516/2014 17. pantā un precizēts ar Komisijas Deleģēto regulu (ES) Nr. xxx/2015 (16).

      ADRESĀTI

               14.

               Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm.

      Briselē, 2015. gada 8. jūnijā

            Komisijas vārdā –

            Komisijas loceklis

         Dimitris AVRAMOPOULOS

      (1)  Eiropadomes paziņojuma 3. punkta q) apakšpunkts, 2015. gada 23. aprīlis, EUCO 18/15.

      (2)  Eiropas Parlamenta rezolūcijas 8. un 10. punkts, 2015. gada 29. aprīlis, 2015/2660(RSP).

      (3)
   Avots: Eurostat.

      (4)
   Avots: 2013. gada Ziņojums par pasaules tendencēm, UNHCR.

      (5)  Padomes secinājumi “Rīcība migrācijas plūsmas labākai pārvaldībai”, Tieslietu un iekšlietu padomes sanāksme, 2014. gada 10. oktobris.

      (6)  Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Eiropas programma migrācijas jomā”, 2015. gada 13. maijs, COM(2015) 240 final.

      (7)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 516/2014 (2014. gada 16. aprīlis), ar ko izveido Patvēruma, migrācijas un integrācijas fondu, groza Padomes Lēmumu 2008/381/EK un atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumus Nr. 573/2007/EK un Nr. 575/2007/EK un Padomes Lēmumu 2007/435/EK (OV L 150, 20.5.2014., 168. lpp.).

      (8)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 603/2013 (2013. gada 26. jūnijs) par pirkstu nospiedumu salīdzināšanas sistēmas Eurodac izveidi, lai efektīvi piemērotu Regulu (ES) Nr. 604/2013, ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm, un par dalībvalstu tiesībaizsardzības iestāžu un Eiropola pieprasījumiem veikt salīdzināšanu ar Eurodac datiem tiesībaizsardzības nolūkos, un ar kuru groza Regulu (ES) Nr. 1077/2011, ar ko izveido Eiropas Aģentūru lielapjoma IT sistēmu darbības pārvaldībai brīvības, drošības un tiesiskuma telpā (OV L 180, 29.6.2013., 1. lpp.).

      (9)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2011/95/ES (2011. gada 13. decembris) par standartiem, lai trešo valstu valstspiederīgos vai bezvalstniekus kvalificētu kā starptautiskās aizsardzības saņēmējus, par bēgļu vai personu, kas tiesīgas saņemt alternatīvo aizsardzību, vienotu statusu, un par piešķirtās aizsardzības saturu (OV L 337, 20.12.2011., 9. lpp.).

      (10)  Padomes Direktīva 2005/85/EK (2005. gada 1. decembris) par minimāliem standartiem attiecībā uz dalībvalstu procedūrām, ar kurām piešķir un atņem bēgļa statusu (OV L 326, 13.12.2005., 13. lpp.).

      (11)  Padomes Direktīva 2003/9/EK (2003. gada 27. janvāris), ar ko nosaka obligātos standartus patvēruma meklētāju uzņemšanai (OV L 31, 6.2.2003., 18. lpp.).

      (12)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2013/32/ES (2013. gada 26. jūnijs) par kopējām procedūrām starptautiskās aizsardzības statusa piešķiršanai un atņemšanai (OV L 180, 29.6.2013., 60. lpp.).

      (13)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2013/33/ES (2013. gada 26. jūnijs), ar ko nosaka standartus starptautiskās aizsardzības pieteikuma iesniedzēju uzņemšanai (OV L 180, 29.6.2013., 96. lpp.).

      (14)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 604/2013 (2013. gada 26. jūnijs), ar ko paredz kritērijus un mehānismus, lai noteiktu dalībvalsti, kura ir atbildīga par trešās valsts valstspiederīgā vai bezvalstnieka starptautiskās aizsardzības pieteikuma izskatīšanu, kas iesniegts kādā no dalībvalstīm (OV L 180, 29.6.2013., 31. lpp.).

      (15)  6. panta 2. punkts Padomes Direktīvā 2008/115/EK (2008. gada 16. decembris) par kopīgiem standartiem un procedūrām dalībvalstīs attiecībā uz to trešo valstu valstspiederīgo atgriešanu, kas dalībvalstī uzturas nelikumīgi (OV L 348, 24.12.2008., 98. lpp.).

      (16)  Vēl nav iesniegta.

      PIELIKUMS

                  Dalībvalstis

                  Sadales koeficients
                  (%)

                  Skaits

                  Apvienotā Karaliste

                  11,54

                  2 309

                  Austrija

                  2,22

                  444

                  Beļģija

                  2,45

                  490

                  Bulgārija

                  1,08

                  216

                  Čehijas Republika

                  2,63

                  525

                  Dānija

                  1,73

                  345

                  Francija

                  11,87

                  2 375

                  Grieķija

                  1,61

                  323

                  Horvātija

                  1,58

                  315

                  Igaunija

                  1,63

                  326

                  Īrija

                  1,36

                  272

                  Itālija

                  9,94

                  1 989

                  Kipra

                  0,34

                  69

                  Latvija

                  1,10

                  220

                  Lietuva

                  1,03

                  207

                  Luksemburga

                  0,74

                  147

                  Malta

                  0,60

                  121

                  Nīderlande

                  3,66

                  732

                  Polija

                  4,81

                  962

                  Portugāle

                  3,52

                  704

                  Rumānija

                  3,29

                  657

                  Slovākija

                  1,60

                  319

                  Slovēnija

                  1,03

                  207

                  Somija

                  1,46

                  293

                  Spānija

                  7,75

                  1 549

                  Ungārija

                  1,53

                  307

                  Vācija

                  15,43

                  3 086

                  Zviedrija

                  2,46

                  491

            Koeficientu nosaka, pamatojoties uz šādiem kritērijiem (1)
          (2):

                  a)

                  iedzīvotāju skaits (2014. gada dati, svērums 40 %). Šis kritērijs norāda dalībvalsts spēju uzņemt noteiktu skaitu bēgļu;

                  b)

                  kopējais IKP (2013. gada dati, svērums 40 %). Šis kritērijs norāda valsts labklājību absolūtos skaitļos un norāda ekonomikas spēju uzņemt un integrēt bēgļus;

                  c)

                  stihisku patvēruma pieteikumu vidējais skaits un pārapmetināto bēgļu skaits uz 1 miljonu iedzīvotāju no 2010. līdz 2014. gadam (svērums 10 %). Šis kritērijs norāda dalībvalstu centienus nesenā pagātnē;

                  d)

                  bezdarba līmenis (2014. gada dati, svērums 10 %). Šis kritērijs norāda spēju integrēt bēgļus.

         (1)  Aprēķini balstīti uz statistisko informāciju, ko sniedzis Eurostat (pieprasījums 2015. gada 8. aprīlī).

