Svarīgs juridisks paziņojums

|

52005SC0231

Ieteikums Padomes Atzinums saskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 3. punktu par Latvijas aktualizēto konverģences programmu 2004. – 2007. gadam  /* SEC/2005/0231 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 16.2.2005SEC(2005) 231 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 3. punktu par Latvijas aktualizēto konverģences programmu 2004. – 2007. gadam(iesniegusi Komisija)  PASKAIDROJUMA RAKSTSPadomes Regula (EK) Nr. 1466/77 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1] nosaka, ka neiesaistītajām dalībvalstīm, tas ir, tām dalībvalstīm, kuras nav pieņēmušas vienoto valūtu, ir jāiesniedz Padomei un Komisijai konverģences programmas. Saskaņā ar minētās regulas 9. pantu Padomei ir jāizvērtē visas konverģences programmas, balstoties uz novērtējumiem, kurus sagatavojusi Komisija un komiteja, kas izveidota saskaņā ar Līguma 114. pantu (Ekonomikas un finanšu komiteja). Balstoties uz Komisijas ieteikumu un pēc apspriešanās ar Ekonomikas un finanšu komiteju, Padomei pēc programmas izvērtēšanas ir jāsniedz atzinums. Saskaņā ar minēto regulu dalībvalstīm ik gadu ir jāiesniedz savu konverģences programmu atjauninātās versijas, kuras arī Padome var izvērtēt saskaņā ar šīm pašām procedūrām.Desmit valstis, kas pievienojās ES 2004. gada 1. maijā, nav ieviesušas vienoto valūtu. Tās apņēmās iesniegt savas konverģences programmas līdz 2004. gada 15. maijam un to pirmās aktualizētās versijas līdz 2004. gada beigām.Pirmā Latvijas konverģences programma par laika periodu no 2004. līdz 2007. gadam tika iesniegta 2004. gada 14. maijā, un Padome to izvērtēja 2004. gada 5. jūlijā. Latvija iesniedza savas konverģences programmas aktualizēto versiju 2004. gada 30. decembrī. Komisijas dienesti ir veikuši šīs aktualizētās versijas tehnisko novērtēšanu, ņemot vērā Komisijas dienestu 2004. gada rudenī sagatavoto ekonomikas prognožu rezultātus un ievērojot rīcības kodeksu[2], kopīgi pieņemto metodoloģiju prognozējamā kopprodukta novērtēšanai, 2003. – 2005. gada vispārīgajās ekonomikas politikas pamatnostādnēs iekļautos ieteikumus, kā arī principus, kas noteikti Komisijas 2002. gada 27. novembra paziņojumā Padomei un Eiropas Parlamentam par budžeta politiku koordinēšanas stiprināšanu[3]. Šā novērtējuma rezultātā radušies šādi secinājumi:-  Latvijas konverģences programmas par laika posmu no 2004. līdz 2007. gadam pirmo aktualizēto versiju Latvijas Ministru kabinets pieņēma 28. decembrī un tā tika iesniegta Eiropas Komisijai 2004. gada 30. decembrī. Programma ir balstīta uz ekonomikas prognozēm, kas ietvertas 2005. gada budžeta likumā, kas 2004. gada 13. decembrī tika iesniegts Saeimai un ko tā pieņēma 20. decembrī. Aktualizētā programma kopumā atbilst „Rīcības kodeksa par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu” prasībām attiecībā uz datiem, taču jāuzlabo datu klasifikācija attiecībā uz valsts ieņēmumiem un izdevumiem atbilstoši EKS 95.-  Aktualizētajā versijā 2004. gada IKP izaugsmes aplēse ir 8,1 % un 2005. gadā izaugsme paredzēta 6,7 % apjomā, pateicoties iekšējā pieprasījuma, jo īpaši ieguldījumu un privātā patēriņa, spēcīgam pieaugumam. IKP pieaugums 2006. un 2007. gadā paredzēts tikai nedaudz zemāks (abos gados 6,5 %). Eksporta pieaugumam ir spēcīga dinamika, kas atspoguļo gan pasaules ekonomikas atlabšanu, gan pozitīvo ietekmi no Latvijas iestāšanās ES, tomēr to apsteidz importa pieaugums, kas saistās ar iekšējā pieprasījuma palielinājumu. Tuvākajā laikā tiek prognozēta negatīva neto eksporta vērtība un ievērojamais tekošā konta deficīts samazināsies tikai nedaudz. Lai gan saimnieciskā darbība strauji palielinās, tiek prognozēts, ka bezdarbs samazināsies tikai pamazām. Kopumā, balstoties uz pašreiz pieejamo informāciju, makroekonomikas scenārijs šķiet ticams un plašos vilcienos ir saskaņā ar Komisijas dienestu novērtējumu, ieskaitot 2004. gada rudens prognozes.-  Lai sasniegtu Latvijas Bankas nosprausto cenu stabilitātes mērķi, no 1994. gada valūta (lats) tika piesaistīta SDR, ar normālo svārstību robežu ±1 procents no oficiālā maiņas kursa. Latvijas iestādes plāno pievienoties VKM II 2005. gada sākumā un ir nospraudušas mērķi pāriet uz eiro, agrākais, 2008. gada 1. janvārī. Veicot soli šīs stratēģijas īstenošanā, 2005. gada 1. janvārī atbilstoši tirgus vērtībai lats no SDR tika piesaistīts eiro, ar normālo svārstību robežu ±1 procents no jaunā oficiālā maiņas kursa. Pēc piesaistes maiņas vietējie starpbanku valūtas kursi ir pietuvinājušies tiem, kas ir eiro zonā. Ilgtermiņa obligāciju procentu peļņa salīdzinājumā ar eiro zonu 2004. gadā svārstījās robežās no 0,5 līdz 1 procenta punktam. Līdz 2003. gadam SPCI inflācija bija salīdzinoši zema. Taču 2004. gada laikā SPCI inflācija būtiski pieauga, sasniedzot 7,8 % augustā, pēc tam nedaudz samazinājās pēdējā ceturksnī, līdz ar to gada vidējā vērtība bija 6,2%. Atbildīgās institūcijas uzskata, ka inflācijas pieaugums 2004. gadā bija pārejošas dabas, un paredz, ka PCI inflācija samazināsies no 6,2 % 2004. gadā līdz 3,0 % 2006. gadā. Inflāciju 2005. gadā joprojām ietekmēs administratīvi regulējamo cenu kāpums un netiešo nodokļu likmju saskaņošanas pasākumi. Tomēr, pateicoties labvēlīgam bāzes efektam un pie nosacījuma, ka tiek novērsta ekonomikas pārkaršana, inflācijai būtu pakāpeniski jāsamazinās, taču iespējams, ka inflācija būs nedaudz augstāka par atbildīgo institūciju prognozēto.-  Programmas aktualizētās versijā mērķis ir visos programmas gados noturēt deficītu zem atsauces vērtības, 3% no IKP, panākot valsts budžeta deficīta pakāpenisku samazināšanos no programmā iekļautās aplēses 1,7 % no IKP 2004. gadā[4] līdz 1,4 % no IKP 2007. gadā. Atspoguļojot ES pārskaitījumu un ar tiem saistīto izdevumu ietekmi, tiek prognozēts, ka gan izdevumi, gan ieņēmumi augstāko punktu sasniegs 2005. gadā – attiecīgi 39,3 % un 37,7 % no IKP – un turpmāk līdz 2007. gadam pamazām samazināsies līdz attiecīgi 36,5 % un 35,1 % no IKP. Valsts finanšu vidēja termiņa korekcijas pamatā ir ieņēmumu attiecības un izdevumu attiecības samazināšana. Programmas periodā primārā bilance uzlabojas, sakarā ar mazāku primāro izdevumu īpatsvaru samazinoties kopējo izdevumu īpatsvaram un, zināmā mērā, samazinoties procentu maksājumiem. Primāro izdevumu īpatsvars galvenokārt samazinās zemāka pārskaitījumu un subsīdiju īpatsvara rezultātā, vienlaikus palielinoties ieguldījumu īpatsvaram. Ieņēmumu īpatsvars krīt nodokļu, galvenokārt ienākuma nodokļa, samazināšanās rezultātā, nedaudz atvieglojot nodokļu slogu. Lai gan salīdzinājumā ar 2004. gada maija programmu vispārējā stratēģija paliek nemainīga, plānotais budžeta deficīts ir pārskatīts un samazināts salīdzinājumā ar iepriekšējo programmu, kurā tas katru gadu bija ap 2 % no IKP.-  Riski attiecībā uz programmā ietvertajām budžeta prognozēm šķiet visumā samērīgi. No otras puses, pieņēmumi par nodokļu ieņēmumiem no saimnieciskās darbības šķiet nedaudz pesimistiski – ieņēmumi varētu izrādīties lielāki nekā plānots. Pieredze rāda, ka Latvija izsaka piesardzīgas prognozes, kas iepriekšējos gados attiecībā uz nodokļu ieņēmumu mērķiem vairākkārt ir tikušas pārsniegtas. Turklāt, attiecībā uz budžeta kontroli pastāv īpaša procedūra, kas varētu atvieglot salīdzinoši ātru korekciju veikšanu budžeta izpildes gadā, ja budžeta dinamika neatbilst plānotajam. No otras puses, ņemot vērā maksājumu saistības, kas saistītas ar ES finansējumu, deficīta mērķa sasniegšana ir atkarīga no šā finansējuma ieskaitīšanas valsts ieņēmumos. Stingras izdevumu disciplīnas (ieskaitot ES daļēji finansēto projektu administrēšanu) ievērošanu var apdraudēt administratīvās spējas trūkums.-  Ņemot vērā šo risku novērtējumu, programmas budžeta nostāja ir nepietiekama, lai programmas periodā sasniegtu Stabilitātes un izaugsmes paktā noteikto vidēja termiņa mērķi panākt tādu budžetu, kas ir tuvu līdzsvaram vai ar pārpalikumu. Bez tam, lai gan programmā iezīmēta visai ambicioza konsolidācijas gaita, drošības rezerve var izrādīties nepietiekama, lai novērstu deficīta sliekšņa, 3 % no IKP, pārkāpšanu sakarā ar parastām makroekonomiskām svārstībām. Tomēr tas ir pietiekami, lai noturētu parāda attiecību pret IKP ļoti zemā līmenī.-  Parāda attiecība 2004. gadā tiek lēsta 14,2 % apjomā no IKP, kas ir ievērojami zem Līgumā noteiktās atsauces vērtības, 60 % no IKP. Nelielais parāda attiecības palielinājums programmas periodā – līdz 15,0 % no IKP 2007. gadā – galvenokārt ir saistīts ar pastāvīgo deficītu, kuru lielā mērā kompensēs nominālā IKP pieaugums.-  Programmā īsi aplūkota valdības strukturālo reformu programma, kas vērsta uz pasākumiem, lai uzlabotu uzņēmējdarbības vidi, konkurētspēju, enerģētikas un sakaru nozares attīstību, izglītības un veselības aprūpes sistēmas, kā arī uz pasākumiem darba tirgus politiku aktivizēšanai un jauninājumu un pētniecības veicināšanai. Programmā arī iezīmēti pasākumi, lai turpmāk nostiprinātu budžeta procedūru, ieviešot budžeta vairākgadu plānošanu un lai palielinātu nominālo izdevumu griestu pārskatāmību un uzticamību, piemērojot sistemātisku novērtēšanas mehānismu. Ir pamats uzskatīt, ka šīs reformas, no kurām lielākā daļa jau tiek īstenotas vai saistībā ar kurām tiek sagatavoti tiesību akti, uzlabos Latvijas ekonomikas izaugsmes apstākļus, palielinot produktivitāti, pastiprinot motivāciju iesaistīties darba tirgū, veicinot darba vietu radīšanu un novēršot nodokļu nemaksāšanu, kā arī uzlabojot fiskālo disciplīnu gan ministriju, gan pašvaldību līmenī.-  Šķiet, ka Latvijā ir samērā labvēlīga situācija attiecībā uz valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspēju, neskatoties uz prognozētajām budžeta izmaksām saistībā ar sabiedrības novecošanos. Latvijas salīdzinoši zemā parāda attiecība, pieņemtā pensiju reforma, ieskaitot valsts fondētā līmeņa ieviešanu, kā arī līdzekļu uzkrāšana valsts fondētajā pensiju shēmā ļaus ierobežot novecošanās ietekmi uz budžetu. Programmā izklāstītā stratēģija balstās uz budžeta deficīta iegrožošanu vidējā termiņā un pensiju reformas labvēlīgo ietekmi uz budžetu. Tomēr reformas veselības un ilglaicīgas aprūpes jomā varētu būt saistīta ar lielākiem izdevumiem. Ilgtermiņā budžeta ilgtspēja var tikt apdraudēta. Taču, ņemot vērā Latvijas salīdzinoši nelielo nodokļu slogu, gadījumā, ja rastos šādi draudi, to novēršanai vajadzētu būt samērā vienkāršai.-  Programmas aktualizētajā versijā izklāstītā ekonomikas politika kopumā atbilst valsts ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm (EPVP) valsts finanšu jomā. Ņemot vērā nepieciešamību risināt ievērojamā tekošā konta deficīta problēmu, Latvijai tika ieteikts ticamā un ilgtspējīgā veidā samazināt valsts budžeta deficītu, veicot vairākgadu plānošanu. Tā kā programmā paredzēts tekošā konta deficīta samazinājums, tad 2004. gada budžeta deficīts, kas bija mazāks kā plānots, un aktualizētajā versijā paredzētā konsolidācijas gaita ir saskaņā ar EPVP ieteikumiem. Tomēr šis novērtējums atkarīgs no labvēlīgas ārējās bilances attīstības, tādēļ uzraudzība jāturpina. Turklāt, kā tika norādīts Padomes atzinumā par pagājušā gada maija programmu, atbilstoša fiskālā stāvokļa novērtējums ir arī atkarīgs no pieprasījuma spiediena uz ekonomiku, pat ja ir grūti noteikt valsts atrašanās vietu ekonomikas attīstības ciklā; tādēļ novērtējums arī atkarīgs no tā, vai makroekonomikas politika ir piemērota, lai panāktu nesen augsto vērtību sasniegušās inflācijas samazināšanu.***Balstoties uz šo novērtējumu, Komisija ir pieņēmusi pievienoto ieteikumu attiecībā uz Padomes atzinumu par Latvijas atjaunināto konverģences programmu un tās iesniegšanu Padomei.IeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 3. punktu par Latvijas aktualizēto konverģences programmu 2004. – 2007. gadamEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[5] un jo īpaši tās 9. panta 3. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu,apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.1.  Padome 2005. gada 8. martā izvērtēja Latvijas aktualizēto konverģences programmu, kas aptver laika posmu no 2004. līdz 2007. gadam. Programma kopumā atbilst „Rīcības kodeksa par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu” prasībām attiecībā uz datiem, taču jāuzlabo datu klasifikācija attiecībā uz valsts ieņēmumiem un izdevumiem atbilstoši EKS 95. Līdz ar to, Latvijai tiek lūgts veikt attiecīgās korekcijas, lai būtu ievērotas rīcības kodeksa prasības.2.  Programmas pamatā esošajā makroekonomikas scenārijā reālais IKP 2004. gadā tiek lēsts 8,1 %, un ir prognozēts, ka atlikušajā programmas periodā tas noturēsies augstā līmenī, ar vidējo izaugsmi 6,6 % gadā. Balstoties uz pašreiz pieejamo informāciju, šķiet, ka šis scenārijs atspoguļo ticamus pieņēmumus attiecībā uz izaugsmi. Programmā iekļautās inflācijas prognozes šķiet nedaudz par zemu.3.  Programmas aktualizētās versijas mērķis ir visos programmas gados noturēt deficītu zem atsauces vērtības, 3% no IKP, panākot valsts budžeta deficīta pakāpenisku samazināšanos no lēstās vērtības 1,7 % no IKP 2004. gadā līdz 1,4 % no IKP 2007. gadā. Sakarā ar pievienošanos ES gan ieņēmumu, gan izdevumu rādītāji 2005. gadā strauji pieaug. Turpmāk valsts finanšu vidēja termiņa korekcijas balstās uz ieņēmumu attiecības un izdevumu attiecības samazināšanu. Primāro izdevumu īpatsvars galvenokārt samazinās zemāka pārskaitījumu un subsīdiju īpatsvara rezultātā, vienlaikus palielinoties ieguldījumu īpatsvaram. Ieņēmumu īpatsvars krītas nodokļu, galvenokārt ienākuma nodokļa, samazināšanās rezultātā, nedaudz atvieglojot nodokļu slogu.4.  Riski attiecībā uz programmā ietvertajām budžeta prognozēm kopumā šķiet samērīgi. No vienas puses, pieņēmumi par nodokļu ieņēmumiem no saimnieciskās darbības šķiet nedaudz pesimistiski – ieņēmumi varētu izrādīties lielāki nekā plānots. No otras puses, ņemot vērā maksājumu saistības, kas saistītas ar ES finansējumu, deficīta mērķa sasniegšana ir atkarīga no šā finansējuma ieskaitīšanas valsts ieņēmumos. Stingras izdevumu disciplīnas (ieskaitot ES daļēji finansēto projektu administrēšanu) ievērošanu var apdraudēt administratīvās spējas trūkums.5.  Ņemot vērā šo risku novērtējumu, programmas budžeta nostāja ir nepietiekama, lai programmas periodā sasniegtu Stabilitātes un izaugsmes paktā noteikto vidēja termiņa mērķi sasniegt tādu budžetu, kas ir tuvu līdzsvaram vai ar pārpalikumu. Turklāt, drošības rezerve var izrādīties nepietiekama, lai novērstu deficīta sliekšņa, 3 % no IKP, pārkāpšanu sakarā ar parastām makroekonomiskām svārstībām. Tomēr tas ir pietiekami, lai noturētu parāda attiecību pret IKP ļoti zemā līmenī.6.  Parāda attiecība 2004. gadā tiek lēsta 14,2 % apjomā no IKP, kas ir ievērojami zem Līgumā noteiktās vērtības, 60 % no IKP. Nelielais parāda attiecības palielinājums programmas periodā – līdz 15,0 % no IKP 2007. gadā – galvenokārt ir saistīts ar pastāvīgo deficītu, kuru lielā mērā kompensēs nominālā IKP pieaugums.7.  Programmā izklāstītā budžeta stratēģija paredz samērā labvēlīgu situāciju Latvijā attiecībā uz valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspēju, neskatoties uz prognozētajām budžeta izmaksām saistībā ar sabiedrības novecošanos. Salīdzinoši zemā parāda attiecība, pieņemtā pensiju reforma, ieskaitot valsts fondētā līmeņa ieviešanu, kā arī līdzekļu uzkrāšana valsts finansētajā pensiju shēmā ļaus ierobežot novecošanās ietekmi uz budžetu. Programmā izklāstītā stratēģija balstās uz budžeta deficīta iegrožošanu vidējā termiņā un pensiju reformas labvēlīgo ietekmi uz budžetu. Tomēr reformas veselības un ilglaicīgas aprūpes jomā varētu būt saistītas ar lielākiem izdevumiem. Ilgtermiņā budžeta ilgtspēja var tikt apdraudēta. Taču, ņemot vērā Latvijas salīdzinoši nelielo nodokļu slogu, gadījumā, ja rastos šādi draudi, to novēršanai vajadzētu būt samērā vienkāršai.8.  Programmā izklāstītā ekonomikas politika kopumā atbilst valsts ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm (EPVP) valsts finanšu jomā. Ņemot vērā nepieciešamību risināt ievērojamā tekošā konta deficīta problēmu, Latvijai tika ieteikts ticamā un ilgtspējīgā veidā samazināt valsts budžeta deficītu, veicot vairākgadu plānošanu. Tā kā programmā paredzēts tekošā konta deficīta samazinājums, tad 2004. gada budžeta deficīts, kas bija mazāks kā plānots, un aktualizētajā versijā paredzētā konsolidācijas gaita ir saskaņā ar EPVP ieteikumiem. Tomēr šis novērtējums atkarīgs no labvēlīgas ārējās bilances attīstības, tādēļ uzraudzība jāturpina. Turklāt, kā tika norādīts Padomes atzinumā par pagājušā gada maija programmu, atbilstoša fiskālā stāvokļa novērtējums ir arī atkarīgs no pieprasījuma spiediena uz ekonomiku, pat ja ir grūti noteikt valsts atrašanās vietu ekonomikas attīstības ciklā; tādēļ novērtējums arī atkarīgs no tā, vai makroekonomikas politika ir piemērota, lai panāktu nesen augsto vērtību sasniegušās inflācijas samazināšanu.Galveno makroekonomikas un budžeta prognožu salīdzinājums2004 | 2005 | 2006 | 2007 |Reālais IKP (izmaiņas %) | KP XII 2004 | 8,1 | 6,7 | 6,5 | 6,5 |KOM X 2004 | 7,5 | 6,7 | 6,7 | n.p. |KP V 2004 | 6,7 | 6,7 | 6,5 | 6,5 |PCI inflācija1 (%) | KP XII 2004 | 6,2 | 4,3 | 3,0 | 3,0 |KOM X 2004 | 6,8 | 4,7 | 3,5 | n.p. |KP V 2004 | 4,5 | 3,7 | 3,0 | 3,0 |Valsts bilance (% no IKP) | KP XII 2004 | -1,7 | -1,6 | -1,5 | -1,4 |KOM X 2004 | -2,0 | -2,8 | -2,9 | n.p. |KP V 2004 | -2,1 | -2,2 | -2,0 | -2,0 |Primārā bilance (% no IKP) | KP XII 2004 | -0,9 | -0,9 | -0,8 | -0,7 |KOM X 2004 | -1,2 | -2,0 | -2,0 | n.p. |KP V 2004 | -1,2 | -1,3 | -1,2 | -1,2 |Valsts bruto parāds (% no IKP) | KP XII 2004 | 14,2 | 14,5 | 14,8 | 15,0 |KOM X 2004 | 14,6 | 15,4 | 16,6 | n.p. |KP V 2004 | 16,2 | 16,8 | 17,3 | 17,7 |Piezīme: 1 Programmā sniegtas tikai PCI inflācijas prognozes (nevis SPCI). 2 Komisijas dienestu aprēķini, balstoties uz programmā iekļauto informāciju. Avoti: Konverģences programma (KP); Komisijas dienestu 2004. gada rudens ekonomikas prognozes (KOM); Komisijas dienestu aprēķini. |[1] OV L 209, 2.8.1997. Visi dokumenti, uz kuriem dotas atsauces šajā tekstā, ir atrodami šajā tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Ekonomikas un finanšu komitejas pārskatītais atzinums par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu, ko ECOFIN ir apstiprinājusi 10.7.2001.[3] KOM(2002) 668, 27.11.2002.[4] Jaunākā informācija par centrālās valdības naudas līdzekļu kontiem liecina, ka valsts budžeta deficīta apjoms varētu būt zemāks.[5] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Šajā tekstā minētie dokumenti atrodami šajā tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.


