title: Ieteikums Padomes lēmums, ar kuru atceļ Lēmumu 2005/694/EK par pārmērīga budžeta deficītu Itālijā

text:
   LV
LV    LV
 ---pagebreak---               EIROPAS KOPIENU KOMISIJA
                                           Briselē, 7.5.2008
                                           SEC(2008) 574 galīgā redakcija
                                 Ieteikums
                          PADOMES LĒMUMS,
   ar kuru atceļ Lēmumu 2005/694/EK par pārmērīga budžeta deficītu Itālijā
                           (iesniegusi Komisija)
LV                                                                         LV
 ---pagebreak---                                          PASKAIDROJUMA RAKSTS
   1.         KONTEKSTS
   Līguma 104. pants nosaka, ka dalībvalstīm jāizvairās no pārmērīga budžeta deficīta, un paredz
   budžeta deficīta noteikšanas un novēršanas procedūru. Pārmērīga budžeta deficīta novēršanas
   procedūra sīkāk izklāstīta Padomes Regulā (EK) Nr. 1467/97 par to, kā paātrināt un precizēt
   pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras īstenošanu1, kas ir Stabilitātes un
   izaugsmes pakta sastāvdaļa. Saskaņā ar Līguma 104. panta 2. punktu Komisijai jāuzrauga
   atbilstība budžeta disciplīnai, pamatojoties uz diviem kritērijiem, proti: a) vai plānotais vai
   reālais valsts budžeta deficīts pārsniedz atsauces vērtību 3 % apmērā no IKP (ja vien deficīta
   attiecība nav būtiski un nepārtraukti samazinājusies un sasniegusi atsauces vērtībai tuvu
   līmeni, vai arī atsauces vērtība ir pārsniegta tikai izņēmuma kārtā un uz laiku, un šī attiecība
   joprojām ir tuva atsauces vērtībai) un b) vai valsts parāds pārsniedz atsauces vērtību, kas ir
   60 % no IKP (ja vien parāda attiecība pietiekami strauji nesamazinās un netuvinās atsauces
   vērtībai).
   Saskaņā ar Līgumam pievienoto Protokolu par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas
   procedūru Komisija sniedz pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras īstenošanai
   vajadzīgos datus. Piemērojot minēto protokolu, dalībvalstīm saskaņā ar 4. pantu Padomes
   Regulā (EK) Nr. 3605/93 jāsniedz dati par valsts budžeta deficītu, valsts parādu un citiem
   saistītajiem mainīgajiem lielumiem divas reizes gadā, t.i., līdz 1. aprīlim un līdz
   1. oktobrim.2,3
   2005. gada 7. jūnijā Komisija uzsāka pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru
   attiecībā uz Itāliju, pieņemot ziņojumu saskaņā ar Līguma 104. panta 3. punktu, pamatojoties
   uz to, ka valsts kopbudžeta deficīts 2003. un 2004. gadā bija 3,1 % no IKP un valsts parāds ––
   aptuveni 106–107 % no IKP4. Pamatojoties uz Komisijas ieteikumu, Padome 2005. gada
   28. jūlijā saskaņā ar Līguma 104. panta 6. punktu nolēma, ka Itālijā ir pārmērīgs budžeta
   deficīts5. Tajā pašā laikā, arī pamatojoties uz Komisijas ieteikumu, Padome saskaņā ar
   Līguma 104. panta 7. punktu ieteica Itālijai novērst pārmērīgā budžeta deficīta situāciju
   vēlākais līdz 2007. gadam.6 Konkrēti, Itālijas iestādēm šajā nolūka ieteica stingri īstenot
   2005. gada budžetu, veikt nepieciešamos pasākumus, lai cikliski koriģētā deficīta
   kumulatīvais samazinājums, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus, 2006.–
   2007. gadā būtu vismaz 1,6 % no IKP salīdzinājumā ar tā līmeni 2005. gadā, vismaz pusi no
   korekcijām veicot 2006. gadā. Turklāt Itālijas iestādēm ieteica panākt, ka valsts kopējā parāda
   attiecība pietiekami samazinās un pietiekami ātri tuvojas atsauces vērtībai, atbilstoši
   pārmērīgā budžeta deficīta korekcijai atjaunojot piemērotu primārā pārpalikuma līmeni vidējā
   1
            OV L 209, 2.8.1997., 6. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1056/2005
            (OV L 174, 7.7.2005., 5. lpp).
   2
            OV L 332, 31.12.1993., 7. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 2103/2005
            (OV L 337, 22.12.2005., 1. lpp).
   3
            Jaunākais Itālijas paziņojums pieejams vietnē:
            http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page?_pageid=2373,58110711&_dad=portal&_schema=portal.
   4
            SEC(2005) 750. Pēc vairākkārtējiem labojumiem pašlaik ziņots, ka valsts budžeta deficīts 2003. un
            2004. gadā ir 3,5 % apmērā no IKP. Parāda attiecība par šiem pašiem gadiem pārskatīta, samazinot to
            līdz aptuveni 104 % no IKP, ko galvenokārt noteica augstākas pašreizējās nominālā IKP aplēses.
   5
            OV L 266, 11.10.2005., 57. lpp.
   6
            Visi ar pārmērīga budžeta deficītu saistītie dokumenti, kas attiecas uz Itāliju, ir atrodami šādā tīmekļa
            vietnē: http://ec.europa.eu/economy_finance/sg_pact_fiscal_policy/excessive_deficit9109_en.htm.
LV                                                         2                                                          LV
 ---pagebreak---    termiņā. Itālijas iestādēm ieteica arī papildus neto aizņēmumiem īpaši pievērsties citiem
   faktoriem, kuri ietekmē parāda līmeņa izmaiņas, piemēram, ārpusbilances operācijām. Turklāt
   Padome mudināja Itālijas iestādes panākt, lai ar budžeta konsolidāciju vidējā termiņā
   nodrošinātu valsts finanšu stāvokli tuvu līdzsvaram vai ar pārpalikumu, samazinot cikliski
   koriģēto deficītu — atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus — vismaz par 0,5 % no
   IKP gadā pēc pārmērīga budžeta deficīta stāvokļa novēršanas.
   Visbeidzot Padome mudināja Itālijas iestādes turpināt veikt uzlabojumus vispārējā valsts datu
   vākšanā un apstrādē.
   1. tabula. Korekcijas, kuras Padome apstiprināja 2005. gada 28. jūlijā
   % no IKP, ja vien nav norādīts citādi          2005               2006                      2007
   Valsts kopbudžeta bilance                       -4,3             deficīts          deficīts pārliecinoši
                                                               pārliecinoši < 4                 <3
   Pagaidu pasākumi                                 0,4
                                                                        -                        -
   izmaiņas strukturālajā bilancē                            2006.–2007. gadā +1,6 salīdzinājumā ar
                                                                          2005. gadu (vismaz)
                                                                    vismaz puse no tā 2006. gadā
   p.m.: reālā IKP pieaugums (%)                     0                1,5                       1,5
   Piezīme: strukturālā bilance = cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus.
   Avots: Padomes ieteikums atbilstīgi 104. panta 7. punktam, citējot Komisijas dienestu 2005. gada pavasara
   prognozes un ietverot turpmākos novērtējumus.
   2006. gada 22. februārī, t.i., pēc Padomes ieteikumā noteiktā veicamo pasākumu termiņa
   beigām, Komisija pieņēma paziņojumu Padomei, kurā atzina, ka Itālijas līdz tam veiktie
   pasākumi, šķiet, atbilst Padomes ieteikumam un, lai gan budžeta stāvoklis joprojām
   saglabājas nestabils, šajā posmā papildu pasākumi pārmērīga budžeta deficīta novēršanai nav
   nepieciešami.7 2006. gada 14. marta sanāksmē Padome piekrita šim novērtējumam.
   Saskaņā Līguma 104. panta 12. punktu Padomes lēmums par pārmērīga budžeta deficīta
   pastāvēšanu jāatceļ, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu, ja pārmērīgs budžeta deficīts
   attiecīgajā dalībvalstī pēc Padomes ieskatiem ir novērsts.
   7
           SEC(2006) 238.
LV                                                           3                                                  LV
 ---pagebreak---    2.         JAUNĀKĀS DEFICĪTA ATTĪSTĪBAS TENDENCES
   Valsts statistikas biroja 2008. gada 29. februārī izplatītie dati apstiprināja, ka pēc atkārtotiem
   labojumiem valsts budžeta deficīts 2003. un 2004. gadā bijis 3,5 % no IKP salīdzinājumā ar
   sākotnējo rādītāju 3,1 % no IKP, kas 2005. gadā mudināja Komisiju attiecībā uz Itāliju uzsākt
   pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru. Budžeta deficīts šajos divos gados būtu
   bijis vēl lielāks, ja netiktu veikti vienreizēji pasākumi attiecīgi 1¾ % un 1¼ % apmērā no
   IKP. Primārais pārpalikums no gandrīz 5 % no IKP 1990. gadu beigās 2004. gadā strauji
   kritās līdz 1,2 %. 2005. gadā, kad IKP nepieauga, valsts kopbudžeta deficīts sasniedza 4,2 %
   no IKP, neskatoties uz deficītu samazinošiem vienreizējiem pasākumiem 0,5 % apmērā no
   IKP, un primārais pārpalikums gandrīz pilnībā zuda.
   Itālijas līdz 2008. gada aprīlim ziņotie dati liecina, ka 2006. gadā tika veikta ievērojama
   budžeta korekcija un valsts budžeta deficīts sasniedza 3,4 % no IKP.8 Tas atbilst 2005. gada
   decembra stabilitātes programmas atjauninājumā izvirzītajam budžeta deficīta mērķim —
   3,5 % no IKP.9 Kopējo deficītu negatīvi ietekmēja valdības lēmums anulēt ar ātrvilcienu
   projektu saistīto dzelzceļa uzņēmuma parādu, kas radīja budžeta deficīta pieaugumu 0,9 %
   apmērā no IKP. Gandrīz 0,9 procentpunktus no IKP nominālās korekcijas laikā no 2005. līdz
   2006. gadam veicināja augoši ieņēmumi savienojumā ar nelielu kārtējo primāro izdevumu un
   IKP attiecības samazinājumu gandrīz nemainīga starppatēriņa rezultātā. Tas kompensēja
   minēto dzelzceļa uzņēmuma parāda anulēšanu. Ievērojamais pieaugums daudzos ieņēmumu
   posteņos bija saistīts ar vairākiem pasākumiem Likumā par 2006. gada budžetu un gada vidū
   pieņemtajā papildu budžeta paketē. PVN ieņēmumi, ka arī iedzīvotāju un uzņēmumu
   ienākuma nodoklis attiecīgi katrs gadu no gada pieauga par 0,3 procentpunktiem no IKP.
   2006. gadā ieņēmumi, neskaitot vienreizējus pasākumus, bija par 1½ procentpunktiem no IKP
   augstāki nekā 2005. gadā, savukārt izdevumi, atskaitot vienreizējus pasākumus, samazinājās
   par vairāk nekā ¼ procentpunktiem no IKP. Izņemot vienreizējus un pagaidu pasākumus,10
   2006. gadā budžeta deficīts samazinājās līdz 3 % no IKP salīdzinājumā ar 4,8 % 2005. gadā.
   2006. gadā strukturālā bilance, t.i., budžeta bilance, atskaitot ciklisko un vienreizējo
   pasākumu ietekmi, salīdzinājumā ar 2005. gadu uzlabojās par 1,7 procentpunktiem no IKP,
   kas ievērojami pārsniedz vismaz tos 0,8 procentpunktus, kas prasīti 2005. gada jūlija Padomes
   ieteikumā atbilstīgi Līguma 104. panta 7. punktam.
   8
            2006. gada budžeta deficīts tika pārskatīts, samazinot to no 4,4 % no IKP, kas tika paziņots līdz
            2008. gada aprīlim (Eurostat Ziņu apskats Nr. 55 (2007. gada 23. aprīlis) un Nr. 142 (2007. gada
            22. oktobris)). Labojumi tika veikti galvenokārt mazāku kapitālizdevumu rezultātā, ņemot vērā lēmumu
            uzkrāt PVN kompensācijas, kuras saistītas ar Eiropas Kopienu Tiesas (EKT) spriedumu par PVN
            piemērošanu uzņēmumu automobiļiem tajos gados, kad iesniegtās prasības tiek apstiprinātas, nevis
            sākotnēji plānotajā 2006. gadā.
   9
            Programma un Komisijas un Padomes vērtējums par to atrodams šādā tīmekļa vietnē:
            http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.
   10
            Vienreizējie un pagaidu pasākumi palielināja 2006. gada budžeta deficītu par 0,4 % no IKP. Papildus
            deficītu palielinošajai parāda anulēšanai par deficītu samazinošiem vienreizējiem pasākumiem
            uzskatāmi šādi darījumi: nekustamā īpašuma pārdošana (0,1 % no IKP) un nodokļu piemērošana
            uzņēmumu aktīvu pārvērtēšanai (0,4 % no IKP). Savukārt 2005. gada stabilitātes programmas
            atjauninājums paredzēja budžeta deficīta samazināšanas vienreizējus pasākumus 2006. gadā 0,3 %
            apmērā no IKP.
LV                                                         4                                                     LV
 ---pagebreak---    Pamatojoties uz Komisijas (Eurostat) sniegtajiem datiem pēc Itālijas ziņojuma pirms
   2008. gada aprīļa,11 valsts kopbudžeta deficīts 2007. gadā bija 1,9 % no IKP. Pastāv ļoti
   neliela varbūtība, ka iespējamie turpmākie valsts kontu labojumi 2007. gada budžeta deficīta
   attiecību varētu palielināt, pārsniedzot 3 % no IKP.12
   Par 2007. gadu iesniegtais budžeta deficīts — 1,9 % no IKP —, ietverot kopējo budžeta
   deficītu palielinošus vienreizējus pasākumus 0,2 % apmērā no IKP,13 ir daudz zemāks par
   2006. gada stabilitātes programmā plānoto mērķi — 2,8 % no IKP, kurā ietverti budžeta
   deficītu samazinoši vienreizējie pasākumi 0,1 % apmērā no IKP. Šis — labāks par plānoto —
   rezultāts iegūts 2006. gada budžeta deficīta (atskaitot vienreizējus pasākumus) pozitīvā bāzes
   efekta rezultātā, kas izrādījās 1,5 procentpunktus no IKP mazāks nekā 2006. gada stabilitātes
   programmas atjauninājumā. Likumā par 2007. gada budžetu pieņemto korektīvo pasākumu
   īstenošana bija efektīva, tomēr labāko sākuma stāvokli nedaudz pasliktināja dažu papildu
   izdevumu daļēja īstenošana — galvenokārt sociālie pārvedumi un kapitālizdevumi, par ko
   lēmumu pieņēma 2007. gadā.
   Kopējā korekcija 2007. gadā 1½ procentpunktu apmērā no IKP salīdzinājumā ar 2006. gadu
   lielā mērā tika panākta pateicoties ievērojamam ieņēmumu un IKP attiecības papildu
   palielinājumam par 1,2 procentpunktiem. Iedzīvotāju un uzņēmumu ienākuma nodokļa
   pieplūdums lielā mērā kompensēja gan uzņēmumu aktīvu pārvērtēšanas rezultātā radīto
   īslaicīgo ieņēmumu, gan naftas produktu akcīzes nodokļu pazeminājuma radīto netiešo
   nodokļu/IKP attiecības samazinājumu. Atlaišanas pabalstu fonda TFR līdzekļu novirzīšana uz
   Itālijas sociālās nodrošināšanas iestādi izskaidro sociālo maksājumu kā IKP daļas pieaugumu
   par gandrīz 0,4 procentpunktiem.14 Izdevumu daļā salīdzinājumā ar 2006. gadu ievērojamāki
   zemākus (vienreizēja pasākuma) kapitālizdevumus daļēji kompensēja procentu izdevumu
   straujais pieaugums. Laikā no 2006. līdz 2007. gadam kārtējo primāro izdevumu daļa pret
   IKP nedaudz mazinājās, jo darbinieku atlīdzības ierobežotu pieaugumu, kas atspoguļoja to, ka