         (2)  Procenti tika aprēķināti līdz piecām zīmēm aiz komata un iekļaušanai tabulā noapaļoti uz augšu vai uz leju līdz divām zīmēm aiz komata; personu sadalījums veikts, ņemot vērā pilno skaitli (ar piecām zīmēm aiz komata).


title: Komisijas Ieteikums ( 2007. gada 3. maijs ) par uzraudzību attiecībā uz akrilamīda koncentrāciju pārtikā (izziņots ar dokumenta numuru K(2007) 1873) (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               12.5.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 123/33

      KOMISIJAS IETEIKUMS

   (2007. gada 3. maijs)
   par uzraudzību attiecībā uz akrilamīda koncentrāciju pārtikā
   (izziņots ar dokumenta numuru K(2007) 1873)
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2007/331/EK)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 211. panta otro ievilkumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EPNI) zinātnes ekspertu grupa jautājumos, kas saistīti ar piesārņojumu pārtikas apritē, 2005. gada 19. aprīlī pieņēma nostādni par pārtikā esošu akrilamīdu, kurā apstiprināja riska novērtējumu par pārtikā esošu akrilamīdu, ko 2005. gada februārī veica Apvienotā FAO/PVO pārtikas piedevu ekspertu komiteja (APPEK). Šajā novērtējumā APPEK secināja, ka iedarbības sliekšņi uz vidusmēra un intensīviem patērētājiem bija zemi savienojumam, kas ir gan genotoksisks, gan kancerogēns, un ka tas var izraisīt draudus cilvēku veselībai. Tādēļ jāturpina īstenot attiecīgos pasākumus, lai samazinātu akrilamīda koncentrāciju pārtikā.

               (2)

               Pārtikas ražošanas nozare un dalībvalstis izpētīja dažādus akrilamīda veidošanās ceļus. Pārtikas ražošanas nozare izstrādāja brīvprātīgus pasākumus, kā, piemēram, tā dēvēto “instrumentu kopumu” (1), kurā sniegti norādījumi, kas palīdz ražotājiem un pārstrādātājiem noteikt akrilamīda pazemināšanas veidus to attiecīgajos produktos. Jau kopš 2002. gada tika veikts plašs pasākumu kopums, lai samazinātu akrilamīda koncentrāciju pārstrādātā pārtikā.

               (3)

               Jāsavāc ticami dati par akrilamīda koncentrāciju pārtikā vismaz attiecībā uz trīs gadu periodu visā Kopienā, lai iegūtu pilnīgu informāciju par akrilamīda koncentrāciju tādos pārtikas produktos, kuros konstatēta augsta akrilamīda koncentrācija un/vai kurus lielās devās uzņem visi iedzīvotāji un īpaši neaizsargātas iedzīvotāju grupas, kā, piemēram, zīdaiņi un mazi bērni.

               (4)

               Ir svarīgi, lai šie dati reizi gadā tiktu paziņoti EPNI, kas nodrošinās šo datu apkopošanu vienā datu bāzē.

               (5)

               Analīžu rezultāti tiks izvērtēti, lai novērtētu brīvprātīgu pasākumu efektivitāti. Šajā ieteikumā paredzētā uzraudzības programma var tikt pielāgota jebkurā laikā, ņemot vērā gūto pieredzi,

         AR ŠO IESAKA.

               1.

               Saskaņā ar I pielikumu dalībvalstis 2007., 2008. un 2009. gadā ik gadus veic uzraudzības pasākumus attiecībā uz akrilamīda koncentrāciju šajā pielikumā minētajā pārtikā.

               2.

               Dalībvalstis ik gadus līdz 1. jūnijam nodrošina EPNI ar uzraudzības datiem par pagājušo gadu tādā veidā un ar tādu informāciju, kā noteikts II pielikumā, lai tos varētu apkopot vienā datu bāzē.

               3.

               Lai īstenotu uzraudzības programmu, dalībvalstis ievēro paraugu ņemšanas procedūras, kas paredzētas B daļā pielikumā Komisijas 2007. gada 28. marta Regulai (EK) Nr. 333/2007 par paraugu ņemšanas un analīzes metodēm svina, kadmija, dzīvsudraba, neorganiskās alvas, 3-monohlorpropāndiola (3-MHPD) un benzopirēna satura oficiālai kontrolei pārtikas produktos (2), lai nodrošinātu reprezentatīvus paraugus pārbaudāmajā partijā.

               4.

               Dalībvalstis veic akrilamīda analīzes atbilstoši kritērijiem, kas paredzēti III pielikuma 1. un 2. punktā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulā (EK) Nr. 882/2004 par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem (3).

      Briselē, 2007. gada 3. maijā

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Markos KYPRIANOU

      (1)  “Instrumentu kopums” ietver 13 dažādus parametrus (“instrumentus”), kas sagrupēti četrās pamatkategorijās (“instrumentu kopuma segmenti”), ko izlases veidā var izmantot pārtikas ražotāji, ņemot vērā savas vajadzības, lai samazinātu akrilamīda koncentrāciju attiecīgajos produktos. Šie četri segmenti attiecas uz agronomiskiem faktoriem, produktu recepti, pārstrādi un galīgo sagatavošanu.

      (2)  OV L 88, 29.3.2007., 29. lpp.

      (3)  OV L 165, 30.4.2004., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1791/2006 (OV L 363, 20.12.2006., 1. lpp.).

      I PIELIKUMS
      A.   Paraugu ņemšanas vietas un metodes

                  1.

                  Produktu paraugu ņemšana jāveic mazumtirdzniecības līmenī (piemēram, lielveikalos, mazākos veikalos, maiznīcās, frī kartupeļu tirgotavās un restorānos), kur ir laba izsekojamība, vai arī ražotnēs. Ja vien iespējams, paraugi jāņem no produktiem ar izcelsmi dalībvalstīs (1).

                  2.

                  Paraugu ņemšana un analīzes jāveic pirms parauga derīguma termiņa beigām.

            B.   Produkti, paraugu skaits un ņemšanas biežums, analīžu prasības

                  1.

                  Tabulā Nr. 1 sniegts pārskats par ieteicamo paraugu skaita minimumu, kas ik gadus jāanalizē katrā produktu kategorijā. Dalībvalstis tiek aicinātas nodrošināt pēc iespējas lielāku paraugu skaitu. Paraugu skaits katrā dalībvalstī balstās uz iedzīvotāju skaitu ar četriem minimāliem paraugiem katram produktam un dalībvalstij.

                  2.

                  Paraugu skaits attiecas uz minimālo paraugu skaitu, kas jāņem ik gadus. Īpaši nosacījumi katrai produkta grupai (piemēram, paraugu ņemšana divreiz gadā) precizēti I pielikuma C punktā.

                  3.