Eiropas Parlamenta 2007. gada 19. jūnija ieteikums Padomei saistībā ar izmeklēšanas komitejas ziņojumu par sabiedrības "Equitable Life Assurance Society" krīzi


title: Padomes Ieteikums (2015. gada 14. jūlijs) par Igaunijas 2015. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Igaunijas 2015. gada stabilitātes programmu

text:
               18.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/39

         PADOMES IETEIKUMS
   (2015. gada 14. jūlijs)
   par Igaunijas 2015. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Igaunijas 2015. gada stabilitātes programmu
   (2015/C 272/11)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju “Eiropa 2020” –, kam pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija. Šī stratēģija ir vērsta uz galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2015. gada 14. jūlijā, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma Ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārīgajām ekonomikas politikas pamatnostādnēm un 2010. gada 21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (2). Tie kopā veido “integrētās pamatnostādnes”, ko dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Padome 2014. gada 8. jūlijā pieņēma Ieteikumu (3) par Igaunijas 2014. gada valsts reformu programmu un sniedza atzinumu par atjaunināto Igaunijas 2014. gada stabilitātes programmu. Komisija 2014. gada 28. novembrī saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 473/2013 (4) sniedza savu atzinumu par Igaunijas 2015. gada budžeta plāna projektu.

               (4)

               Komisija 2014. gada 28. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, iezīmējot 2015. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Tajā pašā dienā Komisija, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdinājuma mehānisma ziņojumu (5), kurā Igaunija nebija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām paredzēts veikt padziļinātu pārskatu.

               (5)

               Eiropadome 2014. gada 18. decembrī apstiprināja prioritātes, lai veicinātu investīcijas, pastiprinātu strukturālās reformas un īstenotu atbildīgu, izaugsmi veicinošu fiskālo konsolidāciju.

               (6)

               Komisija 2015. gada 26. februārī publicēja savu 2015. gada ziņojumu par Igauniju. Tajā bija novērtēts, kā Igaunija īstenojusi tai adresētos ieteikumus, kas pieņemti 2014. gada 8. jūlijā.

               (7)

               Igaunija savu valsts reformu programmu neiesniedza noteiktajā termiņā.

               (8)

               Uz Igauniju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa. Jaunā valdība stabilitātes programmu neiesniedza noteiktajā termiņā. Balstoties uz Komisijas 2015. gada pavasara prognozēm, paredzams, ka 2014. gadā fiksētais nominālais pārpalikums kļūs par deficītu 0,2 % apmērā no IKP 2015. gadā un 0,1 % apmērā no IKP 2016. gadā. Prognozēts, ka valsts parāds pakāpeniski samazināsies no 10,6 % no IKP 2014. gadā līdz mazāk nekā 10 % no IKP 2016. gadā. Balstoties uz Komisijas 2015. gada pavasara prognozēm, pastāv zināms risks 2015. gadā novirzīties no vidēja termiņa mērķa – paredzams, ka strukturālās bilances novirze no vidēja termiņa mērķa būs 0,4 % no IKP. Sagaidāms, ka 2016. gadā novirze būs ievērojama, jo ir nepieciešams uzlabojums 0,4 % apmērā no IKP, bet paredzams, ka strukturālā bilance pasliktināsies par 0,3 % no IKP. Tāpēc 2015. un 2016. gadā būs nepieciešami papildu pasākumi. Balstoties uz novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2015. gada pavasara prognozes, Padome uzskata, ka pastāv risks, ka Igaunija nenodrošinās atbilstību Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem.

               (9)

               Igaunijas nodarbinātības līmenis 2014. gada trešajā ceturksnī sasniedza 74,5 % no visiem darbspējīgā vecuma iedzīvotājiem, un bezdarba līmenis nokritās līdz 7,6 %, kas ir zemākais rādītājs kopš 2009. gada. Ilgstošo bezdarbnieku īpatsvars ir krietni zemāks nekā ES vidējais rādītājs. Tomēr vidējā termiņā un ilgtermiņā problēmu rada darbaspēka apjoma samazināšanās un zems darba ražīgums. Tikai nesen ir sākusies vērienīgās darbspēju reformas īstenošana. Kaut arī ir veikti vairāki ar nodokļiem saistīti pasākumi ar mērķi palielināt līdzdalību darba tirgū, tie nav īpaši vērsti uz zemu atalgotiem darba ņēmējiem. Vīriešu un sieviešu darba samaksas atšķirība ir viena no lielākajām Savienībā. Bērnu aprūpes iestāžu trūkums apgrūtina jauno vecāku, jo īpaši māšu, atgriešanos darba tirgū. Turklāt zems ir to studentu īpatsvars, kuri iziet darba praksi. Ir vērojams tehnoloģiju un zinātņu jomas absolventu trūkums. Pašvaldību piedāvāto sociālo pakalpojumu kvalitāte ir nevienmērīga.