   2006. gadā nav veikti lieli parādu maksājumi, lielā mērā kompensēja to sociālo pārvedumu,
   kas nav natūrā, pieaugums. Kopumā primārie izdevumi samazinājās par gandrīz
   ¾ procentpunktiem no IKP, bet kopējie izdevumi 2007. gadā samazinājās par aptuveni
   ¼ procentpunktiem no IKP.
   11
            2008. gada 18. aprīļa Eurostat Ziņu apskats Nr. 54.
   12
            Budžeta deficīta attiecība parasti tiek labota — samazinot vai palielinot — pēc pirmo rezultātu
            publicēšanas pavasara paziņojumā. Daži pēdējie labojumi Itālijā bija diezgan ievērojami. Tomēr
            starpība starp pašlaik paziņoto budžeta deficītu 2007. gadam un budžeta deficīta atsauces vērtību ir
            pietiekami liela, lai secinātu, ka labojumiem 2007. gada budžeta deficītu nevajadzētu palielināt virs 3 %
            no IKP.
   13
            Aplēses — 0,2 % no IKP — attiecībā uz vienreizējo pasākumu budžeta deficītu palielinošo ietekmi
            2007. gadā izriet no budžeta deficīta samazināšanas vienreizējiem pasākumiem 0,2 % apmērā no IKP,
            kas ietver nekustamā īpašuma pārdošanā gūtos ieņēmumus un nodokļu piemērošanu uzņēmuma aktīvu
            pārvērtēšanai, kā arī budžeta deficītu samazinošos vienreizējos pasākumus 0,4 % apmērā, kas ir
            i) 2007. gada 31. decembrī pieņemtais lēmums atcelt nodokļu iekasētāju pienākumu iemaksāt valdībai
            avansā noteiktu to nodokļu summu, kas iekasējami nākamajā gadā (0,3 % no IKP); un ii) to prasību
            atlīdzība, kuras nodokļu maksātāji iesniedza pēc Eiropas Kopienu Tiesas sprieduma attiecībā uz
            uzņēmuma automobiļiem piemērojamo PVN režīmu (mazāk nekā 0,1 % no IKP).
   14
            Likumā par 2007. gada budžetu noteikts, ka darba devējiem, kuriem ir vismaz 50 darbinieku, tie
            atlaišanas pabalsta fonda (Trattamento di Fine Rapporto — TFR) līdzekļi, kurus darbinieki nolemj
            neieskaitīt privātos pensiju fondos, jānovirza uz jaunu Itālijas Sociālās nodrošināšanas iestādes (Istituto
            Nazionale della Previdenza Sociale — INPS) fondu. Jaunajā INPS fondā uzkrātie līdzekļi tiek reģistrēti
            kā valsts ieņēmumi, kas samazina budžeta deficītu, bet saistības, ko tie rada valdībai kā atlaišanas
            pabalsta maksājumi darbiniekiem, pakāpeniski veidos papildu valsts izdevumus. Plānots, ka šā
            noteikuma budžeta deficītu samazinošā ietekme laika gaitā mazināsies, un prognozējams, ka 8–9 gadu
            laikā papildu ieņēmumi un izdevumi savstarpēji izlīdzināsies.
LV                                                          5                                                           LV
 ---pagebreak---    2007. gadā ieņēmumi, atskaitot vienreizējus pasākumus, palielinājās par 1½ procentpunktiem
   no IKP salīdzinājumā ar 2006. gadu, savukārt izdevumi, atskaitot vienreizējus pasākumus,
   pieauga par vairāk nekā ¼ procentpunktiem no IKP. Izņemot šo un citus vienreizējos un
   pagaidu pasākumus, 2007. gada budžeta deficīts bija 1,7 % no IKP.
   Strukturālās bilances, t.i., cikliski koriģētās budžeta bilances, atskaitot vienreizējus
   pasākumus, aplēses 2007. gadā rāda uzlabojumus par aptuveni 1¼ procentpunktiem no IKP.
   2006.–2007. gada laikā strukturālā budžeta deficīta korekcija sasniedza 3 procentpunktus no
   IKP. Tas ar pietiekamu drošības rezervi pārsniedz 2005. gada jūlija Padomes ieteikumā
   saskaņā ar Līguma 104. panta 7. punktu noteikto mērķi, kas bija vismaz 1,6 procentpunkti.
   Atbilstīgi Padomes ieteikumā saskaņā ar Līguma 104. panta 7. punktu minētajam
   aicinājumam Itālijai turpināt veikt uzlabojumus valsts datu vākšanā un apstrādē, Itālija ir
   samazinājusi statistiskās neatbilstības. Tiešsaistes valdības izveidošana sekmē efektīvāku
   informācijas apkopošanu par budžeta darījumiem. Aizvien vērojamas dažas nepilnības,
   piemēram, ievērojamas atšķirības starp 2006. un 2007. gadā uzkrātajām un iekasētajām
   sociālajām iemaksām. Pēc 2005. gada pārmērīga budžeta deficīta paziņojuma Eurostat
   publicēja Itālijas datus, kuros nebija neatrisinātu jautājumu.
   3.        DEFICĪTA PROGNOZES 2008. GADAM UN TURPMĀK
   Saskaņā ar Komisijas dienestu 2008. gada pavasara prognozēm paredzams, ka valsts
   kopbudžeta deficīts 2008. gadā pieaugs līdz 2,3 % no IKP ar reālā IKP pieaugumu par 0,5 %.
   Atskaitot vienreizējus un pagaidu pasākumus, t.i., nekustamā īpašuma pārdošanā gūtos
   ieņēmumus un dažu vienreizējo nodokļu galīgās iemaksas, 2008. gada budžeta deficīts
   joprojām būtu zem atsauces vērtības — 2,4 % no IKP. Itālijas 2007. gada novembra
   stabilitātes programmas atjauninājumā oficiālais budžeta deficīta mērķis 2008. gadam bija
   2,2 % no IKP, ietverot arī budžeta deficīta samazināšanas vienreizējos pasākumus aptuveni
   0,1 % apmērā no IKP. Neskatoties uz negaidīti labu 2007. gada faktisko deficītu, 12. martā
   oficiālā budžeta deficīta 2008. gada prognoze tika pārskatīta, to palielinot līdz 2,4 % no IKP,
   ko vēlāk apstiprināja 2008. gada aprīļa paziņojumā. Labojumi ietver gan zemāku prognozēto
   reālā IKP pieaugumu (0,6 % salīdzinājumā ar 1,5 % no IKP programmas atjauninājumā), gan
   novirzes budžeta izpildē. Nedaudz zemāki 2008. gada budžeta deficīta rādītāji pavasara
   prognozē skaidrojami ar pieņēmumu, ka ieguldījumu budžeta izpildē arī turpmāk paredzamas
   nelielas aizkavēšanās. Pavasara prognoze paredz arī zemākus procentu izdevumus.
   Komisijas dienestu 2008. gada pavasara prognozē paredzētais deficīts 2,3 % apmērā no IKP
   2008. gadā atspoguļotu pieaugumu nominālajā izteiksmē gandrīz ½ procentpunktu apmērā no
   IKP salīdzinājumā ar 2007. gadu, neskatoties uz krasu kapitālizdevumu kritumu, kas
   atspoguļo ievērojamus vienreizēju pasākumu izdevumus 2007. gadā. Prognozētā nominālā
   deficīta pasliktināšanās atspoguļo ne tikai mazāku ekonomisko izaugsmi, bet arī 2008. gada
   budžeta negatīvo ietekmi, dažus sākotnēji 2007. gadā plānotus ekspansīvus pasākumus, kā arī
   citus 2008. gada pirmajos mēnešos apstiprinātus pasākumus. Konkrēti, 2008. gada budžetā
   plānots valsts sektora darba koplīguma finansējums vietējā līmenī 2006.–2007. gadā, ietverot
   parādmaksājumus (kā liecina oficiālās prognozes, algu izmaksas palielināsies par vairāk nekā
   6 % 2008. gadā un nedaudz samazināsies 2009. gadā), vietējo īpašuma nodokļu
   samazinājums, zemāki ieņēmumi nomas atskaitījumu rezultātā un neliels bezdarbnieka
   pabalstu pieaugums. Budžeta likumā noteikta arī gan uzņēmumu ienākuma nodokļa (IRES)
   likmju reforma, gan reģionālā nodokļa par ražošanas darbību (IRAP) reforma, kuras ietekme
   uz budžetu no pozitīvas 2008. gadā kļūs par negatīvu 2009. gadā, bet turpmākajos gados būs
LV                                                  6                                              LV
 ---pagebreak---    neitrāla. Dažiem 2007. gadā apstiprinātajiem papildu sociālajiem pārvedumiem un
   ieguldījumiem, kā arī 2006. gada budžeta likumā noteiktajam IRAP samazinājumam būs
   novēlota nelabvēlīga ietekme uz budžetu 2008. gadā. Parlaments 2008. gada februārī
   apstiprināja vairākus nelielus pasākumus, kas paredz papildu izdevumus un zemākus
   ieņēmumus. Kopumā 2008. gadā izdevumiem, atskaitot vienreizējus pasākumus, būtu
   jāpalielinās par 0,5 procentpunktiem no IKP, jo procentu izdevumu un kapitālizdevumu
   attiecības nelielo samazinājumu, neskaitot vienreizējus pasākumus, varētu vairāk nekā
   kompensēt kārtējo primāro izdevumu straujš pieaugums. Ieņēmumiem, neskaitot vienreizējus
   pasākumus, 2008. gadā būtu jāsamazinās par gandrīz 0,2 procentpunktiem no IKP.
   Ja politika nemainīsies, apdraudējumu 2008. gada budžeta prognozēm rada vēl nepieņemtie
   tiesas nolēmumi, jo īpaši attiecībā uz IRAP neatskaitīšanu no ienākuma nodokļu bāzes.
   Apdraudējumus rada arī ekonomiskās izaugsmes perspektīva. Turklāt uzņēmumu ienākuma
   nodokļa būtisko izmaiņu radītais rezultāts pakļauts ievērojamai nenoteiktībai abos virzienos.
   Attiecībā uz 2009. gadu Komisijas dienestu 2008. gada pavasara prognozē, pamatojoties uz
   nemainīgas politikas standarta scenāriju un reālā IKP pieaugumu 0,8 % apmērā, paredzēts
   valsts budžeta deficīta neliels pieaugums līdz 2,4 % no IKP. Šo prognozēto nelielo pieaugumu
   gan pastāvīgu pasākumu, gan negatīvā ekonomiskā cikla rezultātā rada nodokļu sloga
   samazināšana, jo īpaši zemāki uzņēmumu ienākuma nodokļi. 2007. gada novembra
   stabilitātes programmas atjauninājumā tika izvirzīts deficīta mērķis — 1,5 % no IKP ar reālā
   IKP pieaugumu par 1,6 %. Kā uzsvērts Padomes atzinumā par 2007. gada Itālijas stabilitātes
   programmas atjauninājumu15, programmā nav aplūkoti budžeta korekcijām pamatā esošie
   korektīvie pasākumi.
   Prognozētā strukturālā stāvokļa pasliktināšanās 2008. gadā par vairāk nekā
   ¼ procentpunktiem no IKP salīdzinājumā ar 2007. gadu noteikti neatbilst vismaz 0,5 % no
   IKP ikgadējā samazinājuma pēc pārmērīgā budžeta deficīta novēršanas, kas noteikts
   Stabilitātes un izaugsmes paktā un atgādināts Padomes lēmumā saskaņā ar Līguma 104. panta
   7. punktu. Savā atzinumā par 2007. gada novembra stabilitātes programmas atjauninājumu,
   kurā 2008. gadā prognozēja strukturālā stāvokļa uzlabojumu ¼ procentpunktu apmērā no IKP,
   Padome atzīmēja, ka pastāv risks, ka 2008. gadā ievērojami pasliktināsies strukturālā bilance,
   ja netiks izmantota 2007. gada sākuma pozīcija, kas bija labāka nekā plānots, un secināja, ka
   VTM, iespējams, līdz programmā plānotajam 2011. gadam netiktu sasniegts. Padome attiecīgi
   aicināja Itāliju stiprināt 2008. gada budžeta mērķi, lai īstenotu tālejošu korekciju, un pēc tam
   īstenot plānoto fiskālās konsolidācijas līmeni, izmantojot piemērotus pasākumus, lai gūtu
   pienācīgas sekmes virzībā uz VTM, ko varētu sasniegt programmas perioda laikā, t.i., līdz
   2011. gadam.
   15
            OV C 49, 22.2.2008., 49. lpp.
LV                                                 7                                                LV
 ---pagebreak---    4.       PARĀDA ATTĪSTĪBAS TENDENCES UN PROGNOZES
   Valsts statistikas biroja 2008. gada 29. februārī izplatītie dati liecināja, ka valsts parāds pēc
   vairākkārtējiem labojumiem galvenokārt augstāku IKP līmeņa aplēšu dēļ no sākotnējiem 106–
   107 % no IKP, kas tika novērots laikā, kad Itālijā tika uzsākta pārmērīga budžeta deficīta
   novēršanas procedūra, gan 2003., gan 2004. gadā bijis aptuveni 104 % no IKP. 2005. gadā
   parāda un IKP attiecība pirmo reizi desmit gados pieauga par 2 procentpunktiem. Primārais
   pārpalikums nedeva gandrīz nekādu ieguldījumu tā samazināšanā, savukārt kūtrās
   ekonomiskās izaugsmes dēļ valsts parāda netiešo procentu likme ievērojami pārsniedza
   nominālā IKP pieaugumu, radot ļoti negatīvu „lavīnas” efektu. Neskatoties uz primārā
   pārpalikuma pieaugumu un mazāk negatīvu „lavīnas” efektu, valsts parāda attiecība atkal
   pieauga 2006. gadā. Šajā gadā „krājumu un plūsmu” korekcija radīja jo īpaši negatīvu ietekmi
   uz parāda attīstību — galvenais iemesls bija to likvīdo aktīvu uzkrāšana, kas paredzēti aplēsto
   PVN atmaksu finansēšanai pēc Eiropas Kopienu Tiesas sprieduma par PVN piemērošanu
   uzņēmumu automobiļiem (skat. 8. zemteksta piezīmi). 2007. gadā valsts parāda un IKP
   attiecība samazinājās par 2,5 procentpunktiem līdz 104 % no IKP, atgriežoties 2004. gada
   līmenī. Šā rezultāta pamatā bija primārā pārpalikuma pieaugums, kas pārsniedza 3 % no IKP.
   „Krājumu un plūsmu” korekcija arī deva ieguldījumu parāda attiecības samazinājumā, jo
   valsts likvīdie aktīvi līdz 2007. gada beigām ievērojami samazinājās salīdzinājumā ar
   iepriekšējo gadu, ņemot vērā daudz mazāku nekā prognozēts nodokļu maksātāju faktiski
   pieprasīto PVN atmaksas summu. Turklāt „krājumu un plūsmu” korekciju 2007. gadā
   labvēlīgi ietekmēja valstij piederošas sabiedrības (SACE SpA) kapitāla sadale aptuveni 0,2 %
   apmērā no IKP.
   Parāda samazināšana 2006.–2007. gadā, pamatojoties uz pieaugošu primāro pārpalikumu un
   bez ievērojamām parādu palielinošām ārpusbilances darbībām, šķiet, atbilst pārmērīgā
   budžeta deficīta korekcijām. Taču, tā kā 2008. gadā prognozēts primārā pārpalikuma kritums,
   un pasākumi tā pieauguma atjaunošanai vidējā termiņā nav formulēti, gaidāms, ka 2008. un
   2009. gadā parāda attiecība samazināsies tikai nedaudz (nemainīgas politikas gadījumā).
   Pamatojoties uz pieņēmumu par nemainīgu politiku, Komisijas dienestu 2008. gada pavasara
   prognoze 2008. un 2009. gadā paredz nepārtrauktu valsts parāda attiecības samazināšanos,
   tomēr lēnākā gaitā, kā iemesls ir primārā pārpalikuma pasliktināšanās un vāja ekonomiskā
   izaugsme. Ar ekonomisko izaugsmi un budžeta attīstību saistītie riski attiecināmi arī uz
   parāda un IKP attiecību.
LV                                                8                                                  LV
 ---pagebreak---    5.        SECINĀJUMI
   Valsts kopbudžeta deficīts pieauga no 3,5 % no IKP 2003. un 2004. gadā līdz 4,2 % no IKP
   2005. gadā. Pēc tam tas kritās līdz 3,4 % no IKP 2006. gadā un līdz 1,9 % 2007. gadā — zem
   atsauces vērtības, 3 % no IKP. Budžeta deficīta samazināšanu veicinošie pasākumi
   galvenokārt ir pastāvīgi. Ja nebūtu vienreizējo pasākumu, 2006. un 2007. gadā budžeta
   deficīts būtu bijis vēl mazāks. Strukturālā bilance, t.i., cikliski koriģētā bilance, atskaitot
   vienreizējus un citus pagaidu pasākumus, 2006.–2007. gadā uzlabojās par 3 procentpunktiem,
   kas krietni pārsniedz Padomes ieteiktos fiskālos centienus — vismaz 1,6 procentpunktus no
   IKP. Saskaņā ar Komisijas dienestu 2008. gada pavasara prognozi paredzams, ka nominālais
   deficīts 2008. gadā pieaugs līdz 2,3 % no IKP (ietverot vienreizējus pasākumus, kas sasniedz
   aptuveni 0,1 % no IKP, bez kuriem budžeta deficīts tik un tā joprojām būtu zem 3 % no IKP)
   un, pamatojoties uz nemainīgu politiku, līdz 2,4 % 2009. gadā. Tas norāda, ka budžeta deficīts
