title: Recommendation for a Council opinion on the updated stability programme of Cyprus, 2009-2013

text:
   LV
LV    LV
 ---pagebreak---           EIROPAS KOMISIJA
                                          Briselē, 12.5.2010
                                          SEC(2010) 595 galīgā redakcija
                               Ieteikums
                       PADOMES ATZINUMS
   par atjaunināto Kipras stabilitātes programmu 2009.–2013. gadam
LV                                                                       LV
 ---pagebreak---                                         PASKAIDROJUMA RAKSTS
   1.          VISPĀRĪGA INFORMĀCIJA
   Stabilitātes un izaugsmes pakta mērķis ir sakārtotas valsts finanses kā līdzeklis, lai
   nostiprinātu nosacījumus stabilām cenām un stiprai, stabilai izaugsmei, kas veicina
   nodarbinātības kāpumu. Ar pakta 2005. gada reformu, atzīstot pakta lietderību fiskālās
   disciplīnas stiprināšanā, tomēr tika meklētas iespējas uzlabot tā efektivitāti un ekonomisko
   pamatojumu, kā arī ilglaicīgi saglabāt valsts finanšu ilgtspēju. Jo īpaši ar paktu tika ieviesta
   lielāka elastība, piemērojot noteikumus par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru,
   īpaši attiecībā uz definīciju „ārkārtas apstākļi”, un pārmērīga budžeta deficīta korekcijas
   termiņu noteikšanu.
   Padomes Regulā (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas
   uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu1, kas ir Stabilitātes un izaugsmes pakta daļa,
   paredzēts, ka dalībvalstīm ir jāiesniedz Padomei un Komisijai stabilitātes vai konverģences
   programmas un to ikgadējie atjauninājumi. Dalībvalstis, kuras jau ir pieņēmušas vienoto
   valūtu, iesniedz (atjauninātas) stabilitātes programmas, un dalībvalstis, kuras vēl nav to
   pieņēmušas, iesniedz (atjauninātas) konverģences programmas.
   Saskaņā ar minēto regulu Padome, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu un apspriedusies ar
   Ekonomikas un finanšu komiteju, 2008. gada 4. martā sniedza atzinumu par pirmo Kipras
   stabilitātes programmu. Regulā paredzēts, ka Komisija novērtē un iepriekšminētā komiteja
   pārbauda atjauninātās stabilitātes un konverģences programmas, un atbilstīgi šai iepriekš
   izklāstītajai procedūrai atjauninātās programmas var pārbaudīt arī Padome.
   2.          ATJAUNINĀTĀS PROGRAMMAS NOVĒRTĒJUMA PAMATOJUMS
   Komisija ir pārbaudījusi jaunāko Kipras stabilitātes programmas atjauninājumu, kas iesniegts
   2010. gada 1. aprīlī, un ir pieņēmusi ieteikumu Padomes atzinumam par to.
   Lai radītu priekšstatu par kontekstu, kādā tiek novērtēta atjauninātās stabilitātes programmas
   budžeta stratēģija, turpmākajos punktos apkopota šāda informācija:
   (1)       Komisijas 2008. gada 26. novembra paziņojums („Eiropas ekonomikas atveseļošanas
             plāns”);
   (2)       Ekonomikas un finanšu padomes 2009. gada 20. oktobra secinājumi par „Izejas
             stratēģiju”;
   (3)       jaunākais valsts stāvokļa novērtējums saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta
             preventīvo daļu (kopsavilkums Padomes atzinumam par pēdējo stabilitātes
             programmas atjauninājumu).
   1
             OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami:
   http://ec.europa.eu/economy_finance/sgp/index_en.htm
LV                                                          2                                       LV
 ---pagebreak---    2.1.      Komisijas 2008. gada         26. novembra        paziņojums  („Eiropas     ekonomikas
             atveseļošanas plāns”)
   Ņemot vērā pasaules krīzes bezprecedenta mērogu, kas ietekmēja finanšu tirgus un pasaules
   ekonomiku 2008.–2009. gadā, Eiropas Komisija aicināja pieņemt Eiropas ekonomikas
   atveseļošanas plānu (EEAP)2. Plānā ierosināti koordinēti makroekonomiski pretpasākumi, kas
   orientēti uz ciklisko krīžu ietekmes novēršanu, veicot vērienīgu pasākumu kopumu, lai
   atbalstītu ekonomiku, proti, i) tūlītējs budžeta atbalsts EUR 200 miljardu apmērā (1,5 % no
   ES IKP), kas sastāv no dalībvalstu budžeta palielinājuma EUR 170 miljardu apmērā (aptuveni
   1,2 % no ES IKP) un ES finansējuma tūlītēju darbību atbalstam aptuveni EUR 30 miljardu
   apmērā (aptuveni 0,3 % no ES IKP); un ii) vairākas prioritārās darbības, kuru pamatā ir
   Lisabonas stratēģija un kuras paredzētas, lai mūsu tautsaimniecības pielāgotu ilgtermiņa
   uzdevumiem, turpinot īstenot strukturālās reformas, kuru mērķis ir palielināt potenciālo
   izaugsmi. Plānā aicināts veikt fiskālo stimulu dažādošanu dalībvalstīs atbilstīgi katras valsts
   stāvoklim valsts finanšu ilgtspējas un konkurētspējas jomā. Jo īpaši tajās dalībvalstīs, kas
   atrodas ārpus euro zonas un kurās ir ievērojama ārējā un iekšējā nelīdzsvarotība, budžeta
   politikas mērķim pamatā ir jābūt vērstam uz minētās nelīdzsvarotības koriģēšanu. Eiropadome
   plānu atbalstīja 2008. gada 11. decembrī.
   2.2.      Ekonomikas un finanšu padomes 2009. gada 20. oktobra secinājumi par „Izejas
             stratēģiju”
   Pēc tam, kad saimnieciskās darbības straujā samazināšanās bija apstājusies un varēja vērot
   pirmās pazīmes, kas liecināja par atveseļošanos no krīzes, finanšu tirgu nostabilizēšanos un
   uzticības atjaunošanos, Padome 2009. gada 20. oktobrī secināja, ka atveseļošanās vēl nav
   stabila un ka vēl nav pienācis laiks atcelt valdību atbalstu ekonomikai un finanšu sektoram,
   tāpēc bija jāsagatavo koordinēta stratēģija izejai no vispārējas stimulu politikas. Šai stratēģijai
   vajadzētu līdzsvarot rūpes par stabilizāciju un ilgtspēju, ņemt vērā dažādu politikas
   instrumentu savstarpējo saikni, kā arī pasaules mēroga apspriedes. Laikus izstrādājot šādu
   stratēģiju un iepazīstinot ar to sabiedrību, nostiprinātos uzticība vidēja termiņa politikai un
   rastos pamats cerībām. Lai apturētu parāda palielināšanos un, iespējams, panāktu pretēju
   tendenci, kā arī lai atjaunotu stabilu fiskālo stāvokli, papildus Eiropas ekonomikas
   atveseļošanas programmas stimulējošo pasākumu atcelšanai bija vajadzīga būtiska fiskālā
   konsolidācija. Publisko finanšu efektivitātes un mērķtiecības palielināšana un strukturālo
   reformu pastiprināšana bija vēlama pat īstermiņā, jo tas veicinātu potenciālā ražošanas apjoma
   pieaugumu un parāda samazināšanos. Padome vienojās par šādiem izejas stratēģijas
   principiem fiskālajā jomā: i) stratēģijai valstīs jātiek koordinēti, konsekventi īstenojot
   Stabilitātes un izaugsmes paktu; ii) ņemot vērā katras valsts konkrētos apstākļus, laicīgi
   jāatceļ fiskālie stimuli; iii) konsolidācijas tempam jābūt vērienīgam un lielākajā daļā
   dalībvalstu tam krietni jāpārsniedz 0,5 % no IKP gadā strukturālā izteiksmē; iv) stratēģijas
   ticamības pamatā jābūt pasākumiem, kas veicina valsts finanšu kvalitāti un vērienīgas
   strukturālas reformas, lai radītu darba vietas un potenciālo izaugsmi.
   2
           Komisijas 2008. gada 26. novembra paziņojums Eiropadomei.
LV                                                    3                                                LV
 ---pagebreak---    2.3.      Novērtējums Padomes atzinumā par iepriekšējo programmas atjauninājumu
   Padome 2009. gada 3. aprīļa atzinumā apkopoja iepriekšējā stabilitātes programmas
   atjauninājuma novērtējumu par 2008.–2012. gadu, kā aprakstīts turpmāk. Padome uzskatīja,
   ka „fiskālā nostādne 2009. gadā būs ekspansīva, jo 2009. gadā tiks pieņemti ievērojami
   stimulējoši pasākumi saskaņā ar EEAP. Prognozē, ka turpmākajos gados fiskālā bilance
   aizvien pasliktināsies. Prognoze par fiskālās stingrības mazināšanu nešķiet pamatota, ņemot
   vērā samērā labās ekonomiskās izaugsmes izredzes un lielo ārējo nelīdzsvarotību. Turklāt,
   ņemot vērā ekonomisko apstākļu kraso pasliktināšanos visā pasaulē, budžeta stratēģija, kuras
   izaugsmes prognozes pamatojas uz programmas optimistisko makroekonomisko scenāriju, ir
   pakļauta ievērojamiem negatīviem riskiem. Ņemot vērā lielo ārējo nelīdzsvarotību, par
   galveno prioritāti jāizvirza piesardzīga politika un fiskālās ilgtspējas stiprināšana. Tas nozīmē,
   ka Kipras fiskālās politikas galvenais un grūtākais uzdevums ir ierobežot kārtējos izdevumus
   un izvairīties no procikliskuma. Bez tam, ņemot vērā esošo nelīdzsvarotību, ir svarīgi uzlabot
   valsts finanšu kvalitāti, lai panāktu ekonomikas korekcijas bez satricinājumiem.” Ņemot vērā
   šo novērtējumu, Padome aicināja Kipru: „i) kā plānots, īstenot fiskālo politiku 2009. gadam
   saskaņā ar EEAP un atbilstīgi Stabilitātes un izaugsmes paktam, vienlaikus nepieļaujot
   turpmāku valsts finanšu pasliktināšanos 2009. gadā salīdzinājumā ar mērķi; ii) no 2010. gada
   apturēt prognozēto fiskālā deficīta pieaugumu, ierobežojot izdevumu palielināšanos, lai
   nodrošinātu stabilu fiskālo stāvokli vidējā termiņā; iii) ņemot vērā valsts izdevumu
   prognozēto pieaugumu, kas saistīti ar sabiedrības novecošanos, stiprināt valsts finanšu
   ilgtermiņa ilgtspēju, turpinot uzsākto veselības aprūpes sistēmas un pensiju sistēmas
   reformu.”.
LV                                                  4                                                 LV
 ---pagebreak---                                                      Ieteikums
                                          PADOMES ATZINUMS
                par atjaunināto Kipras stabilitātes programmu 2009.–2013. gadam
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa
   uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu3 un jo īpaši
   tās 5. panta 3. punktu (SP),
   ņemot vērā Komisijas ieteikumu,
   apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,
   IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU:
   (1)       Padome [2010. gada mm.dd] izskatīja atjaunināto Kipras stabilitātes programmu
             laikposmam no 2009. līdz 2013. gadam.
   (2)       Saimnieciskā darbība 2009. gadā samazinājās par 1,7 %. Tā ir pirmā reize, kad
             pēdējos trīsdesmit piecos gados Kipra ir piedzīvojusi negatīvu izaugsmi. Zems
             iekšzemes pieprasījums un negatīva ārējā vide smagi ietekmēja izaugsmi. Jo īpaši
             mājsaimniecību lielā parādu nasta un neizdevīgie aizdevumu nosacījumi, darba tirgus
             pasliktināšanās izredzes un uzticības trūkuma ietekme radīja privātā patēriņa
             kritumu. Ieguldījumi uzrādīja būtisku korekciju, vienlaikus ar ārējā pieprasījuma pēc
             mājokļiem samazināšanos, zemu jaudas izmantojumu un uzņēmumu bilanču
             restrukturizāciju. Valdības patēriņš bija vienīgais pieprasījuma virzītājs, kas atbalstīja
             saimniecisko darbību, daļēji tāpēc, ka saskaņā ar EEAP tika īstenoti stimulēšanas
             pasākumi 1½ % apmērā no IKP. Kopā ar šiem diskrecionāriem pasākumiem
             saimnieciskās darbības palēnināšanās, aktīvu kāpuma mazināšanās un nodokļu
             ieņēmumu kritums ir radījis būtiskas grūtības valsts finanšu sistēmai. Tāpēc
             izveidojās valsts finanšu deficīts 6,1 % apmērā no IKP pēc 2008. gada IKP
             pārpalikuma 0,9 % apmērā. Krīze ir arī parādījusi lielas ārējas nelīdzsvarotības
             uzkrāšanos, kas atspoguļo gan privātā sektora tīrā uzkrājuma nelielo apjomu, gan
             kopējā valsts stāvokļa un konkurētspējas pasliktināšanos. Sagaidāms, ka zems
             iekšzemes pieprasījums un gausa ārējā atveseļošanās ietekmēs atveseļošanās
             izredzes. Prognozēts, ka, lai arī mazākā apmērā, tomēr 2010. gadā IKP pieaugums
             turpinās samazināties un 2011. gadā gaidāma tā neliela atveseļošanās. Tādējādi Kipra
             vidējā termiņā saskarsies ar grūtu uzdevumu — izaugsmes veicināšanu pasaules
   3
           OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Šajā tekstā minētos dokumentus var atrast šādā tīmekļa vietnē:
           http://ec.europa.eu/economy_finance/sgp/index_en.htm
LV                                                        5                                             LV
 ---pagebreak---          ekonomikas lēnas atveseļošanās apstākļos, vienlaikus cenšoties novērst esošo
         makroekonomisko nelīdzsvarotību, izmantojot piesardzīgu fiskālo politiku.
         Ilgtermiņā valstij jāstiprina valsts finanšu ilgtspēja, ņemot vērā sabiedrības
         novecošanos.
   (3)   Lai gan saistībā ar krīzi konstatētais faktiskā IKP kritums lielākoties ir ciklisks,
         negatīva ietekme bijusi arī uz potenciālo ražošanas apjomu. Bez tam krīze var
         ietekmēt arī potenciālo izaugsmi vidējā termiņā, kas izpaudīsies kā ieguldījumu
         apjoma samazinājums, kredītu pieejamības ierobežojumi un pieaugošs strukturālais
         bezdarbs. Turklāt ekonomiskās krīzes ietekme akcentē demogrāfiskās novecošanas
         negatīvo ietekmi uz potenciālo ražošanas apjomu un valsts finanšu ilgtspēju. Šādos
         apstākļos būs ļoti svarīgi paātrināt strukturālo reformu tempu, lai atbalstītu
         potenciālo izaugsmi. Kiprai ir īpaši svarīgi sākt reformas darba tirgus jomā, lai