               (10)

               Valdība 2014. gada sākumā pieņēma mūžizglītības stratēģiju un 2015. gada martā nāca klajā ar stratēģijas īstenošanas programmām. Notiek profesionālās izglītības un apmācības programmu reforma, un ir palielinājies mūžizglītības izmantojums. Parlaments 2015. gada sākumā pieņēma pieaugušo izglītības likumu un profesiju likumu. Uzdevumu vidū joprojām ir profesionālās izglītības un apmācības un arodprakšu pievilcības uzlabošana. Ir uzlabojušās pētniecības un inovācijas sistēmas un sadarbība starp uzņēmējiem un augstākās izglītības un pētniecības iestādēm. Tomēr šķiet, ka valsts sektora atbalsts pētniecībai un inovācijai Pētniecības, izstrādes un inovācijas stratēģijas un Uzņēmējdarbības izaugsmes stratēģijas ietvaros netiek pietiekami koordinēts, un tam vajadzētu būt vērstam uz tikai nedaudzām pārdomātas specializācijas jomām. Vēl jāstrādā pie tā, lai augstākās izglītības sistēmu – īpaši zinātņu un tehnoloģiju jomā – labāk saskaņotu ar uzņēmēju un pētniecības iestāžu vajadzībām. Ieguldījumi intelektuālajā īpašumā ir zemi, un tikai nedaudzi uzņēmumi sadarbojas ar pētniecības iestādēm.

               (11)

               Eiropas pusgada ietvaros Komisija ir veikusi Igaunijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un to publicējusi 2015. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi to, kā īstenoti Igaunijai iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Komisija ņēma vērā ne tikai to lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Igaunijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomiskā pārvaldība, kas panākams, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Ieteikumi Eiropas pusgada kontekstā ir sniegti 1.–3. ieteikumā.

               (12)

               Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu, un tās atzinums (6) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (13)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi arī analīzi par visas eurozonas ekonomikas politiku. Balstoties uz šo analīzi, Padome ir sniegusi konkrētus ieteikumus, kas adresēti dalībvalstīm, kuru valūta ir euro (7). Igaunijai kā valstij, kuras valūta ir euro, būtu arī jānodrošina pilnīga un laicīga minēto ieteikumu īstenošana,

         AR ŠO IESAKA Igaunijai 2015. un 2016. gadā rīkoties šādi.

               1.

               2015. un 2016. gadā novērst novirzes no budžeta vidēja termiņa mērķa.

               2.

               Palielināt līdzdalību darba tirgū, tostarp īstenojot darbspēju reformu. Uzlabot stimulus strādāt, izmantojot uz zemu atalgotiem darba ņēmējiem vērstus pasākumus. Veikt pasākumus, kas mazinātu vīriešu un sieviešu darba samaksas atšķirības. Nodrošināt kvalitatīvus sociālos pakalpojumus un bērnu aprūpes pakalpojumu pieejamību vietējā līmenī.

               3.

               Palielināt profesionālās izglītības un apmācības izmantošanu un to atbilstību darba tirgus vajadzībām, jo īpaši uzlabojot arodprakses pieejamību. Valsts sektora atbalstu pētniecībai un inovācijai vērst uz nedaudzu pārdomātas specializācijas jomu saskaņotu īstenošanu.

      Briselē, 2015. gada 14. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. GRAMEGNA

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Paliek spēkā ar Padomes Lēmumu 2014/322/ES (2014. gada 6. maijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm 2014. gadam (OV L 165, 4.6.2014., 49. lpp.).

      (3)  Padomes Ieteikums (2014. gada 8. jūlijs) par Igaunijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Igaunijas 2014. gada stabilitātes programmu (OV C 247, 29.7.2014., 25. lpp.).

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 473/2013 (2013. gada 21. maijs) par kopīgiem noteikumiem budžeta plānu projektu uzraudzībai un novērtēšanai un pārmērīga budžeta deficīta novēršanai eurozonas dalībvalstīs (OV L 140, 27.5.2013., 11. lpp.).

      (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.).

      (6)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.

      (7)  OV C 272, 18.8.2015., 98. lpp.


title: 2013/112/ES: Komisijas Ieteikums ( 2013. gada 20. februāris ) Ieguldījums bērnos: nabadzības apburtā loka pārraušana

text:
               2.3.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 59/5

         KOMISIJAS IETEIKUMS
   (2013. gada 20. februāris)
   Ieguldījums bērnos: nabadzības apburtā loka pārraušana
   (2013/112/ES)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 292. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Cilvēka cieņas neaizskaramība ir pamatvērtība Eiropas Savienībā, kuras mērķu vidū ir tās iedzīvotāju labklājības veicināšana; Savienībai ir jāaizsargā bērna tiesības, jāapkaro sociālā atstumtība un diskriminācija un jāveicina sociālais taisnīgums un aizsardzība.

               (2)

               ES valstu lielākajā daļā nabadzības vai sociālās atstumtības risks vairāk apdraud bērnus (1) nekā iedzīvotājus kopumā; salīdzinot ar vienaudžiem, ir mazāk ticams, ka nabadzībā vai sociālā atstumtībā uzauguši bērni gūs labas sekmes skolā, ka viņiem būs laba veselība un viņi pilnībā īstenos savu potenciālu turpmākajā dzīvē.

               (3)

               Novēršot nelabvēlīgu apstākļu mantošanu no paaudzes paaudzē, tiks veikts būtisks ieguldījums Eiropas nākotnē, kā arī tiešs ieguldījums stratēģijā gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei “Eiropa 2020”, kas radīs ilgtermiņa ieguvumus bērniem, ekonomikai un sabiedrībai kopumā.

               (4)

               Agrīnas intervences pasākumi un profilakse ir būtiski rezultatīvākas un efektīvākas politikas veidošanā, jo publiskie izdevumi saistībā ar bērnu nabadzības un sociālās atstumtības seku novēršanu parasti ir lielāki nekā tie, kas vajadzīgi, lai veiktu intervences pasākumus agrīnā vecumā.

               (5)

               Nelabvēlīgo faktoru novēršana agrīnā vecumā ir svarīgs veids, kā pastiprināt nabadzības un sociālās atstumtības novēršanas centienus kopumā. Profilakse ir visefektīvāk īstenojama ar integrētām stratēģijām, kurās apvienots atbalsts vecākiem piekļuvē darba tirgum ar pienācīgu ienākumu atbalstu un piekļuve pakalpojumiem, kas ir būtiski bērnu sekmju nodrošināšanā, piemēram, (pirmsskolas) izglītības kvalitāte, veselība, mājokļi un sociālie pakalpojumi, kā arī iespējas piedalīties un izmantot savas tiesības, kas bērniem palīdz realizēt savu potenciālu un veicina viņu izturību.

               (6)

               Ir pierādījies, ka sekmīgākās bērnu nabadzības jautājuma risināšanas stratēģijas ir tādas, kuru pamatā ir politika, kas uzlabo visu bērnu labklājību, vienlaikus pievēršot pienācīgu uzmanību bērniem, kuri atrodas īpaši neaizsargātā situācijā.

               (7)

               Bērnu nabadzības un sociālās atstumtības novēršanas centienu pamatā vajadzētu būt dzimumu līdztiesības, integrētās pieejas dzimumu līdztiesībai un iespēju vienlīdzības veicināšanai, kā arī cīņai pret dažāda veida diskrimināciju, no kuras cieš bērni un viņu ģimenes (jo īpaši saistībā ar dzimumu, rasi vai etnisko izcelsmi, reliģiju vai pārliecību, invaliditāti, vecumu vai seksuālo orientāciju).

               (8)

               Pašreizējai finanšu un ekonomikas krīzei ir būtiska ietekme uz bērniem un ģimenēm – vairākās valstīs palielinās to cilvēku īpatsvars, kuri dzīvo nabadzībā un sociālā atstumtībā.

               (9)

               Budžeta konsolidācijas centieni pieaugošo fiskālo ierobežojumu dēļ vairākās valstīs ir saistīti ar grūtībām nodrošināt, lai sociālā politika paliktu atbilstoša un efektīva gan īstermiņā, gan ilgtermiņā.

               (10)

               Vairāk nekā desmit gadu ilgā sadarbībā ES līmenī ir radījusi vienotu izpratni par aspektiem, kuri nosaka bērnu nabadzību, un tas ir panākts ar pamatīgu darbu, izstrādājot atbilstīgus uzraudzības rādītājus, apzinot kopīgas problēmas un veiksmīgas politiskās pieejas, kas šim jautājumam ir piešķīris politisku impulsu; pēc tam Komisija paziņojumā par Eiropas platformu cīņai pret nabadzību un sociālo atstumtību (2) paziņoja par ieteikuma par bērnu nabadzību pieņemšanu.

               (11)

               Stratēģija “Eiropa 2020” ir devusi jaunu stimulu centieniem novērst nabadzību un sociālo atstumtību ES, ieviešot kopēju Eiropas mērķi līdz 2020. gadam vismaz par 20 miljoniem samazināt to cilvēku skaitu, kuriem draud nabadzība un sociālā atstumtība, kā arī pastiprinot centienus priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas novēršanā. Cīņa pret bērnu nabadzību un tās novēršana veido ES un dalībvalstu centienu būtisku daļu šajā sakarībā un ir arī viens no jautājumiem Eiropas platformā cīņai pret nabadzību un sociālo atstumtību.

               (12)

               Pašreizējā pārvaldība atbilstīgi Eiropas pusgadam palīdz nodrošināt attiecīgu konkrētām valstīm adresētu ieteikumu īstenošanu cīņai pret bērnu nabadzību un bērnu labklājības uzlabošanai.

               (13)

               Visas ES dalībvalstis ir ratificējušas Apvienoto Nāciju Organizācijas Konvenciju par bērna tiesībām (UNCRC). UNCRC standartiem un principiem jāturpina virzīt ES politiku un pasākumus, kas ietekmē bērnu tiesības.

               (14)

               Ar Sociālās aizsardzības komitejas 2012. gada 27. jūnija konsultatīvo ziņojumu (3) un galvenajiem vēstījumiem, kā arī EPSCO Padomes 2012. gada oktobra secinājumiem “Bērnu nabadzības un sociālās atstumtības novēršana un risināšana un bērnu labklājības veicināšana” (4) dalībvalstis atkārtoti apstiprināja savu apņemšanos un atbalstīja Komisijas ierosmi pieņemt ieteikumu par šo jautājumu.

               (15)

               Dažādās ES politikas jomās ir risināti jautājumi, kas saistīti ar bērnu nabadzību un nelabvēlīgu apstākļu mantošanu no paaudzes paaudzē, jo īpaši izglītības un apmācības, veselības, bērnu tiesību un dzimumu līdztiesības jomā (5).

               (16)

               Lai gan bērnu nabadzības jautājuma risināšanas politika ir galvenokārt dalībvalstu kompetencē, kopīgs Eiropas satvars var stiprināt sinerģiju visās attiecīgajās politikas jomās, palīdzēt dalībvalstīm pārskatīt savu politiku un mācīties no citu dalībvalstu pieredzes politikas efektivitātes un rezultativitātes uzlabošanā ar novatorisku pieeju palīdzību, vienlaikus ņemot vērā atšķirīgās situācijas un vajadzības vietējā, reģionālā un valsts līmenī.

               (17)

               Saistībā ar gaidāmo daudzgadu finanšu shēmu šādas pamatnostādnes var arī nodrošināt pamatu turpmākai sadarbībai un ievirzi attiecīgo finanšu instrumentu, jo īpaši struktūrfondu, izmantošanai, lai panāktu izvirzīto mērķi “Sociālās iekļaušanas veicināšana un cīņa ar nabadzību”,

         IESAKA DALĪBVALSTĪM. Organizēt un īstenot politiku, kas novērstu bērnu nabadzību un sociālo atstumtību, veicinot bērnu labklājību ar daudzdimensiju stratēģiju palīdzību saskaņā ar šādām pamatnostādnēm.
   1.   IEVĒROT ŠĀDUS HORIZONTĀLOS PRINCIPUS

               —

               Novērst bērnu nabadzību un sociālo atstumtību, izmantojot integrētas stratēģijas, kuru mērķis ir panākt vairāk nekā tikai bērnu materiālo drošību, un veicināt vienlīdzīgas iespējas, lai visi bērni varētu pilnībā realizēt savu potenciālu.

               —

               Risināt bērnu nabadzības un sociālās atstumtības problēmu, izmantojot bērnu tiesību pieeju, jo īpaši atsaucoties uz Līguma par Eiropas Savienību, Eiropas Savienības Pamattiesību hartas un ANO Konvencijas par bērna tiesībām attiecīgajiem noteikumiem, pārliecinoties, ka šīs tiesības tiek ievērotas, aizsargātas un īstenotas.

               —

               Vienmēr pirmām kārtām ņemt vērā bērna intereses un atzīt bērnus kā neatkarīgus tiesību subjektus, vienlaikus pilnībā atzīstot atbalstošas ģimenes kā galveno aprūpētāju svarīgumu.

               —

               Saglabāt atbilstošu līdzsvaru starp vispārēju politiku, kuras mērķis ir veicināt visu bērnu labklājību, un mērķtiecīgām pieejām, kuru mērķis ir atbalstīt visnelabvēlīgākajos apstākļos esošos bērnus.

               —

               Nodrošināt, ka galvenā uzmanība tiek veltīta bērniem, kuri saskaras ar paaugstinātu risku daudzu nelabvēlīgu apstākļu dēļ, piemēram, romu bērniem, dažiem migrantu vai mazākumtautību bērniem, bērniem ar īpašām vajadzībām vai invaliditāti, bērniem, kas ir alternatīvā aprūpē, un ielu bērniem; apcietināto vecāku bērniem, kā arī bērniem mājsaimniecībās, kas ir īpaši pakļautas nabadzības riskam, piemēram, viena vecāka ģimenēs vai lielās ģimenēs.

               —

               Atbalstīt ieguldījumu bērnos un ģimenēs, veicinot politikas nepārtrauktību un ilgtermiņa plānošanu; novērtēt, kā politikas reformas ietekmē visnelabvēlīgākajos apstākļos esošos cilvēkus un veikt pasākumus, lai mazinātu jebkādu nelabvēlīgu ietekmi.

         2.   IZSTRĀDĀT INTEGRĒTAS STRATĒĢIJAS, KURU PAMATĀ IR TRĪS GALVENIE PĪLĀRI

   2.1.   Atbilstīgu resursu pieejamība

      Atbalstīt vecāku līdzdalību darba tirgū – atzīt, ka pastāv cieša saikne starp vecāku līdzdalību darba tirgū un bērnu dzīves apstākļiem, un saskaņā ar principiem, kas izklāstīti Komisijas ieteikumā par aktīvu integrāciju (6), un Barselonas mērķiem (7), veikt visus iespējamos pasākumus, lai sekmētu vecāku līdzdalību darba tirgū, jo īpaši to vecāku līdzdalību, kas ir attālināti no darba tirgus un kas ir mājsaimniecībās, kuras pakļautas īpašam riskam.