   ticamā un ilgtspējīgā veidā ir samazināts zem 3 % no IKP.
   Pēc desmit gadus ilgušas samazināšanas, sasniedzot mazāk nekā 104 % no IKP 2004. gadā
   (no vairāk nekā 121 % no IKP 1994. gadā), valsts parāda attiecība pieauga par
   2 procentpunktiem no IKP 2005. gadā un vēl par 0,6 procentpunktiem 2006. gadā. Parāda
   attiecība atkal kritās līdz 104 % no IKP 2007. gadā. Parāda attiecības attīstību ievērojami
   ietekmēja parādu palielinoša pagaidu finanšu operācija 2006. gadā un tās atcelšana
   2007. gadā. Bez šīs operācijas parāda attiecība 2006. gadā saglabātos visumā stabila,
   atspoguļojot uzlabojumus primārajā pārpalikumā atbilstīgi Padomes ieteikumam. Saskaņā ar
   Komisijas 2008. gada pavasara prognozi un pieņēmumu par nemainīgu politiku paredzams, ka
   līdz 2009. gadam parāda attiecība kritīsies līdz aptuveni 102,5 %. Parāda attiecība 2007. gadā
   uzskatāma par samazinātu atbilstīgi pārmērīgā budžeta deficīta korekcijai.
   No vispārējā novērtējuma izriet, ka pārmērīga budžeta deficīta situācija Itālijā ir novērsta.
   Tādēļ Komisija iesaka Padomei atcelt tās lēmumu par pārmērīga budžeta deficīta pastāvēšanu
   Itālijā.
LV                                                 9                                               LV
 ---pagebreak---        2. tabula. Budžeta attīstība 2003.–2009. gadā
                                                                                2007              2008             2009
 % no IKP, ja vien nav norādīts citādi          2003 2004      2005     2006
                                                                               rezultāts  SP (2) KOM       SP (2) KOM(3) SP (2)
 Valsts kopbudžeta bilance                       -3,5    -3,5   -4,2    -3,4     -1,9     -2,4   -2,3      -2,2    -2,4     -1,5
                                                                                (-2,4)
 - Kopējie ieņēmumi(5)                           44,8    44,2   43,8    45,4     46,6     46,2   46,4      46,3    46,4     45,9
 - Kopējie izdevumi(5)                           48,3    47,7   48,0    48,8     48,5     48,6   48,7      48,5    48,7     47,9
 No tiem: - procentu uzdevumi                     5,1     4,7    4,5     4,6      5,0      4,8    4,9       4,9     4,9      4,9
                                                                                (5,0)
 - pamatkapitāla kopapjoms                        2,5     2,4    2,4     2,4      2,4      2,7    2,4       2,5     2,4      2,6
 Primārā bilance                                  1,6     1,2    0,3     1,3      3,1      2,5    2,6       2,6     2,5      3,4
                                                                                (2,6)
 Vienreizēji un pagaidu pasākumi                  1,7     1,3    0,6    -0,4     -0,2      0,2    0,1       0,1     0,0      0,1
 Strukturālā bilance(1)                          -5,1    -4,7   -4,5    -2,8     -1,5     -2,2   -1,9      -2,0    -1,6     -1,3
                                                                                (-2,2)
 Strukturālā primārā bilance(1)                   0,0     0,0    0,0     1,8      3,5      2,6    3,1       2,9     3,3      3,6
                                                 104,
 Valsts kopējais parāds(4)                              103,8 105,8 106,5       104,0    105,0 103,2 103,5        102,6    101,5
                                                   3
                                                                                (103,0)
 Izmaiņas parāda attiecībā (a) = (b)+(c) + (d) -1,3      -0,5    2,0     0,6     -2,5     -1,8   -0,8      -1,6    -0,6     -2,0
 Komponentes: - primārā bilance (b)              -1,6    -1,2   -0,3     -1,3    -3,1     -2,5    -2,6     -2,6    -2,5     -3,4
                - „lavīnas” efekts (c)            1,9     0,5    1,9     0,9      1,1      0,1    1,5       0,9     2,0      1,5
                - krājumu un plūsmu korekcija
                                                 -1,6     0,3    0,5     1,0     -0,5      0,6    0,4       0,2    -0,1     -0,1
 (d)
 Pm        Reālā IKP pieaugums (%)                0,0     1,5    0,6     1,8      1,5      1,9    0,5       1,5     0,8      1,6
                                                                                (0,6)
 Pm        Ražošanas apjoma starpība             -0,2 0,0       -0,6    -0,3     -0,3     -0,6 -1,0        -0,6    -1,6     -0,6
 (1)
           Cikliski koriģēta (primārā) bilance, izņemot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus.
 (2)
            Cikliski koriģētās, strukturālās bilances un ražošanas apjoma starpība atbilstīgi Komisijas dienestu veiktajam
            aprēķinam, pamatojoties uz programmā iekļauto informāciju.
 (3)
           Pieņemot, ka politika nemainās.
 (4)
           Izmaiņas kopējā parāda attiecībā var izteikt šādi:
            Dt Dt −1 PDt ⎛ Dt −1 it − y t             ⎞ SFt
                −         =        + ⎜⎜      *        ⎟⎟ +
            Yt     Yt −1     Yt        ⎝ t −1 1 + y t
                                        Y              ⎠ Yt
            kur t ir laika indekss; D, PD, Y un SF attiecīgi ir kopējais valsts parāds, primārais deficīts, nominālais IKP un
            krājumu un plūsmu korekcija; i un y apzīmē vidējās parāda izmaksas un nominālā IKP pieaugumu. Izteiksme
            iekavās izsaka „lavīnas” efektu.
 (5)
            Stabilitātes programmā 2009. gadam sniegtie budžeta dati ir tendences, kas balstās uz nemainītiem tiesību aktiem.
            Lai sasniegtu valsts budžeta mērķa bilanci, tika paredzēti papildu pasākumi ar pozitīvu ietekmi — 0,4 % no IKP.
 Avoti: Komisijas dienestu 2008. gada pavasara prognoze (COM) un 2007. gada novembra stabilitātes programmas
 atjauninājums (SP) (iekavās norādītas jaunās oficiālās prognozes, kas balstās uz nemainītiem 2008. gada marta tiesību
 aktiem).
LV                                                              10                                                              LV
 ---pagebreak---                                                  Ieteikums
                                          PADOMES LĒMUMS,
          ar kuru atceļ Lēmumu 2005/694/EK par pārmērīga budžeta deficītu Itālijā
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 104. panta 12. punktu,
   ņemot vērā Komisijas ieteikumu,
   tā kā:
   (1)    Ar Padomes Lēmumu 2005/694/EK16 pēc Komisijas ieteikuma saskaņā ar Līguma
          104. panta 6. punktu bija nolemts, ka Itālijā pastāv pārmērīgs budžeta deficīts. Padome
          atzīmēja, ka gan 2003., gan 2004. gadā valsts kopbudžeta deficīts pārsniedza atsauces
          vērtību, t.i., 3 % no IKP, tomēr paliekot tuvu tai, savukārt valsts kopējais parāds abos
          gados saglabājās aptuveni 106–107 % apmērā no IKP — nepārprotami virs Līgumā
          noteiktās atsauces vērtības, t.i., 60 % no IKP —, un pēdējos gados tas nav
          samazinājies pietiekami ātri.
   (2)    Saskaņā ar Līguma 104. panta 7. punktu un Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas
          (EK) Nr. 1467/97 par to, kā paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta deficīta
          procedūras īstenošanu17, 3. panta 4. punktu Padome 2005. gada 28. jūlijā pēc
          Komisijas ieteikuma pieņēma Itālijai adresētu ieteikumu, lai pārmērīgā budžeta
          deficīta situāciju novērstu vēlākais līdz 2007. gadam. Šis ieteikums tika publiskots.
   (3)    Saskaņā ar Līguma 104. panta 12. punktu Padomes lēmums par pārmērīga budžeta
          deficīta pastāvēšanu jāatceļ, ja pārmērīgs budžeta deficīts attiecīgajā dalībvalstī pēc
          Padomes ieskatiem ir novērsts.
   (4)    Saskaņā ar Līgumam pievienoto Protokolu par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas
          procedūru Komisija sniedz procedūras īstenošanai vajadzīgos datus. Piemērojot
          minēto protokolu, dalībvalstīm saskaņā ar Padomes 1993. gada 22. novembra Regulas
          (EK) Nr. 3605/93 par to, kā piemērot Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam
          pievienoto Protokolu par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru18, 4. pantu
          divreiz gadā, proti, līdz 1. aprīlim un līdz 1. oktobrim, jāpaziņo valsts budžeta deficīta
          un parāda dati un citi saistītie rādītāji.
   16
          OV L 266, 11.10.2005., 57. lpp.
   17
          OV L 209, 2.8.1997., 6. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1056/2005 (OV L 174,
          7.7.2005., 5. lpp.).
   18
          OV L 332, 31.12.1993., 7. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 2103/2005
          (OV L 337, 22.12.2005., 1. lpp.).
LV                                                   11                                                  LV
 ---pagebreak---    (5) Pamatojoties uz Komisijas (Eurostat) atbilstīgi Regulas (EK) Nr. 3605/93 8.g panta
       1. punktam sniegtajiem datiem pēc Itālijas paziņojuma līdz 2008. gada 1. aprīlim un uz
       Komisijas dienestu 2008. gada pavasara prognozi, var izdarīt šādus secinājumus:
        –     valsts kopbudžeta deficīts pēc pieauguma no 3,5 % no IKP 2004. gadā līdz
              4,2 % no IKP 2005. gadā tika samazināts līdz 3,4 % no IKP 2006. gadā un
              visbeidzot līdz 1,9 % no IKP 2007. gadā, kas ir zem budžeta deficīta atsauces
              vērtības — 3 % no IKP. Atskaitot vienreizēju pasākumu ietekmi uz budžetu, tā
              deficīts 2007. gadā būtu 1,7 % no IKP. Tas atbilst 2006. gada decembra
              stabilitātes programmas atjauninājumā noteiktajam mērķim — 2,8 % no IKP;
        –     korekciju veicināja pastāvīgs nodokļu ieņēmumu pieaugums 2006.–2007. gadā,
              kas ievērojami pārsniedza prognozes. Tas galvenokārt panākts pieņemto
              pasākumu lielākas nekā prognozēts efektivitātes un nedaudz lielākas nekā
              prognozēts ekonomiskās izaugsmes rezultātā. Aplēsts, ka strukturālā bilance
              (t.i., cikliski koriģēta bilance, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu
              pasākumus) pēc lēstās pasliktināšanās par ¼ procentpunktiem no IKP
              2005. gadā uzlabojās par 1¾ un 1¼ procentpunktiem no IKP attiecīgi 2006. un
              2007. gadā;
        –     attiecībā uz 2008. gadu 2008. gada pavasara prognoze paredz budžeta deficīta
              pieaugumu līdz 2,3 % no IKP, ietverot vienreizējus ieņēmumus no nekustamā
              īpašuma pārdošanas 0,1 % apmērā no IKP. Prognozēto budžeta bilances
              pasliktināšanos veicinās gan kārtējo primāro izdevumu un IKP attiecības
              pieaugums, gan zemāki pārskata perioda nodokļi. To daļēji kompensē
              prognozētais kapitālizdevumu samazinājums, kas atspoguļo ievērojamus
              vienreizējos izdevumus, kas radušies 2007. gadā. Lai gan deficīta prognozes
              2,3 % apmērā no IKP tikai nedaudz pārsniedz 2007. gada novembra stabilitātes
              programmas atjauninājumā noteikto oficiālo budžeta deficīta mērķi — 2,2 %
              no IKP, šis mērķa rādītājs tika prognozēts, pamatojoties uz 2007. gadā lēsto
              budžeta deficīta rezultātu, kas bija daudz lielāks nekā paziņotais rezultāts.
              Pamatojoties uz nemainīgas politikas pieņēmumu, pavasara prognozēs
              2009. gadam paredzētais budžeta deficīts ir 2,4 % no IKP. Tas nozīmē, ka
              budžeta deficīts ticamā un ilgtspējīgā veidā samazināts zem 3 % no IKP.
              Prognozēta strukturālās bilances pasliktināšanās par vairāk nekā
              ¼ procentpunktiem no IKP 2008. gadā un, pamatojoties uz nemainīgas
              politikas pieņēmumu, uzlabošanās par ¼ procentpunktiem— 2009. gadā. Tas
              jāvērtē, ņemot vērā nepieciešamību virzīties uz budžeta vidējā termiņa mērķi
              (VTM) — stāvokli, kurā Itālijai ir līdzsvarots budžets strukturālā izteiksmē;
LV                                           12                                               LV
 ---pagebreak---             –    pēc desmit gadu ilgušas samazināšanās nedaudz zem 104 % no IKP 2004. gadā
                 (no vairāk nekā 121 % no IKP 1994. gadā) valsts parāda attiecība pieauga par
                 2 procentpunktiem 2005. gadā un vēl par 0,6 procentpunktiem 2006. gadā,
                 sasniedzot 106,5 % no IKP. Parāda attiecība atkal samazinājās līdz 104 % no
                 IKP 2007. gadā. Parāda attiecības attīstību ievērojami ietekmēja parādu
                 palielinoša pagaidu finanšu operācija, t.i., likvīdo aktīvu uzkrāšana 2006. gadā,
                 un tās atcelšana 2007. gadā. Bez šīs operācijas parāda attiecība 2006. gadā
                 saglabātos visumā stabila, atspoguļojot primārā pārpalikuma uzlabojumu
                 atbilstīgi Padomes ieteikumam. Saskaņā ar Komisijas 2008. gada pavasara
                 prognozi un pieņēmumu par nemainīgu politiku paredzams, ka līdz
                 2009. gadam parāda attiecība kritīsies līdz aptuveni 102,5 %. Parāda attiecība
                 2007. gadā uzskatāma par samazinātu atbilstīgi pārmērīgā budžeta deficīta
                 korekcijai.
   (6)    Padome uzskata, ka pārmērīgais budžeta deficīts Itālijā ir novērsts un tāpēc
          Lēmums 2005/694/EK ir jāatceļ,
   IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
                                               1. pants
   Vispārējais novērtējums ļauj secināt, ka pārmērīga budžeta deficīta situācija Itālijā ir novērsta.
                                               2. pants
   Ar šo atceļ Lēmumu 2005/694/EK.
                                               3. pants
   Šis lēmums ir adresēts Itālijas Republikai.
   Briselē,
                                                Padomes vārdā —
                                                priekšsēdētājs
LV                                                13                                                  LV