         stiprinātu mūžizglītības iespējas, īpaši attiecībā uz mazkvalificētiem, gados vecākiem
         darba ņēmējiem un bezdarbniekiem, kā arī, lai nodrošinātu laicīgu un efektīvu
         plānoto reformu īstenošanu tehniskās un arodizglītības jomā. Turklāt ir labāk
         jāsaskaņo darba samaksas pieaugums ar produktivitāti, nodarbinātības pieaugumu un
         konkurētspēju.
   (4)   Makroekonomiskajā scenārijā, kas ir programmas pamatā, paredzēts, ka reālais IKP
         pieaugums palielināsies no –1,7 % 2009. gadā līdz 0,5 % 2010. gadā, pirms tas
         atlikušajā programmas laikposmā atgriezīsies līdz vidējam 2,6 % līmenim. Pēc
         pašlaik pieejamās informācijas4, šķiet, ka šā scenārija pamatā ir optimistiskas
         izaugsmes prognozes visam programmas laikposmam. Konkrētāk, ir sagaidāms, ka
         privātā patēriņa tendences būs pozitīvas, pamatojoties uz optimistiskām
         nodarbinātības un atalgojuma pieauguma prognozēm. Programmā prognozēts, ka
         reālo ieguldījumu pieaugums celtniecībā īstermiņā paliks negatīvs un atveseļošanās
         sagaidāma programmas laikposma otrajā pusē. Tomēr, kā liecina uz nākotni vērsti
         rādītāji, ir ieteicams veikt celtniecības nozares nopietnāku korekciju vidējā termiņā,
         nekā tas prognozēts programmā. Turklāt, neraugoties uz ekonomikas izredžu
         uzlabošanos, Kipras galveno tirdzniecības partneru nestabilā atveseļošanās rada
         nozīmīgus negatīvus riskus programmas makroekonomiskajam scenārijam.
         Saimnieciskās darbības palēnināšanās rezultātā 2009. gadā tika veikta būtiska, tomēr
         tikai daļēja korekcija ārējam deficītam, kurš arvien vēl ir augsts — 8,5 % no IKP, un
         programmā ir prognozēts tā straujš pieaugums līdz 12,9 % no IKP līdz 2013. gadam,
         kad sagaidāms importa pieaugums. Iespējams, ka ārējā nelīdzsvarotība vidējā
         termiņā ietekmēs ekonomisko izaugsmi. Lielais valsts sektora negatīvais uzkrājums
         būtu jāfinansē no ārējā parāda vai iekšzemes privātā uzkrājuma. Tādējādi tekošā
         konta nelīdzsvarotības korekcijai būtu nepieciešama augstākas parādu finansēšanas
         izmaksas vai lielāks privātā sektora uzkrājumu apjoms. Lielāks privātā sektora
         uzkrājumu apjoms nozīmētu mazāku ražošanas apjoma pieaugumu, jo privātais
         patēriņš vai ieguldījums (izspiešanas efekts) būtu mazāks. Programmā paredzētā
         inflācija šķiet ticama.
   (5)   Saskaņā ar programmu kopējā valsts budžeta deficīts ievērojami pasliktinājās
         2009. gadā, sasniedzot 6,1 % no IKP pēc 2008. gada IKP pārpalikuma 0,9 % apmērā
         un atspoguļojot galvenokārt krīzes ietekmi uz valsts finansēm, bet arī stimulējošu
   4
       Novērtējumā galvenokārt ņemta vērā Komisijas dienestu 2010. gada pavasara prognoze, kā arī cita
       informācija, kas kļuvusi pieejama pēc tam.
LV                                                6                                                    LV
 ---pagebreak---        pasākumu ieviešanu 1½ % apmērā no IKP, kurus valdība pieņēma saskaņā ar Eiropas
       ekonomikas atveseļošanas plānu (EEAP). Saskaņā ar programmu tiek plānots, ka
       fiskālā politika būs ierobežojoša, ņemot vērā pārmērīga budžeta deficīta koriģēšanu
       līdz 2013. gadam atbilstīgi pieņemtajam izaugsmes scenārijam.
   (6) Saskaņā ar atjauninājumu 2010. gada budžeta mērķis ir deficīts 6 % apmērā no IKP.
       Likumā par 2010. gada budžetu (kuru parlaments apstiprināja 2009. gada
       24. decembrī) tika noteikts budžeta mērķis — deficīts 4,5 % apmērā no IKP,
       pamatojoties uz plānoto 2009. gada deficītu 3 % apmērā no IKP. Ņemot vērā, ka
       galīgais 2009. gada budžeta deficīts bija 6 % no IKP, likumā par budžetu jāparedz
       vēl lielāks deficīts. Tomēr programmā ietverti pasākumi, kuru mērķis ir apturēt
       turpmāku budžeta situācijas pasliktināšanos un stabilizēt deficītu 2009. gada līmenī.
       Atjauninājumā prognozēts, ka ieņēmumu attiecība pret palielināsies par apmēram
       1¼ procentpunktiem 2010. gadā salīdzinājumā ar 2009. gada rezultātu. Sagaidāms,
       ka valsts izdevumi pieaugs par 1¼ procentpunktiem no IKP. Plānots, ka primāro
       izdevumu turpmāku palielinājumu veidos galvenokārt sociālo maksājumu, subsīdiju
       un darba algas pieaugums valsts sektorā. Saskaņā ar atjauninājumu procentu
       maksājumu krituma tendence turpināsies, samazinoties līdz ¼ procentpunktiem no
       IKP, lai gan vērojams uzkrājušos parādu pieaugums. Plānots, ka valsts ieguldījumu
       apjoms saglabāsies 2009. gada līmenī. Kopumā fiskālā politika, kā izriet no
       strukturālās bilances (t. i., cikliski koriģētā izteiksmē bez vienreizējiem un citiem
       pagaidu pasākumiem), kura paredzēta programmā, 2010. gadā tiks ierobežota par
       apmēram ½ % no IKP.
   (7) Programmas vidēja termiņa budžeta stratēģijas galvenais mērķis ir valsts bilances
       deficīta samazināšana zem atsauces vērtības 3 % apmērā no IKP līdz 2013. gadam.
       Programmā prognozēts, ka 2011. gadā nominālais budžeta deficīts samazināsies līdz
       4,5 % no IKP (iepriekšējā gadā tas bija 6,1 %) un 2012. gadā — līdz 3,4 % no IKP,
       līdz beidzot 2013. gadā tas sasniegs 2,5 % no IKP. Sagaidāms, ka primārā bilance
       attīstīsies pēc līdzīga modeļa un sasniegs līdzsvarotu stāvokli laikposma beigās, sākot
       ar deficītu 3,7 % apmērā no IKP 2010. gadā. Strukturālais deficīts, kas aprēķināts
       atbilstīgi kopīgi saskaņotai metodoloģijai, turpinās uzlaboties pēc 2010. gada,
       2011. gadā sasniedzot 3½ % no IKP, 2012. gadā — nedaudz zem 3 % no IKP un
       2013. gadā — 2¼ % no IKP. Laikposmā no 2010. līdz 2013. gadam gada fiskālie
       pasākumi vidēji atbilst 3/4 % no IKP gadā. Šī korekcija paredzēta laikposma sākumā,
       lai gan 2010. gadā veikto pasākumu ietekme būs pilnībā skaidra tikai 2011. gadā.
       Turklāt pasākumi saistībā ar EEAP tiks izbeigti tikai 2010. gada beigās.
       Konsolidāciju ir plānots īstenot galvenokārt no budžeta ieņēmumu daļas, kas
       prognozēs plānota, ka palielināsies par 2,6 procentpunktiem no IKP starp 2010. un
       2013. gadu, kamēr izdevumu samazināšana dotu papildu procentpunktu no IKP.
       Ieņēmumus veicinoši pasākumi ietver cīņu pret izvairīšanos no nodokļiem,
       pilsētplānošanas amnestiju, minimālo akcīzes nodevu par naftas produktiem
       saskaņošanu un samazināta PVN piemērošanu pārtikai un farmaceitiskiem
       preparātiem, kā arī dividenžu ienākumus no daļēji valstij piederošām organizācijām.
       Attiecībā uz izdevumu pasākumiem programmas korekcijas lielākā daļa veidojas no
       darbības izdevumu kontrolēšanas un pašreizējo maksājumu samazināšanas.
       Programmā uzskaitītas tās izdevumu kategorijas, ko nepieciešams konsolidēt, kad
       starp sociālajiem partneriem tiks panākta vienošanās, piemēram, sociālo maksājumu
       novirzīšana un darba algu apjoma un pieauguma tempu ierobežošana valsts sektorā.
       Atjauninājumā apliecinātas saistības sasniegt katrai valstij īpašu vidēja termiņa
LV                                             7                                               LV
 ---pagebreak---         budžeta mērķi (VTM), kas ir līdzsvarots budžeta stāvoklis strukturālā izteiksmē (t. i.,
        cikliski koriģētā izteiksmē bez vienreizējiem un citiem pagaidu pasākumiem). VTM
        pienācīgi atspoguļo pakta mērķus. Strukturālās bilances atbilstoši programmas
        budžeta deficīta mērķiem nozīmē, ka VTM netiks sasniegts programmas laikposmā.
   (8)  Budžeta izpildes rezultāti varētu būt sliktāki, nekā paredzēts programmā. Konkrētāk,
        atjauninājumā prognozētais makroekonomiskais scenārijs šķiet pamatots uz
        optimistiskām izaugsmes prognozēm visam programmas laikposmam. Runājot par
        ieņēmumiem, valsts finanses īpaši 2010.–2011. gadā ir vairāk apdraudētas nekā
        iepriekšējos gados, un tas tiek saistīts ar iespējamu strauju ekonomikas izaugsmes
        palēnināšanos un tās struktūras maiņu uz mazākiem nodokļu ieņēmumiem. Ņemot
        vērā gaidāmo ekonomikas lēno atveseļošanos un spiedīgo vajadzību stimulēt
        iekšzemes pieprasījumu, palielinot valsts izdevumus, ir jārēķinās ar iespējamu
        izdevumu pārsnieguma risku. Šo risku galvenokārt saista ar praksi gada gaitā iesniegt
        papildu budžetus, kuros paredzēts izdevumu pieaugums, pārsniedzot iecerēto
        līdzekļu pārdali, kas nozīmē kārtējo izdevumu pieaugumu. Turklāt sociālie
        maksājumi varētu kļūt lielāki, nekā gaidīts, ņemot vērā iepriekšējā gada rezultātus un
        mērķa noteikšanas mehānisma trūkumu, kā arī pārāk optimistiskās nodarbinātības
        (tātad bezdarba) pieauguma prognozes.
   (9)  Valsts kopējā parāda attiecība pret IKP 2009. gadā tiek plānota 56,2 % apmērā no
        IKP, kas nozīmē pieaugumu salīdzinājumā ar 48,4 % iepriekšējā gadā. Papildus tam,
        ka palielinās budžeta deficīts un samazinās IKP pieaugums, parāda un deficīta
        korekcija 1 procentpunkta apmērā no IKP veicināja parāda līmeņa pieaugumu.
        Parāda līmenis atspoguļo valsts aktīvu uzkrāšanos pārmērīga finansējuma
        piešķiršanas rezultātā 2009. gada beigās, lai izpildītu 2010. gada janvāra sākumā
        izveidojušās saistības. Prognozēts, ka parāda līmenis pieaugs visā programmas
        laikposmā, galvenokārt turpmāk saglabājoties primāram budžeta deficītam, kas
        tomēr samazināsies. Parāda līmenis pārsniegs atsauces vērtību 60 % apmērā no IKP
        2010. gadā, un prognozēts, ka atsauces vērtības pārsniegums saglabāsies visā
        programmas laikposmā. Prognozēts, ka 2011. un 2012. gadā tas pieaugs līdz
        apmēram 63 % no IKP, bet pēc tam nedaudz samazināsies. Ņemot vērā negatīvos
        riskus, kas apdraud makroekonomisko scenāriju un budžeta mērķus, parāda līmeņa
        dinamika var nebūt tik optimistiska, kā paredzēts programmā.
   (10) Sabiedrības novecošanās ilgtermiņa ietekme uz budžetu ir krietni lielāka nekā vidēji
        ES, galvenokārt tāpēc, ka pensiju izdevumi kā daļa no IKP nākamajās desmitgadēs
        salīdzinoši būtiski palielināsies, jo pensiju sistēma vēl tiek veidota. Programmā tiek
        apspriesta 2009. gada aprīlī ieviestā pensiju reforma, kurā plānots nedaudz samazināt
        pensiju izdevumu pieaugumu un jo īpaši palielināt sociālās apdrošināšanas
        maksājumu likmes. Reformai jāuzlabo pensiju sistēmas ilgtermiņa bilance un
        jāsamazina apdraudējums ilgtspējai, tomēr nav jāietekmē kopējais novērtējums. Kā
        plānots programmā, budžeta stāvoklis 2009. gadā pastiprina sabiedrības novecošanās
        budžeta ietekmi uz ilgtspējas starpību. Primārās bilances uzlabošanai vidējā termiņā
        un turpmāko pasākumu īstenošanai, kuru mērķis ir ievērojamo ar sabiedrības
        novecošanos saistīto izdevumu, īpaši pensiju un veselības aprūpes izdevumu,
        pieauguma ierobežošana, jāsamazina valsts finanšu ilgtspējas apdraudējums, kas
LV                                              8                                               LV
 ---pagebreak---           Komisijas 2009. gada stabilitātes ziņojumā5 tika novērtēts kā augsts. Vidēja termiņa
          parādu prognozes, kurās pieņemts, ka IKP pieauguma koeficienti pakāpeniski
          atjaunosies līdz vērtībām, kas tika prognozētas pirms krīzes, un nodokļu koeficienti
          atgriezīsies līdz pirmskrīzes līmenim, un kurās ietverts prognozēto ar sabiedrības
          novecošanos saistīto izdevumu pieaugums, liecina, ka ar budžeta stratēģiju, kāda tā ir
          paredzēta programmā, un pieņemot, ka politika turpmāk netiek mainīta, nepietiktu,
          lai līdz 2020. gadam stabilizētu parāda un IKP attiecību.
   (11)   Pēdējos gados Kipra ir pārsniegusi savus budžeta mērķus, lai arī tas notika
          plaukstošas saimnieciskās darbības un lielu nodokļu ieņēmumu apstākļos. Nesen
          budžeta sistēma tika pilnveidota, pieņemot Finanšu vadības uzskaites sistēmu
          (FIMAS), pakāpeniski ieviešot vidēja termiņa trīsgadu budžeta plānu (MTBF) un
          ieviešot uz programmām un rezultātiem balstītu budžeta veidošanu (PPB). Tomēr
          līdzšinējā prakse gada gaitā pieņemt papildu budžetus ir nozīmējusi, ka kārtējo
          izdevumu palielinājums pārsniedz iecerēto līdzekļu pārdali. No programmas izriet,
          ka tad, kad jaunā budžeta veidošanas sistēma būs pilnībā ieviesta, šādu praksi vairs
          neīstenos, un tas nodrošinās efektīvāku un lietderīgāku budžeta veidošanas procesu,
          ierobežojot izdevumus. Tai pat laikā jaunajam budžeta veidošanas procesam
          jānodrošina pienācīga bāze izdevumu pārdalīšanai par labu darbībām, kas sekmē
          izaugsmi atbilstīgi valsts reformu programmā noteiktajām prioritātēm. Tomēr jaunās
          budžeta sistēmas ieviešana ir sākuma stadijā un, domājams, tiks pabeigta 2012. gadā.
          Tāpēc tās ietekme varētu būt jūtama tikai vidējā termiņā. Jaunās sistēmas laicīgai