               —

               Pārliecināties, ka strādāt ir izdevīgi, identificējot un novēršot konkrētus šķēršļus, ar kuriem saskaras vecāki, kas ienāk darba tirgū, tajā paliek vai gūst panākumus, ieskaitot šķēršļus, kas attiecas uz nodokļu un pabalstu sistēmu izveidi un mijiedarbību.

               —

               Atbalstīt vientuļo vecāku un otru pelnītāju nodarbināmību un līdzdalību algotā darbā, veicinot dzimumu līdztiesību darba tirgū un ģimenes pienākumu veikšanā.

               —

               Nodrošināt labāku atbalstu vecāku atkārtotai integrācijai darba tirgū pēc bērna kopšanas atvaļinājuma, izmantojot mācību pasākumus un atbalstu darba meklējumos, pievēršot īpašu uzmanību tiem vecākiem, kas pakļauti īpašam riskam.

               —

               Pastiprināt centienus, lai nodrošinātu, ka visām ģimenēm, tostarp tām, kas ir neaizsargātā situācijā un dzīvo nelabvēlīgos rajonos, ir faktiski pieejama cenas ziņā pieņemama, kvalitatīva agrīna pirmsskolas izglītība un aprūpe.

               —

               Pielāgot bērnu aprūpes pakalpojumu izveidi un pieņemšanas kritērijus arvien dažādākiem darba modeļiem, tādējādi palīdzot vecākiem saglabāt savus darba pienākumus vai atrast darbu, vienlaikus koncentrējoties uz bērna interešu ievērošanu.

               —

               Veicināt kvalitatīvu iekļaujošu nodarbinātību un darba vidi, kas ļauj vecākiem līdztiesīgi līdzsvarot savus darba un vecāku pienākumus, tostarp izmantojot bērna kopšanas atvaļinājumu, darbavietas atbalstu un elastīgus darba nosacījumus.

      Nodrošināt pienācīgu dzīves līmeni ar dažādiem pabalstiem – radīt iespēju bērniem baudīt pienācīgu dzīves līmeni, kas ļauj dzīvot cilvēka cienīgu dzīvi, optimāli kombinējot dažādus pabalstus natūrā un naudā.

               —

               Atbalstīt ģimenes ienākumus ar pienācīgiem, saskaņotiem un efektīviem pabalstiem, tostarp nodokļu atvieglojumiem, ģimenes un bērnu pabalstiem, mājokļu pabalstiem un minimālo ienākumu shēmām.

               —

               Papildināt naudas ienākumu atbalsta shēmas ar pabalstiem natūrā, kas īpaši saistīti ar uzturu, bērnu aprūpi, izglītību, veselību, mājokļiem, transportu un sporta vai kultūrsociālu pasākumu pieejamību.

               —

               Nodrošināt, lai finansiālā atbalsta izveide bērniem un tiesības to saņemt atspoguļotu dzīves apstākļu attīstību un nodrošinātu atbilstīgu pārdali visās ienākumu grupās.

               —

               Sekmēt efektīvāku piekļuvi pabalstiem, uz kuriem bērniem vai viņu ģimenēm ir tiesības, sekmējot to vieglu saņemšanu un attīstot saņēmēju atbalsta pakalpojumus.

               —

               Izmaksāt no ienākumiem atkarīgus un mērķorientētus pabalstus tādā veidā, lai nenotiktu stigmatizācija, tiktu noteikta atšķirība starp bērnu vajadzībām un samazināts nabadzības draudu risks, vienlaikus neveidojot šķēršļus, kas otrus pelnītājus un vientuļos vecākus attur no darba uzsākšanas.

               —

               Rīkoties apdomīgi, padarot ģimenes pabalstus atkarīgus no vecāku rīcības vai bērnu skolas apmeklēšanas un novērtēt šādu pasākumu iespējamo negatīvo ietekmi.

               —

               Izveidot regulārus un reaģētspējīgus pabalstu izmaksas mehānismus, kas sniegtu maksimālu nodrošinājumu un radītu lielāko labumu bērniem, piemēram, avansa maksājumus.

         2.2.   Cenas ziņā pieņemamu kvalitatīvu pakalpojumu pieejamība

      Mazināt nevienlīdzību agrīnā vecumā, ieguldot agrīnā pirmsskolas izglītībā un aprūpē, – turpināt attīstīt sociālās iekļaušanas un attīstības potenciālu agrīnās pirmsskolas izglītībā un aprūpē (APIA), izmantojot to kā sociālo ieguldījumu, lai ar agrīnas intervences palīdzību novērstu nevienlīdzību un risinātu problēmas, ar kurām saskaras bērni, kas atrodas nelabvēlīgos apstākļos.

               —

               Nodrošināt augstas kvalitātes iekļaujošas agrīnas pirmsskolas izglītības un aprūpes pieejamību; nodrošināt tās pieejamību cenas ziņā un pielāgot tās nodrošināšanu ģimeņu vajadzībām.

               —

               Stimulēt bērnu no nelabvēlīgiem apstākļiem (īpaši vecumā līdz trīs gadu vecumam) līdzdalību neatkarīgi no viņu vecāku situācijas darba tirgū, vienlaikus nepieļaujot stigmatizāciju un segregāciju.

               —

               Atbalstīt vecākus uzdevumā būt par savu bērnu galvenajiem izglītotājiem agrīnā bērnībā un mudināt APIA pakalpojumu sniedzējus cieši sadarboties ar vecākiem un vietējās sabiedrības pārstāvjiem, kas iesaistīti bērnu audzināšanā (piemēram, veselības un bērnu audzināšanas atbalsta pakalpojumi).

               —

               Uzlabot vecāku informētību par ieguvumiem no līdzdalības APIA programmās viņu bērniem un viņiem pašiem. Izmantot APIA kā agrīnās brīdināšanas sistēmu, lai identificētu ar ģimeni vai skolu saistītas fiziskas vai psiholoģiskas problēmas, īpašas vajadzības vai ļaunprātīgu izmantošanu.

      Uzlabot izglītības sistēmu ietekmi uz vienlīdzīgām iespējām – palielināt izglītības sistēmu iespējas pārraut nelabvēlīgu apstākļu apburto loku, nodrošinot, lai visi bērni varētu gūt labumu no iekļaujošas augstas kvalitātes izglītības, kas veicina viņu emocionālo, sociālo, kognitīvo un fizisko attīstību.

               —

               Nodrošināt visu izglītojamo iekļaušanu, ja nepieciešams, virzot resursus un iespējas uz tiem, kas atrodas nelabvēlīgākā stāvoklī, un pienācīgi uzraudzīt rezultātus.

               —

               Atzīt un novērst izglītības nodrošināšanas pieejamības un kvalitātes un mācību sekmju nevienmērīgu izplatību; veicināt segregācijas novēršanas politiku, kas sekmē visaptverošas mācības.

               —

               Izveidot iekļaujošu mācību vidi, stiprinot saikni starp skolām un vecākiem, un vajadzības gadījumā sniegt individualizētu atbalstu, lai kompensētu īpašas grūtības, piemēram, īstenojot migrantu un mazākumtautību bērnu vecāku apmācību.

               —

               Novērst šķēršļus, kas neļauj bērniem vai nopietni kavē viņus apmeklēt vai pabeigt skolu (piemēram, papildu maksa obligātajā izglītībā), sniedzot mērķtiecīgu izglītības atbalstu atbalstošā mācību vidē.

               —

               Uzlabot to skolēnu sekmes, kuriem ir zems pamatprasmju līmenis, sekmējot lasītprasmes un rēķinātprasmes apguvi, kā arī pamatzināšanas matemātikā un dabaszinātnēs, un nodrošinot to skolēnu savlaicīgu apzināšanu, kuru sniegums ir vājš.

               —

               Izstrādāt un īstenot visaptverošu politiku priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas mazināšanai, kurā ietverti profilakses, intervences un kompensācijas pasākumi; nodrošināt, ka šajā politikā tiek iekļauti pasākumi tiem, kuriem draud mācību priekšlaicīga pārtraukšana.

               —

               Stiprināt tiesību aktus līdztiesības jomā un garantēt visvairāk atstumto skolēnu pamattiesības saņemt kvalitatīvu minimālo kvalifikāciju.

               —

               Pārskatīt un nostiprināt visu pasniedzēja profesiju profesionālo profilu un sagatavot skolotājus sociālajai daudzveidībai; izmantot īpašus kultūras vidutājus un paraugpersonas, lai veicinātu romu un bērnu ar imigrantu izcelsmi integrāciju.

      Uzlabot veselības sistēmu reaģētspēju, lai nodrošinātu to bērnu vajadzības, kuri atrodas nelabvēlīgos apstākļos, – nodrošināt to, ka visi bērni var pilnībā izmantot savas vispārējās tiesības uz veselības aprūpi, tostarp ar slimību profilakses un veselības aizsardzības palīdzību, kā arī tiesības uz kvalitatīvu veselības aprūpes pakalpojumu pieejamību.

               —

               Novērst šķēršļus veselības aprūpes pieejamībai, ar kuriem saskaras bērni un ģimenes, kuras atrodas neaizsargātā situācijā, ieskaitot izmaksas, kultūras un valodas šķēršļus, informācijas trūkumu; šajā ziņā uzlabot veselības aprūpes pakalpojumu sniedzēju apmācību.

               —

               Veikt ieguldījumus profilaksē jo īpaši agrīnās pirmsskolas izglītības laikā, ieviešot visaptverošu politiku, kurā apvienots uzturs, veselība, izglītība un sociālie pasākumi.

               —

               Risināt sociālā stāvokļa ietekmi uz neveselīgu dzīvesveidu un narkotiku lietošanu, nodrošinot visiem bērniem līdzsvarota uztura un fizisko aktivitāšu pieejamību.

               —

               Veltīt īpašu uzmanību bērniem ar invaliditāti vai garīgās veselības problēmām, bērniem bez dokumentiem vai nereģistrētiem bērniem, pusaudžu vecuma grūtniecēm un bērniem no ģimenēm, kurās lietotas narkotikas.

      Nodrošināt bērniem drošu, pienācīgu mājokli un dzīves vidi – ļaut bērniem dzīvot un augt drošā, veselīgā un bērniem labvēlīgā vidē, kurā tiek atbalstīta viņu attīstība un mācību vajadzības.

               —

               Radīt iespēju ģimenēm ar bērniem dzīvot cenas ziņā pieejamos, kvalitatīvos mājokļos (tostarp sociālajos mājokļos), risināt vides apdraudējuma, pārapdzīvotības un enerģētiskās nabadzības situācijas.

               —

               Atbalstīt ģimenes un bērnus, kuriem draud pajumtes zaudēšana, nepieļaujot izlikšanu no mājokļa, nevajadzīgu pārcelšanos, atšķirtību no ģimenes, kā arī sniedzot pagaidu patvērumu un ilgtermiņa mājokļa risinājumus.

               —

               Pievērst uzmanību bērnu interesēm vietējā plānošanā; izvairīties no “geto” veidošanas un segregācijas, veicinot sociālo daudzveidību mājokļos, kā arī pienācīgu piekļuvi sabiedriskajam transportam.

               —

               Samazināt pasliktinātas dzīves vides un sociālās vides kaitīgo iedarbību uz bērniem, lai nepieļautu, ka viņi kļūst par vardarbības un ļaunprātīgas izmantošanas upuriem.

      Uzlabot ģimenes atbalstu un alternatīvu aprūpes iestāžu kvalitāti – stiprināt bērnu aizsardzības un sociālos pakalpojumus profilakses jomā; palīdzēt ģimenēm pilnveidot bērnu audzināšanas iemaņas nestigmatizējošā veidā, vienlaikus nodrošinot, ka bērni, kuru vecākiem ir atņemtas aizgādības tiesības, aug vidē, kura atbilst viņu vajadzībām.

               —

               Nodrošināt, ka nabadzība nekad nav vienīgais pamatojums aizgādības tiesību atņemšanai; izvirzīt mērķi sniegt iespēju bērniem palikt vai atgriezties vecāku aprūpē, piemēram, atrisinot ģimenes materiālo nenodrošinātību.

               —

               Nodrošināt pienācīgu “atlasi”, lai novērstu to, ka bērni tiek ievietoti aprūpes iestādēs, un, ja tas tiek izdarīts, paredzēt regulāras pārbaudes.

               —

               Apturēt tādu aprūpes iestāžu izplatīšanos, kas domātas bērniem bez vecāku aprūpes; tā vietā veicināt kvalitatīvu vietējās sabiedrības nodrošinātu aprūpi un sekmēt aprūpi ģimenes vidē, kur bērnu viedoklis tiek pienācīgi ņemts vērā.

               —

               Nodrošināt, ka bērniem bez vecāku aprūpes ir pieejami kvalitatīvi pakalpojumi (gan pamatpakalpojumi, gan īpaši pakalpojumi), kas saistīti ar veselību, izglītību, nodarbinātību, sociālo palīdzību, drošību un mājokļu situāciju, tostarp pārejas periodā uz pieaugušo vecumu.

               —

               Nodrošināt atbilstīgu atbalstu atstātajiem bērniem, kad viens vai abi vecāki pārceļas strādāt uz citu valsti, un aprūpētājiem, kas aizvieto vecākus.

         2.3.   Bērnu līdzdalības tiesības

      Atbalstīt bērnu līdzdalību spēlēšanās, atpūtas, sporta un kultūras darbībās – atzīt, ka bērni var ietekmēt savu labklājību un izturību nelabvēlīgu situāciju pārvarēšanā, jo īpaši sniedzot iespējas piedalīties neformālās mācīšanās pasākumos, kas notiek ārpus mājas un pēc parastajām mācību stundām.

               —

               Novērst šķēršļus – piemēram, cena, pieejamība un kultūras atšķirības, – lai nodrošinātu, ka visi bērni var piedalīties spēlēšanās, atpūtas, sporta un kultūras darbībās ārpus skolas.

               —

               Nodrošināt drošas telpas bērnu vidē un atbalstīt nelabvēlīgos apstākļos esošas sabiedrības grupas, izmantojot īpašus stimulus.

               —

               Mudināt skolas, vietējas sabiedrības pārstāvjus un pašvaldības veidot labākas bērnu ārpusskolas nodarbības un telpas visiem bērniem neatkarīgi no viņu vecāku darba situācijas un sociālajiem apstākļiem.