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 18.5.2016
            COM(2016) 340 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Austrijas 2016. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Austrijas 2016. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Austrijas 2016. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Austrijas 2016. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu
                  2
               ,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas
                  3
               ,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2015. gada 26. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu
                  4
               , iezīmējot 2016. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Eiropadome 2016. gada 17. un 18. marta sanāksmē apstiprināja gada izaugsmes pētījuma prioritātes. Komisija 2015. gada 26. novembrī, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu
                  5
               , kurā tā Austriju identificēja kā vienu no dalībvalstīm, attiecībā uz kuru tiktu veikts padziļināts pārskats.  Komisija tajā pašā dienā pieņēma arī ieteikumu Padomes ieteikumam par eurozonas ekonomikas politiku
                  6
               . Eiropadome minēto ieteikumu apstiprināja 2016. gada 18. un 19. februāra sanāksmē, un Padome to pieņēma 2016. gada 8. martā. Ņemot vērā to, ka Austrijas valūta ir euro, un ciešo saikni starp ekonomikas un monetārās savienības tautsaimniecībām, Austrijai būtu jānodrošina ieteikuma pilnīga un laicīga īstenošana.

               (2)2016. gada ziņojums par Austriju
                  7
                tika publicēts 2016. gada 26. februārī.  Tajā tika novērtēts Austrijas progress saistībā ar Padomes 2015. gada 14. jūlijā pieņemto konkrētai valstij adresēto ieteikumu īstenošanu un progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Minētais ziņojums ietver arī padziļinātu pārskatu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu. Komisija 2016. gada 8. martā nāca klajā ar padziļinātā pārskata secinājumiem.
                  8
                Komisijas izvērtējums ļauj secināt, ka Austrijā nepastāv makroekonomikas nelīdzsvarotība.

               (3)Austrija 2016. gada 26. aprīlī iesniedza savu 2016. gada valsts reformu programmu, un 2016. gada 27. aprīlī tā iesniedza savu 2016. gada stabilitātes programmu. Lai ņemtu vērā to savstarpējo saikni, abas minētās programmas tika novērtētas vienlaicīgi.

               (4)Attiecīgie konkrētai valstij adresētie ieteikumi tika ņemti vērā Eiropas strukturālo un investīciju fondu 2014.–2020. gadam plānošanā. Atbilstīgi Regulas (ES) Nr. 1303/2013 23. pantā paredzētajam gadījumā, ja ir nepieciešams atbalstīt attiecīgo Padomes ieteikumu īstenošanu, Komisija var lūgt dalībvalstij pārskatīt tās partnerattiecību nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt to grozījumus. Komisija papildu informāciju par to, kā tā plāno izmantot minēto noteikumu, ir sniegusi vadlīnijās par to pasākumu piemērošanu, kas Eiropas strukturālo un investīciju fondu iedarbīgumu sasaista ar pareizu ekonomikas pārvaldību
                  9
               .

