title: KOMISIJAS IETEIKUMS kā paātrināt par atļauju piešķiršanas procedūras atjaunīgas enerģijas projektiem un atvieglot enerģijas pirkuma līgumu slēgšanu

text:
               KOMISIJAS IETEIKUMS

               (18.5.2022)

               kā paātrināt par atļauju piešķiršanas procedūras atjaunīgas enerģijas projektiem un atvieglot enerģijas pirkuma līgumu slēgšanu

               EIROPAS KOMISIJA,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 292. pantu,

               tā kā:

               (1)Atjaunīgā enerģija ir stūrakmens, uz kura balstās pārkārtošanās uz tīru enerģiju, bez kā nav iespējams sasniegt Eiropas zaļā kursa mērķus, padarīt enerģiju cenas ziņā pieejamu un samazināt Savienības atkarību no fosilajām degvielām un enerģijas importa.

               (2)Atjaunīgā enerģija Savienības iedzīvotājiem nes daudzējādu labumu: tā palīdz risināt klimata pārmaiņu problēmas un aizsargāt vidi, radīt izaugsmi un darbvietas, sekmēt Savienības vadošo lomu tehnoloģiskajā un industriālajā sfērā un padarīt Savienības ekonomiku noturīgāku.

               (3)Enerģētikas nozare rada vairāk nekā 75 % no kopējām siltumnīcefekta gāzu emisijām Savienībā. Tāpēc, lai Savienība varētu sasniegt gan 2030. gadam izvirzīto atjaunīgās enerģijas mērķrādītāju, gan 2030. gadam izvirzīto SEG emisiju samazināšanas mērķrādītāju (vismaz par 55 % saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2021/1119
                  1
               ), ir ļoti svarīgi paātrināt atjaunīgās enerģijas ražošanu un tās ražotņu attīstīšanu un ieviešanu.

               (4)Lai risinātu augsto enerģijas cenu problēmu, ir būtiski strauji palielināt atjaunīgās enerģijas īpatsvaru. Atjaunīgās enerģijas fiksētās izmaksas sarūk, mainīgās izmaksas ir tuvu nullei, un tas nozīmē, ka atjaunīgās elektroenerģijas izmaksas ir bijušas stabilākas un zemākas nekā fosilo degvielu izmaksas. Paātrināta atjaunīgo energoresursu ieviešana mazinās Savienības atkarību no galvenokārt importētajām fosilajām degvielām.

               (5)Kā atzīts paziņojumā “REPowerEU: Vienota Eiropas rīcība cenas ziņā pieejamākai, drošākai un ilgtspējīgākai enerģijai”
                  2
                (“paziņojums REPowerEU”), ir strauji jākāpina atjaunīgās enerģijas izmantošana, lai būtu iespējams samazināt Savienības atkarību no fosilajām degvielām un pakāpeniski pārtraukt Krievijas gāzes patēriņu. Pasākumi ar šādu mērķi ir iekļauti gan REPowerEU plānā, gan Eiropas pusgadā, kura kontekstā tiek ierosināti konkrētām valstīm adresēti un katras dalībvalsts apstākļiem pielāgoti ieteikumi par atļauju piešķiršanu.

               (6)Ar paziņojumu REPowerEU ir ieviesta arī ūdeņraža akseleratora iniciatīva — iecerēts, ka ar to izdosies divkāršot (salīdzinājumā ar 2030. gada mērķrādītājiem) atjaunīgā ūdeņraža daudzumu, kas savukārt ļaus samazināt Savienības atkarību no fosilo degvielu importa. Lai saražotu 10 Mt atjaunīgā ūdeņraža, Savienībai līdz 2030. gadam būs vajadzīgas papildu atjaunīgās enerģijas jaudas 80 GW apmērā.