               —

               Radīt iespēju visām ģimenēm piedalīties sabiedriskos pasākumos, kas uzlabo viņu vecāku prasmes un veicina pozitīvu saziņu ģimenē.

               —

               Sekmēt līdzdalības pieejas, kas balstās vietējās sabiedrības brīvprātīgā darba iespējās un veicina solidaritāti starp paaudzēm.

      Ieviest mehānismus, kas veicina bērnu līdzdalību tādu lēmumu pieņemšanā, kuri ietekmē viņu dzīvi – dot iespēju bērniem un mudināt viņus izteikt uz informāciju balstītu viedokli, nodrošinot, lai šiem viedokļiem tiek piešķirta pienācīga nozīme un tie tiktu atspoguļoti svarīgākajos lēmumos, kas viņus ietekmē.

               —

               Izmantot un attīstīt pastāvošos instrumentus bērnu iesaistīšanai tādu pakalpojumu īstenošanā kā veselības aprūpe un izglītība, kā arī apspriesties ar viņiem par attiecīgas politikas plānošanu, izmantojot mehānismus, kas pielāgoti viņu vecumam.

               —

               Atbalstīt visu bērnu iesaistīšanu pastāvošajās līdzdalības struktūrās; sasniegt bērnus no ģimenēm, kas atrodas nelabvēlīgos apstākļos, un atbalstīt viņu līdzdalību.

               —

               Mudināt speciālistus, kas strādā ar bērniem un viņu labā, viņus aktīvi iesaistīt, veicinot izpratni par saistītajām tiesībām un pienākumiem.

               —

               Īstenot bērna tiesības tikt uzklausītam visos ar tiesu saistītos lēmumos un veicināt bērniem pieejamu tiesu sistēmu, jo īpaši nodrošinot efektīvu tiesas un tiesas procesu pieejamību bērniem.

         3.   PILNVEIDOT NEPIECIEŠAMOS PĀRVALDĪBAS, ĪSTENOŠANAS UN UZRAUDZĪBAS PASĀKUMUS

      Stiprināt sinerģiju starp nozarēm un uzlabot pārvaldības pasākumus – nodrošināt, lai politika efektīvi novērstu bērnu nabadzību un sociālo atstumtību, izmantojot visaptverošu plānošanu, un uzlabot koordināciju starp nozīmīgiem dalībniekiem.

               —

               Veidot regulāras un sistemātiskas saiknes starp nozīmīgām politikas jomām un bērnu sociālo iekļaušanu un stiprināt sinerģiju starp svarīgiem dalībniekiem, īpaši tādās jomās kā izglītība, nodarbinātība, veselība, līdztiesība un bērnu tiesības.

               —

               Strādāt, lai bērnu politiku un tiesības integrētu galvenajās politikas jomās, izmantojot, piemēram, īpašus institucionālus pasākumus.

               —

               Veicināt ciešu sadarbību un regulāru dialogu starp visu līmeņu publiskajām iestādēm, sociālajiem partneriem, vietējo sabiedrību un pilsoniskās sabiedrības organizācijām.

               —

               Atbalstīt un attīstīt bērnu iesaistīšanu, tostarp, šā ieteikuma īstenošanā.

      Stiprināt ar pierādījumiem pamatotas pieejas izmantošanu – stiprināt ar pierādījumiem pamatotas politikas izstrādi un sociālās politikas inovāciju, nodrošinot, lai pienācīgi tiktu ņemta vērā politikas iespējamā ietekme uz bērniem.

               —

               Pilnībā izmantot pieejamo statistiku un administratīvos datus, lai uzraudzītu politikas ietekmi uz bērniem un viņu ģimenēm; pastiprināt statistikas spējas (tostarp dalījumā pa dzimumiem), ja nepieciešams un iespējams, jo īpaši saistībā ar bērnu nenodrošinātību, kvalitatīvas un cenas ziņā pieņemamas bērnu aprūpes pieejamību, bērnu veselību un visneaizsargātāko bērnu situāciju.

               —

               Uzlabot datu pieejamības savlaicīgumu, lai uzraudzītu bērnu situāciju, un veicināt tādu metožu un modeļu kā mikrosimulācija izmantošanu, lai palīdzētu veikt sistemātiskāku politikas iespējamās ietekmes uz bērniem iepriekšēju novērtējumu.

               —

               Nostiprināt saiknes starp politiku un pētniecības aprindām un testēt attiecīgās inovācijas politikā; veicināt ar pierādījumiem pamatotu programmu rezultātu novērtēšanu, tostarp ilgtermiņā, izmantojot tādus instrumentus kā ilgtermiņa apsekojums; veicināt rezultātu redzamību un apmaiņu ar tiem.

               —

               Veicināt paraugprakses un zināšanu apmaiņu, izmēģinātu un pārbaudītu intervences modeļu izmantošanu, pasākumus solidaritātes sekmēšanai plašākā sabiedrībā un dot iespēju vietējām sabiedrībām strādāt kopā.

               —

               Novērtēt pagaidu politikas ietekmi, kas ieviesta, reaģējot uz ekonomikas krīzi, pirms tiek pieņemts lēmums iekļaut šo politiku strukturālajās reformās.

         4.   PILNĪBĀ IZMANTOT ATTIECĪGOS ES INSTRUMENTUS

      Risināt bērnu nabadzības un sociālās atstumtības problēmas kā svarīgus stratēģijas “Eiropa 2020” jautājumus – mobilizēt dažādus instrumentus un rādītājus, kas pieejami stratēģijā “Eiropa 2020”, lai sniegtu jaunu impulsu kopīgiem centieniem bērnu nabadzības un sociālās atstumtības novēršanā.

               —

               Padarīt bērnu nabadzības un sociālās atstumtības risināšanu par stratēģijas “Eiropa 2020” un valstu reformu programmu būtiskiem jautājumiem un iekļaut tos kopējos centienos samazināt nabadzību un sociālo atstumtību, ņemot vērā attiecīgos Eiropas Padomes pieņemtos konkrētai valstij adresētus ieteikumus.

               —

               Attiecīgos gadījumos apsvērt bērnu nabadzības un sociālās atstumtības mazināšanas valsts mērķu noteikšanas pievienoto vērtību, ņemot vērā valstu īpatnības.

               —

               Pilnībā izmantot instrumentus, ko nodrošina stratēģija “Eiropa 2020” un atvērtā sociālās koordinācijas metode, lai uzlabotu uzraudzību un novērtējumu politikai, kas risina bērnu nabadzības un labklājības jautājumus, pilnībā izmantojot ierosināto uz rādītājiem balstītu uzraudzības sistēmu, par kuru informācija ir pievienota šim ieteikumam.

               —

               Stiprināt sinerģiju ar attiecīgiem ES politikas virzieniem, jo īpaši tādās jomās kā izglītība, veselība, dzimumu līdztiesība un bērnu tiesības.

      Mobilizēt atbilstīgus ES finanšu instrumentus – pienācīgi izmantot ES finanšu instrumentu sniegtās iespējas, lai atbalstītu iepriekš izklāstītās politikas prioritātes.

               —

               Atbalstīt ar pierādījumiem vairāk pamatotas politikas izstrādi un sociālo inovāciju, izmantojot Sociālo pārmaiņu un sociālās inovācijas programmu, Eiropas Sociālo fondu un programmu “Apvārsnis 2020”, un izmantot šīs programmas, lai pārbaudītu, novērtētu un palielinātu iespējamās inovācijas politikā.

               —

               Pilnībā izmantot Eiropas Vistrūcīgāko personu atbalstīšanas fondu (kurš risina bērnu nenodrošinātību ar pārtiku un materiālo nenodrošinātību), Eiropas programmas “Skolas auglis” un “Skolas piens” (kas nodrošina produktus ar pozitīvu uzturvērtību un mudina bērnus veidot pareizus ēšanas paradumus) un programmu “Erasmus visiem” (kura veicina bērnu piekļuvi izglītībai, neformālajai izglītībai un sportam).

               —

               Izmantot struktūrfondu sniegtās iespējas bērnu un ģimeņu atbalstam, izstrādājot Eiropas Sociālā fonda un Eiropas Reģionālās attīstības fonda darbības programmas 2014.–2020. gadam saskaņā ar konkrētai valstij adresētiem ieteikumiem.

               —

               Atbilstīgi izmantot tematiskos mērķus saistībā ar nodarbinātības veicināšanu un darbaspēka mobilitātes atbalstīšanu, sociālās iekļaušanas veicināšanu un nabadzības apkarošanu, veicot ieguldījumus izglītībā, prasmēs un mūžizglītībā, kā arī šo jomu attiecīgajās ieguldījumu prioritātēs. Tās jo īpaši ietver agrīnu pirmsskolas izglītību, mācību priekšlaicīgas pārtraukšanas mazināšanu, darba un privātās dzīves saskaņošanu, pakalpojumu, tostarp veselības aprūpes un sociālu pakalpojumu, pieejamību, vietējās sabiedrības vadītas attīstības stratēģijas, atbalstu trūcīgo apgabalu reģenerācijai un pārejai no aprūpes iestādēs uz vietējās sabiedrības nodrošinātiem pakalpojumiem.

               —

               Nodrošināt, ka 2014.–2020. gada struktūrfondu intervences ir rezultatīvas, tajās tiek izmantotas ar pierādījumiem pamatotas stratēģijas, lai mazinātu priekšlaicīgu mācību pārtraukšanu, iesaistot attiecīgās ieinteresētās personas un īstenojot pasākumus, kas atbalsta pāreju no aprūpes iestādēs uz vietējās sabiedrības nodrošinātu aprūpi.

               —

               Veicināt partnerību struktūrfondu plānošanā un to pieejamībā, iesaistot attiecīgās ieinteresētās personas valsts, reģionālā un vietējā līmenī, jo īpaši attiecīgās publiskās iestādes, sociālos partnerus un nevalstiskās organizācijas, lai mobilizētu rīcību cīņai pret bērnu nabadzību.

      Briselē, 2013. gada 20. februārī

            Komisijas vārdā –

            Komisijas loceklis

         László ANDOR

      (1)  Saskaņā ar ANO Konvenciju par bērna tiesībām bērni šajā kontekstā nozīmē personas, kas ir jaunākas par 18 gadiem.

      (2)  COM(2010) 758 galīgā redakcija.

      (3)  Social Protection Committee, SPC advisory report to the European Commission on tackling and preventing child poverty, promoting child well-being, 2012. gada 27. jūnijs.

      (4)  Bērnu nabadzības un sociālās atstumtības novēršana un risināšana un bērnu labklājības veicināšana, EPSCO Padomes secinājumi, 2012. gada 4. oktobris, 14437/12.

      (5)  Sk. īpaši „Atjaunināta stratēģiskā sistēma Eiropas sadarbībai izglītības un apmācības jomā, COM (2008) 865 galīgā redakcija, Solidaritāte veselības jomā: nevienlīdzības samazināšana veselības jomā ES, COM(2009) 567 galīgā redakcija, ES plāns par bērnu tiesībām, COM(2011) 60 galīgā redakcija, Sieviešu un vīriešu līdztiesības stratēģija 2010.–2015. gadam, COM(2010) 491 galīgā redakcija.

      (6)  Komisijas 2008. gada 3. oktobra ieteikums 2008/867/EK par tādu cilvēku aktīvu integrāciju, kuri ir atstumti no darba tirgusm.

      (7)  Prezidentūras secinājumi, Barselonas Eiropadome, 2002. gada 15. un 16. marts, SN 100/1/02 REV 1.

      PIELIKUMS

         Uz rādītājiem balstīta uzraudzības sistēma

      Ierosinātajā uzraudzības sistēmā uzsvērti rādītāji, kas ir būtiski, lai uzraudzītu ieteikuma īstenošanu. Priekšlikumi turpmākai darbībai ir atspoguļoti Sociālo ieguldījumu paketes pielikumos.

         Vispārējais mērķis: apkarot bērnu nabadzību un sociālo atstumtību un veicināt bērnu labklājību

                  Stratēģija “Eiropa 2020”

                  Definīcija

                  Dalījumi

                  Avots

                  Primārs/sekundārs/konteksta rādītājs (1)

                  Piezīmes

                     Bērni, kurus apdraud nabadzība vai sociālā atstumtība (daļa no stratēģijas “Eiropa 2020” nabadzības un sociālās atstumtības pamatmērķa)

                  Bērnu kopums, kas dzīvo mājsaimniecībās, kurām draud nabadzība un/vai kuras dzīvo dziļas materiālās nenodrošinātības apstākļos, un/vai mājsaimniecībās, kurās ir ļoti zema nodarbinātības intensitāte (šo trīs rādītāju definīciju sk. turpmāk)

                  Pēc vecuma (0–17, 0–5, 6–11, 12–17 gadi)

                     Eurostat – EU-SILC

                  primārs

                  Ir ieteicams salīdzinājums ar iedzīvotājiem darbspējas vecumā (18–64 gadi) un vecāka gadagājuma cilvēkiem (65+ gadi)

                  Rādītājs

                  Definīcija

                  Dalījumi

                  Avots

                  Primārs/sekundārs/konteksta rādītājs

                  Piezīmes

                     Bērnu, kurus apdraud nabadzība, rādītājs (analizējams kopā ar nabadzības sliekšņa vērtību, kas izteikta kā pirktspējas līmenis mājsaimniecībā, kura sastāv no diviem pieaugušajiem un diviem bērniem vecumā līdz 14 gadiem)

                  Bērnu īpatsvars, kuri dzīvo mājsaimniecībās, kuru ekvivalentais rīcībā esošais ienākums ir zemāks par 60 % no valsts vidējā ekvivalentā rīcībā esošā ienākuma

                  Pēc vecuma (0–17, 0–5, 6–11, 12–17 gadi) un mājsaimniecības tipa

                     Eurostat – EU-SILC

                  primārs

                  Ir ieteicams salīdzinājums ar iedzīvotājiem darbspējas vecumā (18–64 gadi) un vecāka gadagājuma cilvēkiem (65+ gadi)

                     Smagas materiālās nenodrošinātības rādītājs

                  Bērnu īpatsvars, kas dzīvo mājsaimniecībās, kuru dzīves apstākļus būtiski ierobežo līdzekļu trūkums, t.i., uz kuriem attiecas vismaz četras no deviņām nodrošinājuma trūkuma situācijām: nepietiek līdzekļu, lai i) maksātu īri vai komunālo pakalpojumu rēķinus, ii) pietiekami apsildītu mājokli, iii) apmaksātu neparedzētus izdevumus, iv) reizi divās dienās ēstu gaļu, zivis vai citu proteīna ekvivalentu, v) reizi gadā vienu nedēļu pavadītu brīvdienas prom no dzīvesvietas, vi) iegādātos automašīnu, vii) veļas mazgājamo mašīnu, viii) krāsu televizoru vai ix) tālruni.