               (5)Stabilitātes programma liecina par to, ka bēgļu ārkārtējā pieplūduma ietekme uz budžetu ir ievērojama, un tā sniedz pietiekamus pierādījumus par minēto budžeta papildu izmaksu vērienu un būtību. Saskaņā ar Komisijas minēto atbilstīgie papildu izdevumi 2015. gadā sasniedza 0,09 % no IKP un pašlaik tiek lēsts, ka 2016. gadā tie būs 0,26 % apmērā no IKP. Minētās summas liecina par augšupvērstu to aplēšu pārskatīšanu, kas tika sniegtas 2016. gada budžeta plāna projektā, kurā tika paredzēts, ka papildu izdevumi 2015. un 2016. gadā veidos attiecīgi aptuveni 0,08 % un 0,16 % no IKP. Regulas (ES) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktā un 6. panta 3. punktā ietvertie noteikumi ļauj segt šos papildu izdevumus, jo bēgļu pieplūdums ir ārkārtējs notikums, tā ietekme uz Austrijas publiskajām finansēm ir ievērojama un ilgtspēja netiktu nelabvēlīgi ietekmēta, ja tiktu pieļauta novirze no vidējā termiņa budžeta mērķa sasniegšanai vajadzīgajām korekcijām.  2015. gadā, kad Austrija bija sasniegusi vidējā termiņa budžeta mērķi, tā neguva labumu no iespējamās pagaidu novirzes. Tomēr, lai nodrošinātu to, ka Austrijai ir ļauts izmantot tādu pašu pagaidu novirzi kā valstīm, kuras vēl nav sasniegušas savu vidējā termiņa budžeta mērķi, Austrijai būs ļauts no tās vidējā termiņa budžeta mērķa 2016. un 2017. gadā novirzīties par summu, kas attiecībā uz 2015. gadu tika uzskatīta par atbilstīgu. Pamatojoties uz Austrijas iestāžu sniegtajiem novērotajiem datiem 2017. gada pavasarī tiks veikts galīgais novērtējums par iespējamu papildu novirzi 2016. gadā, tai skaitā par atbilstīgajām summām.

               (6)Pašlaik Austrijai piemēro Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvo daļu un pārejas noteikumu par parādu. Valdība 2016. gada stabilitātes programmā paredz, ka nominālais deficīts 2016. gadā pasliktināsies līdz 1,6 % no IKP un tad pakāpeniski uzlabosies līdz 0,4 % no IKP (2020. gadā). Paredzēts, ka no 2018. gada tiks sasniegts vidējā termiņa budžeta mērķis, proti, strukturālais deficīts 0,45 % apmērā no IKP līdz 2016. gadam, kas tika pārskatīts un no 2017. gada kļūs strukturālo deficītu 0,5 % apmērā no IKP. Tomēr, pamatojoties uz pārrēķināto strukturālo bilanci, vidējā termiņa budžeta mērķis tiktu sasniegts tikai no 2019. gada. Saskaņā ar stabilitātes programmu paredzams, ka valsts parāda attiecība pret IKP 2015. gadā sasniedza augstāko punktu 86,2 % apmērā un pakāpeniski samazināsies līdz 76,6 % 2020. gadā.  Minēto budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams. Tajā pašā laikā pasākumi, kas nepieciešami, lai atbalstītu attiecībā uz laiku no 2017. gada plānotos deficīta mērķus, nav pietiekami precizēti.  Pamatojoties uz Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, 2016. gadā pastāv zināmas novirzes risks. Tomēr, ja bēgļu ārkārtējā pieplūduma radītā papildu ietekme, kas pašlaik prognozēta attiecībā uz 2016. gadu, arī tiks izslēgta no novērtējuma, paredzams, ka Austrija 2016. gadā ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.  Ja politika nemainīsies, pastāv risks, ka 2017. gadā būs ievērojama novirze no ieteiktās korekcijas. Tomēr prognozētā novirze 2017. gadā vairs nebūtu ievērojama, ja tiktu ņemts vērā ar bēgļu ārkārtējā pieplūduma ietekmi uz budžetu saistītais papildu atvieglojums, kas varētu tikt piešķirta 2016. gadam.  Prognozēts, ka Austrija 2016. gadā ievēros pārejas noteikumu par parādu, un 2017. gadā, pēc pārejas perioda beigām – parāda samazināšanas kritēriju.  Pamatojoties uz stabilitātes programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka pastāv risks, ka Austrija neievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.  Tāpēc būs nepieciešami turpmāki pasākumi, lai nodrošinātu noteikumu ievērošanu 2016. un 2017. gadā.

               (7)Nesenās nodokļu reformas ietekme uz budžetu joprojām ir neskaidra. Veicot pasākumus saistībā ar fiskālās ilgtspējas nodrošināšanu, būtu jāņem vērā tas, ka, neraugoties uz nesenajām reformām, darbaspēka nodokļu slogs joprojām ir augsts un ka Austrijai salīdzinājumā ar citām Eiropas valstīm ir augsts nodokļu īpatsvars. Savukārt izaugsmei labvēlīgāki nodokļu avoti, kas ļauj samazināt darbaspēka nodokļu slogu, netiek pietiekami izmantoti. Ja tiktu veikti pasākumi, lai samazinātu darbaspēka nodokļu slogu, pārnesot minēto slogu uz citiem avotiem, kas mazāk kaitē izaugsmei, tas palīdzētu risināt šo problēmu.

               (8)Nodarbinātības rādītājs personām vecumā no 55 līdz 64 gadiem 2015. gadā bija 46,3 % (ES vidējais – 53,3 %) un ierindojās 19. vietā salīdzinājumā ar citām dalībvalstīm.   Kopš 2014. gada ir spēkā papildu pasākumi, ar ko paaugstināt faktisko pensionēšanās vecumu, un tiem ir bijusi zināma ietekme. Vēl ir jāvērtē, vai minētie pasākumi apvērsīs tendenci, ka faktiskais pensionēšanās vecums Austrijā vidējā termiņā ir zemāks par ES vidējo rādītāju. Papildus tam pensijas ilgums pieaug, jo mūža ilgums ir garāks. Laikposmā no 2024. gada līdz 2033. gadam likumā noteiktais pensionēšanās vecums sievietēm tiks palielināts un tikai pakāpeniski pieskaņots vīriešu pensionēšanās vecumam. Austrijā likumā noteiktais pensionēšanās vecums nav piesaistīts arvien pieaugošajam paredzamajam mūža ilgumam.  Komisija lēš, ka 2040. gadā pensiju izdevumi salīdzinājumā ar 2013. gadu pieaugs par 0,8 % no IKP. Paredzēts, ka ilgtermiņā (2060. g.) pensiju izdevumi pieaugs par 0,5 % no IKP. Tāpat paredzams, ka laika posmā no 2013. gada līdz 2040. gadam veselības aprūpes izdevumi pieaugs par 1 % no IKP un 2060. gadā par 1,3 % no IKP.  Šie izdevumi kopā ar prognozēto ilgtermiņa aprūpes izdevumu pieaugumu rada vidēju risku Austrijas fiskālajai ilgtspējai.

               (9)Fiskālie mehānismi dažādajos valdības līmeņos (federālā, pavalstu un vietējā līmenī) ir sarežģīti, un daudzās politikas jomās, piemēram, veselības aprūpē, ieņēmumu un izdevumu atbildība nav saskaņota. Lai gan saskaņā ar ESAO 2014. gada datiem reģionālo un vietējo pašvaldību politikas jomu atbildība sasniedz vispārējās valdības tēriņus 16 % apmērā no IKP, reģionālo un vietējo pašvaldību nodokļu īpatsvars ir tikai 2 % apmērā no IKP. Šādi sarežģījumi izmaksā dārgi un var samazināt budžeta disciplīnu. Pašlaik notiek sarunas par ieņēmumu sadali starp trim valdības līmeņiem attiecībā uz laikposmu no 2017. gada, līdz ar ko ir iespēja risināt minēto jautājumu.

               (10)Austrijā tradicionāli ir viens no zemākajiem bezdarba līmeņiem ES. Tomēr bezdarba līmenis kopš 2011. gada pieaug, un 2015. gadā tas sasniedza 5,7 %.  Arī jaunatnes bezdarba līmenis ir zems, proti, 2015. gadā tas bija 10,6 % no aktīvajiem jauniešiem 15 līdz 24 gadu vecumā. Turklāt Austrijā ir augsts nodarbinātības līmenis. Tomēr, lai gan sieviešu nodarbinātības līmenis ir 70,2 % (rādītājs, kas ir augstāks par ES vidējo līmeni), salīdzinoši liela daļa sieviešu strādā pusslodzes darbu, jo viņām ir bērnu vai vecāku cilvēku aprūpes pienākumi.  Tas rada vienu no lielākajām vīriešu un sieviešu darba samaksas atšķirībām ES, kā arī  lielu sieviešu un vīriešu pensiju atšķirību. Vecāku darbinieku (55 līdz 64 gadu vecumā) nodarbinātības līmenis ir zemāks par ES vidējo līmeni.

               (11)Austrija jau ir pārsniegusi savus stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķus attiecībā uz izglītību. Priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas rādītājs 2015. gadā bija 7,3 %, un augstākās izglītības iegūšanas līmenis bija 38,7 %. Tomēr izglītības rādītāji ir ļoti atkarīgi no sociālekonomiskās izcelsmes. Starppaaudžu mobilitāte izglītības jomā ir viena no zemākajām visu to ESAO valstu vidū, kuru dati bija pieejami. Mācību priekšlaicīgas pārtraukšanas rādītājs citās valstīs dzimušu skolēnu vidū ir trīs reizes lielāks par valstī dzimušo skolēnu mācību priekšlaicīgas pārtraukšanas rādītāju, un pastāv papildu grūtības bēgļu un migrantu jauniešus, kuri ir obligātā skolas vecumā vai vecāki, integrēt izglītības un apmācību sistēmā.

               (12)Lai gan Austrijas bankas saskaras ar grūtībām gan vietējos, gan ārvalstu tirgos, uzraudzības darbības valsts un Eiropas mērogā ir palīdzējusi novērts riskus, kas rodas no sliktākas aktīvu kvalitātes Centrāleiropā, Austrumeiropā un Dienvidaustrumeiropā. Attiecībā uz grūtībās nonākušu finanšu iestāžu reorganizāciju un likvidāciju fiskālie riski jau ir ņemti vērā valdības kontos. Lai gan nevar izslēgt papildu riskus, šķiet, ka tie aprobežojas ar pārmantotām problēmām dažās konkrētās iestādēs.

               (13)Austrijā ieguldījumu rādītājs ir augstāks par ES vidējo rādītāju attiecībā uz visiem IKP komponentiem, izņemot mājokļus. Tomēr ieguldījumi Austrijā ir bijuši zemi kopš 2012. gada, neraugoties uz stabilu korporatīvo likviditāti un labvēlīgiem finansēšanas apstākļiem. Lai stimulētu ieguldījumus un izaugsmi, būtu jānovērš administratīvie sarežģījumi un šķēršļi. Piemēram, regulatīvi ierobežojumi un administratīvais slogs pakalpojumu sniegšanas jomā neveicina jaunas darījumdarbības izveidi. Attiecībā uz ierobežojumiem saistībā ar starpdisciplināru uzņēmumu izveidi, kā minēts 2015. gada konkrētai valstij adresētajā ieteikumā, Austrija ir sākusi apsvērt uzlabojumus, taču vēl nav pieņemti nekādi lēmumi. Darījumdarbības pakalpojumu jomā īpašas problēmas rodas no ierobežojošām atļauju piešķiršanas prasībām un ierobežojumiem attiecībā uz juridisko formu un akcionāru sastāvu, kā rezultātā samazinās tirgus dinamika un rodas negatīvs ražīguma pieaugums. Austrijas iesniegtajā rīcības plānā, kas ir abpusējas novērtēšanas rezultāts saistībā ar piekļuvi reglamentētām profesijām un to praktizēšanu, ierosināti tikai ierobežota skaita pasākumi, lai gan ir skaidri redzams, ka nepieciešami vērienīgāki priekšlikumi.

               (14)Pagājušajā gadā piedzīvotais lielais bēgļu pieplūdums ir radījis virkni sociālu un ekonomisku seku Austrijā. Lai gan īstermiņā bēgļu pieplūdums palielinās publiskos izdevumus un radīs papildu pieprasījumu iekšzemes tirgū, tādējādi palielinot IKP, vidējā termiņā ietekme uz nodarbinātību un izaugsmi ir atkarīga no bēgļu veiksmīgas integrācijas darba tirgū un sociālās integrācijas, tostarp ar izglītības atbalstu. Šim jautājumam ir augsta politiskā prioritāte gan ES, gan dalībvalstu līmenī, un tas tiks cieši novērots un izvērtēts, tostarp arī 2017. gada valsts ziņojumā.

               (15)Komisija Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi visaptverošu izvērtējumu par Austrijas ekonomikas politiku un ir publiskojusi to 2016. gada valsts ziņojumā. Komisija ir arī novērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu, kā arī pēcpasākumus saistībā ar ieteikumiem, kas Austrijai bija adresēti iepriekšējos gados. Komisija ir ņēmusi vērā ne tikai to nozīmi saistībā ar ilgtspējīgu fiskālo un sociālekonomikas politiku Austrijā, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un vadlīnijām, jo ir nepieciešams stiprināt ES vispārējo ekonomikas pārvaldību, sniedzot ES līmeņa ieguldījumu turpmākos valsts lēmumus. Eiropas pusgada ietveros sniegtie ieteikumi  ir atspoguļoti 1. līdz 3. ieteikumā.