               (7)Lai atjaunīgās enerģijas projekti varētu darboties, kā iecerēts, principā tiem ir jāsaņem atļauja. Atļauju piešķiršanas procedūras palīdz nodrošināt projektu drošumu un drošību. Tomēr šo procedūru sarežģītība, dažādība un pārmērīgais ilgums ir būtisks šķērslis nepieciešamajai ātrajai atjaunīgās enerģijas ieviešanai un cenas ziņā pieejamākas, drošākas un ilgtspējīgākas Savienības energosistēmas izveidei.

               (8)Ja projektu atļauju izdošana nenotiek raiti, tas var apdraudēt enerģētikas un klimata mērķrādītāju sasniegšanu un palielināt šo mērķrādītāju sasniegšanai nepieciešamo projektu izmaksas. Kavēšanās var arī novest pie tā, ka dinamiskās inovācijas apsvērumu dēļ tiek uzstādītas mazāk efektīvas atjaunīgās enerģijas iekārtas.

               (9)Minētie šķēršļi apzināti jau Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2001/77/EK
                  3
               , kurā noteikts, ka dalībvalstīm ir jāizvērtē atļauju piešķiršanas procedūras, lai samazinātu regulatīvos un neregulatīvos šķēršļus atjaunīgās elektroenerģijas ražošanai. Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2009/28/EK
                  4
                tika ieviestas prasības vienkāršot administratīvās procedūras atjaunīgās enerģijas projektiem. Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2018/2001
                  5
                šīs prasības nostiprina. Šo tiesību aktu pilnīga un ātra transponēšana visās dalībvalstīs ievērojami palīdz saīsināt administratīvās procedūras, ir augstākās prioritātes un steidzamības jautājums.

               (10)Komisija dalībvalstis atbalsta ar tehniskā atbalsta instrumentu
                  6
               , proti, nodrošina specifiskas tehniskās zināšanas, kas nepieciešamas, lai izstrādātu un īstenotu reformas, tostarp tādas, ar ko tiek optimizēts satvars, kurā atjaunīgās enerģijas projektiem tiek piešķirtas atļaujas un licences, un tādas, kas veicina korporatīvo atjaunīgās enerģijas pirkuma līgumu izmantošanu. Tehniskais atbalsts ietver, piemēram, administratīvo spēju stiprināšanu, tiesiskā regulējuma saskaņošanu un relevantās paraugprakses apmaiņu.

               (11)Direktīvā (ES) 2018/2001 noteiktos atļauju piešķiršanas termiņus piemēro, neskarot no piemērojamiem Savienības vides tiesību aktiem izrietošos pienākumus, pārsūdzības tiesā, tiesiskās aizsardzības līdzekļus un citas tiesas procedūras un alternatīvus strīdu izšķiršanas mehānismus, tostarp pārsūdzības un tiesiskās aizsardzības līdzekļus, un tos var pagarināt par periodu, kas atbilst šādu procedūru ilgumam.

               (12)Tas, ka sabiedrība nepieņem atjaunīgās enerģijas projektus, daudzās dalībvalstīs ir vēl viens būtisks šķērslis to īstenošanai. Lai to risinātu, visos atjaunīgās enerģijas projektu posmos — sākot ar rīcībpolitikas formulēšanu un beidzot ar telpisko plānošanu un projektu attīstīšanu— būtu jāņem vērā iedzīvotāju un ieinteresēto personu vajadzības un perspektīvas un jāveicina laba prakse, lai nodrošinātu, ka iekārtu radīto seku slogs ir taisnīgi sadalīts starp vietējiem iedzīvotājiem.

               (13)Dalībvalstu līmenī ir apzināta lielākā daļa šķēršļu, kas saistīti ar atļauju piešķiršanu atjaunīgās enerģijas projektiem un ar saistītajai tīkla infrastruktūrai, kā arī labā prakse to pārvarēšanai.