          ieviešanai jābūt izšķirošai, lai veiksmīgi un ilglaicīgi konsolidētu valsts finanses.
   (12)   Attiecībā uz valsts finanšu kvalitāti programma atzīst tās nozīmi potenciālās
          izaugsmes atbalstīšanā un valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējas nodrošināšanā.
          Konkrētāk, programmā norādīts uz ietekmi, kura MTBF un PPB budžeta veidošanai
          būs pēc tās pilnīgas īstenošanas attiecībā uz augstas prioritātes līdzekļu labāku sadali
          un izaugsmes veicināšanas jomām kopā ar neproduktīvo izdevumu labāku kontroli.
          Runājot par izdevumiem, programmā ietverts jaunāko projektu pārskats, kuru mērķis
          bija uzlabot infrastruktūru, izmantojot Privātā un valsts sektora partnerību (PPP), kā
          arī pasākumus izglītības uzlabošanai, palielinot datoru izmantošanu pamata un
          vidējās izglītības ieguvē un uzlabojumus pētniecības un akadēmiskās iestādēs.
          Atjauninājumā paredzēta arī līdzekļu piešķiršana valsts slimnīcu pārstrukturēšanai
          par autonomām iestādēm un valsts veselības aizsardzības sistēmas pieņemšana, lai
          uzlabotu efektivitāti, izmantojot konkurences regulēšanu un izmaksu ierobežošanu.
          Tas šķiet būtisks līdzeklis, lai kontrolētu paredzēto izdevumu pieaugumu, kurus
          saista ar sabiedrības novecošanos. Runājot par ieņēmumiem, programmā uzsvērta
          MTBF ieviešanas pozitīvā ietekme uz vidēja termiņa ieņēmumu prognožu
          precizitātes un jutības uzlabošanu. Iestādes norāda, ka, ņemot vērā nodokļu elastības
          mainīgumu pēdējos gados aktīvu pieauguma rezultātā, ieņēmumu prognozes tika
          pielāgotas, lai ņemtu vērā aktīvu cenu ietekmi un IKP pieauguma struktūru.
          Programmā arī norādīts, ka iestādes pastāvīgi uzrauga nodokļu un pabalstu sistēmu,
   5
        Padomes 2009. gada 10. novembra secinājumos par valsts finanšu ilgtspēju teikts: „Padome aicina
        dalībvalstis to gaidāmajās stabilitātes un konverģences programmās pievērsties stratēģijām, kas vērstas
        uz stabilitāti,” un tālāk, „aicina Komisiju kopā ar Ekonomikas politikas komiteju un Ekonomikas un
        finanšu komiteju turpināt izstrādāt metodes, lai laikā līdz nākamajam stabilitātes ziņojumam izvērtētu
        valsts finanšu stabilitāti ilgtermiņā.” Minēto ziņojumu paredzēts izdot 2012. gadā.
LV                                                       9                                                      LV
 ---pagebreak---             lai pārliecinātos, ka darba ņēmējiem ir izdevīgi strādāt, vienlaikus nodrošinot atbalstu
            neaizsargātām sociālajām grupām.
   (13)     Kopumā, ņemot vērā riskus, kas apdraud iepriekšminētos budžeta mērķus, arī
            2010. gadā var tikt apsvērta tāda stratēģija, kas uztur atbalstošu fiskālo politiku
            saskaņā ar EEAP. Tomēr pēc ekonomiskās krīzes negatīvajām sekām kopējais valsts
            budžeta deficīts 2010. gadā saglabāsies 6 % apmērā no IKP, vēlāk pakāpeniski
            samazinoties līdz atsauces vērtībai 3 %. Lai arī programmas stratēģijā prognozēti
            gada vidējie fiskālie rezultāti ¾ procentpunktu apmērā no IKP laikposmā no
            2010. līdz 2013. gadam, uz tiem attiecas negatīvie riski. Tādējādi, ņemot vērā šos
            riskus, ar fiskāliem rezultātiem var nepietikt, lai budžeta deficītu samazinātu zem
            atsauces vērtības 3 % no IKP līdz 2013. gadam, kā tas plānots. Turklāt šķiet, ka
            konsolidācijas stratēģijas struktūra lielā mērā pamatota uz ieņēmumu palielināšanas
            pasākumiem, minimāli ietverot izdevumu samazināšanu. Faktiski programmā
            prognozēts, ka izdevumu attiecība pret IKP 2013. gadā stabilizēsies augstākā līmenī,
            salīdzinot ar 2009. gada rezultātu. Pasākumi, ar kuriem varētu šo situāciju "pagriezt"
            pretējā virzienā, vēl tiek apspriesti ar sociālajiem partneriem, un tādējādi tie pakļauti
            riskiem atkarībā no to kārtības un īstenošanas termiņa. Tāpēc parāda līmeņa
            dinamika, kura, kā plānots, pārsniegs 60 % no IKP, sākot ar 2010. gadu, var arī būt
            mazāk optimistiska, nekā prognozēts atjauninājumā.
   (14)     Attiecībā uz prasībām par datiem, kas norādītas rīcības kodeksā par stabilitātes un
            konverģences programmām, programmā sniegti visi obligātie un fakultatīvie dati.
   Kopumā secināms, ka Kipras valsts finanšu stāvoklis ir ievērojami pasliktinājies ekonomiskās
   lejupslīdes un ekspansīvās fiskālās nostādnes rezultātā sakarā ar ievērojamu stimulējošu
   pasākumu pieņemšanu saskaņā ar EEAP. Tāpēc 2009. gadā budžeta bilancē radās deficīts
   6,1 % apmērā no IKP pēc 2008. gada IKP pārpalikuma 0,9 % apmērā. Programmā izklāstīts
   konsolidācijas virziens, sākot ar 2010. gadu, kura mērķis ir kopējās valsts bilances deficīta
   samazināšana zem atsauces vērtības 3 % apmērā no IKP līdz 2013. gadam. Tomēr korekciju
   tiek plānots īstenot galvenokārt no budžeta ieņēmumu daļas, kamēr izdevumu un IKP
   attiecība paliek vēsturiski augstā līmenī. Turklāt, ņemot vērā globālās ekonomikas lēno
   atveseļošanos, budžeta stratēģija ir pakļauta ievērojamiem negatīviem riskiem, jo izaugsmes
   prognozes, uz kurām pamatots makroekonomiskais scenārijs, ir optimistiskas. Ņemot vērā
   lielo iekšzemes un ārējo nelīdzsvarotību, par prioritāti jāizvirza piesardzīga politika un
   fiskālās ilgtspējas stiprināšana. Tādējādi kārtējo izdevumu kontrolei, īstenojot efektīvu
   daudzgadu budžeta sistēmu, jākļūst par nozīmīgu instrumentu, kas atbalsta konsolidācijas
   plānu un budžeta mērķu izpildi. Bez tam ir svarīgi uzlabot valsts finanšu kvalitāti, lai panāktu
   ekonomikas korekcijas bez satricinājumiem, ņemot vērā tās nelīdzsvarotību, proti, palielinot
   potenciālo IKP, stiprinot konkurētspēju un turpinot novērst ārējo nelīdzsvarotību.
   Ievērojot iepriekš minēto novērtējumu, Kipra tiek aicināta:
   i)       ierobežot budžeta deficītu 2010. gadā līdz ne vairāk kā 6 % no IKP, ja nepieciešams,
            pastiprinot konsolidācijas pasākumus, proti, ja notikumi makroekonomikas jomā
            izrādīsies mazāk optimistiski kā programmas scenārijā, un laicīgi rīkoties, lai
            izstrādātu konsolidācijas stratēģiju, kuras pamatā ir galvenokārt izdevumu
            samazināšana; izmantot iespējas papildus fiskālajiem rezultātiem, lai paātrinātu
            fiskālo konsolidāciju un kopējā parāda attiecības samazināšanu atsauces vērtības
            virzienā;
LV                                                  10                                                LV
 ---pagebreak---    ii)  kā plānots, īstenot efektīvu daudzgadu budžeta sistēmu, lai nodrošinātu, ka tiek
        ievēroti budžeta mērķi un izdevumi vidējā termiņā tiek stingri ierobežoti;
   iii) uzlabot valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspēju, īstenojot reformu pasākumus, lai
        kontrolētu pensiju un veselības aprūpes izdevumus ar nolūku samazināt prognozēto
        ar sabiedrības novecošanos saistīto izdevumu pieaugumu.
LV                                            11                                         LV
 ---pagebreak---                        Galveno makroekonomikas un budžeta prognožu salīdzinājums
                                                                   2008       2009       2010        2011       2012       2013
                                        SP 2010. g. aprīlis          3,6      –1,7        0,5          1,5        3,0        3,2
    Reālais IKP (izmaiņas %)           COM 2010. g. maijs            3,6      –1,7        0,4          1,3       n.p.       n.p.
                                       SP 2009. g. februāris         3,8       2,1        2,4          3,0        3,2       n.p.
                                        SP 2010. g. aprīlis          4,4       0,2        2,7          2,0        2,0        2,0
         SPCI inflācija (%)            COM 2010. g. maijs            4,4       0,2        2,7          2,5       n.p.       n.p.
                                       SP 2009. g. februāris         4,4       2,0        2,5          2,5        2,5       n.p.
                                        SP 2010. g. aprīlis          2,9      –1,3       –2,4        –2,5        –1,6       –0,5
   Ražošanas apjoma starpība1
                                       COM 2010. g. maijs            3,4      –0,7       –2,1        –1,6        n.p.       n.p.
       (% no potenciālā IKP)
                                       SP 2009. g. februāris         0,8      –0,1       –0,6        –0,5        –0,2       n.p.
                Tīrais                  SP 2010. g. aprīlis        –17,7      –8,5       –11,5      –12,2       –12,6      –12,9
       aizdevums/aizņēmums             COM 2010. g. maijs          –17,6      –8,2       –6,8        –6,7        n.p.       n.p.
       salīdzinājumā ar citām
   pasaules valstīm (% no IKP)         SP 2009. g. februāris       –12,4      –12,1      –11,5      –10,9       –10,2       n.p.
                                        SP 2010. g. aprīlis         43,5       40,3       41,6       42,8        43,6       44,2
     Valsts budžeta ieņēmumi
                                       COM 2010. g. maijs           43,5      40,3       41,2        41,3        n.p.       n.p.
             (% no IKP)
                                       SP 2009. g. februāris        45,3       43,8       44,0       44,4        44,8       n.p.
                                        SP 2010. g. aprīlis         42,6       46,4       47,6       47,2        47,0       46,7
   Valsts budžeta izdevumi (%
                                       COM 2010. g. maijs           42,6      46,4       48,3        49,0        n.p.       n.p.
               no IKP)
                                       SP 2009. g. februāris        44,3       44,6       45,5       46,3        47,1       n.p.
                                        SP 2010. g. aprīlis          0,9      –6,1       –6,0        –4,5        –3,4       –2,5
    Valsts kopbudžeta bilance
                                       COM 2010. g. maijs            0,9      –6,1       –7,1        –7,7        n.p.       n.p.
             (% no IKP)
                                       SP 2009. g. februāris         1,0      –0,8       –1,4        –1,9        –2,2       n.p.
                                        SP 2010. g. aprīlis          3,7      –3,6       –3,7        –2,1        –1,0        0,1
   Primārā bilance (% no IKP)          COM 2010. g. maijs            3,7      –3,6       –4,4        –4,8        n.p.       n.p.
                                       SP 2009. g. februāris         3,9       1,5        0,8          0,2       –0,2       n.p.
                                        SP 2010. g. aprīlis         –0,2      –5,6       –5,1        –3,5        –2,8       –2,3
     Cikliski koriģētā bilance1
                                       COM 2010. g. maijs           –0,4      –5,8       –6,3        –7,1        n.p.       n.p.
             (% no IKP)
                                       SP 2009. g. februāris         0,7      –0,8       –1,2        –1,7        –2,1       n.p.
                                        SP 2010. g. aprīlis         –0,2      –5,6       –5,2        –3,6        –2,9       –2,3
         Strukturālā bilance3
                                       COM 2010. g. maijs           –0,4      –5,8       –6,3        –7,1        n.p.       n.p.
             (% no IKP)
                                       SP 2009. g. februāris         0,7      –0,8       –1,2        –1,7        –2,1       n.p.
                                        SP 2010. g. aprīlis         48,4      56,2       61,0        63,2        63,1       62,3
    Valsts kopējais parāds (%
                                       COM 2010. g. maijs           48,4      56,2       62,3        67,6        n.p.       n.p.
               no IKP)
                                       SP 2009. g. februāris        49,3      46,8       45,4        44,2        44,2       n.p.
     Piezīmes:
     1
       Komisijas dienestu veikts pārrēķins programmā norādītajām ražošanas apjomu starpībām un cikliski koriģētajām bilancēm,
   pamatojoties uz programmās sniegto informāciju.
     2
       Pamatojoties uz plānoto potenciālo izaugsmi attiecīgi 2,0 %, 2,8 %, 2,8 %, 2,8 %, un 2,8 % apmērā laikposmā no
   2009. līdz 2013. gadam.
     3
       Cikliski koriģētā bilance, izņemot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus. Vienreizēji un citi pagaidu pasākumi ir 0,1 %
   apmērā 2010., 2011. un 2012. gadā (visi paredzēti budžeta deficīta samazināšanai) saskaņā ar jaunāko programmu. Komisijas
   dienestu 2010. gada pavasara prognozē nav paredzēti vienreizēji un pagaidu pasākumi.
     Avots:
     Stabilitātes programma (SP); Komisijas dienestu 2010. gada pavasara prognozes (COM); Komisijas dienestu aprēķini.
LV                                                                 12                                                            LV