                  Pēc vecuma (0–17, 0–5, 6–11, 12–17 gadi)

                     Eurostat – EU-SILC

                  primārs

                  Ir ieteicams salīdzinājums ar iedzīvotājiem darbspējas vecumā (18–64 gadi) un vecāka gadagājuma cilvēkiem (65+ gadi)

                     Bērnu īpatsvars, kas dzīvo mājsaimniecībās ar ļoti zemu darba intensitāti

                  Bērnu īpatsvars, kas dzīvo mājsaimniecībās, kurās pieaugušie darbspējas vecumā (18–59 gadi) pagājušajā gadā (t.i., ienākumu atskaites periodā) strādājuši mazāk par 20 % no sava darba potenciāla

                  Pēc vecuma (0–17, 0–5, 6–11, 12–17 gadi)

                     Eurostat – EU-SILC

                  primārs

                  Ir ieteicams salīdzinājums ar iedzīvotājiem darbspējas vecumā (18–64 gadi) un vecāka gadagājuma cilvēkiem (65+ gadi)

                     Bērnu nenodrošinātības rādītājs

                  Apspriešanā

                     Eurostat – EU-SILC

                  nav zināms

                  Sagatavošanā

                     Bērnu nabadzības riska izkliede ap nabadzības riska slieksni: nabadzības riska rādītājs, kas aprēķināts ar 50 % un 70 % slieksni

                  Bērnu īpatsvars, kas dzīvo mājsaimniecībās, kuru ekvivalentais rīcībā esošais ienākums ir zemāks par 50 % un zemāks par 70 % no valsts vidējā ekvivalentā rīcībā esošā ienākuma

                  Pēc vecuma (0–17, 0–5, 6–11, 12–17 gadi)

                     Eurostat – EU-SILC

                  sekundārs

                  Ir ieteicams salīdzinājums ar iedzīvotājiem darbspējas vecumā (18–64 gadi) un vecāka gadagājuma cilvēkiem (65+ gadi)

                     Bērnu nabadzības pastāvīga riska rādītājs

                  Bērnu īpatsvars, kas dzīvo mājsaimniecībās, kuru ekvivalentais rīcībā esošais ienākums ir zemāks par nabadzības slieksni kārtējā gadā un vismaz divos gados no iepriekšējiem trim gadiem

                  0–17 gadi

                     Eurostat – EU-SILC (ilgtermiņa)

                  sekundārs

                  Ir ieteicams salīdzinājums ar iedzīvotājiem darbspējas vecumā (18–64 gadi) un vecāka gadagājuma cilvēkiem (65+ gadi)

                     Bērnu nabadzības riska rādītājs, noteikts konkrētā laikā

                  Bērnu īpatsvars, kas dzīvo mājsaimniecībās, kuru ekvivalentais rīcībā esošais ienākums ir zemāks par 60 % no valsts vidējā ekvivalentā rīcībā esošā ienākuma, kurā slieksnis noteikts konkrētā laikā

                  0–17 gadi

                     Eurostat – EU-SILC

                  konteksta

                  Ir ieteicams salīdzinājums ar iedzīvotājiem darbspējas vecumā (18–64 gadi) un vecāka gadagājuma cilvēkiem (65+ gadi)

         Atbilstīgu resursu pieejamība

                  Rādītājs

                  Definīcija

                  Dalījumi

                  Avots

                  Primārs/sekundārs/konteksta rādītājs

                  Piezīmes

                     Strādājošo nabadzības līmenis cilvēku vidū, kuri dzīvo mājsaimniecībās ar apgādājamiem bērniem

                  Personu (ar apgādājamiem bērniem) īpatsvars, kas ir definēti kā strādājoši un kuru ienākums ir zemāks par nabadzības slieksni (60 % no valsts vidējā ekvivalentā rīcībā esošā ienākuma)

                  Pēc vecuma (0–17, 18–64, 0–64 gadi); pēc mājsaimniecības tipa (viena vecāka ģimene, divi pieaugušie ar apgādājamiem bērniem)

                     Eurostat – EU-SILC

                  primārs

                     Bērnu nabadzības riska rādītājs pēc mājsaimniecības darba intensitātes

                  Bērnu īpatsvars, kas dzīvo mājsaimniecībās, kuru ekvivalentais rīcībā esošais ienākums ir zemāks par 60 % no valsts vidējā ekvivalentā rīcībā esošā ienākuma atbilstīgi mājsaimniecības darba intensitātei

                  0–17 gadi, mājsaimniecības darba intensitāte (ļoti augsta [0,85–1], augsta [0,55–0,85], vidēja [0,45–0,55], zema [0,2–0,45])

                     Eurostat – EU-SILC

                  primārs

                     Bērnu nabadzības riska rādītājs nodarbinātā mājsaimniecībā

                  Bērnu īpatsvars, kas dzīvo mājsaimniecībās, kuru ienākums ir zemāks par nabadzības slieksni (60 % no valsts vidējā ekvivalentā rīcībā esošā ienākuma) un kurās darba intensitāte pārsniedz 0,2

                  Pēc mājsaimniecības tipa

                     Eurostat – EU-SILC

                  primārs

                     Relatīvā vidējā bērnu nabadzības starpība

                  Starpība starp personu, kas atrodas zem nabadzības riska sliekšņa, vidējo ekvivalento ienākumu un nabadzības slieksni, kas izteikta procentos no nabadzības riska sliekšņa

                  0–17 gadi

                     Eurostat – EU-SILC

                  primārs

                  Ir ieteicams salīdzinājums ar iedzīvotājiem darbspējas vecumā (18–64 gadi) un vecāka gadagājuma cilvēkiem (65+ gadi)

                     Bērnu aprūpe

                  Bērnu aprūpes (oficiālajā aprūpē (2), nevis ģimenē) procentuālais daudzums no visiem attiecīgā vecuma bērniem

                  Jaunāki par 3 gadiem, vecumā no 3 gadiem līdz obligātajam skolas vecumam; mazāk nekā 30 stundas, 30 stundas vai vairāk nedēļā

                     Eurostat – EU-SILC

                  sekundārs

                  Jānovērtē sadalījuma pēc ienākumu kvintilēm nepieciešamība

                     Ietekme uz nodarbinātību, ko izraisījusi kļūšana par vecākiem

                  Starpība procentpunktos (pp) starp:

                              —

                              nodarbinātības līmeni personām vecumā no 20 līdz 49 gadiem, kuras dzīvo mājsaimniecībās, kur nav bērnu vecumā līdz sešiem gadiem, un

                              —

                              nodarbinātības līmeni personām vecumā no 20 līdz 49 gadiem, kuras dzīvo mājsaimniecībās, kur ir vismaz viens bērns vecumā līdz sešiem gadiem

                  Kopā, pēc dzimumiem

                     Eurostat – DSA

                  konteksta

                  Ir ieteicams atsevišķi aplūkot bērnus vecumā līdz 3 gadiem un 3–6 gadu vecumā

                     Nepilna laika nodarbinātība aprūpes pienākumu dēļ

                  Personas, kas strādā nepilnu darba laiku, jo pieskata bērnus vai rīcībnespējīgus pieaugušos, procentos no kopējā nodarbināto personu skaita

                  Kopā, pēc dzimumiem

                     Eurostat – DSA

                  konteksta

                     Sociālo transfertu (izņemot pensijas) ietekme uz bērnu nabadzības samazināšanu

                  Starpība starp bērnu nabadzības riska rādītāju pirms un pēc sociālo transfertu (izņemot pensijas) saņemšanas

                     Eurostat – EU-SILC

                  sekundārs

                  Ir ieteicams salīdzinājums ar iedzīvotājiem darbspējas vecumā (18–64 gadi) un vecāka gadagājuma cilvēkiem (65+ gadi)

                     Pārmērīgas ar mājokli saistītas izmaksas

                  Iedzīvotāju procentuālais daudzums, kas dzīvo mājsaimniecībās, kur kopējās ar mājokli saistītās izmaksas (atskaitot mājokļa pabalstus) veido vairāk nekā 40 % no kopējā mājsaimniecības izmantojamā ienākuma (atskaitot mājokļa pabalstus)

                  Pēc vecuma (0–17, 0–5, 6–11, 12–17 gadi), nabadzības statusa (virs vai zem nabadzības riska sliekšņa)

                     Eurostat – EU-SILC

                  sekundārs

                  Ir ieteicams salīdzinājums ar iedzīvotājiem darbspējas vecumā (18–64 gadi) un vecāka gadagājuma cilvēkiem (65+ gadi)

         Kvalitatīvu pakalpojumu pieejamība

                  Rādītājs

                  Definīcija

                  Dalījumi

                  Avots

                  Primārs/sekundārs rādītājs

                  Piezīmes

                     Agrīna pirmsskolas izglītība

                  Bērnu īpatsvars no četru gadu vecuma līdz obligātās izglītības sākumam, kuri piedalās agrīnā pirmsskolas izglītībā

                  Pēc dzimuma

                     UOE
                      (3)

                  primārs

                     Kompetence lasīšanā, matemātikā un dabaszinībās

                  15 gadu vecu skolēnu īpatsvars, kuru vērtējums PISA testos ir 1 vai mazāk (skalā no 1 (zemākais) līdz 5 (augstākais))

                  Pēc vecāku situācijas (izglītības līmenis un izcelsmes valsts)

                  ESAO – PISA
                      (4)

                  primārs

                  Pašreizējās datubāzēs nav datu par Kipru un Maltu.

                     Jauniešu skaits, kas nepiedalās ne nodarbinātībā, ne izglītībā vai apmācībā (NEET)

                  Jauniešu skaits, kas nepiedalās ne nodarbinātībā, ne izglītībā vai apmācībā (NEET)

                  Pēc dzimuma, 15–19 gadi

                     Eurostat – DSA

                  primārs

                     Izglītību un apmācību pāragri pārtraukušie

                  Iedzīvotāji vecumā no 18 līdz 24 gadiem, kuru augstākais pabeigtās izglītības līmenis ir pamatizglītība un kuri neturpina izglītību vai apmācību

                  Pēc dzimuma un augstākā pabeigtās izglītības līmeņa

                     Eurostat – DSA

                  sekundārs

                     Neapmierināta vajadzība pēc medicīniskas aprūpes (balstoties uz iedzīvotāju atbildēm)

                  16-25 gadu vecu cilvēku īpatsvars, kuri ziņojuši, ka viņu vajadzība pēc medicīniskās aprūpes nav apmierināta cenas, attāluma vai rindas dēļ

                     Eurostat – EU-SILC

                     Zīdaiņu mirstība

                  Bērnu līdz viena gada vecumam nāves gadījumu skaita attiecība pret dzīvi dzimušo bērnu skaitu attiecīgajā gadā (izteikta uz 1 000 dzīvi dzimušo)

                  Pēc vecāku sociālekonomiskā statusa (sagatavošanā)

                     Eurostat

                  primārs

                     1–14 gadu vecu bērnu mirstība

                  Nāves gadījumu skaits uz 100 000 iedzīvotāju

                     Eurostat

                     Mazs dzimšanas svars

                  Dzimšanas svars nepārsniedz 2 500 gramus (5,5 mārciņas)

                  PVO – ESAO

                  primārs

                     Vakcinācijas līmenis

                  Zīdaiņu procentuālais daudzums, kuri savā pirmajā dzimšanas dienā attiecīgajā kalendārajā gadā ir pilnībā vakcinēti pret garo klepu, difteriju, stingumkrampjiem un poliomielītu. Un zīdaiņu procentuālais daudzums, kuri savā otrajā dzimšanas dienā attiecīgajā kalendārajā gadā ir pilnībā vakcinēti pret masalām, epidēmisko parotītu un masaliņām

                  PVO

                  konteksta

                     Aptaukošanās

                  Jaunieši vecumā no 15 līdz 24 gadiem, kuru ķermeņa masas indekss 30 vai vairāk

                  Pēc dzimuma un vecāku sociālekonomiskā statusa

                     Eurostat – EHIS
                      (5)

                  konteksta

                     Regulārie smēķētāji

                  Cilvēku, kas ikdienā smēķē cigaretes, īpatsvars 15 līdz 24 gadu vecu iedzīvotāju vidū

                  Pēc dzimuma un vecāku sociālekonomiskā statusa

                     Eurostat – EHIS

                  konteksta

                     Garīgā veselība

                  Jaunieši (15–24 gadi) ar depresijas sindromu

                  Pēc dzimuma

                     Eurostat – EHIS

                  konteksta

                  Sagatavošanā

                     Jauniešu nāves cēloņi – pašnāvības

                  Nāves gadījumu skaits, kuru cēlonis ir pašnāvība, uz 100 000 iedzīvotājiem vecumā no 15 līdz 24 gadiem

                  Pēc dzimuma

                     Eurostat – statistika par nāves cēloņiem

                  konteksta

                     Slikti sadzīves apstākļi

                  Iedzīvotāju procentuālais daudzums, kuri cieš no visiem sliktas sadzīves elementiem. Šie elementi ir šādi:
                  1) caurs jumts, mitras sienas/grīda/pamati vai logu rāmju vai grīdas puve; 2) mājoklī nav vannas vai dušas; 3) nav ūdensklozeta tualetes iekštelpās tikai attiecīgās mājsaimniecības vajadzībām; 4) problēmas ar mājokli: pārāk tumšs, nepietiekami daudz gaismas

                  Pēc vecuma (0–17, 0–5, 6–11, 12–17 gadi), nabadzības statusa (t. i., virs vai zem nabadzības riska sliekšņa)

                     Eurostat – EU-SILC

                  primārs

                     Pārapdzīvotība

                  Iedzīvotāju procentuālais daudzums, kas dzīvo pārapdzīvotā mājsaimniecībā. Personu uzskata par tādu, kas dzīvo pārapdzīvotās mājsaimniecībās, ja mājsaimniecības rīcībā nav šāda minimālā istabu skaita:

                              —

                              viena istaba mājsaimniecībai;

                              —

                              viena istaba katram pārim;

                              —

                              viena istaba katrai personai vecumā no 18 gadiem;

                              —

                              viena istaba divām viena dzimuma personām vecumā no 12 līdz 17 gadiem;

                              —

                              viena istaba katrai atšķirīga dzimuma personai vecumā no 12 līdz 17 gadiem;

                              —

                              viena istaba diviem cilvēkiem, kas jaunāki par 12 gadiem.