                  Tā kā katrā produktu kategorijā iekļauts plašs produktu klāsts ar dažādām specifikācijām, jāsniedz papildu informācija par katru no produktiem, no kura ņemti paraugi (kā norādīts I pielikuma C punktā). Lai iegūtu informāciju par laika tendencēm, svarīgi, lai paraugus ik gadus ņem no produktiem pēc iespējas ar vienām un tādām pašām specifikācijām (piemēram, tas pats maizes veids, tas pats zīmols utt.). Ja iespējams, frī kartupeļu paraugi, kas ņemti mazās tirgotavās, jāņem tajās pašās tirgotavās ik gadus.

                  4.

                  Ja produktos ar tādu pašu specifikāciju atkārtoti iegūst rezultātus, kas ir zem kvantitatīvās noteikšanas robežas (LOQ), attiecīgo produktu var aizstāt ar citu produktu, ja vien tas atbilst tai pašai produktu kategorijai un produkta apraksts ir pieejams.

                  5.

                  Lai nodrošinātu analīžu rezultātu salīdzināmību, jāizvēlas metodes, ar kuru palīdzību var sasniegt LOQ, kas ir vienāds ar 30 μg/kg (visintensīvākā jona/jona pāreja) maizē un zīdaiņu pārtikā, savukārt 50 μg/kg kartupeļu produktos, citos graudaugu produktos, kafijā un citos produktos. Paziņo rezultātus, kas koriģēti pēc atgūstamības.
                  1.   tabula
                  Minimālais paraugu skaits katrai produktu kategorijai

                              Realizācijas valsts

                              Frī kartupeļi, kas gatavi lietošanai uzturā (1)

                              Kartupeļu čipsi (2)

                              Iepriekš termiski apstrādāti frī kartupeļi/kartupeļu produkti gatavošanai mājās apstākļos (3)

                              Maize (4)

                              Sausās brokastis (5)

                              Cepumi, t. sk. zīdaiņu cepumi (6)

                              Grauzdēta kafija (7)

                              Konservēta pārtika zīdaiņiem (8)

                              Apstrādāta graudaugu pārtika zīdaiņiem (9)

                              Citi produkti (10)

                              Kopā

                              AT

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              8

                              44

                              BE

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              8

                              44

                              CY

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              40

                              CZ

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              8

                              44

                              DE

                              24

                              24

                              24

                              24

                              24

                              24

                              24

                              24

                              24

                              14

                              230

                              DK

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              8

                              44

                              ES

                              14

                              14

                              14

                              14

                              14

                              14

                              14

                              14

                              14

                              14

                              140

                              EE

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              40

                              GR

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              8

                              44

                              FR

                              20

                              20

                              20

                              20

                              20

                              20

                              20

                              20

                              20

                              14

                              194

                              FI

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              8

                              44

                              HU

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              8

                              44

                              IT

                              20

                              20

                              20

                              20

                              20

                              20

                              20

                              20

                              20

                              14

                              194

                              IE

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              8

                              44

                              LU

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              40

                              LT

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              40

                              LV

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              40

                              MT

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              40

                              NL

                              6

                              6

                              6

                              6

                              6

                              6

                              6

                              6

                              6

                              8

                              62

                              PT

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              8

                              44

                              PL

                              14

                              14

                              14

                              14

                              14

                              14

                              14

                              14

                              14

                              14

                              140

                              SE

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              8

                              44

                              SI

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              40

                              SK

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              8

                              44

                              UK

                              20

                              20

                              20

                              20

                              20

                              20

                              20

                              20

                              20

                              14

                              194

                              BG

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              4

                              8

                              44

                              RO

                              8

                              8

                              8

                              8

                              8

                              8

                              8

                              8

                              8

                              8

                              80

                              Kopā

                              202

                              202

                              202

                              202

                              202

                              202

                              202

                              202

                              202

                              224

                              2 042

            C.   Minimālā papildu informācija, kas jāsniedz par katru no produktiem
      Minimālā papildu informācija, kas jāsniedz par katru produktu, no kura ņemti paraugi, norādīta no 1. līdz 10. punktam. Dalībvalstis tiek aicinātas sniegt detalizētāku informāciju.

            1.
            Frī kartupeļi, kas gatavi lietošanai uzturā: paraugu ņemšana divreiz gadā, martā un novembrī (2), iegūstot kopējo paraugu skaitu, kā norādīts tabulā. Gatavo produktu paraugu ņemšana jāveic frī kartupeļu tirgotavās, ātrās ēdināšanas ķēdēs un restorānos. Ja iespējams, paraugu ņemšanu ik gadus veic tajās pašās vietās.
      Specifiska informācija, kas jāsniedz: izejviela svaigi kartupeļi vai pusfabrikāti; citu sastāvdaļu pievienošana.

            2.
            Kartupeļu čipsi: paraugu ņemšana divreiz gadā, martā un novembrī (2), iegūstot kopējo paraugu skaitu, kā norādīts tabulā.
      Specifiska informācija, kas jāsniedz: izejviela svaigi kartupeļi vai pusfabrikāti; citu sastāvdaļu, piedevu vai aromatizētāju pievienošana.

            3.
            Iepriekš termiski apstrādāti frī kartupeļi/kartupeļu produkti gatavošanai mājās apstākļos: ieskaitot produktus, ko pārdot saldētus. Paraugu ņemšana divreiz gadā, martā un novembrī (2), iegūstot kopējo paraugu skaitu, kā norādīts tabulā. Paraugu analīze jāveic, pagatavojot produktu (piemēram, cepot eļļā vai krāsnī utt.). Produktu pagatavo laboratorijā saskaņā ar instrukcijām uz iepakojuma. Specifiska informācija, kas jāsniedz: izejviela kartupeļi vai pusfabrikāti; citu sastāvdaļu pievienošana; produktu pārdod svaigu vai saldētu; nosacījumi, kādos produktu gatavo, saskaņā ar informāciju uz iepakojuma.

            4.
            Maize: specifiska informācija, kas jāsniedz: mīksta vai kraukšķīga maize; šķiedru saturs; graudu veids; fermentēta/nefermentēta; fermentācijas veids (piemēram, raudzēšana); citas sastāvdaļas. Maizes veidu, no kā ņem paraugus, izvēlas, pamatojoties uz ēšanas paradumiem katrā valstī.

            5.
            Sausās brokastis, izņemot musli un auzu pārslu maisījumus: specifiska informācija, kas jāsniedz: graudu veids; citas sastāvdaļas (piemēram, cukurs, rieksti, medus, šokolāde).

            6.
            Cepumi (tostarp zīdaiņu cepumi): specifiska informācija, kas jāsniedz: mīksti vai cieti; ikdienas lietotājiem vai diabētiķiem; saraksts ar visām sastāvdaļām.