title: Padomes Ieteikums ( 2014. gada 8. jūlijs ) par Nīderlandes 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Nīderlandes 2014. gada stabilitātes programmu

text:
               29.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/88

         PADOMES IETEIKUMS
   (2014. gada 8. jūlijs)
   par Nīderlandes 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Nīderlandes 2014. gada stabilitātes programmu
   2014/C 247/17
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), un 2010. gada 21. oktobrī tā pieņēma lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (3), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Dalībvalstu vai to valdību vadītāji 2012. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu par Izaugsmes un nodarbinātības paktu, kas ir saskaņots pamats rīcībai valstu, ES un eurozonas līmenī, izmantojot visas iespējamās sviras, instrumentus un politikas jomas. Viņi pieņēma lēmumu par dalībvalstu līmenī veicamo rīcību, jo īpaši paužot pilnīgu apņemšanos sasniegt stratēģijas “Eiropa 2020” mērķus un īstenot konkrētai valstij adresētos ieteikumus.

               (4)

               Padome 2013. gada 9. jūlijā pieņēma ieteikumu (4) par Nīderlandes 2013. gada valsts reformu programmu un sniedza savu atzinumu par Nīderlandes atjaunināto stabilitātes programmu 2012.-2017. gadam. Komisija 2013. gada 15. novembrī saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 473/2013 (5) sniedza atzinumu par Nīderlandes budžeta plāna projektu 2014. gadam.

               (5)

               Komisija 2013. gada 13. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2014. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. 2013. gada 13. novembrī Komisija, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā tā identificēja Nīderlandi kā vienu no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (6)

               Eiropadome 2013. gada 20. decembrī apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes sekmēšanai. Tā uzsvēra vajadzību īstenot diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju, atjaunot normālus aizdevumu nosacījumus ekonomikai, sekmēt izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu, novērst krīzes sociālās sekas un modernizēt valsts pārvaldi.

               (7)

               Komisija 2014. gada 5. martā publicēja saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu sagatavotā padziļinātā pārskata rezultātus par Nīderlandi. Komisijas veiktā analīze ļauj secināt, ka Nīderlandē vēl aizvien pastāv makroekonomiskā nelīdzsvarotība, kurai nepieciešama uzraudzība un politikas rīcība. Uzmanība jāpievērš jo īpaši makroekonomikas attīstībai attiecībā uz privātā sektora parādu un šobrīd notiekošo aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšanu apvienojumā ar neefektivitāti, kāda joprojām pastāv mājokļu tirgū. Lai gan lielais tekošā konta pārpalikums nerada tādus pašus riskus kā liels deficīts un ir daļēji skaidrojams ar nepieciešamību samazināt aizņemto līdzekļu īpatsvaru, Komisija Eiropas pusgada ietvaros turpinās uzraudzīt tekošā konta bilances attīstību Nīderlandē.

               (8)

               Nīderlande 2014. gada 29. aprīlī iesniedza savu 2014. gada valsts reformu programmu un 2014. gada 30. aprīlī – 2014. gada stabilitātes programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (9)

               2014. gada stabilitātes programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir nodrošināt, lai pārmērīgā budžeta deficīta novēršana 2013. gadā būtu ilgtspējīga, un līdz 2015. gadam sasniegt budžeta stāvokli, kas būtu tuvu vidējā termiņa mērķim. Vidējā termiņa mērķis ir strukturālais deficīts, kas nepārsniedz 0,5 % no IKP, atbilstoši Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Tika īstenoti apjomīgi papildu fiskālie pasākumi, taču paredzams, ka (pārrēķinātā) strukturālā bilance 2014. gadā paliks nemainīga, salīdzinot ar 2013. gadu, kas norāda uz ievērojamu novirzīšanos no prasības par minimālo korekciju 0,5 % apmērā no IKP. Paredzams, ka (pārrēķinātā) strukturālā bilance 2015. gadā uzlabosies par 0,3 procentu punktiem no IKP. Gan 2014., gan 2015. gadā izdevumu pieauguma temps atbilstu izdevumu kritērijam. Nīderlandes budžeta stratēģijas vispārējs izvērtējums ļauj secināt, ka korekcijas vidēja termiņa mērķa sasniegšanai daļēji atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Saskaņā ar stabilitātes programmu vispārējās valdības bruto parāds 2015. gadā nostabilizēsies un pēc tam samazināsies. Stabilitātes programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs ir ticams, un to sagatavojis neatkarīgais Nīderlandes ekonomikas politikas analīzes birojs. Riski, kas apdraud budžeta mērķu sasniegšanu, varētu būt lieli, bet visumā līdzsvaroti. Komisijas dienestu 2014. gada pavasara prognozē paredzēta strukturālās bilances nostabilizēšanās 2014. gadā un uzlabošanās par 0,5 % no IKP 2015. gadā. Saskaņā ar Komisijas prognozi Nīderlande 2014. gadā izpildīs izdevumu kritēriju, bet 2015. gadā – neizpildīs. Lai sekmētu Nīderlandes turpmākās izaugsmes iespējas, ir ārkārtīgi svarīgi, lai prasītā konsolidācija neskartu izaugsmi veicinošus izdevumus, piemēram, inovācijai un pētniecībai, arī fundamentāliem pētījumiem, izglītībai un apmācībai. Pamatojoties uz stabilitātes programmas izvērtējumu un Komisijas prognozi, Padome saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97 uzskata, ka Nīderlande 2013. gadā ir noturīgi samazinājusi vispārējās valdības deficītu zem 3 % no IKP, taču, sākot no 2014. gada ir risks ievērojami novirzīties no preventīvās daļas prasībām.

               (10)

               Būtiskas grūtības pastāv mājokļu tirgū, kur desmitiem gadu laikā ir izveidojusies neelastība un kropļojoši stimuli, kas veido mājokļu finansēšanas un sektorālu ietaupījumu modeļus. Mājsaimniecību tendenci hipotekāro kredītu bruto parādu nodrošināt ar mājokļu līdzekļiem lielā mērā izskaidro ilgu laiku pastāvošie fiskālie stimuli, jo īpaši nodokļu atskaitījumi par hipotekāro kredītu procentu maksājumiem pilnā apmērā. Kopš 2012. gada aprīļa ir īstenota virkne pasākumu, lai daļēji novērstu šos stimulus. Daži no šiem pasākumiem ir saistīti ar mājokļu finansējuma fiskālā režīma pielāgojumiem. Pakāpeniskā pāreja uz nodokļu atskaitījumu ierobežošanu par hipotekāro kredītu procentu maksājumiem un amortizēšanas stimulu palielināšanu ir pamatota, taču šā pasākuma ieviešana ir pārāk lēna, lai vērā ņemami ietekmētu amortizēšanas kārtību. Joprojām ir augsta aizdevuma summas attiecība pret īpašuma vērtību, paredzams, ka 2018. gadā tā sasniegs 100 %. Īres tirgu apgrūtina tā regulējums un ļoti lielais sociālo mājokļu segments, kurā arī jātiek galā ar ļoti garām rindām. Sociālo mājokļu segmentā nesen ieviešot īres maksas diferenciāciju, pamatojoties vairāk uz ieņēmumiem, ir sperts solis pareizajā virzienā, bet tā ietekme ir ierobežota. Sociālo mājokļu uzņēmumi joprojām drīkst būvēt mājokļus, kuru mēneša īres maksa pārsniedz sociālo mājokļu īres maksas griestus. Lai gan 2013. gada ieteikumos tika aicināts koncentrēties uz atbalstu tām mājsaimniecībām, kurām tas visvairāk nepieciešams, šāda pārorientēšanās vēl nav pabeigta. Tāpēc, lai gan ierosināto pasākumu ievirze ir pareiza, kopējā reformu gaita pamatproblēmu risināšanai ir lēna un ir jāpaātrina, kad ekonomikas apstākļi būs tam piemēroti, vienlaikus turpinot nodrošināt sociālo mājokļu pieejamību mazaizsargātajiem iedzīvotājiem, kuri nespēj iegūt mājokli atbilstoši tirgus nosacījumiem, tostarp vietās, kur pastāv liels pieprasījums.

               (11)

               Pensiju sistēmas ilgtermiņa stabilitāte ir uzlabota ar likumā noteiktā pensionēšanās vecuma pakāpenisku palielināšanu no 65 gadiem 2012. gadā līdz 67 gadiem 2023. gadā. Nīderlande ir sākusi plašas valsts un privāto pensiju fondu līmeņu un ilgtermiņa aprūpes sistēmas reformas. Tās papildina reformas, lai veicinātu vecāka gadagājuma strādājošo ilgāku palikšanu darba attiecībās un palielinātu darba tirgus mobilitāti. Reformas ilgtermiņa aprūpes jomā pārnesa atbildību uz pašvaldībām, samazinot kopējos izdevumus un pievēršot uzmanību efektivitātes pieaugumam. Šīs būtiskās reformas daļēji vēl ir jāpieņem. Citi risināmi uzdevumi ir izmaksu un riska piemērots sadalījums katrā paaudzē un starp paaudzēm, un ir jāpārrauga ilgtermiņa aprūpes kvalitāte un pieejamība. Ilgtermiņa aprūpes reformu plānu īstenošana palīdzētu mazināt strauji augošās ar novecošanu saistītās izmaksas un tādējādi stiprinātu publisko finanšu stabilitāti. Šajā kontekstā būtu jāsaglabā pienācīga ilgtermiņa aprūpes kvalitāte un pieejamība.