                  Pēc vecuma (0–17, 0–5, 6–11, 12–17 gadi), nabadzības statusa (virs vai zem nabadzības riska sliekšņa)

                     Eurostat – EU-SILC

                  primārs

         (1)  Primārie rādītāji ir galvenie rādītāji, kas aptver tās plašās jomas, kuras tiek uzskatītas par svarīgākajiem rezultātu elementiem, savukārt sekundārie rādītāji atbalsta primāros rādītājus, sīkāk aprakstot problēmas raksturu vai aprakstot citus problēmas aspektus. Konteksta rādītājs sniedz papildu informāciju un konteksta informāciju: ierosinātais saraksts ir orientējošs un ļauj pievienot citu papildu informāciju, kas ļauj labāk parādīt un izprast valsts kontekstu.

         (2)  Oficiālā aprūpe tiek definēta kā šādi pakalpojumi: pirmsskola vai līdzvērtīga iestāde, obligātās izglītības iestāde, iestāžu pakalpojumi ārpus mācību stundām, bērnudārzs vai citas dienas aprūpes iestādes, tostarp dienas aprūpe ģimenes vidē un profesionālas sertificētas auklītes. Ģimenes locekļu, kaimiņu vai nesertificētu auklīšu nodrošinātā aprūpe tādējādi nav iekļauta šajā “oficiālās aprūpes” definīcijā.

         (3)  UNESCO/ESAO/Eurostat datubāze par statistiku par izglītību.

         (4)  http://www.oecd.org/statisticsdata/03381,en_2649_35845621_1_119656_1_1_1.00.html.

         (5)  EHIS ir Eiropas veselības aptauju apsekojums.


title: Komisijas Ieteikums (2005. gada 19. septembris) par uzskaites nodalīšanu un izmaksu uzskaites sistēmām saskaņā ar elektroniskās komunikācijas reglamentējošiem noteikumiem   (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               11.10.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 266/64

      KOMISIJAS IETEIKUMS

   (2005. gada 19. septembris)
   par uzskaites nodalīšanu un izmaksu uzskaites sistēmām saskaņā ar elektroniskās komunikācijas reglamentējošiem noteikumiem
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2005/698/EK)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvu 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva) (1), un jo īpaši tās 19. panta 1. punktu,
   apspriedusies ar Komunikāciju komiteju,
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar atsevišķām elektronisko komunikāciju tīklus un pakalpojumus reglamentējošo noteikumu normām, proti, 9., 11., 13. pantu un 6. panta 1. punktu kopā ar I pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvā 2002/19/EK par piekļuvi elektroniskajiem tīkliem un ar tiem saistītām iekārtām un to savstarpēju savienojumu (piekļuves direktīva) (2); 17. pantu un 18. panta 1. punktu, un VII pielikuma 2. punktu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvā 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (universālā pakalpojuma direktīva) (3); un 13. pantu Direktīvā 2002/21/EK jāievieš nepieciešami un atbilstīgi izmaksu uzskaites mehānismi.

               (2)

               Operatoriem, kuriem ir būtiska ietekme attiecīgajā tirgū (BIT) (turpmāk tekstā “izziņotie operatori”), saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK 16. pantu veiktās tirgus analīzes rezultātā var arī uzlikt saistības nodalīt uzskaiti un/vai ieviest izmaksu uzskaites sistēmu. Šādu saistību uzlikšanas mērķis ir padarīt darījumus starp operatoriem caurskatāmākus un/vai noteikt sniegto pakalpojumu faktiskās izmaksas. Pie tam uzskaites nodalīšanas un izmaksu uzskaites sistēmu ieviešanu var izmantot valsts pārvaldes iestādes, lai papildinātu citu reglamentējošo pasākumu (piemēram, caurredzamības, nediskriminācijas, cenu orientācijas) piemērošanu izziņotajiem operatoriem.

               (3)

               Šis ieteikums papildina 1998. gada 8. aprīļa Komisijas Ieteikumu 98/322/EK par savstarpēju savienojumu liberalizētā telekomunikāciju tīklā (2. daļa – atsevišķa grāmatvedība un izmaksu uzskaite) (4) pēc reglamentējošo noteikumu piemērošanas elektroniskajām komunikācijām (2003. gada 25. jūlijs). Šāda pārskatīšana ir nepieciešama, jo 2002. gada reglamentējošie noteikumi radīja dažas svarīgas izmaiņas 1998. gada reglamentējošajā paketē, piemēram, pieauga noteikumu piemērošanas joma, atšķirīga pieeja iepriekšēju saistību uzlikšanai; atšķirīga īpašu nosacījumu piemērošanas joma attiecībā uz izmaksu uzskaiti un uzskaites nodalīšanu; un tehnoloģiskās neitralitātes principa piemērošana.

               (4)

               Šā ieteikuma vispārīgie mērķi ir veicināt konsekventu uzskaites principu un metodoloģiju piemērošanu ES līmenī, ņemot vērā pieredzi, ko guvušas valsts pārvaldes iestādes izmaksu uzskaites un uzskaites nodalīšanas jomā; uzlabot uzskaites sistēmu metodoloģijas, izstrādāto datu, revīzijas un ziņošanas procesa caurskatāmību, lai labumu gūtu visas iesaistītās personas.

               (5)

               Operatori var darboties tirgos, kuros tiem ir noteikta būtiska ietekme, kā arī konkurētspējīgos tirgos, kuros tiem nav noteikta šāda ietekme. Lai veiktu savus reglamentējošos uzdevumus, valsts pārvaldes iestāde var pieprasīt informāciju par tirgiem, kuros operatoriem nav būtiskas ietekmes. Kad izziņotam operatoram ar būtisku ietekmi vienā vai vairākos tirgos uzliek saistības nodalīt uzskaiti, uzskaites nodalīšanas pienākums var ietvert tirgus, kuros operatoram nav būtiskas ietekmes, piemēram, lai nodrošinātu datu saskaņotību.

               (6)

               Jebkāda saistoša izmaksu uzskaites vai uzskaites nodalīšanas metodoloģija, kuru izmanto īpaši kā pamatu cenu kontroles lēmumiem, ir jāprecizē tādā veidā, kas sekmē efektīvus ieguldījumus, nosaka iespējamu pret konkurenci vērstu darbību, proti, cenu uzturēšanu, un tai jābūt saskaņā ar valsts pārvaldes iestādes politikas mērķiem, kā noteikts Direktīvas 2002/21/EK 8 pantā.

               (7)

               Jaunas vai pārskatītas izmaksu metodoloģijas ieviešana var norādīt, ka reglamentētu tarifu pašreizējie līmeņi un/vai cenu mehānismi ir neatbilstīgi vai zināmā mērā nesakārtoti. Ja valsts pārvaldes iestāde uzskata, ka ir nepieciešama korektīva darbība, tad ir jāpievērš pienācīga uzmanība komerciālajai un ekonomiskajai videi, lai samazinātu risku un nedrošību attiecīgajos tirgos. Piemēram, visas cenu korekcijas varētu īstenot, iespējami pagarinot laika posmu, kādā tas tiek darīts.

               (8)

               Ieviešot uzskaites sistēmu, kurā izmantota tālredzīga pieeja (tāda kā ilgtermiņa pieauguma izmaksas), pamatojoties nevis uz vēsturiskajām izmaksām, bet uz pašreizējām izmaksām, piemēram, kad pamatlīdzekļus pārvērtē, pamatojoties uz tādas mūsdienu līdzvērtīgas infrastruktūras izmantošanas izmaksām, kas izveidota ar visefektīvāko pieejamo tehnoloģiju, valsts pārvaldes iestādēm būs jāgroza izmaksu metodoloģijas parametri tā, lai sasniegtu šos mērķus. Attiecīga gadījumā ir jāparedz koordinēta lejupejošu un augšupejošu pieeju izmantošana. Uzskaites sistēmas ir jābalsta uz izmaksu cēloņu principu, piemēram, darbību izmaksu kalkulācijas metodi.

               (9)

               Kad kārtējo izmaksu uzskaiti (CCA) pielieto attiecībā uz tīkla aktīviem, piemēram, attiecībā uz vietējo sakaru līniju, ko uzskata par mazāk reproducējamu vidējā termiņā, valsts pārvaldes iestādēm ir attiecīgi jāpielāgo parametri (piemēram, kapitāla vērtība, amortizācijas dati, uzcenojumi, ar laiku saistītie elementi), lai nodrošinātu izmaksu aprēķināšanas metodoloģiju konsekventu pielietošanu.

               (10)

               Kad izmaksu uzskaites sistēmas ieviešana tiek uzdota saskaņā ar Direktīvas 2002/19/EK 13. panta 4. punktu, izmaksu iedalīšanai izmantotie noteikumi ir jāparāda tādā detalizācijas pakāpē, kas skaidri parāda attiecību starp izmaksām un tīklu sastāvdaļu un pakalpojumu tarifiem; ir arī jānorāda pamats, uz kā tieši un netieši attiecināmās izmaksas ir iedalītas starp dažādiem kontiem.

               (11)

               Šajā ieteikumā sniegtas vadlīnijas, kā īstenot izmaksu uzskaiti un uzskaites nodalīšanu saskaņā ar jauniem 2002. gada reglamentējošiem noteikumiem. Komisijas 1998. gada 8. aprīļa Ieteikumā 98/322/EK sniegtas vadlīnijas par izmaksu uzskaites un uzskaites nodalīšanas ieviešanu saskaņā ar 1998. gada reglamentējošiem noteikumiem. 1998. gada ieteikumu joprojām piemēro situācijās, kad dalībvalstis nav pabeigušas esošo pienākumu pārskatīšanu par izmaksu uzskaiti un uzskaites nodalīšanu saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK 16. pantu.

               (12)

               Ja dalībvalstis ievieš kompensācijas mehānismu, kas ietver finanšu pārskaitījumus, Universālā pakalpojuma direktīvas IV pielikuma B daļā paredzēts, ka šie pārskaitījumi jāveic objektīvā, caurskatāmā, nediskriminējošā un samērīgā veidā. Lai sasniegtu šos mērķus, par katru saņemto kompensāciju par universālā pakalpojuma saistībām ir pienācīgi jāziņo uzskaites nodalīšanas sistēmās.

               (13)

               Attiecībā uz universālā pakalpojuma saistību finansēšanu ieteikums neierobežo Komisijas 1980. gada 25. jūnija Direktīvu 80/723/EEK par dalībvalstu un publisku uzņēmumu finansiālo attiecību pārskatāmību, kā arī par finansiālu caurskatāmību atsevišķos uzņēmumos (5).

               (14)

               Šā ieteikuma principu pielietošana neierobežo dalībvalstu un uzņēmumu pienākumu pilnībā atbilst Kopienas konkurences noteikumiem.

               (15)

               Komisijas 2002. gada 16. maija Ieteikumā (2002/590/EK) par likumīga revidenta neatkarība ES: pamatprincipu kopumu (6) ir noteikti pamatnoteikumi, saskaņā ar kuriem vajadzības gadījumā var pārbaudīt revidenta neatkarību.

               (16)

               Eiropas reglamentējošo iestāžu grupa (7) ir sniegusi atzinumu par Komisijas ieteikuma pārskatīšanu attiecībā uz uzskaites nodalīšanu un izmaksu uzskaiti 1998. gadā, kurā ietverts detalizēts pielikums par izmaksu uzskaites un uzskaites nodalīšanas aspektiem,

         IESAKA.

               1)

               Šis ieteikums attiecas uz uzskaites nodalīšanas un izmaksu uzskaites sistēmu ieviešanu operatoriem, kuriem atbilstīgi attiecīgās valsts pārvaldes iestādes datiem, kas iegūti saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK 16. pantu veiktās tirgus analīzes rezultātā, attiecīgajos tirgos ir būtiska ietekme. Operatori ar šādiem pienākumiem turpmāk tekstā saukti par “izziņotajiem operatoriem”.
               Izmaksu uzskaites sistēmas ieviešanas pienākuma uzlikšanas mērķis ir garantēt, ka izziņotie operatori ievēro godīgus, objektīvus un caurskatāmus kritērijus, iedalot savas izmaksas pa pakalpojumu veidiem situācijās, kurās uz tiem attiecas cenu kontroles vai uz izmaksām orientētu cenu saistības.
               Uzskaites nodalīšanas pienākuma uzlikšanas mērķis ir nodrošināt augstāku informācijas detalizācijas līmeni nekā tas, kas iegūstams no likumā noteiktajiem izziņotā operatora finanšu pārskatiem, lai pēc iespējas vairāk atspoguļotu izziņotā operatora uzņēmējdarbības daļu rādītājus, it kā tās darbotos kā atsevišķi uzņēmumi, un lai novērstu diskrimināciju par labu pašu darbībām un negodīgas šķērssubsīdijas vertikāli integrētu uzņēmumu gadījumā.

               2)

               Ieteicams, lai valsts pārvaldes iestādes pieprasītu no izziņotajiem operatoriem darbības izmaksu, izmantotā kapitāla un ienākumu sadalījumu līdz tādam līmenim, kas vajadzīgs, lai ievērotu samērīguma un caurskatāmības principu un īstenotu valsts vai Kopienas tiesību aktos paredzētos reglamentējošos mērķus.
               Ieteicams, lai izmaksu, izmantotā kapitāla un ienākumu iedalīšana tiktu veikta saskaņā ar izmaksu cēloņa (piemēram, darbību izmaksu kalkulācijas metodes) principu.
               Izziņoto operatoru izmaksu uzskaites un uzskaites nodalīšanas sistēmām ir jābūt tādām, lai tās varētu sniegt reglamentējošu finansiālu informāciju, lai apliecinātu pilnu atbilstību reglamentējošajām saistībām. Ieteicams novērtēt šo spēju saskaņā ar samērīguma, drošuma, salīdzināmības un būtiskuma kvalitatīvajiem kritērijiem.
               Ieteicams, lai valsts pārvaldes iestādes pašas pārliecinātos par izmaksu uzskaites un uzskaites nodalīšanas sistēmu piemērotību un efektivitāti; par šādām sistēmām var apspriesties ar sabiedrību.