            7.
            Grauzdēta kafija: specifiska informācija, kas jāsniedz: grauzdēšanas pakāpe (piemēram, vidēji, tumši); ja pieejams, pupiņu šķirne; pārdošanā kā malta kafija vai pupiņas.

            8.
            Konservēta pārtika zīdaiņiem: jāizvēlas pārtika, kas satur kartupeļus, sakņu dārzeņus vai graudaugus. Specifiska informācija, kas jāsniedz: trauka sastāvs.

            9.
            Apstrādāta graudaugu pārtika zīdaiņiem: analizē pārdošanā esošos produktus.
      Specifiska informācija, kas jāsniedz: graudu veids; citas sastāvdaļas.

            10.
            Citi produkti: Kategorijā iekļauj citus kartupeļu produktus, graudaugu produktus, kafijas produktus, kakao produktus un zīdaiņu pārtiku, kas nav precizēti kādā no iepriekš minētajām kategorijām (piemēram, kartupeļu kraukšķi, piparkūkas, kafijas aizvietotāji). Paraugi jāizvēlas, pamatojoties uz ēšanas paradumiem dalībvalstīs. Iespējams, tie ir jāanalizē pēc pagatavošanas saskaņā ar informāciju uz iepakojuma. Tādā gadījumā jāprecizē nosacījumi, kādos produkts pagatavots.
      Specifiska informācija, kas jāsniedz: detalizēts produkta apraksts (piemēram, pamatsastāvdaļas), nosacījumi, kādos produkts pagatavots, saskaņā ar informāciju uz iepakojuma.

         (1)  Tikai izņēmuma gadījumos, kad produkts var būt pieejams tirgū, vienīgi importējot to no trešās valsts, var tikt ņemti importētā produkta paraugi.

         (2)  Gadījumā, ja produkti ražoti no kartupeļu pusfabrikātiem, paraugu ņemšana divreiz gadā nav vajadzīga.

      II PIELIKUMS
      A.   Ziņojuma paraugs

      B.   Paskaidrojumi attiecībā uz ziņojuma paraugu
      Ziņotājvalsts: dalībvalsts nosaukums, kurā veikta uzraudzība.
      Gads: parauga ņemšanas gads.
      Parauga kods: parauga kods, kas piešķirts laboratorijā.
      Produkta klases numurs: produkta klases numurs saskaņā ar I pielikuma 1. tabulu (ierakstīt skaitļus no 1 līdz 10, piemēram, frī kartupeļi (1), kartupeļu čipsi (2) utt.).
      Produkta nosaukums: iekļauj produkta nosaukumu angļu valodā un oriģinālvalodā.
      Produkta apraksts: jāsniedz īss produkta apraksts, ņemot vērā vismaz to informāciju, kas norādīta I pielikuma C punktā.
      Ražotājs: ja pieejams, ražotāja nosaukums.
      Ražotājvalsts: ja pieejams. Izmantojiet ISO kodus ražotājvalsts noteikšanai (sk. ISO kodus I pielikuma 1. tabulas pirmajā kolonnā). Saskaņā ar I pielikuma A punktu, ja iespējams, produktam, no kura ņemti paraugi, jābūt ar izcelsmi kādā no dalībvalstīm (sk. I pielikuma 1. zemsvītras piezīmi).
      Derīguma termiņš: kā norādīts uz iepakojuma. Sniedziet datumu formātā dd/mm/gg.
      Ražošanas datums: ja ir, kā norādīts uz iepakojuma. Sniedziet datumu formātā dd/mm/gg.
      Parauga ņemšanas datums: datums, kad tika ņemts paraugs. Sniedziet datumu formātā dd/mm/gg.
      Paraugu ņemšanas vieta: vieta, kur tika ņemts paraugs, piemēram, lielveikals, mazs veikals, konditoreja, ātrās ēdināšanas ķēde utt.
      Iepakojuma svars: tā produkta iepakojuma svars (g), no kura ņemti elementārparaugi (ja pieejams).
      Parauga svars: kopparauga svars (g).
      Pagatavošanas nosacījumi: jāprecizē pagatavošanas nosacījumi attiecībā uz iepriekš termiski apstrādātiem frī kartupeļiem vai citiem kartupeļu produktiem gatavošanai mājas apstākļos (3. produktu klase), no kuriem jāņem paraugi un jāanalizē pēc pagatavošanas. Jāievēro recepte uz iepakojuma, kā noteikts šajā laukā. Tas pats attiecas uz dažiem “Citiem produktiem” (10. produktu klase).
      Analīzes veikšanas datums: ja paraugs tika homogenizēts un uzglabāts pirms analīzes veikšanas, jānorāda faktiskais analīzes sākuma datums. Šajā gadījumā jāsniedz sīkāka informācija par uzglabāšanas nosacījumiem.
      Akreditētā metode: lūdzu, atbildiet ar “Jā”/“Nē”, vai analīžu rezultāti tika iegūti izmantojot metodi, kas ir akreditēta saskaņā ar EN ISO 17025.
      Analīzes metode: lūdzu, norādiet, kura analīzes metode tika izmantota (GC-MS ar atvasināšanu, GC-MS bez atvasināšanas, LC-MS-MS vai cita) un sniedziet īsu parauga sagatavošanas aprakstu (piemēram, tīrīšanas procedūra utt.).
      Informācija par kvalifikācijas pārbaudi: lūdzu, sniedziet informāciju par kvalifikācijas pārbaudes organizatoru, shēmas numuru, apļa numuru, matricu un iegūto standarta vērtību (z-score (1)) sekojošā formātā: organizators/shēma/aplis/matrica/z-score. (Piemērs: FAPAS/30/6/sausmaizītes/1,6.)
      Akrilamīda koncentrācija: μg/kg vienībās, kas koriģētas pēc atgūstamības.
      Kvalitatīvās noteikšanas robeža: μg/kg vienībās.
      Kvantitatīvās noteikšanas robeža: μg/kg vienībās.
      Mērījumu neprecizitāte: ja pieejams, lūdzu, sniedziet informāciju par mērījumu neprecizitāti (diapazons %).

         (1)  Ņemiet vērā, ka Z-scores izmantos vienīgi, lai izvērtētu datu kvalitāti. Datu konfidencialitāte tiks nodrošināta.