               (12)

               Valdības ierosināto darba tirgus reformu mērķis ir palielināt līdzdalību un mobilitāti darba tirgū. Līdzdalības akta mērķis ir veicināt līdzdalību darba tirgū. Tomēr reformas vēl nav nostiprinātas likumā. Turklāt ir vajadzīgi turpmāki pasākumi, lai samazinātu fiskālus stimulus nestrādāt un uzlabotu to cilvēku nodarbināmību, kuri darba tirgū ir atstumti un starp kuriem ir sievietes, migrantu izcelsmes personas, iedzīvotāji ar invaliditāti un vecāka gadagājuma iedzīvotāji. Nīderlande ir paziņojusi par reformām attiecībā uz bezdarbnieku pabalstu shēmu un tās salīdzinoši stingro nodarbinātības aizsardzības tiesisko regulējumu, tostarp nodokļu atvieglojumiem, lai veicinātu līdzdalību darba tirgū. Tomēr, lai gan šie pasākumi ir vērsti pareizā virzienā, tos nevar pilnībā novērtēt, kamēr tie nav reāli īstenoti. Paātrinot atlikušo šķēršļu atcelšanu mājsaimniecību otro pelnītāju nostrādāto darba stundu skaita palielināšanai, ir iespējams vēl vairāk ierobežot paredzamo darbaspēka piedāvājuma trūkumu. Visbeidzot, labāk izmantojot spēkā esošā institucionālā regulējuma elastīgumu, lai nodrošinātu diferencētāku algu pieaugumu, var atbalstīt mājsaimniecību ieņēmumus un līdz ar to iekšzemes pieprasījumu, nemazinot konkurētspēju.

               (13)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir vispusīgi izanalizējusi Nīderlandes ekonomikas politiku. Tā ir izvērtējusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Nīderlandē, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas ieteikumi Eiropas pusgada kontekstā ir sniegti turpmāk izklāstītajā 1. līdz 4. ieteikumā.

               (14)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu, un tās atzinums (6) ir atspoguļots jo īpaši turpmāk izklāstītajā 1. ieteikumā.

               (15)

               Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 2. un 4. ieteikumā.

               (16)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir vispusīgi izanalizējusi arī visas eurozonas ekonomikas politiku. Pamatojoties uz to, Padome ir sniegusi konkrētus ieteikumus, kas adresēti dalībvalstīm, kuru valūta ir euro. Nīderlandei kā valstij, kuras valūta ir euro (7), būtu arī jānodrošina minēto ieteikumu pilnīga un savlaicīga īstenošana,

         AR ŠO IESAKA Nīderlandei laikposmā no 2014. līdz 2015. gadam rīkoties šādi.

               1.

               Pēc pārmērīgā budžeta deficīta novēršanas pastiprināt budžeta pasākumus 2014. gadam, ņemot vērā radušos 0,5 % no IKP atšķirību, pamatojoties uz Komisijas dienestu 2014. gada pavasara prognozi, kurā norādīts uz risku ievērojami novirzīties no Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvās daļas prasību izpildes. 2015. gadā stiprināt budžeta stratēģiju, lai nodrošinātu vidēja termiņa mērķa sasniegšanu un pēc tam to saglabātu, un nodrošināt parādsaistību noteikuma ievērošanu, lai vispārējās valdības parāda līmeni ilgtspējīgā veidā noturētu lejupejošā tendencē. Aizsargāt izdevumus jomās, kuras ir tieši attiecināmas uz izaugsmi kā, piemēram, izglītība, inovācijas un pētniecība.

               2.

               Kad ekonomikas vide to atļaus, pastiprināt centienus veikt reformu mājokļu tirgū, ātrāk samazinot nodokļu atskaitījumus par hipotekāro kredītu procentu maksājumiem, nodrošinot lielākā mērā uz tirgu orientētu mehānismu cenu noteikšanai īres tirgū un turpinot piesaistīt īres maksas sociālo mājokļu tirgū mājsaimniecību ieņēmumiem. Pārraudzīt sociālo mājokļu jomas reformas ietekmi attiecībā uz šādu mājokļu pieejamību, arī cenas ziņā, mājsaimniecībām ar zemiem ienākumiem. Turpināt centienus pārorientēt politiku sociālo mājokļu jomā, lai atbalstītu tās mājsaimniecības, kurām tas visvairāk nepieciešams.

               3.

               Īstenot pensiju sistēmas otrā līmeņa reformas, nodrošinot izmaksu un riska piemērotu sadalījumu katrā paaudzē un starp paaudzēm. Līdz ar likumā noteiktā pensionēšanās vecuma pakāpenisku paaugstināšanu veikt pasākumus vecāka gadagājuma darba ņēmēju nodarbināmības uzlabošanai. Īstenot plānoto reformu ilgtermiņa aprūpes jomā ar mērķi nodrošināt ilgtspējīgu attīstību, vienlaikus garantējot pakalpojumu taisnīgu pieejamību un to kvalitāti, un pārraudzīt minētās reformas ietekmi.

               4.

               Turpināt veikt pasākumus, lai palielinātu līdzdalību darba tirgū, jo īpaši to cilvēku līdzdalību, kuri darba tirgū ir atstumti, un mazināt ar nodokļiem saistītus stimulus nestrādāt. Īstenot reformas attiecībā uz nodarbinātības aizsardzības tiesisko regulējumu un bezdarbnieku pabalstu shēmu un vēl vairāk mīkstināt pārāk stingros noteikumus darba tirgū. Apspriežoties ar sociālajiem partneriem un atbilstoši valstī pieņemtajai praksei rast iespēju nodrošināt diferencētāku algu pieaugumu, pilnībā izmantojot spēkā esošo institucionālo regulējumu.

      Briselē, 2014. gada 8. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. C. PADOAN

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (3)  Paliek spēkā 2014. gadā ar Padomes Lēmumu 2014/322/ES (2014. gada 6. maijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm 2014. gadam (OV L 165, 4.6.2014., 49. lpp.).

      (4)  OV C 217, 30.7.2013., 89. lpp.

      (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 473/2013 (2013. gada 21. maijs) par kopīgiem noteikumiem budžeta plānu projektu uzraudzībai un novērtēšanai un pārmērīga budžeta deficīta novēršanai eurozonas dalībvalstīs (OV L 140, 27.5.2013., 11. lpp.)

      (6)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.

      (7)  Skatīt šā Oficiālā Vēstneša 141 lpp.


title: Padomes Ieteikums (2017. gada 11. jūlijs) par Slovākijas 2017. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Slovākijas 2017. gada stabilitātes programmu

text:
               9.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/110

         PADOMES IETEIKUMS
   (2017. gada 11. jūlijs)
   par Slovākijas 2017. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Slovākijas 2017. gada stabilitātes programmu
   (2017/C 261/24)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Komisija 2016. gada 16. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, iezīmējot 2017. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes apstiprināja 2017. gada 9. un 10. marta Eiropadome. Komisija 2016. gada 16. novembrī, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2), pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Slovākija nebija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu Padomes ieteikumam par eurozonas ekonomikas politiku, ko apstiprināja 2017. gada 9. un 10. marta Eiropadome. Padome 2017. gada 21. martā pieņēma Ieteikumu par eurozonas ekonomikas politiku (“ieteikums par eurozonu”). (3)

               (2)

               Ņemot vērā to, ka Slovākija ir dalībvalsts, kuras valūta ir euro, un ekonomiskajā un monetārajā savienībā starp ekonomikām ir cieša savstarpējā saikne, Slovākijai būtu jānodrošina pilnīga un savlaicīga ieteikuma par eurozonu īstenošana, kā tas ir atspoguļots 1. un 2. ieteikumā turpmāk.

               (3)

               2017. gada ziņojums par Slovākiju tika publicēts 2017. gada 22. februārī. Tajā tika izvērtēti Slovākijas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti Padomes 2016. gada 12. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem konkrētai valstij adresētajiem ieteikumiem, un Slovākijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu.

               (4)

               Slovākija 2017. gada 26. aprīlī iesniedza savu 2017. gada valsts reformu programmu un 2017. gada stabilitātes programmu. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās tika izvērtētas vienlaikus.

               (5)

               Attiecīgie konkrētai valstij adresētie ieteikumi ir iekļauti Eiropas strukturālo un investīciju fondu (ESI fondi) 2014.–2020. gadam plānošanā. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013 (4) 23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Komisija ir sniegusi papildu norādes par to, kā tā izmantotu minēto noteikumu norādēs par to pasākumu piemērošanu, kuri saista ESI fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību.

               (6)

               Slovākija šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā. Savā 2017. gada stabilitātes programmā valdība plāno samazināt nominālo deficītu – 2017. gadā līdz 1,3 % no IKP un 2019. un 2020. gadā pakāpeniski turpināt samazinājumu līdz 0 % no IKP. Ir paredzēts, ka vidēja termiņa budžeta mērķis – strukturālais deficīts 0,5 % apmērā no IKP – tiks sasniegts 2018. gadā. Saskaņā ar 2017. gada stabilitātes programmu ir gaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP pakāpeniski samazināsies līdz 46 % 2020. gadā. Minēto budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams.

               (7)

               Padome 2016. gada 12. jūlijā ieteica Slovākijai 2017. gadā panākt gada fiskālo korekciju 0,5 % apmērā no IKP virzībā uz vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanu. Pamatojoties uz Komisijas 2017. gada pavasara prognozi, pastāv risks, ka 2017. gadā būs zināma novirze no minētā ieteikuma.

               (8)

               Ņemot vērā Slovākijas fiskālo stāvokli, ir gaidāms, ka tā 2018. gadā turpinās veikt korekcijas virzībā uz savu vidēja termiņa budžeta mērķi, proti, strukturālo deficītu 0,5 % apmērā no IKP. Atbilstoši kopīgi pieņemtajai korekcijas matricai saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu minētā korekcija atbilst prasībai, lai valdības neto primāro izdevumu nominālais pieauguma temps (5) nepārsniegtu 2,9 %. Tas atbilstu strukturālai korekcijai 0,5 % apmērā no IKP. Pastāv risks, ka nemainīgas politikas apstākļos kopējā 2017. un 2018. gada laikā būs ievērojama novirze no minētās prasības. Kopumā Padome uzskata, ka Slovākijai jābūt gatavai veikt turpmākus pasākumus, lai 2017. gadā nodrošinātu atbilstību šim noteikumam, un ka 2018. gadā būs vajadzīgi turpmāki pasākumi, lai izpildītu Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Tomēr, kā paredzēts Regulā (EK) Nr. 1466/97, budžeta plānu un rezultātu izvērtējumā būtu jāņem vērā dalībvalsts budžeta bilance, ievērojot cikliskos apstākļus. Kā atgādināts Komisijas paziņojumā par 2017. gada Eiropas pusgadu, kas pievienots šiem konkrētai valstij adresētajiem ieteikumiem, 2018. gada budžeta plāna projekta izvērtējumā un turpmākajā 2018. gada budžeta rezultātu izvērtējumā būs pienācīgi jāņem vērā mērķis panākt tādu fiskālo nostāju, kas palīdz gan stiprināt pašreizējo atlabšanu, gan nodrošināt Slovākijas publisko finanšu stabilitāti. Šajā kontekstā Padome atzīmē, ka Komisija plāno veikt vispārēju izvērtējumu saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, jo īpaši ņemot vērā ciklisko situāciju Slovākijā.

               (9)

               Slovākijas publiskās finanses joprojām saskaras ar riskiem ilgtermiņā. Veselības aprūpes izdevumi joprojām rada risku publisko finanšu stabilitātei ilgtermiņā, jo veselības aprūpes izmaksu lietderības palielināšana Slovākijā joprojām ir problemātisks jautājums. Ir veikti daži pasākumi, lai racionalizētu stacionāro aprūpi un samazinātu izmaksas, bet konkrēti rezultāti vēl nav redzami. 2016. gada izdevumu pārskatīšanā ir apzināti iespējami ietaupījumi. Tomēr konkrēti panākumi veselības aprūpes un veselības aprūpes izdevumu visaptverošas reformas īstenošanā līdz šim kavējas, tostarp ir ieviesta diagnostikas grupu sistēma maksājumiem un sākta e-veselības sistēma, kurām ir tikai lēns progress. Tajā pašā laikā tiek prognozēts, ka valsts pensiju sistēmas deficīts ilgtermiņā divkāršosies, un pensionēšanās vecums Slovākijā ir viens no zemākajiem Savienībā. Nesenās korekcijas pensiju sistēmā lielā mērā ir ad hoc un īstermiņa.

               (10)

               Nodokļu nemaksāšana un izvairīšanās no nodokļu maksāšanas ir samazinājusies, un tiek pieliktas pūles, lai uzlabotu saistību labprātīgu izpildi. Nodokļu iekasēšanas uzlabojumi ir ievērojami samazinājuši iepriekš augsto PVN iztrūkumu. Šķiet, ka krāpšanas PVN jomā ierobežošanai arī ir bijusi pozitīva ietekme uz uzņēmumu ienākuma nodokļa iekasēšanu. Finanšu administrācija galveno uzmanību pievērš tam, lai uzlabotu PVN saistību izpildi, jo īpaši veicot revīzijas. Tajā pašā laikā tiek izskatīti ar revīziju nesaistīti pasākumi, lai stiprinātu nodokļu saistību labprātīgu izpildi.