               (16)Šā novērtējuma kontekstā Padome ir izpētījusi stabilitātes programmu, un tās atzinums
                  10
                ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Austrijai 2016. un 2017. gadā rīkoties šādi.

               1.Nodrošināt, ka novirze no vidējā termiņa budžeta mērķa 2016. un 2017. gadā aprobežojas ar atvieglojumu, kas saistīta ar bēgļu ārkārtējā pieplūduma ietekmi uz budžetu 2015. gadā, un šajā saistībā 2017. gadā panākt gada fiskālo korekciju 0,3 % apmērā no IKP, ja vien vidējā termiņa budžeta mērķis netiek ievērots ar zemāku rādītāju. Nodrošināt veselības aprūpes un pensiju sistēmas ilgtspēju, sasaistot likumā noteikto pensionēšanās vecumu ar paredzamo mūža ilgumu. Vienkāršot, racionalizēt un optimizēt dažādo valdības līmeņu fiskālās attiecības un atbildību.

               2.Uzlabot sieviešu iesaisti darba tirgū. Veikt pasākumus, lai uzlabotu nelabvēlīgā situācijā esošu jauniešu, jo īpaši migrantu izcelsmes jauniešu, sasniegumus izglītības jomā.

               3.Samazināt administratīvos un regulatīvos šķēršļus ieguldīšanai, piemēram, ierobežojošas atļauju saņemšanas prasības un ierobežojumus attiecībā uz juridisko formu un akcionāru sastāvu, kā arī šķēršļus starpdisciplināru komercsabiedrību dibināšanai, jo īpaši pakalpojumu jomā.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)
                  COM(2016) 340 final.

                     (3)
                  P8_TA(2016)0058, P8_TA(2016)0059 un P8_TA(2016)0060.

                     (4)
                  COM(2015) 690 final.

                     (5)
                  COM(2015) 691 final.

                     (6)
                  COM(2015) 692 final.

                     (7)
                  SWD(2016) 88 final.

                     (8)
                  COM(2016) 95 final.

                     (9)
                  COM(2014) 494 final.

                     (10)
                  Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 22.5.2017
            COM(2017) 510 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Horvātijas 2017. gada valsts reformu programmuun ar ko sniedz Padomes atzinumu par Horvātijas 2017. gada konverģences programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Horvātijas 2017. gada valsts reformu programmu

                  un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Horvātijas 2017. gada konverģences programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību
                  2
               , un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu
                  3
               ,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas
                  4
               ,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2016. gada 16. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu
                  5
               , iezīmējot 2017. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2017. gada 9. un 10. martā. Komisija 2016. gada 16. novembrī, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu
                  6
               , kurā Horvātija bija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (2)2017. gada ziņojums par Horvātiju
                  7
                tika publicēts 2017. gada 22. februārī. Tajā tika izvērtēti Horvātijas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti Padomes 2016. gada 12. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Horvātijas progress virzībā uz stratēģijas „Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā bija ietverts arī padziļināts pārskats, kurš veikts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu un kura rezultāti arī tika publicēti 2017. gada 22. februārī
                  8
               . Komisijas veiktā analīze vedina secināt, ka Horvātijā ir pārmērīga makroekonomiskā nelīdzsvarotība. Konkrētāk – vispārējās valdības parāda attiecība 2016. gadā sāka samazināties, taču valsts parāds ir pakļauts valūtas riskam, un fiskālās stabilitātes riski vidējā termiņā saglabājas augstā līmenī. Privātā sektora parāds samazinās, taču tas joprojām ir augsts, jo īpaši korporatīvajā sektorā, un lielā mērā ir pakļauts valūtas riskam. Paredzams, ka finanšu sektors atbalstīs atveseļošanos, taču tas vēl aizvien ir pakļauts no valūtas izrietošam kredītriskam, un ieņēmumus nenesošu aizdevumu īpatsvars joprojām ir augsts. Bezdarba līmenis strauji samazinās, kam par iemeslu ir ne tikai jaunu darbvietu izveide mērenā apmērā, bet arī darbaspēka apjoma samazināšanās. Visbeidzot, apgrūtinoša uzņēmējdarbības vide kavē produktīvu ieguldījumu un ražīguma pieaugumu.

               (3)Horvātija 2017. gada 27. aprīlī iesniedza savu 2017. gada valsts reformu programmu un 2017. gada konverģences programmu. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās tika izvērtētas vienlaikus.

               (4)Attiecīgie konkrētai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, veicot dalībvalstu programmu plānošanu attiecībā uz Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem (ESI fondi) 2014.–2020. gadam. Kā paredzēts tiesību aktā, kas reglamentē ESI fondus
                  9
               , ja ir nepieciešams atbalsts attiecīgo konkrētai valstij adresēto ieteikumu īstenošanā, Komisija var lūgt dalībvalsti pārskatīt un grozīt tās attiecīgās ESI fondu programmas. Komisija ir sniegusi papildu norādes par minēto noteikumu piemērošanu
                  10
               .

               (5)Pēc pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras atcelšanas uz Horvātiju attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa un noteikums par parādu. Valdība savā 2017. gada konverģences programmā plāno pakāpenisku vispārējās valdības budžeta bilances uzlabošanos, proti, no -0,8 % no IKP 2016. gadā līdz 0,5 % no IKP 2020. gadā. Vidēja termiņa budžeta mērķis, kas noteikts -1,75 % apmērā no IKP strukturālā izteiksmē, 2016. gadā tika sasniegts ar lielu rezervi, un plānots, ka (pārrēķinātā
                  11
               ) strukturālā bilance 2017. un 2018. gadā sasniegs vidēja termiņa budžeta mērķi, taču bez rezerves. Tiek prognozēts, ka pēc tam tā atkal nedaudz uzlabosies. Pēc tam, kad vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2015. gadā bija sasniegusi savu augstāko līmeni 86,7 % apmērā no IKP, konverģences programmā paredzēts, ka līdz 2020. gadam tā turpinās samazināties, sasniedzot 72,1 %. Šo budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir optimistisks, jo īpaši ņemot vērā negatīvo ietekmi, kuras iemesls ir Horvātijas lielākā privātā uzņēmuma Agrokor finansiālās grūtības un kura nav ņemta vērā programmas prognozēs. Agrokor krīze arī tieši apdraud budžeta prognozes. Turklāt pasākumi, kas vajadzīgi, lai veicinātu plānoto deficīta mērķu sasniegšanu, sākot ar 2017. gadu, vēl nav pilnībā precizēti.

               (6)Padome 2016. gada 12. jūlijā ieteica Horvātijai panākt ikgadēju fiskālu korekciju vismaz 0,6 % apmērā no IKP virzībā uz vidēja termiņa budžeta mērķi 2017. gadā. Jaunākie rezultāti, kas liecina par ievērojamu nominālās bilances uzlabošanos 2016. gadā, norāda uz to, ka minētajā gadā Horvātija jau sasniedza vidēja termiņa budžeta mērķi. Saskaņā ar Komisijas 2017. gada pavasara prognozi strukturālā bilance 2017. gadā joprojām pārsniegs vidēja termiņa budžeta mērķi, neraugoties uz to, ka tā pasliktināsies no -0,3 % no IKP 2016. gadā līdz -1,7 % no IKP 2017. gadā. Horvātijai tiek ieteikts 2018. gadā uzturēt spēkā vidēja termiņa budžeta mērķi. Saskaņā ar Komisijas 2017. gada pavasara prognozi paredzams, ka strukturālā bilance vēl vairāk pasliktināsies, proti, līdz -2,1 % no IKP, norādot uz risku nelielai novirzei no vidēja termiņa budžeta mērķa. Tiek prognozēts, ka 2017. un 2018. gadā Horvātija izpildīs noteikumu par parādu. Kopumā Padome uzskata, ka Horvātijai 2018. gadā jābūt gatavai veikt turpmākus pasākumus, lai nodrošinātu atbilstību Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem.

               (7)Horvātijas fiskālās pārvaldības sistēmā ir trūkumi. Vēl nav pieņemts jaunais Fiskālās atbildības likums, kam būtu jāpastiprina budžeta sistēma, kā arī fiskālās politikas komisijas neatkarība un pilnvaras. Ir aizkavējies budžeta likuma grozījums, kura mērķis cita starpā ir novērst budžeta plānu biežo pārskatīšanu gan centrālajā, gan vietējā līmenī. Budžeta plānu pamatā esošo prognožu uzticamība joprojām ir neliela.

               (8)Horvātija gūst salīdzinoši mazus ieņēmumus no regulāriem nekustamā īpašuma nodokļiem. Vietējo iestāžu struktūrvienības iekasē ieņēmumus, piemērojot ar īpašumu saistītas maksas, taču tās ievērojami atšķiras to aprēķināšanas un tvēruma ziņā. Horvātija arī ir atkarīga no ne tik efektīviem nodokļiem par īpašuma nodošanu. Īstenojot atkārtoti izteiktos konkrētai valstij adresētos ieteikumus, 2016. gada beigās veiktās nodokļu reformas ietvaros dažas vietējā līmenī noteiktās maksas un nodokļi no 2018. gada tiks aizstāti ar regulāru nekustamā īpašuma nodokli, ko aprēķina, balstoties uz pieciem parametriem, kuri aptuveni atbilst īpašuma vērtībai. Tiek uzskatīts, ka tas ir pirmais solis ceļā uz pilnvērtīgu un regulāru nekustamā īpašuma nodokli, kura pamatā ir īpašuma vērtība un kuru plānots ieviest 2020. gadā.

               (9)
                     Horvātijas valsts finansiālās vajadzības un valsts parāda pakļautība valūtas riskam izceļ to, cik liela nozīme ir uzticamiem finansējuma avotiem un piesardzīgai riska pārvaldībai. Īstenojot konkrētai valstij adresētu ieteikumu, 2017. gada sākumā tika pieņemta parāda pārvaldības stratēģija, kas attiecas uz centrālo valdību un aptver 2017.–2019. gada laikposmu. Tā tika pieņemta trīs gadus pēc iepriekšējās stratēģijas termiņa beigām. Trūkumi pastāv institucionālajā struktūrā valsts parāda pārvaldībai, tostarp saziņai ar tirgiem, riska pārvaldībai un regulārai stratēģijas atjaunināšanai. Pietiekama uzmanība netiek veltīta arī ārpusbudžeta darījumiem, kuriem ir potenciāla ietekme uz parādu.

               (10)
                     Pēdējā laikā darba tirgus turpināja atlabt, taču bezdarba līmenis joprojām ir augsts, un arī ilgtermiņa darba meklētāju īpatsvars ir liels. Apvienojumā ar zemu un sarūkošu aktivitāti tas nozīmē, ka ir liels neizmantotā darbaspēka potenciāls. Aktivitātes sarukums 2016. gadā bija īpaši izteikts aktīvākajā darbspējas vecumā esošo mazkvalificētu darba ņēmēju vidū, un to pastiprināja darbspējīga vecuma iedzīvotāju skaita samazināšanās, kuras iemesls ir novecošana un emigrācija, kas abos gadījumos pieaug.

               (11)
                     Neaktivitāte ir salīdzinoši augsta to personu vecuma grupās, kurām ir tiesības uz priekšlaicīgu pensionēšanos. Īsi iemaksu periodi nozīmē to, ka pašreizējais un nākotnē sagaidāmais pensiju adekvātums ir zems un pastāv nabadzības risks vecumdienās. Ir daudz veidu, kā panākt priekšlaicīgu pensionēšanos, kas ir iespējama pilnus piecus gadus pirms likumā noteiktā pensionēšanās vecuma. Finansiālie stimuli strādāt līdz šim vecumam ir vāji. Nav īstenoti paziņotie pasākumi, kuru mērķis ir stimulēt ilgāku darba mūžu. Aprūpes pienākumi sekmē to, ka līdzdalības līmenis darba tirgū ir zems, jo īpaši vecāka gadagājuma darbspējas vecumā esošo sieviešu vidū. Trūkst formālās bērnu aprūpes iespēju, un šajā jomā pastāv lielas reģionālās atšķirības. Paternitātes atvaļinājums nav apmaksāts, savukārt darba līgumi nepieļauj lielu elastīgumu darba un aprūpes līdzsvarošanai. Likumā noteiktais pensionēšanās vecums sievietēm pašlaik ir 61 gads un 9 mēneši, savukārt vīriešiem – 65 gadi. Likumā noteiktā pensionēšanās vecuma vienādošana un palielināšana notiek lēni; 2038. gadā gan sieviešu, gan vīriešu pensionēšanās vecumam jāsasniedz 67 gadi. Šā procesa paātrināšana tiek apspriesta, taču vēl nav pieņemta. Pensiju sistēmā paredzēts, ka tiesības uz labvēlīgākiem nosacījumiem pienākas konkrētām darba ņēmēju kategorijām profesijās, kas klasificētas kā smagas un bīstamas, kā arī konkrētās nozarēs. Iestādes ir pabeigušas smago vai bīstamo profesiju pārskatīšanu, taču atbilstošie noteikumi vēl nav optimizēti.