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52005SC0145

Ieteikums Padomes atzinums saskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 3. punktu par atjaunināto Vācijas stabilitātes programmu 2004. – 2008. gadam  /* SEC/2005/0145 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 2.2.2005SEC(2005) 145 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 3. punktu par atjaunināto Vācijas stabilitātes programmu 2004. – 2008. gadam(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSPadomes Regula (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1] nosaka, ka iesaistītajām dalībvalstīm, t.i., tām dalībvalstīm, kas pieņēmušas vienoto valūtu, līdz 1999. gada 1. martam jāiesniedz Padomei un Komisijai stabilitātes programmas. Saskaņā ar šās regulas 5. pantu Padomei bija jāpārbauda katra stabilitātes programma, balstoties uz novērtējumiem, ko sagatavojusi Komisija un saskaņā ar Līguma 114. pantu izveidotā komiteja (Ekonomikas un finanšu komiteja). Saņēmusi Komisijas ieteikumu un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju, Padome pēc programmas pārbaudīšanas sniedza atzinumu. Saskaņā ar šo regulu dalībvalstīm katru gadu jāiesniedz savu stabilitātes programmu atjauninājumi, kurus saskaņā ar tiem pašiem procedūru noteikumiem var izskatīt arī Padome.2002. gada 19. novembrī Komisija uzsāka pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru attiecībā uz Vāciju, un 2003. gada 21. janvārī Padome nolēma, ka Vācijā pastāv pārmērīgs budžeta deficīts. Vienlaikus Padome Vācijai ieteica novērst pārmērīgu budžeta deficītu ne vēlāk kā līdz 2004. gada beigām. Ņemot vērā Padomes 2003. gada 25. novembra secinājumus un Eiropas Kopienu Tiesas 2004. gada 13. jūlija spriedumu, Komisija savā 2004. gada 14. decembra paziņojumā[2], kas adresēts Padomei, secināja, ka 2005. gads uzskatāms par atbilstošu termiņu pārmērīga budžeta deficīta novēršanai. Komisija arī secināja, ka Vācijas veiktie pasākumi kopumā ir atbilstīgi pārmērīga budžeta deficīta novēršanai līdz 2005. gadam un ka tobrīd nebija vajadzīgi turpmāki pasākumi saskaņā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru. Tomēr Komisija piebilda, ka gadījumā, ja vēlākā posmā netiks īstenoti paredzētie novēršanas pasākumi, tai būs jāiesaka Padomei pastiprināt budžeta uzraudzību un veikt vajadzīgos pasākumus saskaņā ar Līgumu un Stabilitātes un izaugsmes paktu. Šo pozīciju apstiprināja Ekonomikas un finanšu padomes prezidentūras 2005. gada 18. janvāra secinājumi. Vācija no jauna apliecināja savu apņemšanos veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai 2005. gadā samazinātu deficītu līdz līmenim, kas nepārsniedz 3% no IKP, un saglabātu to mazāku par 3% 2006. gadā.Savu pirmo stabilitātes programmu, kas attiecas uz 1998.–2002. gadu, Vācija iesniedza 1999. gada 4. janvārī, un Padome to novērtēja 1999. gada 15. martā[3]. Katru gadu tika iesniegti atjauninājumi. Jaunāko savas stabilitātes programmas atjauninājumu Vācija iesniedza 2004. gada 1. decembrī. Komisijas dienesti ir veikuši šā atjauninājuma tehnisko analīzi, ņemot vērā Komisijas dienestu 2004. gada rudens ekonomisko prognožu rezultātus un ņemot vērā rīcības kodeksu[4], kopīgi pieņemto metodoloģiju potenciālā kopprodukta un cikliski koriģēto atlikumu novērtēšanai, ieteikumus ekonomikas politikas vispārīgajās pamatnostādnēs 2003. – 2005. gadam un principus, kas paredzēti Komisijas 2002. gada 27. novembra paziņojumā Padomei un Eiropas Parlamentam par budžeta politikas koordinācijas stiprināšanu[5]. Šī analīze pamato šādu novērtējumu.-  2004. gada 1. decembrī Vācijas valdība apstiprināja Vācijas stabilitātes programmas atjauninājumu. Tas attiecas uz laiku no 2004. gada līdz 2008. gadam. Programmā kopumā ievērotas datu prasības, kas izvirzītas „rīcības kodeksā par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu”. Trūkumi attiecas uz: (i) informāciju par ārējiem pieņēmumiem; (ii) nesalīdzināmu datu apvienošanu (politikas rezultāti dažreiz ir salīdzināti ar lasītājam nezināmu bāzes līmeni un dažreiz ar 2004. gadu kā salīdzināmo gadu); (iii) to, ka būtiskie dati sniegti noapaļotos skaitļos. Tomēr novērojami uzlabojumi attiecībā uz sīkāku informāciju, piemēram, makroekonomiskā scenārija un budžeta prognožu daļā EKS 95 izmantota kā konsekventa statistiskā sistēma.-  Makroekonomiskajā scenārijā, kas ir programmas pamatā, prognozēts, ka IKP pieaugums salīdzināmajās cenās 2005. gadā būs 1,7% – praktiski bez pārmaiņām salīdzinājumā ar 2004. gadā paredzēto pieaugumu par 1,8%. Šie skaitļi ir koriģēti, ņemot vērā būtiskus kalendāra faktorus, un liecina par pieauguma paātrinājumu par ¾ procentu punkta 2005. gadā. Sagaidāms, ka pēdējo triju programmas gadu laikā pieaugums saglabāsies nemainīgs 2% gadā. Saskaņā ar Komisijas dienestu aprēķiniem, programmas skaitļiem piemērojot kopīgi pieņemto metodoloģiju, IKP pieaugums salīdzināmajās cenās būtu nedaudz augstāks nekā potenciālais pieaugums, kas tiek prognozēts vidēji 1½% apjomā laika posmā no 2004. līdz 2008. gadam. Tomēr faktiskā un potenciālā ražošanas apjoma starpība līdz 2008. gadam saglabājas negatīva. Attiecībā uz 2005. gadu Komisijas dienestu prognozes ir nedaudz nelabvēlīgākas nekā programmas aplēses, un kopš Komisijas dienestu rudens prognozes ir pieauguši lejupslīdes riski. Kaut arī uz atjauninājumā ietverto IKP pieauguma salīdzināmajās cenās prognozi 2005. gadam attiecināmi daži lejupslīdes riski, attiecībā uz pārējiem gadiem prognozes šķiet ticamas. Tomēr IKP deflators, kas ir prognozes pamatā, šķiet diezgan augsts, un tas var liecināt par nodokļu ieņēmumu pārāk augstu novērtēšanu programmas perioda beigās.