               (11)

               Neraugoties uz uzlabojumiem darba tirgū ekonomikas stabilās atlabšanas un daudzu darbvietu radīšanas rezultātā, problēma joprojām ir ilgstošs bezdarbs. Ilgstoša bezdarba līmenis joprojām ir viens no augstākajiem Savienībā. Tas jo īpaši ietekmē atstumtos romu pārstāvjus, mazkvalificētos un jaunos cilvēkus. Turklāt saglabājas reģionālās atšķirības – bezdarba līmenis Slovākijas austrumos joprojām ir divreiz lielāks nekā Bratislavā. Pieaugušo līdzdalība mūžizglītībā un otrās iespējas izglītībā joprojām ir neliela. Neskatoties uz pasākumiem, kas veicina zemu atalgotu darba ņēmēju nodarbinātību, un notiekošo valsts nodarbinātības dienestu reformu, joprojām pastāv grūtības ieviest individualizētu atbalstu ilgstošiem bezdarbniekiem un neaizsargātām iedzīvotāju grupām citstarp sakarā ar lielu skaitu lietu. Slovākijas rīcības plāns – kuru lielā mērā finansē no Eiropas Sociālā fonda – par ilgstošo bezdarbnieku integrāciju darba tirgū, ir vērsts uz to, lai šo trūkumu novērstu, izmantojot visaptverošu pieeju individualizētiem pakalpojumiem. Tas tiks panākts, sniedzot specializētas konsultācijas, nodrošinot jaunu profilēšanas sistēmu, īstenojot sadarbību ar privātām nodarbinātības aģentūrām un organizējot mērķorientētas mācību programmas, kuras izstrādājuši darba devēji, pamatojoties uz reģionālo darba tirgu vajadzībām. Romu iesaistes līmenis Slovākijas darba tirgū joprojām ir ļoti zems, un progress viņu nodarbinātības līmeņa palielināšanā ir lēns. Faktori, kas veicina viņu vājos rezultātus darba tirgū, ir zems izglītības un prasmju līmenis un diskriminācija. Reproduktīvā vecuma sieviešu zemais nodarbinātības līmenis ir saistīts ar ilgo bērna kopšanas atvaļinājumu (līdz pat trim gadiem), kuru vīrieši ņem reti, bērnu aprūpes iestāžu trūkumu – jo īpaši bērniem, kas nav sasnieguši trīs gadu vecumu, un elastīga darbalaika režīmu nelielo izmantošanu.

               (12)

               Izglītības sistēma nav pietiekami orientēta uz Slovākijas ekonomiskā potenciāla palielināšanu. Izglītības rezultāti un pamatprasmju līmenis joprojām ir neapmierinošs pēc starptautiskajiem standartiem un 2012.–2015. gadā ir pasliktinājies vēl vairāk. Turklāt joprojām pastāv lielas reģionālās atšķirības. Sliktie rezultāti galvenokārt ir saistīti ar skolēnu sociālekonomiskās un etniskās izcelsmes spēcīgu ietekmi, jautājumiem par taisnīgumu, piekļuvi un iekļautību, kā arī skolotāja profesijas samērā mazo pievilcību. Neraugoties uz skolotāju algu palielinājumu divos etapos 2016. gadā (par 4 % janvārī un par 6 % septembrī) un 2017.–2020. gadā plānotajiem papildu palielinājumiem, nekonkurētspējīgi algu nosacījumi un ierobežota skolotāju tālākizglītība ir vieni no faktoriem, kas profesiju joprojām padara lielā mērā nepievilcīgu, jo īpaši potenciālajiem jaunajiem skolotājiem un tiem, kas dzīvo attīstītākajos valsts reģionos. Nesen pieņemtais pret segregāciju vērstais tiesību akts par atstumto romu kopienu vēl ir pilnībā jāīsteno, lai ieviestu pozitīvas izmaiņas un palielinātu viņu līdzdalību iekļaujošā vispārējā izglītībā, īpašu uzmanību veltot agrīnai pirmsskolas izglītībai un aprūpei, kā arī pirmsskolas izglītībai.

               (13)

               Tiek modernizēta Slovākijas valsts pārvalde, bet korupcija joprojām ir problēma. Korupcijas līmenis joprojām tiek uzskatīts par augstu un ir būtisks darījumdarbības šķērslis. Kontroles mehānismi un korupcijas apkarošanas noteikumu izpilde, šķiet, joprojām ir nepietiekami, un politikas iniciatīvas attiecībā uz trauksmes celšanu un pastkastītes uzņēmumiem var nebūt pietiekamas, lai problēmu atrisinātu. Turklāt publiskā iepirkuma praksei trūkst paraugprakses daudzās jomās. Tiek izstrādāti mācību pasākumi, lai nodrošinātu personāla prasmes vadīt efektīvāku iepirkuma sistēmu. Tomēr interešu konflikti, konkrētiem kandidātiem piemērotas iepirkuma specifikācijas un zemākās cenas piešķiršanas kritēriju pārmērīga izmantošana joprojām rada bažas, turklāt tā rezultātā uz kvalitāti balstīta konkurence ir ierobežota. Pastāvīgi tiek ziņots, ka publiskā iepirkuma nepilnības ietekmē publisko resursu sadalījuma lietderību.

               (14)

               Bieži mainīgā tiesiskā vidē uzņēmumiem ir grūti un dārgi ievērot tiesību aktus, un likumdošanas, normatīvie procesi un maksātnespējas režīmi bieži vien tiek uzskatīti par nepietiekami labvēlīgiem darījumdarbībai. Nesen tika izveidota starpministriju darba grupa darījumdarbības veicināšanai, kuru vada Ekonomikas ministrijas valsts sekretārs, un paredzams, ka līdz 2017. gada jūnijam tā iesniegs priekšlikumus darījumdarbības vides uzlabošanas pasākumiem. Slovākijā joprojām pastāv lieli reglamentējoši šķēršļi darījumdarbības pakalpojumu nozarē. Lai risinātu šo jautājumu, 2017. gada janvārī Komisijas paziņojumā par profesionālo pakalpojumu regulējuma reformu ieteikumiem tika sniegti īpaši norādījumi pa profesijām kā daļa no pasākumu kopuma, ar ko novērst šķēršļus pakalpojumu tirgos.

               (15)

               Efektivitātes uzlabošana, tostarp tiesu sistēmas neatkarība, Slovākijā joprojām ir problēma, lai gan tiek pieliktas pūles, lai novērstu trūkumus. Tomēr arvien pastāv bažas par tiesu sistēmas efektivitāti un neatkarību. Turklāt valsts pārvaldi joprojām apgrūtina neefektivitāte, nepietiekami resursi un sadrumstalotība. Stratēģijas par cilvēkresursu vadību pieņemšana 2015. gada oktobrī un Civildienesta likuma nesenā pieņemšana ir pozitīvi soļi uz priekšu. Jaunā, politiski neatkarīgā Civildienesta padome uzraudzīs gan Civildienesta likuma principu, gan Civildienesta ierēdņu ētikas kodeksa īstenošanu. Sarežģītais, nepārredzamais tiesiskais regulējums sarežģī attiecības starp ieinteresētajām personām enerģijas tirgū. Jaunākās izmaiņas sadales tarifu noteikšanā liecina par turpmāku politisko un ekonomisko ietekmi. Paredzams, ka enerģijas cenas regulatora neatkarība samazināsies pēc tādu tiesību aktu pieņemšanas, ar kuriem valdībai tiek piešķirtas ekskluzīvas tiesības iecelt amatā regulatora priekšsēdētāju un Ekonomikas ministrijai un Vides ministrijai tiek piešķirtas tiesības iejaukties cenu noteikšanas procesā.

               (16)

               2017. gada Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Slovākijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2017. gada ziņojumā par valsti. Tā ir arī izvērtējusi 2017. gada stabilitātes programmu un 2017. gada valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Slovākijai adresētiem ieteikumiem. Izvērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Slovākijā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (17)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi 2017. gada stabilitātes programmu, un tās atzinums ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā (6) turpmāk,

         AR ŠO IESAKA Slovākijai 2017. un 2018. gadā rīkoties šādi.

               1.

               Ņemot vērā to, ka ir jāstiprina pašreizējā atlabšana un jānodrošina Slovākijas publisko finanšu stabilitāte, 2018. gadā īstenot ievērojamus fiskālos centienus, ievērojot Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvās daļas prasības. Uzlabot veselības aprūpes sistēmas izmaksu lietderību, tostarp īstenojot līdzekļu izlietojumam atbilstošas vērtības projektu.

               2.

               Uzlabot iesaistīšanas darba tirgū pasākumus nelabvēlīgā situācijā esošām grupām, tostarp īstenojot rīcības plānu ilgstošiem bezdarbniekiem un nodrošinot individualizētus pakalpojumus un mērķorientētu apmācību. Uzlabot nodarbinātības iespējas sievietēm, jo īpaši paplašinot izmaksu ziņā pieejamu, kvalitatīvu bērnu aprūpi. Uzlabot izglītības kvalitāti un palielināt romu līdzdalību iekļaujošā vispārējā izglītībā.

               3.

               Uzlabot konkurenci un pārredzamību publiskā iepirkuma darbībās un ar spēkā esošo tiesību aktu labāku īstenošanu pastiprināt cīņu pret korupciju. Pieņemt un īstenot visaptverošu plānu, lai mazinātu administratīvus un regulējuma radītos šķēršļus uzņēmumiem. Uzlabot tiesu sistēmas efektivitāti, tostarp samazinot civillietu un komerclietu tiesvedības ilgumu.

      Briselē, 2017. gada 11. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         T. TÕNISTE

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.).

      (3)  OV C 92, 24.3.2017., 1. lpp.

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

      (5)  Valdības neto izdevumus veido kopējie valdības izdevumi, izņemot procentu izdevumus, izdevumus saistībā ar Savienības programmām, kas ir pilnībā izlīdzināti ar ienākumiem no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas saistībā ar bezdarbnieku pabalstu izdevumiem. Valsts finansētā bruto pamatkapitāla veidošanas līmenis ir izlīdzināts 4 gadu laikposmā. Ir ņemti vērā tiesību aktos paredzētie diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu jomā ir atskaitīti.

      (6)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


title: Padomes Ieteikums ( 2013. gada 21. jūnijs ) par pārmērīga valdības budžeta deficīta situācijas novēršanu Spānijā

text:
               26.6.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 180/4

         PADOMES IETEIKUMS
   (2013. gada 21. jūnijs)
   par pārmērīga valdības budžeta deficīta situācijas novēršanu Spānijā
   2013/C 180/02
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 126. panta 7. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 126. pantu dalībvalstīm jāizvairās no pārmērīga valdības budžeta deficīta.

               (2)

               Stabilitātes un izaugsmes pakta pamatā ir mērķis panākt stabilu valdības finansiālo stāvokli, kas ir veids, kā stiprināt priekšnosacījumus cenu stabilitātei un spēcīgai, ilgtspējīgai izaugsmei, kura ir labvēlīga jaunu darba vietu radīšanai.

               (3)

               Padome saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma (EK līguma) 104. panta 6. punktu 2009. gada 27. aprīlī nolēma, ka Spānijā pastāv pārmērīgs budžeta deficīts, un sniedza ieteikumu novērst pārmērīgu budžeta deficītu līdz 2012. gadam (1) (“Padomes 2009. gada 27. aprīļa ieteikums”) saskaņā ar EK līguma 104. panta 7. punktu un 3. pantu Padomes Regulā (EK) Nr. 1467/97 (1997. gada 7. jūlijs) par to, kā paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras īstenošanu (2).

               (4)

               Padome 2009. gada 2. decembrī saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1467/97 3. panta 5. punktu nolēma, ka Spānijas rīcība bijusi efektīva un ka pēc Padomes 2009. gada 27. aprīļa ieteikuma pieņemšanas ekonomikā norisinājušies negaidīti nelabvēlīgi notikumi, kas lielā mērā negatīvi ietekmējuši valdības finanses. Jo īpaši krasa izaugsmes perspektīvu pasliktināšanās pasaules ekonomikas un finanšu krīzes rezultātā ļoti negatīvi ietekmēja budžetu. Rezultātā Padome saskaņā ar LESD 126. panta 7. punktu nolēma pieņemt pārskatītu ieteikumu (“Padomes 2009. gada 2. decembra ieteikums”), lai ticamā un ilgtspējīgā veidā īstenojot pasākumus vidējā termiņā, vēlākais līdz 2013. gadam novērstu pārmērīgo budžeta deficītu.

               (5)

               Komisija 2010. gada 15. jūnijā secināja, ka Spānija ir veikusi efektīvu pasākumus, ievērojot Padomes 2009. gada 2. decembra ieteikumu samazināt valdības budžeta deficītu zem atsauces vērtības 3 % no IKP, un uzskatīja, ka tādējādi papildu pasākumi pārmērīga deficīta novēršanas procedūrā (EDP) nav vajadzīgi.