               (14)Aktuālāki kļuvuši administratīvie šķēršļi, jo ir panākti uzlabojumi citos aspektos, piemēram, tehnoloģiju izmaksas pēdējo desmit gadu laikā ir krasi samazinājušās, ir sarukušas arī finansēšanas problēmas, pateicoties izmaksu samazinājumiem un tam, ka arvien plašāk tiek izmantoti korporatīvie atjaunīgās enerģijas pirkuma līgumi.

               (15)Šīs problēmas ir iztirzātas šajā ieteikumā, kur mēģināts rast risinājumus saskaņā ar spēkā esošo tiesisko regulējumu. Tas neskar Savienības tiesību aktus, jo īpaši enerģētikas un vides jomā, un no tiem izrietošos pienākumus. Tas neskar arī Savienības konkurences noteikumus, jo īpaši Līguma par Eiropas Savienības darbību 101., 102. un 106. pantu, un Komisijas lēmumu pieņemšanas praksi Savienības konkurences noteikumu izpildē.

               (16)Līdztekus šim ieteikumam ir pieņemts tiesību akta priekšlikums grozīt un stiprināt Direktīvas (ES) 2018/2001 noteikumus par administratīvajām procedūrām. Tā kā ir steidzami jāpaātrina atjaunīgās enerģijas projektu izvēršana, dalībvalstīm pēc iespējas drīzāk būtu jāsāk apzināt piemērotas sauszemes un jūras teritorijas un sagatavot plānus īpaši piemērotām teritorijām (“atjaunīgās enerģijas ražošanai izdevīgām teritorijām”) saskaņā ar 15.b pantu par atļaujām priekšlikumā par grozījumiem Direktīvā (ES) 2018/2001.

               (17)Jūras telpiskā plānošana ir galvenais instruments, kas ne tikai palīdz apzināt teritorijas, kurās nākotnē būtu iespējams ražot atjaunīgo enerģiju, bet arī sekmē jūras telpas daudzējādu izmantošanu, tostarp jūras vides saglabāšanu un aizsardzību. Saskaņā ar Jūras telpiskās plānošanas direktīvu
                  7
                dalībvalstīm līdz 2021. gada 31. martam ir jāpieņem savi nacionālie jūras telpiskie plānojumi. Komisija mudina dalībvalstis, kuras vēl nav pilnībā īstenojušas JTP direktīvu, izstrādāt un pieņemt savu nacionālo plānu
                  8
               .

               (18)Atļauju piešķiršanas procedūru radītie šķēršļi var ietekmēt arī klimatneitralitātes sasniegšanai vajadzīgo inovatīvo dekarbonizācijas tehnoloģiju ieviešanu nākotnē. Lietderīgi būtu izveidot t. s. “regulatīvās smilškastes”, citiem vārdiem sakot, reālos apstākļos testēt inovatīvas tehnoloģijas, produktus, pakalpojumus vai pieejas, kas vēl pilnībā neatbilst pašreizējam tiesiskajam un regulatīvajam satvaram — tas sekmētu inovāciju un atvieglotu arī regulatīvā satvara pielāgošanu tā, lai šīs inovācijas varētu ieviest dzīvē.

               (19)Atjaunīgās enerģijas ieviešanu paātrināt palīdzēs arī tādu atjaunīgās enerģijas projektu attīstīšana, kas pilnība vai daļēji finansēti, izmantojot korporatīvos pirkuma līgumus. Korporatīvie pirkuma līgumi sniedz tiešus ieguvumus arī galapatērētājiem, piemēram, tie nodrošina konkurētspējīgu un paredzamu enerģijas cenu un nāk par labu Savienības uzņēmumu korporatīvās sociālās atbildības programmai.

               (20)Lai gan pēdējos piecos gados korporatīvo pirkuma līgumu skaits ik gadu ir pieaudzis, to atjaunīgās enerģijas projektu īpatsvars, kurus tieši finansē uzņēmumi ar priekšlīgumiem, ir tikai 15–20 % no gada tirgus. Korporatīvos pirkuma līgumus lielākoties izmanto tikai lieli, starptautiski, uz patērētājiem orientēti uzņēmumi tikai nedaudzās dalībvalstīs un tikai attiecībā uz elektroenerģiju kā energonesēju.