-  Tāpat kā iepriekšējos atjauninājumos, vidēja termiņa budžeta stratēģijas mērķis ir līdzsvars starp strukturālajām reformām, budžeta konsolidāciju un ciklisko stabilizāciju. Programmas mērķis ir 2005. gadā sasniegt kopējo valsts budžeta deficītu, kas mazāks nekā 3% no IKP, un nodrošināt nepārtrauktu samazinājumu turpmākajos gados. Tiek prognozēts, ka deficītu samazinās no 3,7% no IKP 2004. gadā līdz 2,9% no IKP 2005. gadā un ka pēc tam to stabili samazinās par ½ procentu punkta no IKP gadā, kamēr 2008. gadā deficīts būs 1½% no IKP. Salīdzinājumā ar iepriekšējo programmu šis atjauninājums ietver gandrīz tādu pašu korekcijas virzību, kaut arī ar viena gada novirzi, pamatojoties uz nedaudz vājāku izaugsmes scenāriju. Tiek prognozēts, ka primārais atlikums svārstīsies – no deficīta ½% apjomā no IKP 2004. gadā līdz pārpalikumam 2% apjomā no IKP 2008. gadā. Saskaņā ar Komisijas dienestu aprēķiniem, kas balstīti uz programmas prognozēm un kopīgi pieņemto metodoloģiju, uzlabosies arī cikliski koriģētais atlikums – par 0,6 procentu punktiem 2005. gadā, bet tikai par 0,3 procentu punktiem gan 2007. gadā, gan 2008. gadā, sasniedzot -1,3% no IKP 2008. gadā. Tādējādi līdz programmas pēdējam gadam netiks sasniegts līdzsvaram tuvs budžeta stāvoklis.-  Spriežot pēc esošās informācijas, pasākumiem, par kuriem Vācijas varas iestādes paziņoja 2004. gada novembrī, būtu jābūt pietiekamiem, lai 2005. gadā samazinātu deficītu līdz 2,9% no IKP salīdzinājumā ar Komisijas dienestu 2004. gada oktobrī prognozēto deficītu 3,4% apjomā. Tomēr uz to attiecas divi galvenie riski. Pirmkārt, pieaugums var būt zemāks nekā gaidīts. Otrkārt, izdevumi sociālajiem pārvedumiem var būt augstāki citu iemeslu, nevis negaidīti zema pieauguma dēļ. Arī vissvarīgākais vienreizējais deficīta samazināšanas pasākums joprojām pakļauts Eiropas Kopienu Statistikas biroja lēmumam. Turpmākajos gados pēc 2005. gada budžeta situācija joprojām būs apdraudēta, kaut arī kopējais valsts budžeta deficīts, visticamāk, saglabāsies mazāks nekā 3% no IKP. Šķiet, ka programmas atjauninājumā noteiktā budžeta nostādne nav pietiekama, lai nodrošinātu, ka tiek sasniegts Stabilitātes un izaugsmes pakta vidēja termiņa mērķis – līdzsvaram tuvs budžeta stāvoklis vai budžeta pārpalikums. Ņemot vērā cikliski koriģētā atlikuma uzlabojumu par mazāk nekā 0,5 procentu punkti programmas perioda beigās, atjauninājumā prognozētā korekcija ir diezgan maza, neraugoties uz nozīmīgu strukturālu reformu īstenošanu, kas varētu samazināt izdevumus vidējā termiņā. Turklāt budžeta korekcijas virzība šķiet diezgan optimistiska programmas perioda beigās, jo īpaši attiecībā uz gaidāmo sociālās nodrošināšanas sistēmas pārpalikumu. Arī nodokļu ieņēmumu aplēses ir diezgan labvēlīgas, sākot ar 2006. gadu. Jāņem vērā, ka vienreizējie pasākumi, kas veikti 2004. gada novembrī, lai 2005. gadā sasniegtu deficītu, kas mazāks par 3% no IKP, zināmā mērā vājina budžeta stāvokli programmas perioda beigās un laikā pēc tam. Tāpat, ņemot vērā šo riska novērtējumu, šķiet, ka programmas nostādne attiecībā uz budžetu nenodrošina pietiekamu drošības rezervi, lai līdz 2008. gadam normālu makroekonomisku svārstību rezultātā netiktu pārkāpts 3% no IKP deficīta slieksnis.-  Prognozēts, ka visā programmas periodā parāda attiecība pret IKP būs virs 60% no IKP. Laika posmā no 2001. līdz 2004. gadam tas ir pieaudzis par 6 procentu punktiem līdz 65½% no IKP, un tiek prognozēts, ka līdz 2008. gadam tas samazināsies līdz 65% no IKP. Uz prognozēto parāda virzību attiecas tie paši riski, kas uz deficīta attiecību: jebkādas novirzes attiecībā uz pēdējo aizkavētu parāda attiecības samazināšanu no 2007. gada.-  Atjauninājums sniedz pārskatu par svarīgākajām strukturālajām reformām, kas īstenotas darba tirgū kā daļa no Programmas 2010 paketes un valsts pensiju un veselības aprūpes sistēmās. Šīs reformas ir galvenais iemesls monetāro pārvedumu kritumam par 2% no IKP un valdības galapatēriņa kritumam par 1½ procenta punktu laika posmā no 2004. gada līdz 2008. gadam. 2005. gadā tiek ieviesta jauna sociālo pabalstu shēma, kas stiprina bezdarbnieku iniciatīvu meklēt darbu, tomēr nodokļu un pabalstu sistēmā pilnībā nelikvidējot bezdarba gadījumus attiecībā uz maz apmaksātu darbu. Valsts pensiju sistēmas ilgtspējība tika nostiprināta, sasaistot pensijas un ieguldījuma apmēru ar demogrāfiskajām pārmaiņām. Daļēji tika stiprinātas vēlākas pensionēšanās iniciatīvas, un tika uzlabota papildu pensijas shēmu pārnesamība. Reformas veselības aprūpes nozarē radīja ievērojamu izdevumu samazinājumu 2004. gadā. Tomēr tās tikai daļēji samazinās izdevumu slogu nākotnē.-  Šķiet, ka no valsts finanšu ilgtermiņa stabilitātes viedokļa, kuru nozīmīgs elements ir prognozētās budžeta izmaksas, kas saistītas ar iedzīvotāju novecošanu, Vācija ir salīdzinoši labvēlīgā stāvoklī. Tomēr ilgtermiņa stabilitāte ir ļoti atkarīga no tā, vai vidējā termiņā tiks sasniegta plānotā budžeta konsolidācija. Tiesību aktos jau iestrādātās strukturālās reformas, jo īpaši pensiju reforma, iespējams, samazinās novecošanās ietekmi uz budžetu. Tomēr notiekošo reformu atvieglinošā ietekme uz budžetu ir diezgan nenoteikta, un atjauninājumā pieļauts, ka ir vajadzīgi turpmāki pasākumi, lai īpaši ierobežotu ar veselības aprūpi saistītos izdevumus.