               (6)

               Padome 2012. gada 10. jūlijā saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1467/97 3. panta 5. punktu nolēma, ka valsts rīcība bijusi efektīva un ka pēc Padomes 2009. gada 2. decembra ieteikuma pieņemšanas norisinājušies negaidīti nelabvēlīgi ekonomikas notikumi, kas lielā mērā negatīvi ietekmējuši valdības finanses. Jo īpaši krasa izaugsmes perspektīvu pasliktināšanās un pāreja uz izaugsmes struktūru ar mazāku nodokļu komponentu ļoti negatīvi ietekmēja budžetu. Rezultātā Padome pieņēma pārskatītu ieteikumu saskaņā ar LESD 126. panta 7. punktu (“Padomes 2012. gada 10. jūlija ieteikums”) un ieteica Spānijai vēlākais līdz 2014. gadam novērst pārmērīgo budžeta deficītu. Pamatojoties uz Komisijas dienestu 2012. gada pavasara prognozes atjauninājumu, lai līdz 2014. gadam samazinātu kopējo valdības budžeta deficītu zem atsauces vērtības 3 % no IKP, Spānijai tika ieteikts uzlabot strukturālo bilanci par 2,7 % no IKP 2012. gadā, par 2,5 % no IKP 2013. gadā un par 1,9 % no IKP 2014. gadā. Tika izvirzīti šādi nominālā deficīta mērķi: 6,3 % no IKP 2012. gadā, 4,5 % no IKP 2013. gadā un 2,8 % no IKP 2014. gadā. Spānijai tika arī ieteikts īstenot pasākumus, kas pieņemti 2012. budžetā un autonomo apgabalu pārorientēšanās plānos, un līdz 2012. gada jūlija beigām pieņemt izsludināto daudzgadu budžeta plānu no 2013.gada līdz 2014. gadam, tostarp vidēja termiņa budžeta stratēģiju, kurā tiktu noteikti visaptveroši strukturālie pasākumi, kas vajadzīgi, lai līdz 2014. gadam novērstu pārmērīgu budžeta deficītu.

               (7)

               Pamatojoties uz Komisijas dienestu 2012. gada rudens prognozi, Komisija 2012. gada 14. novembrī secināja, ka Spānijas rīcība ir bijusi efektīva atbilstīgi Padomes 2012. gada 10. jūlija ieteikumam, un ka papildu pasākumi EDP nav vajadzīgi.

               (8)

               Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1467/97 3. panta 5. punktu Padome pēc Komisijas ieteikuma var nolemt pieņemt pārskatītu ieteikumu saskaņā ar LESD 126. panta 7. punktu, ja ir veikta efektīva rīcība un ja pēc sākotnējā ieteikuma pieņemšanas notiek negaidīti nelabvēlīgi ekonomiski notikumi, kuriem ir būtiska negatīva ietekme uz valdības finansēm. Saskaņā ar minētās regulas 3. panta 5. punktu to, vai ir runa par negaidītiem nelabvēlīgiem ekonomiskiem notikumiem, kas lielā mērā negatīvi ietekmē budžetu, jāizvērtē, ņemot vērā ekonomisko prognozi, kas ir pamatā Padomes ieteikumam.

               (9)

               Saskaņā ar LESD 126. panta 7. punktu un Regulas (EK) Nr. 1467/97 3. pantu Padomei ir jāsniedz attiecīgajai dalībvalstij ieteikumus ar mērķi novērst pārmērīgu budžeta deficītu līdz noteiktā laikposma beigām. Ieteikumā jānosaka maksimāli sešu mēnešu termiņš, kurā attiecīgajai dalībvalstij ir efektīvi jārīkojas, novēršot pārmērīgu budžeta deficītu. Turklāt ieteikumā par pārmērīga budžeta deficīta novēršanu Padome pieprasa, lai tiktu sasniegti gada budžeta mērķi, kas, pamatojoties uz prognozi, kura izmantota ieteikuma sagatavošanai, strukturālo bilanci, proti, cikliski koriģēto bilanci, neietverot vienreizējos un citus pagaidu pasākumus, gadā uzlabo par vismaz 0,5 % no IKP. Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 473/2013 par kopīgiem noteikumiem budžeta plānu projektu uzraudzībai un novērtēšanai un pārmērīga budžeta deficīta novēršanai eurozonas dalībvalstīs (3) 9. panta 1. punktu un 17. panta 2. punktu Spānijai būtu jāprezentē ekonomiskās partnerības programma.

               (10)

               Pēc īslaicīgas atlabšanas 2011. gadā ekonomikā atsākās recesija, un kopš 2011. gada trešā ceturkšņa tika reģistrēts negatīvs ceturkšņa faktiskais IKP pieaugums. Gada izteiksmē 2012. gadā IKP samazinājās par 1,4 %. Saskaņā ar Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozi recesija 2013. gadā turpināsies, neraugoties uz pozitīvu neto eksporta bilanci, kas joprojām neatsver iekšzemes pieprasījuma samazināšanos. Paredzams, ka izlaide stabilizēsies tikai 2013. gada beigās. Tādējādi saskaņā ar prognozi faktiskais IKP 2013. gadā samazināsies par 1,5 %, un 2014. gadā tas palielināsies par 0,9 % (saskaņā ar nemainīgas politikas pieņēmumu). Jaunākā Padomes ieteikuma sagatavošanas laikā rēķinājās ar faktiskā IKP samazinājumu par 1,9 % un 0,3 % attiecīgi 2012. un 2013. gadā un pieaugumu par 1,1 % 2014. gadā. Tas, ka 2012. gadā izaugsme bija mazāk negatīva, galvenokārt saistīts ar nedaudz noturīgāku iekšzemes pieprasījumu, kuru, iespējams, nodrošināja arī līdzekļi, kas piesaistīti, izmantojot tāda komercparāda atmaksas shēmu, ko līdz 2012. gada 1. janvārim bija uzkrājuši reģioni un vietējās iestādes (EUR 27,4 miljardi jeb 2,6 % no IKP). Attiecībā uz 2013. un 2014. gadu Komisijas dienesti 2013. gada pavasara prognozē paredzējuši straujāku faktiskā IKP samazinājumu 2013. gadā un vājāku atlabšanu 2014. gadā. Tas ietver straujāku iekšzemes pieprasījuma samazinājumu abos gados un ilgstošāku un dziļāku nodarbinātības krīzi. Makroekonomiskās prognozes pasliktināšanās ir daļēji saistīta ar papildu konsolidēšanas pasākumiem, kas ietverti budžeta plānā laikposmam no 2013. gada līdz 2014. gadam, un ņemot vērā 2013. gada budžetu.

               (11)

               Saskaņā ar Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozi vispārējās valdības deficīts 2012. gadā sasniedza 10,6 % no IKP pretstatā valdības un EDP mērķim 6,3 % no IKP un rezultātam 2011. gadā – 9,4 % no IKP. Veicot korekciju par kapitāla pārvedumiem bankām (ko uzskata par vienreizējām darbībām), atbilstīgie deficīta rādītāji 2012. un 2011. gadā bija attiecīgi 7 % un 9 % no IKP. Ņemot vērā ekonomikas lejupslīdi un mazāku nodokļu komponentu izaugsmes struktūrā, nominālās bilances samazinājums atbilst primārās bilances uzlabojumam par 2,4 procentu punktiem (bez kapitāla pārvedumiem bankām). Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozē 2012. gadā konstatēts uzlabojums strukturālajā deficītā par 1,8 procentu punktiem pretstatā ieteiktajam uzlabojumam par 2,7 procentu punktiem. Ja ņem vērā potenciālās izlaides nelielo korekciju uz leju kopš Padomes jaunākā ieteikuma, lēstā fiskālā konsolidācija paliek nemainīga. Tomēr lēstās izmaiņas strukturālajā bilancē būtiski ietekmēja neplānots ieņēmumu samazinājumus par aptuveni 1 procentu punktu. Kopumā, ņemot vērā minētās cēloņsakarības, koriģētā fiskālā konsolidācija palielinātos par 2,9 procentu punktiem virs Padomes 2012. gada 10. jūlija ieteikuma robežvērtības. Papildus rekapitalizācijas pasākumiem novirzes 2012. gada budžetā ir saistītas ar tādiem faktoriem kā negaidīti mazāki ieņēmumi (ņemot vērā ietekmi, ko izraisīja diskrecionārie pasākumi un bāzes efekts) un lielāks starppatēriņš un sociālie pārvedumi. Izaugsmes struktūra ar mazāku nodokļu komponentu un situācijas straujāka pasliktināšanās darba tirgū bija cēloņi ieņēmumu samazinājumam, jo īpaši ieņēmumu samazinājumam no tiešajiem un netiešajiem nodokļiem, kā arī lielākiem izdevumiem sociālajā jomā. Spānija 2012. gadā pieņēma prāvus konsolidācijas pasākumus par aptuveni 4 % no IKP, tostarp par aptuveni 1,5 % no IKP ieņēmumu pusē un par 2,5 % no IKP izdevumu pusē. Minētie pasākumi daļēji kompensēja arī strukturālās bilances pasliktināšanos, ko izraisīja lielāki procentu maksājumi un lielāki sociālie pārvedumi.

               (12)

               Saskaņā ar Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozi 2013. gadā valdības deficīts samazināsies līdz 6,5 % no IKP pretstatā EDP mērķim – 4,5 % no IKP. Paredzams, ka primārā bilance uzlabosies par 4,5 procentu punktiem (0,9 procentu punktiem bez kapitāla pārvedumiem bankām). Pēc jaunākā Padomes ieteikuma Spānijas valdība 2012. gada augustā iepazīstināja ar daudzgadu budžeta plānu laikposmam no 2013. gada līdz 2014. gadam, ieskicējot dažus vidēja termiņa konsolidācijas stratēģijas aspektus. Kopumā aplēsts, ka diskrecionāro pasākumu ietekme uz budžetu 2013. gadā būs par aptuveni 1 % no IKP izdevumu pusē un par 1,5 % no IKP ieņēmumu pusē. Paredzamā novirze no budžeta mērķa par 2 % no IKP salīdzinājumā ar EDP mērķi daļēji skaidrojama ar sliktāku izejas stāvokli. Tomēr galvenais novirzes iemesls ir nelabvēlīga izaugsmes struktūra kopā ar negaidīti lielāku privātā patēriņa samazinājumu un negaidīti sliktākām tendencēm darba tirgū, salīdzinot ar Padomes 2012. gada 10. jūlija ieteikuma prognozi. Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozē lēsts, kas strukturālais deficīts 2013. gadā samazināsies par 1,1 procentu punktu pretstatā ieteiktajam uzlabojumam – 2,5 procentu punktiem. Ja veic korekciju par izmaiņām lēstajā potenciālajā izaugsmē un negaidīti lielu ieņēmumu samazinājumu, lēstā fiskālā konsolidācija palielinās par 1,4 procentu punktiem, tādējādi koriģētā fiskāla konsolidācija ir 2,5 % no IKP, kas ir saskaņā ar pārskatītajā Padomes 2012. gada 10. jūlija ieteikumā ieteikto uzlabojumu. Spānijas valdība 2013. gada stabilitātes programmā paziņoja vispārējās valdības deficīta mērķi 2013. gadam – 6,3 % no IKP, ko jāpanāk ar papildu konsolidācijas pasākumiem par EUR 3 miljardiem (0,3 % no IKP), kuri vēl jāpieņem un jāīsteno šogad.

               (13)

               Saskaņā ar Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozi paredzams, ka kopējais deficīts 2014. gadā palielināsies līdz 7 % no IKP pretstatā EDP mērķim – 2,8 % no IKP. Prognozēts, ka primārais deficīts palielināsies par 0,4 % no IKP. Papildus bāzes efektam paredzamā novirze galvenokārt atspoguļo to, ka iepriekšējos gados veikto pagaidu pasākumu termiņš ir beidzies, un apstākli, ka plānotie konsolidācijas pasākumi 2014. gadam netika pietiekami precīzi izklāstīti 2012. gada augusta daudzgadu budžeta plānā, lai tos ietvertu Komisijas dienestu prognozē. Turklāt paredzams, ka ekonomikas izaugsmes struktūru vēl arvien raksturos mazāki nodokļu ieņēmumi, ja sociālās iemaksas un netiešie nodokļi nepalielināsies pilnībā proporcionāli nominālajam IKP. Saskaņā ar prognozi procentu maksājumi palielināsies, ņemot vērā lielāku uzkrāto parādu. Saskaņā ar Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozi strukturālais deficīts samazināsies par 1,1 procentu punktu salīdzinajumā ar ieteikto uzlabojumu – 1,9 procentu punktiem. Ja veic korekciju par izmaiņām lēstajā potenciālajā izaugsmē un negaidītu ieņēmumu samazinājumu, strukturālais deficīts palielināsies vēl par 0,2 procentu punktiem.

               (14)

               Attiecībā uz fiskālo pārvaldību ir gūti būtiski panākumi ziņošanā par budžeta izpildi centrālajai valdībai pakārtotajos līmeņos. Tomēr Budžeta stabilitātes likuma noteikumi par agrīnās brīdināšanas un koriģēšanas mehānismiem noviržu ierobežošanai nav pilnā mērā efektīvi, un to īstenošanas pārredzamību varētu uzlabot. Neraugoties uz panākumiem saistībā ar ziņošanu par budžeta izpildi reģionālajā līmenī, lai panāktu lielāku fiskālo pārredzamību, ir vajadzīga visaptveroša, konsekventa un savlaicīga ziņošana (arī par budžeta plāniem), kas nodrošinātu konsolidētu informāciju par vispārējo valdību saskaņā ar Eiropas kontu sistēmu. Vēl joprojām nav izveidota institucionāli un finansiāli pilnīgi neatkarīga fiskālo jautājumu padome.