               (12)Saskaņā ar jaunākajiem datiem gandrīz 30 % no iedzīvotājiem 2015. gadā bija pakļauti nabadzības vai sociālās atstumtības riskam. Sociālās aizsardzības sistēmā ir trūkumi efektivitātes un taisnīguma ziņā, kam par iemeslu ir atbilstības kritēriju nekonsekvence, ģeogrāfiskā tvēruma sadrumstalotība, koordinācijas trūkums starp atbildīgajām iestādēm, kā arī zems pārredzamības līmenis. 2016. gadā tikai 0,6 % no IKP tika izlietoti minimālo ienākumu shēmai, kas paredzēta nabadzīgākajām mājsaimniecībām. Ir apstājušies reformu plāni, tostarp attiecībā uz atbildības jomu institucionālo pārdalīšanu un atbilstības kritēriju saskaņošanu.

               (13)Darba tirgū vajadzīgo prasmju iegūšana ir svarīgs nodarbināmības nosacījums. Dalība pieaugušo izglītībā ir ļoti zema, tas pats attiecas uz izdevumiem un aktīvas darba tirgus politikas tvērumu, pārkvalifikācijas pasākumiem un mūžizglītību. Apmācība ir nepietiekami orientēta uz vecāka gadagājuma un mazkvalificētiem darba ņēmējiem un ilgtermiņa bezdarbniekiem, kuri parasti saskaras ar īpašām problēmām nodarbināmības jomā. Ir aizkavējusies tādu tiesību aktu sagatavošana, kuru mērķis ir uzlabot institūciju, programmu un pieaugušo izglītības kvalitāti.

               (14)Pietiekamas pamatprasmes ir ļoti būtiskas, lai cilvēki atrastu labu, stabilu darbu un noturētos tajā, kā arī sekmīgi piedalītos saimnieciskajā un sociālajā dzīvē. Starptautiska pētījuma gaitā iegūtā informācija liecina par nopietniem trūkumiem 15 gadus vecu Horvātijas skolēnu pamatprasmēs, kā arī viņu zināšanās lietišķajās zinātnēs un matemātikā. Izglītības, zinātnes un tehnoloģijas stratēģijas īstenošanas ietvaros 2015. gadā tika uzsākta skolu mācību programmu reforma, lai uzlabotu šo programmu saturu un tālāk nododamo prasmju mācīšanu. Pēc tam, kad no ieinteresētajām personām tika saņemta pretrunīga reakcija, mācību programmu reforma tika pārskatīta, un tās īstenošana ir būtiski aizkavējusies. Process tagad jāturpina atbilstīgi sākotnējiem mērķiem. Horvātija nesen pieņēma profesionālās izglītības un apmācības (PIA) stratēģiju. Paredzams, ka tās rezultātā tiks atjauninātas PIA mācību programmas, palielināta mācīšanās darbavietā loma un uzlabota PIA mācīšanas kvalitāte. Vēl nav pabeigts ieviest sistēmu neformālās un ikdienējās mācīšanās atzīšanai un validēšanai.

               (15)Valsts pārvaldes teritoriālā un funkcionālā sadrumstalotība negatīvi ietekmē pakalpojumu sniegšanu un publisko izdevumu efektivitāti. Pašreizējās atbildības jomas un fiskālās attiecības starp dažādiem valdības līmeņiem neveicina publisko pakalpojumu efektīvu un godīgu sniegšanu, jo īpaši veselības, izglītības un sociālās palīdzības jomā. Visaptveroša valsts pārvaldes reforma ir aizkavējusies. Vēl nav pieņemti tiesību akti, kuru mērķis ir pārdalīt uzdevumus starp centrālajām un vietējām iestādēm; tas pats attiecas uz valsts aģentūru sistēmas racionalizēšanu. 2017. gada sākumā iestādes paziņoja par darba grupas izveidi, kuras uzdevums ir izstrādāt tiesību aktus par zemāka līmeņa valdības finansējumu.

               (16)Algu noteikšanas sadrumstalotība valsts pārvaldē joprojām negatīvi ietekmē atalgojuma pārredzamību un vienlīdzīgu attieksmi, kā arī valdības kontroli pār publiskā sektora algu izdevumiem, kā rezultātā radot blakusefektu ietekmes riskus plašākai ekonomikai. 2017. gada februārī valdība pieņēma vienotas vadlīnijas sarunām par darba koplīgumiem publiskajā sektorā un šo koplīgumu uzraudzībai, taču algu noteikšanas sistēmu racionalizēšana ir atlikta uz 2019. gadu.

               (17)Valsts uzņēmumi vidēji nav tik ražīgi kā privāti uzņēmumi, kas norāda uz trūkumiem to pārvaldībā. Valsts uzņēmumi negatīvi ietekmē sadales efektivitāti un sekmē to, ka ekonomikā ir zems produktivitātes pieaugums. Pagājušajā gadā valsts uzņēmumu atvēršana privātai kontrolei notika lēni. Valsts uzņēmumu pārvaldību palīdzētu uzlabot labāka to darbības rezultātu uzraudzība un valžu pārskatatbildība, tostarp uzņēmumos, kuri pieder pašvaldību struktūrām.

               (18)Horvātijas Rekonstrukcijas un attīstības bankai (HBOR) ir būtiska loma ES finanšu instrumentu un, jo īpaši, Investīciju plāna Eiropai īstenošanā. Lai pilnībā īstenotu šo lomu, tai jāievēro augsti pārredzamības un pārskatatbildības standarti. Saskaņā ar iestāžu plāniem neatkarīgi revidenti veiks bankas kredītportfelī ietilpstošo aktīvu kvalitātes neatkarīgu pārbaudi, kas jāpabeidz līdz 2017. gada beigām. Pamatojoties uz minētās pārbaudes konstatējumiem, tiks pārskatīts bankas tiesiskais regulējums un pārvaldības struktūras.

               (19)Augstas regulatīvās izmaksas rada slogu uzņēmumiem. Uzņēmējdarbības vidi apgrūtina liels skaits parafiskālo maksājumu, no kuriem daudzi statistikā tiek uzskatīti par nodokļiem. Īstenojot konkrētai valstij adresētu ieteikumu, 2016. gada vasarā valdība nolēma atcelt 13 parafiskālos maksājumus un samazināt vēl 11 citus šādus maksājumus, taču īstenošana notiek lēni. Uzņēmumus joprojām negatīvi ietekmē augsts administratīvais slogs. Tika pieņemts administratīvā sloga samazināšanas rīcības plāns, kas aptver astoņas regulatīvās jomas, taču tā īstenošana vēl nav pabeigta.

               (20)Pēc strauja krituma krīzes laikā ieguldījumu apjoms 2016. gadā atjaunojās. Tomēr, neraugoties uz labvēlīgiem makroekonomiskiem un finansēšanas nosacījumiem, būtiski trūkumi kavē noturīgāku atlabšanu ieguldījumu jomā. Nepilnības valsts pārvaldē, apgrūtinoša uzņēmējdarbības vide, lēna pretkorupcijas stratēģijas īstenošana, ierobežojošs regulējums svarīgos infrastruktūras sektoros un spēcīgā valsts klātbūtne ekonomikā negatīvi ietekmē uzņēmējdarbības vidi.

               (21)Profesiju regulējuma modernizācija var veicināt darbaspēka mobilitāti un palīdzēt panākt zemākas profesionālo pakalpojumu cenas, tādējādi palielinot izaugsmes potenciālu. Pakalpojumu sniedzēju un reglamentēto profesiju regulējums Horvātijā ir ierobežojošs, jo īpaši attiecībā uz advokātiem. 2016. gada vasarā valdība pieņēma rīcības plānu nepiemērotā regulējuma aizstāšanai un modernizēšanai, taču tā tvērums un detalizācija bija ierobežoti.

               (22)Tiesu sistēmas kvalitāte un efektivitāte ir ļoti būtisks faktors, kas ietekmē uzņēmējdarbības vidi. Neraugoties uz neizskatīto lietu skaita samazinājumu, tiesvedība pirmās instances tiesās prasa ilgu laiku komerclietās, civillietās un krimināllietās. Tiesas dokumentu elektroniskai iesniegšanai un piegādei ir potenciāls būtiski uzlabot tiesu sistēmu, taču šāda procedūra vēl nav ieviesta. Komerclietas izskatošie tiesneši nevar piekļūt reģistriem tiešsaistē – tas negatīvi ietekmē maksātnespējas procedūru efektivitāti. Tiesu spriedumi tikai retos gadījumos ir pieejami tiešsaistē, un lietu pārvaldības reformas, piemēram, uzņēmējdarbības procesu aktualizēšana, vēl nav ieviestas pirmās instances komerctiesās.

               (23)Banku sektors joprojām ir labi kapitalizēts, un 2016. gadā tā rentabilitāte atjaunojās – pēc tam, kad Šveices frankos ņemtie aizdevumi 2015. gadā tika konvertēti euro valūtā. Ieņēmumus nenesošu aizdevumu īpatsvars attiecībā pret bruto aizdevumiem pēdējā laikā ir samazinājies, taču tas joprojām ir augsts, jo īpaši nefinanšu sabiedrību vidū. Šķiet, ka minēto samazinājumu veicina pārdošanas apjomi, kā arī 2013. gadā ieviestās prasības par uzkrājumu pakāpenisku un automātisku veidošanu. Īstenojot konkrētai valstij adresētu ieteikumu, valdība nesenās nodokļu reformas ietvaros arī ieviesa jaunu nodokļu režīmu, ko piemēro ieņēmumus nenesošu aizdevumu norakstīšanai. Tā rezultāti rūpīgi jāuzrauga. Rūpīgi jāuzrauga arī nesen reformētā maksātnespējas regulējuma efektivitāte ieņēmumus nenesošu aizdevumu noregulējuma atvieglināšanā.

               (24)Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Horvātijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2017. gada ziņojumā par Horvātiju. Tā ir arī izvērtējusi konverģences programmu un valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Horvātijai adresētiem ieteikumiem. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Horvātijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina ES vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu.

               (25)Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi konverģences programmu, un tās atzinums
                  12
                ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (26)Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un konverģences programmu. Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1.–5. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Horvātijai 2017. un 2018. gadā rīkoties šādi.

               1.Īstenot savu fiskālo politiku atbilstīgi Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvās daļas prasībām, kas nozīmē, ka Horvātijai jāturpina virzība uz vidējā termiņa budžeta mērķi 2018. gadā. Līdz 2017. gada septembrim pastiprināt budžeta plānošanu un daudzgadu budžeta struktūru, tostarp stiprinot Fiskālās politikas komisijas neatkarību un pilnvaras. Veikt vajadzīgos pasākumus, lai ieviestu īpašuma nodokli, kura pamatā ir īpašuma vērtība. Pastiprināt valsts parāda pārvaldības regulējumu, tostarp nodrošinot ikgadēju parāda pārvaldības stratēģijas atjaunināšanu.

               2.Veikt pasākumus, ar kuriem paredzēts mazināt stimulus priekšlaicīgi pensionēties, paātrināt pāreju uz lielāku likumā noteikto pensionēšanās vecumu un normas par konkrētu personu kategoriju pensijām pielāgot vispārējās pensiju shēmas noteikumiem. Uzlabot koordināciju un pārredzamību sociālo pabalstu piešķiršanā.

               3.Uzlabot pieaugušo, jo īpaši vecāka gadagājuma darba ņēmēju, mazkvalificētu personu un ilgtermiņa bezdarbnieku, izglītību. Paātrināt izglītības sistēmas reformu.

               4.Samazināt valsts pārvaldes sadrumstalotību un uzlabot kompetenču funkcionālo sadalījumu valsts pārvaldē, vienlaikus pastiprinot tās efektivitāti un mazinot teritoriālās atšķirības sabiedrisko pakalpojumu sniegšanā. Apspriežoties ar sociālajiem partneriem, saskaņot algu noteikšanas regulējumu visā valsts pārvaldē un sabiedrisko pakalpojumu jomā.

               5.Paātrināt valsts uzņēmumu un citu valstij piederošu aktīvu pārdošanu un uzlabot korporatīvo pārvaldību valsts uzņēmumu sektorā. Ievērojami samazināt uzņēmumu slogu, kuru rada regulējuma izmaksas un administratīvais slogs. Atcelt regulatīvus ierobežojumus, kas apgrūtina pieeju reglamentētajām profesijām un profesionāliem un darījumdarbības pakalpojumiem, kā arī apgrūtina šo profesiju un pakalpojumu veikšanu. Uzlabot tiesu sistēmas kvalitāti un efektivitāti, jo īpaši saīsinot civillietu un komerclietu izskatīšanas ilgumu.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)
                  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

                     (3)
                  COM(2017) 510 final.