-  Kopumā 2004. gada atjauninājumā izklāstītā ekonomikas politika daļēji saskan ar valsts specifikai atbilstīgajām ekonomikas politikas vispārīgajām pamatnostādnēm valsts finanšu jomā. Konkrēti 2004. gadā netika samazināts cikliski koriģētais deficīts. Plānotās cikliski koriģētā atlikuma vidēja termiņa korekcijas, sākot no 2007. gada, ir mazākas nekā ½ procenta punkta no IKP un turklāt ir pakļautas riskiem. Tas programmas aptvertajā periodā neļaus sasniegt līdzsvaram tuvu budžeta stāvokli. Tas notiek neraugoties uz to, ka Vācija ir īstenojusi būtiskas strukturālas reformas, jo īpaši attiecībā uz darba tirgu un pensiju sistēmām, kas uzlabojušas valsts pozīciju cīņā ar sabiedrības novecošanās sekām. Joprojām ir svarīgi, lai Vācija gūtu panākumus virzībā uz lielāku faktisko un potenciālo izaugsmi, mobilizējot tās nepietiekami izmantotās darbaspēka rezerves.-  Ņemot vērā iepriekš izklāstīto novērtējumu, Vācijai būtu lietderīgi: (i) veikt vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu pārmērīgā deficīta novēršanu 2005. gadā; (ii) īstenot tādas budžeta korekcijas gados, kas seko 2005. gadam, kuras ļaus sasniegt līdzsvaram tuvu budžeta stāvokli līdz programmas perioda beigām; un (iii) turpināt īstenot strukturālās reformas, lai turpmāk uzlabotu ilgtermiņa valsts finanšu stāvokļa stabilitāti, jo īpaši attiecībā uz veselības aprūpes sistēmu.* * *Balstoties uz šo novērtējumu, Komisija ir pieņēmusi pievienoto ieteikumu Padomes Atzinumam par atjaunināto Vācijas stabilitātes programmu un nosūta to Padomei.IeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 3. punktu par atjaunināto Vācijas stabilitātes programmu 2004. – 2008. gadamEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu,[6] un jo īpaši tās 5. panta 3. daļu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu,apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.1.  Padome 2005. gada 17. februārī pārbaudīja atjaunināto Vācijas stabilitātes programmu laikam no 2004. līdz 2008. gadam. Programmā kopumā ievērotas datu prasības, kas i zvirzītas pārstrādātajā „rīcības kodeksā par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu”. Programmā izmantoti galvenokārt noapaļoti skaitļi, apvienoti nesalīdzināmi dati un sniegta nepietiekama informācija par ārējiem pieņēmumiem. Šai sakarā Padome aicina Vāciju panākt atbilstību datiem izvirzītajām prasībām.2.  Makroekonomiskajā scenārijā, kas ir programmas pamatā, prognozēts, ka IKP pieaugums salīdzināmajās cenās 2005. gadā būs 1,7% – praktiski bez pārmaiņām salīdzinājumā ar 2004. gadā paredzēto pieaugumu par 1,8%. Šie skaitļi ir koriģēti, ņemot vērā būtiskus kalendāra faktorus, un liecina par pieauguma paātrinājumu par ¾ procentu punkta 2005. gadā. Sagaidāms, ka pēdējo triju programmas gadu laikā pieaugums saglabāsies nemainīgs 2% gadā. No pašreizējās perspektīvas raugoties, šis scenārijs šķiet ticams, kaut arī 2005. gada pieauguma prognoze šķiet diezgan labvēlīga. Programmas prognozes par inflāciju uzskatāmas par paaugstinātām.3.  2003. gada 21. janvārī Padome nolēma, ka Vācijā pastāv pārmērīgs budžeta deficīts, un ieteica to novērst ne vēlāk kā līdz 2004. gadam. Tomēr to iemeslu dēļ, kuri sīki izklāstīti Komisijas paziņojumā Padomei un Eiropas Parlamentam „par stāvokli Vācijā un Francijā saistībā ar to pienākumu saskaņā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru, ievērojot Eiropas Kopienu Tiesas spriedumu”, kas pieņemts 2004. gada 14. decembra[7], Komisija secināja, ka 2005. gads būtu jāuzskata par atbilstošu termiņu pārmērīga budžeta deficīta novēršanai, jo Padomes 2003. gada novembra secinājumi bija radījuši tiesiskas sekas, līdz tās anulēja Tiesa. Saskaņā ar šo paziņojumu programmas budžeta stratēģijas galvenais mērķis ir līdz 2005. gadam sasniegt deficītu, kas būtu mazāks nekā 3% no IKP. Programmas mērķis ir arī nepārtraukts kopējā valsts budžeta deficīta samazinājums turpmākajos gados. Paredzēts, ka katru gadu no 2005. gada deficīts stabili samazināsies par ½ procentu punkta no IKP, 2008. gadā sasniedzot noapaļotu līmeni 1½% no IKP. Saskaņā ar Komisijas aprēķiniem, kas balstīti uz programmas prognozēm un kopīgi pieņemto metodoloģiju, no 2005. gada cikliski koriģētais deficīts samazinātos tikai par nedaudz mazāk kā ½ procentu punkta gadā, 2008. gadā sasniedzot aptuveni 1% no IKP. Tāpat kā iepriekšējos atjauninājumos, vidēja termiņa budžeta stratēģijas mērķis ir līdzsvars starp strukturālajām reformām, budžeta konsolidāciju un ciklisko stabilizāciju.4.  Pamatojoties uz esošo informāciju, pasākumiem, par kuriem Vācijas varas iestādes paziņoja 2004. gada novembrī, jābūt pietiekamiem, lai 2005. gadā samazinātu deficītu līdz 2,9% no IKP salīdzinājumā ar Komisijas dienestu 2004. gada oktobrī prognozēto deficītu 3,4% apjomā. Budžeta situācija joprojām būs apdraudēta. Lai novērstu pārmērīgu budžeta deficītu, efektīvi un pilnībā jāīsteno visi paredzētie pasākumi, kā arī papildu pasākumi gadījumā, ja negatīvas pārmaiņas apdraudētu mērķi 2005. gadā sasniegt budžeta deficītu, kas mazāks par 3% no IKP. Gados, kas seko 2005. gadam, budžeta rezultāti varētu būt sliktāki nekā prognozēts programmā, kaut arī kopējais valsts budžeta deficīts, iespējams, saglabāsies zemāks nekā 3% no IKP. Ņemot vērā cikliski koriģētā atlikuma uzlabojumu par mazāk nekā 0,5 procentu punkti programmas perioda beigās, atjauninājumā prognozētā korekcija ir diezgan maza, neraugoties uz nozīmīgu strukturālu reformu īstenošanu, kas vidējā termiņā varētu samazināt izdevumus. Turklāt budžeta korekcijas virzība šķiet diezgan optimistiska programmas beigās. Turklāt vienreizējie pasākumi, par kuriem paziņots 2004. gada novembrī, lai 2005. gadā deficītu samazinātu zem 3% no IKP, zināmā mērā vājina budžeta stāvokli programmas perioda beigās un pēc tam.5.  