               3)

               Ieteicams, lai valsts pārvaldes iestāde, novērtējot izmaksu uzskaites sistēmas īpašības un specifikāciju, pārskatītu izziņotā operatora izmaksu uzskaites sistēmas spēju analizēt un sniegt izmaksu datus tādā veidā, kas atbalsta reglamentējošos mērķus. Izziņotā operatora izmaksu uzskaites sistēmai īpaši ir jāspēj atšķirt tiešās izmaksas (8) no netiešajām izmaksām (9).
               Ieteicams, lai valsts pārvaldes iestādes, kas pieņēmušas lēmumu par izmaksu uzskaites sistēmu, kura balstās uz kārtējām izmaksām, noteiktu skaidrus galīgos termiņus un bāzes gadu, kad attiecīgās valsts izziņotajiem operatoriem ir jāievieš jaunas izmaksu uzskaites sistēmas, pamatojoties uz kārtējām izmaksām.
               Tīkla aktīvu novērtēšana ar nākotnes vai pašreizējo aktīva operatora vērtību, tas ir, novērtējot, kādas būtu izmaksas, ar ko sastaptos līdzvērtīgi operatori, ja tirgū valdītu liela konkurence, ir kārtējo izmaksu uzskaites (CCA) metodoloģijas pamatelements. Tas nozīmē, lai darbības izmaksās ietvertie amortizācijas izdevumi jāaprēķina, pamatojoties uz mūsdienu līdzvērtīgo aktīvu pašreizējiem novērtējumiem. Rezultātā arī pārskatam par izmantoto kapitālu jābūt uz pašreizējo izmaksu bāzes. Var būt nepieciešamas citas izmaksu korekcijas, lai atspoguļotu pašreizējās aktīva pirkšanas izmaksas un tā darbības izmaksu bāzi. Tīkla aktīvu novērtēšanu pēc nākotnes vai pašreizējās vērtības attiecīgos gadījumos var papildināt ar izmaksu uzskaites metodoloģijas izmantošanu, piemēram, ilgtermiņa pieauguma izmaksu metodes izmantošanu.
               Ieteicams, lai valsts pārvaldes iestādes pievērstu pienācīgu uzmanību cenu un konkurences problēmām, kas var rasties, ieviešot kārtējo izmaksu uzskaiti, piemēram, vietējās sakaru līnijas gadījumā.
               Valstu pārvaldes iestādēm ieteicams pienācīgi ņemt vērā turpmākas korekcijas finanšu informācijā attiecībā uz efektivitātes faktoriem, īpaši izmantojot izmaksu datus cenu noteikšanas lēmumu pamatā, jo izmaksu uzskaites sistēmas (pat izmantojot kārtējo izmaksu uzskaiti) var pilnībā neatspoguļot faktiski radušās vai attiecināmās izmaksas (10). Par efektivitātes faktoriem var izmantot tīkla dažādu topoloģiju un arhitektūru novērtējumus, amortizācijas metodes, tehnoloģijas, ko izmanto vai plāno izmantot tīklā.

               4)

               Ieteicams, lai izziņotie operatori, kam ir jāziņo par uzskaites nodalīšanu, sniegtu peļņas un zaudējumu aprēķinu un paziņojumu par izmantoto kapitālu par katru daļu, uz kuru attiecas pārskata sagatavošanas pienākums (pamatojoties uz attiecīgajiem tirgiem un pakalpojumiem). Transferta maksājumi vai tirgus daļu un pakalpojumu pirkumi ir skaidri jānosaka pietiekami detalizēti, lai pamatotu atbilstību nediskriminācijas saistībām. Saistībā ar pienākumu ziņot par uzskaites nodalīšanu var būt vajadzīga informācijas sagatavošana un izziņošana par tirgiem, kuros operatoram nav būtiskas ietekmes.
               Lai panāktu saskaņotību un datu integritāti, ieteicams, lai reglamentētās uzskaites finanšu pārskati tiktu konsolidēti peļņas un zaudējumu aprēķinā un paziņojumā par izmantoto kapitālu uzņēmumam kopumā. Ir nepieciešama arī operatora atsevišķas reglamentētās uzskaites saskaņošana ar likumos noteikto uzskaiti. Šiem pārskatiem būtu jāveic neatkarīga revidenta revīzija vai valsts pārvaldes iestādes veikta atbilstības revīzija (ja ir pieejams attiecīgi kvalificēts personāls).

               5)

               Ieteicams, lai valsts pārvaldes iestādes izziņoto operatoru būtisko uzskaites informāciju darītu pieejamu ieinteresētajām personām pietiekamā detalizācijas līmenī. Sniegtās informācijas detalizācijai jābūt tādai, lai varētu pārliecināties, ka nav nepamatotas diskriminācijas starp pakalpojumu nodrošināšanu iekšienē un pakalpojumu nodrošināšanu uz āru, un lai varētu noteikt vidējās pakalpojumu izmaksas un metodi, pēc kuras izmaksas ir aprēķinātas. Sniedzot informāciju šādiem nolūkiem, valsts pārvaldes iestādēm ir pienācīgi jāievēro komercnoslēpums.
               Šajā ziņā izziņotā operatora pietiekami detalizētu izmaksu pārskatu publicēšana, norādot, piemēram, tīkla sastāvdaļu vidējās izmaksas, palielinās caurskatāmību un konkurentu pārliecību, ka nav konkurenci ierobežojošu šķērssubsīdiju. Tas tiek uzskatīts par īpaši svarīgu vairumtirdzniecības pakalpojumiem. Ieviešanas pamatnostādnes par pārskatu sagatavošanas prasībām un informācijas publicēšanu ir izklāstītas pielikumā.

               6)

               Atsevišķus uzņēmumus var noteikt kā universālā pakalpojumā sniedzējus saskaņā ar Universālā pakalpojuma direktīvas 8. pantu un var pakļaut reglamentējošai kontrolei mazumtirdzniecības tarifu jomā saskaņā ar Universālā pakalpojuma direktīvas 17. pantu. Tām dalībvalstīm, kurās darbojas shēmas universālā pakalpojuma saistību finansēšanai, iesaka nodrošināt, ka uzskaites nodalīšanas sistēmās iekļauj visus maksājumus, ko šādi uzņēmumi saņem kā daļu no kompensācijas mehānisma.

               7)

               Šīs uzskaites pamatnostādnes attiecas uz reglamentēto pārskatu sagatavošanu, un tās nav paredzētas, lai aizstātu dalībvalstu tiesību aktos paredzētos finanšu pārskatus.

               8)

               Šis ieteikums tiks pārskatīts ne vēlāk kā trīs gadus pēc piemērošanas dienas.

               9)

               Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm.

      Briselē, 2005. gada 19. septembrī

            Komisijas vārdā —

            Komisijas locekle

         Viviane REDING

      (1)  OV L 108, 24.4.2002., 33. lpp.

      (2)  OV L 108, 24.4.2002., 7. lpp.

      (3)  OV L 108, 24.4.2002., 51. lpp.

      (4)  OV L 141, 13.5.1998., 6. lpp.

      (5)  OV L 195, 29.7.1980., 35. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2000/52/EK (OV L 193, 29.7.2000., 75. lpp.).

      (6)  OV L 191, 19.7.2002., 22. lpp.

      (7)  Eiropas reglamentējošo iestāžu grupu izveidoja ar Komisijas Lēmumu 2002/627/EK (OV L 200, 30.7.2002., 38. lpp.), kuru grozīja ar Komisijas Lēmumu 2004/641/EK (OV L 293, 16.9.2004., 30. lpp.).

      (8)  Tiešās izmaksas ir tādas izmaksas, ko pilnīgi un nepārprotami radījušas konkrētas darbības.

      (9)  Netiešās izmaksas ir tādas izmaksas, kas ir jāsadala, izmantojot godīgu un objektīvu iedalīšanas metodoloģiju.

      (10)  Daži aktīvi var pārsniegt prasības, vai tīkla arhitektūra var būt neoptimāla. Augšupejoša ekonomikas/inženierijas modeļa ieviešana palīdz sniegt informāciju par neefektīvām un nevajadzīgām izmaksām, kuras ir jānovērš.

      PIELIKUMS
      PAMATNOSTĀDNES PAR PĀRSKATU SAGATAVOŠANAS PRASĪBĀM UN INFORMĀCIJAS PUBLICĒŠANU
      Šajā pielikumā aprakstīti periodisko pārskatu noteikumi, ar publicēšanu saistīti jautājumi un paziņojumi par atbilstību.
      Ievērojot šā ieteikuma 2. punktā ieteiktos principus, izmaksu uzskaites un uzskaites nodalīšanas sistēmām ir jāsniedz detalizēta finansiāla informācija, kas apliecina atbilstību nediskriminācijas un caurskatāmības principiem, atbilstīgi norādot un iedalot ienākumus, izmaksas, izmantoto kapitālu un operatora veikto dažādo darbību apjomus. Šāda uzskaites informācija nekavējoties ir jādara pieejama valsts pārvaldes iestādei.
      Laba reglamentētā uzskaite nodrošina finanšu pārskatu būtiskās informācijas skaidru un efektīvu paziņošanu iespējami vienkāršā un godīgā veidā. Informācijas atspoguļošana finanšu pārskatos ietver abstrahēšanos un apkopošanu. Ja šo procesu veic akurāti, radīsies vairāk zināšanu, jo ar šādu datu atspoguļošanu tiks īstenoti dažādi reglamentējošie mērķi, piemēram, parādot, ka izdevumi ir orientēti uz izmaksām vai ka nav nepamatotas diskriminācijas.
      Uzskaites ziņojumi ietver paskaidrojuma piezīmes un papildu grafikus, kas padziļina un paskaidro finanšu pārskatus. Finanšu pārskati un gan paskaidrojuma piezīmes veido nedalāmu veselumu.
      Reglamentētās uzskaites informācija kalpo valsts pārvaldes iestādēm un citām personām, uz kurām var attiekties uz šīs informācijas pamata pieņemtie lēmumi, piemēram, konkurentiem, investoriem un patērētājiem. Šajā kontekstā informācijas publicēšana var sekmēt atvērtu un konkurētspējīgu tirgu un uzlabot uzticību reglamentētai uzskaites sistēmai.
      Tomēr pilnu informācijas izpaušanu var ierobežot valstu un Kopienas noteikumi par uzņēmējdarbības konfidencialitāti. Tādēļ ieteicams, lai valsts pārvaldes iestādes pēc apspriedes ar operatoriem definētu, kādu informāciju var uzskatīt par konfidenciālu un nedrīkst darīt zināmu.
      1.   Informācijas sagatavošana un publicēšana
      Šāda finansiāla informācija ir jāsagatavo un jāpublicē (ievērojot konfidencialitāti un valsts tiesību aktos noteiktās saistības) par attiecīgo tirgu/pakalpojumu:

                  —

                  peļņas un zaudējumu aprēķins;

                  —

                  paziņojums par izmantoto kapitālu (detalizēta aprēķina metodoloģija un izmantoto parametru vērtība);

                  —

                  konsolidēšana un saskaņošana ar tiesību aktos paredzētajiem pārskatiem vai citu izmaksu informācijas avotu;

                  —

                  izmaksu metodoloģiju apraksts, ieskaitot atsauci uz izmaksu bāzi un standartiem, iedalīšanas un vērtēšanas metodoloģijas, netiešo izmaksu noteikšanu un iedalīšanu;

                  —

                  piezīmes par nediskrimināciju (detalizēti transferta maksājumi);

                  —

                  revidenta atzinums (ja to pieprasa valsts pārvaldes iestāde);

                  —

                  uzskaites politiku un reglamentējošo uzskaites principu apraksts;

                  —

                  paziņojumu par atbilstību Kopienas un valsts noteikumiem;

                  —

                  citi papildu grafiki, ja tādi vajadzīgi.

            Valsts pārvaldes iestādei, konsultējoties ar operatoriem, iepriekš ir jādefinē pārskata formāts, kas var būt saskaņā ar tiesību aktos noteikto pārskatu standarta formātu. Paziņojumu par atbilstību Kopienas un valsts tiesību aktiem, revidenta atzinumu un uzskaites principu, politiku, metodoloģiju un izmantoto procedūru aprakstu, proti, izmaksu piešķiršanas metodoloģiju, nevar uzskatīt par konfidenciālu. Neierobežojot valsts un Kopienas tiesību aktus par uzņēmējdarbības konfidencialitāti, revīzijas rezultātiem ir jābūt pieejamiem sabiedrībai.
      2.   Paziņojums par atbilstību
      Gadskārtējā paziņojumā par atbilstību kā minimums jāietver:

                  —

                  revidenta secinājumi;

                  —

                  informācija par visiem atklātiem pārkāpumiem;

                  —

                  revidenta ieteikumi (aprakstot attiecīgās sekas);

                  —

                  pilns izmantotās verifikācijas metodoloģijas apraksts; un

                  —

                  daži apkopotie finanšu un uzskaites dati (piemēram, kārtējo izmaksu uzskaites korekcijas, galvenie pieņēmumi par iedalīšanas metodoloģijām, iedalīto izmaksu līmenis un modeļa detalizācijas līmenis).

            Paziņojuma par atbilstību un revīzijas rezultātu publicēšana ir jāveic tādā formātā, kas ir viegli pieejams ieinteresētajām personām, piemēram, papīra vai elektroniskā formātā, vai jāpublicē operatora vai valsts pārvaldes iestādes tīmekļa vietnē.
      3.   Pārskata periods
      Reglamentētie pārskati ir ikgadēji un tos publicē iespējami drīz pēc uzskaites (pārskata) gada beigām. Pārskatu publicēšana ir jāveic ne vēlāk kā divus mēnešus pēc reglamentējošās revīzijas pabeigšanas vai ne vēlāk kā norādīts reglamentējošajās saistībās.