                     (4)
                  P8_ TA(2017)0038, P8_ TA(2017)0039 un P8_ TA(2017)0040.

                     (5)
                  COM(2016) 725 final.

                     (6)
                  COM(2016) 728 final.

                     (7)
                  SWD(2017) 76 final.

                     (8)
                  COM(2017) 90 final.

                     (9)
                  23. pants Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006, OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.

                     (10)
                  COM(2014) 494 final.

                     (11)
                  Cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus, ko Komisija pārrēķina, izmantojot vispārpieņemtu metodiku.

                     (12)
                  Atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktam.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 22.5.2018
            COM(2018) 311 final
            Ieteikums
            PADOMES LĒMUMS,
            ar ko, ņemot vērā Apvienotās Karalistes izstāšanos no Savienības, pilnvaro sākt sarunas par to, lai sadalītu 1994. gada Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību pielikumā pievienotās Savienībai pieejamās PTO koncesijas par tarifa kvotām

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               •Priekšlikuma pamatojums un mērķi

               2017. gada 29. martā Apvienotās Karalistes (AK) valdība paziņoja Eiropadomei par Apvienotās Karalistes nodomu izstāties no Eiropas Savienības (ES), kuras dalībvalsts tā pašlaik ir.

               Apvienotās Karalistes izstāšanās no ES ietekmē ne tikai divpusējās attiecības starp ES un AK, it īpaši ņemot vērā to saistības Pasaules Tirdzniecības organizācijā (PTO). Gan ES, gan AK ir PTO sākotnējās locekles. Kad Eiropas Kopiena 1994. gadā pieņēma PTO līgumu un daudzpusējos tirdzniecības nolīgumus, Eiropas Kopienu koncesiju un saistību saraksts, kas pievienots 1994. gada Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību (1994. gada VVTT) pielikumā (ES PTO saraksts), tika vienlaicīgi pievienots Apvienotajai Karalistei. Tādējādi ES saraksts ietver saistības, kas piemērojamas arī Apvienotajai Karalistei kā PTO loceklei.

               Sarakstā paredzētās saistības attiecībā uz precēm joprojām būs piemērojamas ES teritorijā, bet ES pašreizējās kvantitatīvajās saistībās, proti, tarifa kvotās, būs nepieciešami daži pielāgojumi, lai ņemtu vērā Apvienotās Karalistes izstāšanos no ES. Tā kā ES PTO saraksts vairs nebūs piemērojams Apvienotajai Karalistei, ES spēkā esošās PTO tarifa kvotas (lauksaimniecības, zivsaimniecības un rūpniecības jomā) ir jāsadala starp AK un ES, lai tās stātos spēkā dienā, kurā ES PTO saraksts Apvienotajai Karalistei vairs nebūs piemērojams.

               Saskaņā ar 1994. gada VVTT XXVIII panta noteikumiem Eiropas Savienībai būs jārisina sarunas par tarifa kvotu sadali ar tiem PTO dalībniekiem, kuriem ir attiecīgā tirgus piekļuves tiesības saskaņā ar individuālām tarifa kvotām (kuriem ir tā dēvētās galvenās vai būtiskas piegādes intereses vai kuriem ir sākotnējās sarunu tiesības). ES konsultēsies arī ar PTO dalībniekiem, kam ir tiesības tikt uzklausītiem.

               Šīm sarunām būs jānoris īsā termiņā. Sagaidāms, ka AK izstāsies no ES 2019. gada 30. martā. Vienlaikus jāatzīmē, ka patlaban notiek sarunas par izstāšanās līgumu, un ES un AK sarunu vedēji ir vienojušies par pagaidu kārtību, proti, ka, stājoties spēkā izstāšanās līgumam, Apvienotajai Karalistei no izstāšanās dienas līdz 2020. gada 31. decembrim būs piemērojami Savienības tiesību akti, tostarp starptautiskie nolīgumi, kuros ES ir puse, tādi kā1994. gada VVTT.

               Nevar izslēgt, ka XXVIII panta nolīgumus ar attiecīgajiem PTO locekļiem dotajā termiņā var nepagūt noslēgt vismaz par dažām attiecīgajām tarifa kvotām.

               Lai nodrošinātu, ka gadījumā, ja šādi XXVIII panta nolīgumi nebūs noslēgti, ES var vienpusēji turpināt dalīt tarifa kvotas saskaņā ar XXVIII pantu un ka Komisijai ir dots vajadzīgais pilnvarojums, lai attiecīgi grozītu saistītos ES noteikumus par attiecīgo tarifa kvotu atvēršanu un īstenošanu, paralēli šim ieteikumam Komisija ierosina pamata tiesību aktu (pēc parastās likumdošanas procedūras).

               Tādējādi šā ieteikuma mērķis ir pilnvarot Komisiju sākt sarunas atbilstoši 1994. gada VVTT XXVIII pantam, lai attiecīgās koncesijas (proti, PTO tarifa kvotas) Eiropas Savienības PTO sarakstā grozītu, tās sadalot starp Savienību un Apvienoto Karalisti.

               Turklāt Apvienotajai Karalistei nepieciešams sākt procedūras Pasaules Tirdzniecības organizācijā, lai pirms dienas, kad tā pārstāj būt Savienības dalībvalsts, noteiktu savu koncesiju un saistību sarakstu. Tāpēc Apvienotā Karaliste ir jāpilnvaro veikt šim nolūkam vajadzīgās procedūras, lai vienotos ar pārējām PTO dalībvalstīm par tās daļu tarifa kvotās, kas patlaban ir iekļautas Eiropas Savienības PTO sarakstā.

               •Atbilstība spēkā esošajiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā

               Neattiecas.

               •Atbilstība pārējiem Savienības politikas virzieniem

               Neattiecas.

               2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

               •Juridiskais pamats

               Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 207. pants un 218. panta 3. un 4. punkts.

               •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)

               Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 3. pantā kopējā tirdzniecības politika ir minēta kā viena no jomām, kas ir Savienības ekskluzīvā kompetencē. Saskaņā ar LESD 5. panta 3. punktu subsidiaritātes princips nav piemērojams jomās, kas ir Savienības ekskluzīvā kompetencē.

               •Proporcionalitāte

               Šajā ieteikumā ir ierosināts Padomei pilnvarot Komisiju sākt sarunas saskaņā ar 1994. gada VVTT XXVIII pantu, lai grozītu ES PTO koncesijas attiecībā uz saistītām tarifa kvotām. Šāda procedūra ir paredzēta PTO noteikumos gadījumiem, kad jāmaina kādas PTO dalībvalsts sarakstā noteiktās koncesijas. Tādējādi ierosinātais pasākums ir samērīgs ar iepriekš izklāstītajiem mērķiem.

               •Juridiskā instrumenta izvēle

               Mērķu sasniegšanai pieejamais instruments ir starptautisks nolīgums. Tāpēc ir vajadzīgs pilnvarojums sākt sarunas par starptautisku nolīgumu.

               3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               •Ex post izvērtējumi/spēkā esošo tiesību aktu atbilstības pārbaude

               Neattiecas.

               •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

               Neattiecas.

               •Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana

               Neattiecas.

               •Ietekmes novērtējums

               Neattiecas.

               •Normatīvā atbilstība un vienkāršošana

               Neattiecas.

               •Pamattiesības

               Neattiecas.

               4.IETEKME UZ BUDŽETU

               Neattiecas.

               5.CITI ELEMENTI

               •Īstenošanas plāni un uzraudzības, izvērtēšanas un ziņošanas kārtība

               Neattiecas.

               •Paskaidrojošie dokumenti (attiecībā uz direktīvām)

               Neattiecas.

               •Detalizēts konkrētu priekšlikuma noteikumu skaidrojums

               Neattiecas.

               Ieteikums

               PADOMES LĒMUMS,

               ar ko, ņemot vērā Apvienotās Karalistes izstāšanos no Savienības, pilnvaro sākt sarunas par to, lai sadalītu 1994. gada Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību pielikumā pievienotās Savienībai pieejamās PTO koncesijas par tarifa kvotām

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

                  ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 218. panta 3. un 4. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               tā kā:

               (1)Pašreizējās kvantitatīvajās saistībās, ko Eiropas Savienība Pasaules Tirdzniecības organizācijā (PTO) uzņēmusies preču jomā, būs nepieciešami daži pielāgojumi, lai ņemtu vērā Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienotās Karalistes (Apvienotā Karaliste) izstāšanos no Savienības. Konkrētāk, saistībā ar Apvienotās Karalistes izstāšanos no Savienības Savienībai un Apvienotajai Karalistei būtu jāsadala spēkā esošās dažu lauksaimniecības, zivsaimniecības un rūpniecības preču tarifa kvotas, kas iekļautas Savienības koncesiju un saistību sarakstā, kurš pievienots 1994. gada Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību (1994. gada VVTT) pielikumā.

               (2)Tādēļ Komisija būtu jāpilnvaro sākt sarunas atbilstoši 1994. gada VVTT XXVIII pantam ar tām PTO dalībvalstīm, kurām ir sarunu risināšanas tiesības, lai grozītu minētās tarifa kvotas.

               (3)Apvienotajai Karalistei nepieciešams sākt procedūras Pasaules Tirdzniecības organizācijā, lai jau pirms dienas, kad tā pārstāj būt Savienības dalībvalsts, noteiktu savu koncesiju un saistību sarakstu.

               (4)Tādēļ Apvienotā Karaliste ir jāpilnvaro sākt vajadzīgās procedūras, lai noteiktu savu koncesiju un saistību sarakstu, kas pievienots1994. gada VVTT, un risinātu sarunas ar pārējiem PTO dalībniekiem par tarifa kvotu daļām, kas ir iekļaujamas minētajā sarakstā,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

                  Ar šo Komisija tiek pilnvarota Savienības vārdā sākt sarunas ar PTO dalībniekiem, kuriem ir sarunu risināšanas tiesības, lai grozītu tarifa kvotas, kas patlaban ir iekļautas Savienības koncesiju un saistību sarakstā, kurš pievienots 1994. gada VVTT pielikumā.

               2. pants

                  Komisijai adresētas sarunu norādes ir izklāstītas pielikumā.

               3. pants

                  Šīs sarunas Komisija risina, apspriežoties ar [īpašās komitejas nosaukumu ieraksta Padome].

               4. pants

                  Ar šo Apvienotajai Karalistei tiek atļauts veikt nepieciešamās procedūras, lai noteiktu savu koncesiju un saistību sarakstu, kas pievienots 1994. gada VVTT pielikumā, kā arī tajā iekļautos kvantitatīvos ierobežojumus; tas ietver sarunas ar pārējām PTO dalībvalstīm par Apvienotās Karalistes tarifa kvotu daļu, kas pašlaik iekļauta 1994. gada VVTT pielikumā pievienotajā Savienības koncesiju un saistību sarakstā.

               5. pants

                  Šis lēmums ir adresēts Komisijai un Apvienotajai Karalistei.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē,22.5.2018
            COM(2018) 311 final
            PIELIKUMS
            dokumentam
            Ieteikums PADOMES LĒMUMAM,
            ar ko, ņemot vērā Apvienotās Karalistes izstāšanos no Savienības, pilnvaro sākt sarunas par to, lai sadalītu 1994. gada Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību pielikumā pievienotās Savienībai pieejamās PTO koncesijas par tarifa kvotām

               PIELIKUMS

               (1)Lai grozītu Savienības PTO koncesijas par tarifa kvotām, kas ir noteiktas Savienības koncesiju un saistību sarakstā, kurš pievienots 1994. gada VVTT pielikumā, Komisija atbilstoši 1994. gada VVTT XXVIII pantam cenšas sarunu ceļā vienoties par nolīgumu ar PTO dalībvalstīm, kurām ir sarunu risināšanas tiesības, un konsultēties ar PTO dalībniekiem, kuriem ir tiesības tikt uzklausītiem.

               (2)Komisija sarunas risina, lai grozītu Savienības koncesijas, konkrētāk, lai saistībā ar Apvienotās Karalistes izstāšanos no Savienības sadalītu spēkā esošās tarifa kvotas starp Apvienoto Karalisti un Savienību.

               (3)Komisija ievēro Savienības saraksta grozījumu procedūru, kuru paredz attiecīgie PTO noteikumi, jo īpaši 1994. gada VVTT
                  1
                XXVIII pants un Vienošanās par 1994. gada VVTT XXVIII panta interpretāciju
                  2
               .

               (4)Komisija ziņo Padomei par sarunu iznākumu un attiecīgos gadījumos par visiem nozīmīgajiem pavērsieniem, kas var rasties sarunu gaitā.

                     (1)

                        Vienošanās teksts atrodams šajā tīmekļvietnē:https://www.wto.org/english/docs_e/legal_e/gatt47_01_e.htm.

                     (2)

                        Vienošanās teksts atrodams šajā tīmekļvietnē:https://www.wto.org/english/docs_e/legal_e/12-28_e.htm.