               (15)

               Vispārējās valdības kopējais parāds 2012. gadā palielinājās līdz aptuveni 84 % no IKP salīdzinājumā ar 80,9 % no IKP, kas prognozēti Komisijas dienestu 2012. gada pavasara prognozes atjauninājumā. Šīs parāda attiecības palielinājums bija saistīts ar negaidīti lielu deficītu, mazāku nominālā IKP izaugsmi, banku rekapitalizācijas darbību izmaksām un nenomaksāto maksājumu izlīdzināšanu publiskajā pārvaldē. Saskaņā ar Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozi parāda attiecība pret IKP palielināsies arī turpmāk un, pieņemot, ka politika nemainīsies, 2014. gadā sasniegs 95 %, tādējādi šis rādītājs būs lielāks par Līguma atsauces vērtību visos gados.

               (16)

               Komisija 2013. gada 10. aprīlī, balstoties uz 2013. gada padziļinātu pārskatu par Spāniju saskaņā ar makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūru (4), secināja, ka Spānijā ir pārmērīga makroekonomikas nelīdzsvarotība. Uzplaukuma gados iedibinātās nelīdzsvarotības novēršana, jo īpaši ļoti augsto privātā sektora parāda un ārējā parāda līmeņu absorbēšana, negatīvi ietekmē ekonomikas izaugsmi, finanšu stabilitāti un publiskās finanses. Pārmērīga budžeta deficīta ilgtspējīgai novēršanai vidējā termiņā ir nepieciešams vienlaicīgs progress makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanā, ko veicina strukturālas reformas izaugsmes sekmēšanai un darba vietu radīšanai, un tādu strukturālo neelastību mazināšanai, kas kavē pielāgošanās procesu.

               (17)

               Saskaņā ar Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozi Spānija nesasniegs nominālos budžeta mērķus, kas izvirzīti Padomes 2012. gada 10. jūlija ieteikumā. Tomēr Spānija 2012. un 2013. gadā ir īstenojusi strukturālus uzlabojumus, kuri, ievērojot negaidīti nelabvēlīgus ekonomikas notikumus salīdzinājumā ar laiku, kad tika sagatavots Padomes ieteikums, ir saskaņā ar Padomes 2012. gada 10. jūlija ieteikumu. Minētajiem negaidīti nelabvēlīgiem ekonomikas notikumiem ir bijusi liela negatīva ietekme uz valdības finansēm. Konkrētāk, būtiskais ieņēmumu samazinājums, kas saistīts ar ekonomikas pārorientēšanu uz izaugsmes struktūru ar mazāku nodokļu komponentu, un saistītā negatīvā ietekme uz ieņēmumiem izraisīja būtisku budžeta stāvokļa pasliktināšanos. Turklāt recesija ekonomikā ļoti negatīvi ietekmējusi nodarbinātību, un ir būtiski pieaudzis bezdarbs. Ņemot vērā visus minētos faktorus, ka arī nepieciešamību novērst pārmērīgu makroekonomikas nelīdzsvarotību, ievērojot šā procesa būtisku negatīvu ietekmi uz publiskām finansēm, saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem acīmredzami ir pamatoti piešķirt termiņa pagarinājumu pārmērīga deficīta novēršanai Spānijā par diviem gadiem, proti, līdz 2016. gadam, nevis pagarinājumu par vienu gadu, kā to paredz Stabilitātes un izaugsmes pakts.

               (18)

               Lai nodrošinātu efektīvus un paliekošus novēršanas pasākumus noteiktajā termiņā, ņemot vērā lielo neskaidrību par ekonomikas un budžeta tendencēm, ieteiktais budžeta mērķis novēršanas laikposma pēdējam gadam būtu jāizvirza tādā līmenī, kas ir daudz zemāks par atsauces vērtību.

               (19)

               Kopējā deficīta starpposma mērķi, kas sekmēs pārmērīga deficīta novēršanu līdz 2016. gadam, ir šādi: 6,5 % no IKP 2013. gadam, 5,8 % no IKP 2014. gadam, 4,2 % no IKP 2015. gadam un 2,8 % no IKP 2016. gadam. Minēto mērķu sasniegšanai ir vajadzīgs ikgadējs uzlabojums primārajā bilancē (bez vienreizējiem pasākumiem) vidēji par 1,3 % no IKP laikposmā no 2013. gada līdz 2016. gadam un, pamatojoties uz Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozi, kas attiecas uz laiku līdz 2016. gadam, uzlabojums budžeta strukturālajā bilancē par 1,1 % no IKP 2013. gadā, 0,8 % no IKP 2014. gadā, 0,8 % no IKP 2015. gadā un 1,2 % no IKP 2016. gadā. Pakāpeniskākā pielāgošanās procesā ņem vērā tagadējo sarežģīto ekonomisko vidi un pašreizējo Spānijas ekonomikas strukturālo transformāciju, kas būs jāstiprina ar vērienīgām strukturālajām reformām. Paredzams, ka tas sekmēs ārējās un iekšējās makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanu, mazinās fiskālās konsolidācijas negatīvo īstermiņa ietekmi uz ekonomikas izaugsmi, vienlaikus stabilizējot un apgriežot augšupejošu tendenci vispārējās valdības parāda jomā.

               (20)

               Saskaņā ar Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozi, kas pagarināta līdz 2016. gadam un balstīta uz nemainīgas politikas pieņēmumu, šajā posmā papildu pasākumi nav vajadzīgi, lai sasniegto ieteikto uzlabojumu 2013. gada strukturālajā bilancē (un jauno deficīta mērķi – 6,5 % no IKP), tomēr budžeta plāni stingri jāīsteno visos valdības līmeņos. Lai laikposmā no 2014. gada līdz 2016. gadam ilgtspējīgi samazinātu deficītu zem Līguma atsauces vērtības, papildus pasākumiem, kas jau iekļauti Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozē, ir jāveic būtiski strukturālie fiskālie pasākumi. Minētajos pasākumos par aptuveni 2 % no IKP 2014. gadā, 1 % no IKP 2015. gadā un 1,5 % no IKP 2016. gadā būtu jāņem vērā nepieciešamība kompensēt negatīvo otrās kārtas ietekmi, potenciālās izlaides negatīvo izaugsmi, kā arī lielākus procentu maksājumus un sociālos maksājumus.

               (21)

               2013. gada stabilitātes programmā paredzēts pielāgošanās process, kas kopumā atbilst pārmērīga deficīta novēršanai līdz 2016. gadam, ar šādiem izvirzītajiem kopējā deficīta mērķiem: 6,3 % no IKP 2013. gadā, 5,5 % 2014. gadā, 4,1 % 2015. gadā un 2,7 % 2016. gadā. 2013. gada mērķis ir balstīts uz papildu konsolidācijas pasākumiem par aptuveni EUR 3 miljardiem, kas paredzēti programmā, kura vēl ir jāprecizē.

               (22)

               Budžeta konsolidācijas pasākumiem būtu jānodrošina paliekoši vispārējās valdības bilances uzlabojumi, vienlaikus paaugstinot publisko finanšu kvalitāti un stiprinot ekonomikas izaugsmes potenciālu.

               (23)

               Spānija saskaras ar lielas nozīmības ilgtspējas riskiem vidēja termiņa perspektīvā un vidējas nozīmības riskiem ilgtermiņa perspektīvā. Atgriešanās pie augstākas strukturālās primārās bilances (aptuveni – 0,5 % no IKP), kā tas vidēji bija laikposmā no 1998. gada līdz 2012. gadam, palīdzētu ierobežot minētos riskus. Paredzams, ka priekšlaicīgas pensionēšanās shēmu 2013. gada reforma ilgtermiņā uzlabos sociālā nodrošinājuma sistēmas ilgtspēju. Tomēr acīmredzami ir nepieciešami papildu pasākumi, lai ierobežotu ar iedzīvotāju novecošanu saistītu izdevumu pieaugumu, proti, ar attiecīgajiem noteikumiem par ilgtspējas faktoru, kas paredzēti 2011. gada pensiju sistēmas reformā, tostarp paredzot, ka pensionēšanās vecums palielināsies, pieaugot paredzamajam mūža ilgumam.

               (24)

               Ņemot vērā Spānijas publisko finanšu decentralizēto raksturu, Spānijas fiskālās pielāgošanās process būtu jāstiprina ar ticamu vidēja termiņa konsolidācijas stratēģiju, kura ietver: i) detalizētu daudzgadu budžeta plānu, kurā pilnībā precizēti pasākumi laikposmam no 2014. gada līdz 2016. gadam, ii) turpmākus institucionālā satvara efektivitātes stiprināšanas pasākumus (turpmāk uzlabojot Budžeta stabilitātes likuma īstenošanas pārredzamību un izveidojot neatkarīgu fiskālo jautājumu padomi), iii) konkrētu pasākumu veikšanu, lai iegrožotu augošu strukturālo deficītu sociālā nodrošinājuma sistēmā un iv) lielāku uzsvaru uz izaugsmei labvēlīgu konsolidāciju (tostarp veicot sistemātisku izdevumu pārskatīšanu un nodokļu sistēmas pārskatīšanu).

               (25)

               Paralēli regulārajiem pārskatiem par ESM finanšu palīdzību finanšu iestāžu rekapitalizācijai Spānijā (5) un saskaņā ar vienošanos saprašanās memorandā, kas parakstīts 2012. gada 23. jūlijā, Spānijas EDP saistību īstenošanas progress tiks pārraudzīts reizi ceturksnī.

               (26)

               Spānija izpilda nosacījumus vispārējās valdības budžeta pārmērīga deficīta novēršanas termiņa pagarinājumam, kā noteikts 3. panta 5. punktā Regulā (EK) Nr. 1467/97,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.

               1.

               Spānijai pašreiz pastāvošais pārmērīgais deficīts būtu jānovērš līdz 2016. gadam.

               2.

               Spānijai būtu jāsasniedz šādi kopējā deficīta mērķi: 6,5 % no IKP 2013. gadā, 5,8 % no IKP 2014. gadā, 4,2 % no IKP 2015. gadā un 2,8 % no IKP 2016. gadā, kas atbilst strukturālās bilances uzlabojumam par 1,1 %, 0,8 %, 0,8 % un 1,2 % no IKP attiecīgi laikposmam no 2013. gada līdz 2016. gadam, pamatojoties uz Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozi, kura pagarināta līdz 2016. gadam.

               3.

               Spānijai būtu jāīsteno 2013. gada budžeta plānos pieņemtie pasākumi visos valdības līmeņos, un vajadzētu būt gatavai veikt koriģējošus pasākumus, ja tiek konstatētas novirzes no budžeta plāniem. Iestādēm būtu jāstiprina vidēja termiņa budžeta stratēģija ar pienācīgi pamatotiem strukturālajiem pasākumiem laikposmam no 2014. gada līdz 2016. gadam, kas vajadzīgi, lai panāktu pārmērīga deficīta novēršanu līdz 2016. gadam.

               4.

               Padome nosaka 2013. gada 1. oktobri kā termiņu, līdz kuram Spānijas valdībai efektīvi jārīkojas un saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1467/97 3. panta 4. punkta a) apakšpunktu jāsniedz detalizēts ziņojums par konsolidācijas stratēģiju, kas ir paredzēta mērķu sasniegšanai.

         Turklāt Spānijai būtu:

               a)

               jāstiprina institucionālā satvara efektivitāte, turpmāk uzlabojot Budžeta stabilitātes likuma īstenošanas pārredzamību un izveidojot neatkarīgu fiskālo jautājumu padomi, kas veiktu analīzi, sniegtu konsultācijas un uzraudzītu fiskālās politikas atbilstību valsts un Savienības fiskālajiem noteikumiem;

               b)

               jāveic konkrēti pasākumi, lai iegrožotu augošu strukturālo deficītu sociālā nodrošinājuma sistēmā; un

               c)

               jāliek lielāks uzsvars uz izaugsmei labvēlīgu konsolidāciju, tostarp veicot sistemātisku izdevumu pārskatīšanu un nodokļu sistēmas pārskatīšanu.

         Visbeidzot, lai nodrošinātu fiskālās konsolidācijas stratēģijas panākumus, ir svarīgi stiprināt fiskālo konsolidāciju ar visaptverošām strukturālajām reformām saskaņā ar Padomes ieteikumiem, kas adresēti Spānijai saistībā ar Eiropas pusgadu un makroekonomikas nelīdzsvarotības procedūru.
   Šis ieteikums ir adresēts Spānijas Karalistei.

      Luksemburgā, 2013. gada 21. jūnijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         M. NOONAN

      (1)  Visi dokumenti, kas saistīti ar pārmērīga deficīta procedūru attiecībā uz Spāniju, pieejami: http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/deficit/countries/spain_en.htm

      (2)  OV L 209, 2.8.1997., 6. lpp.

      (3)  OV L 140, 27.5.2013., 11. lpp.

      (4)  http://ec.europa.eu/economy_finance/publications/occasional_paper/2013/op134_en.htm

      (5)  http://ec.europa.eu/economy_finance/assistance_eu_ms/spain/index_en.htm