Ņemot vērā šo riska novērtējumu, šķiet, ka programmas nostādne attiecībā uz budžetu nenodrošina pietiekamu drošības rezervi, lai līdz 2008. gadam normālu makroekonomisku svārstību rezultātā netiktu pārkāpts 3% no IKP deficīta slieksnis; tā arī nenodrošina, ka visā programmas periodā tiks sasniegts Stabilitātes un izaugsmes pakta vidēja termiņa mērķis – līdzsvaram tuvs budžeta stāvoklis vai budžeta pārpalikums.6.  Pēc aplēsēm parāda attiecība 2004. gadā sasniedza 65½% no IKP, kas ir vairāk nekā Līgumā ierakstītā salīdzināmā vērtība 60% no IKP. Programmā prognozēts, ka parāda attiecība pieaugs līdz 66% 2005. un 2006. gadā un, sākot ar 2007. gadu, samazināsies līdz 65% no IKP 2008. gadā. Tomēr parāda attiecības attīstība, šķiet, būs mazāk labvēlīga nekā prognozēts, ņemot vērā iepriekš minētos riskus, kas apdraud budžeta mērķus.7.  Šķiet, ka, neraugoties uz iespaidīgajām prognozētajām budžeta izmaksām saistībā ar iedzīvotāju novecošanos, no valsts finanšu ilgtermiņa stabilitātes viedokļa Vācija ir salīdzinoši labvēlīgā stāvoklī. Tomēr ilgtermiņa stabilitāte ir ļoti atkarīga no tā, vai vidējā termiņā tiks sasniegta plānotā budžeta konsolidācija. Tiesību aktos jau iestrādātās Programmas 2010 strukturālās reformas, jo īpaši pensiju reforma, iespējams, samazinās novecošanās ietekmi uz budžetu, kaut arī notiekošo reformu ietekme uz izdevumu samazināšanu ir diezgan nenoteikta, jo īpaši veselības aprūpes jomā.8.  2004. gada atjauninājumā izklāstītā ekonomikas politika daļēji saskan ar valsts specifikai atbilstīgajām ekonomikas politikas vispārīgajām pamatnostādnēm valsts finanšu jomā. Konkrēti 2004. gadā netika samazināts cikliski koriģētais deficīts. Turklāt plānotās cikliski koriģētā atlikuma vidēja termiņa korekcijas, sākot no 2007. gada, ir mazākas nekā ½ procentu punkta no IKP un turklāt ir pakļautas riskiem. Tas programmas aptvertajā periodā neļaus sasniegt līdzsvaram tuvu budžeta stāvokli. Tas notiek par spīti tam, ka Vācija ir īstenojusi būtiskas strukturālas reformas, jo īpaši attiecībā uz darba tirgu un pensiju sistēmām, kas uzlaboja valsts pozīciju cīņā ar sabiedrības novecošanas sekām. Joprojām ir svarīgi, lai Vācija gūtu panākumus virzībā uz lielāku faktisko un potenciālo izaugsmi, mobilizējot tās nepietiekami izmantotās darbaspēka rezerves.* * *Ņemot vērā iepriekš izklāstīto novērtējumu, Padome uzskata, ka Vācijai ir:(i) jāveic vajadzīgie pasākumi, lai nodrošinātu pārmērīgā deficīta novēršanu 2005. gadā;(ii) jāīsteno budžeta korekcijas gados, kas seko 2005. gadam, kas ļaus sasniegt līdzsvaram tuvu budžeta stāvokli līdz programmas perioda beigām; un(iii) jāturpina īstenot strukturālās reformas, lai turpmāk uzlabotu ilgtermiņa valsts finanšu stāvokļa stabilitāti, jo īpaši attiecībā uz veselības aprūpes sistēmu.Tabula: Nozīmīgāko makroekonomikas un budžeta prognožu salīdzinājums2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |Reālais IKP (izmaiņas % ) | SP 2004. g. dec. | 1,8 | 1,7 | 1 ¾ | 2 | 2 |KOM 2004. g. okt. | 1,9 | 1,5 | 1,7 | -- | -- |SP 2004. g. janv. | 1,7 | 2 ¼ | 2 ¼ | 2 ¼ | -- |SPCI inflācija (%) | SP 2004. g. dec. | -- | -- | -- | -- | -- |KOM 2004. g. okt. | 1,7 | 1,3 | 1,1 | -- | -- |SP 2004. g. janv. | -- | -- | -- | -- | -- |Valsts bilance (% no IKP) | SP 2004. g. dec. | -3 ¾ | -2,9 | -2 ½ | -2 | -1 ½ |KOM 2004. g. okt. | -3,9 | -2,9 | -2,6 | -- | -- |SP 2004.g. janv. | -3 ¼ | -2 ½ | -2 | -1 ½ | -- |Primārā bilance (% no IKP) | SP 2004. g. dec. | - ½ | 0 | ½ | 1 ½ | 2 |KOM 2004. g. okt. | -0,8 | 0,2 | 0,5 | -- | -- |SP 2004. g. janv. | - ¼ | ½ | 1 | 1 ½ | -- |Cikliski koriģētais atlikums (% no IKP) | SP 2004. g. dec.1 | -3,0 | -2,4 | -1,9 | -1,6 | -1,3 |KOM 2004. g. okt. | -3,4 | -2,4 | -2,1 | -- | -- |SP 2004. g. janv.1 | -2,5 | -2,1 | -1,6 | -1,4 | -- |Bruto valsts parāds (% no IKP) | SP 2004. g. dec. | 65 ½ | 66 | 66 | 65 ½ | 65 |KOM 2004. g. okt. | 65,9 | 66,7 | 67,1 | -- | -- |SP 2004. g. janv. | 65 | 65 ½ | 65 ½ | 65 | -- |Piezīme: 1 Komisijas dienestu aprēķini, pamatojoties uz programmā atrodamo informāciju. Avoti: Stabilitātes programma (SP); Komisijas dienestu 2004. gada rudens ekonomikas prognozes (KOM), kas koriģētas, lai iekļautu novembrī iesniegto papildu budžeta paketi, gk. Komisijas paziņojums Padomei: „Stāvoklis Vācijā un Francijā saistībā ar to pienākumu saskaņā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru, ievērojot Eiropas Kopienu Tiesas spriedumu”, 2004. gada 14. decembris, KOM (2004) 813; Komisijas dienestu aprēķini. |[1] OV L 209, 2.8.1997. Visi dokumenti, uz kuriem norādīts šajā tekstā, atrodami tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] KOM(2004) 813, 2004.14.12.[3] OV C124, 5.5.1999.[4] Ekonomikas un finanšu komitejas pārskatītais atzinums par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu, apstiprinājusi Ekonomikas un finanšu padome 2001.10.7.[5] KOM(2002) 668, 27.11.2002.[6] OV L 209, 2.8.1997. Visi dokumenti, uz kuriem norādīts šajā tekstā, atrodami tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[7] KOM(2004) 813, 2004.14.12.