               (21)Līdztekus šim ieteikumiem Komisija ar Energoindustriālās ģeogrāfijas laboratorijas
                  9
                (EIGL) starpniecību dara pieejamas digitāli konsolidētas datu kopas par visdažādākajiem relevantajiem enerģētiskajiem un vidiskajiem faktoriem, lai palīdzētu dalībvalstīm identificēt atjaunīgās enerģijas ražošanai izdevīgas teritorijas, kurās iespējams strauji izvērst jaunus atjaunīgās enerģijas projektus. Komisija plāno šo kartēšanas rīku pilnveidot, proti, tajā iekļaut vēl citas datu kopas un saites uz dalībvalstu digitālās telpiskās plānošanas rīkiem.

               IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.

               DEFINĪCIJA

               (1)Šajā ieteikumā un tam pievienotajos norādījumos ar atjaunīgās enerģijas projektiem jāsaprot ietver atjaunīgās enerģijas ražošanas stacijas, kā tās definētas Atjaunīgo energoresursu direktīvā (tostarp atjaunīgā ūdeņraža stacijas), kā arī aktīvus, kas vajadzīgi to tīkla pieslēgumam un saražotās enerģijas uzkrāšanai.

               ĀTRĀKAS UN ĪSĀKAS PROCEDŪRAS

               (2)Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka atjaunīgās enerģijas ražošanas staciju, to elektroenerģijas, gāzes un siltuma tīklu pieslēgumu, pašu šo tīklu un uzkrāšanas aktīvu plānošanai, būvniecībai un ekspluatācijai tiek piemērota pati labvēlīgākā no pieejamām plānošanas un atļaujas piešķiršanas procedūrām, un ka šāda plānošana, būvniecība un ekspluatācija tiek uzskatīta par tādu, kas ir sevišķi svarīgās sabiedrības interesēs un sabiedrības drošības interesēs, ņemot vērā tiesību akta priekšlikumu, ar ko tiek grozīti un nostiprināti Direktīvas (ES) 2018/2001 noteikumi par administratīvajām procedūrām, tomēr neskarot Savienības tiesību aktus.

               (3)Dalībvalstīm būtu jānosaka skaidri, paātrināti un pēc iespējas īsāki termiņi visiem posmiem, kas jāiziet, lai saņemtu atļauju atjaunīgās enerģijas projektu būvniecībai un ekspluatācijai, un jānorāda gadījumi, kad šādus termiņus var pagarināt un kādos apstākļos. Dalībvalstīm būtu jānosaka saistoši maksimālie termiņi visiem attiecīgajiem vides ietekmējuma novērtējuma procedūras posmiem. Atļauju piešķiršanas procedūru ilgums saules enerģijas aprīkojuma uzstādīšanai mākslīgās struktūrās būtu jāierobežo līdz trim mēnešiem.

               (4)Dalībvalstīm būtu jānosaka termiņi un jāparedz īpaši procedūras noteikumi, lai nodrošinātu, ka tiesvedība sakarā ar tiesas iestāžu pieejamību atjaunīgās enerģijas projektu kontekstā ir efektīva.

               (5)Dalībvalstīm vajadzētu paredzēt, ka visas atļauju pieprasīšanas un piešķiršanas administratīvās procedūras ietvaros pastāv viens un vienots pieteikumu iesniegšanas process. Ja vajadzīgas dažādas atļaujas (tostarp saistītajiem tīkla projektiem), prioritāte dodama vienlaicīgiem, nevis secīgiem pieteikumiem.

               (6)Lai veicinātu inovatīvu tehnoloģiju ieviešanu, dalībvalstīm būtu jāļauj pieteikuma iesniedzējiem projektu tehnoloģiju specifikācijas atjaunināt periodā starp atļaujas pieteikuma iesniegšanu un projekta būvniecības uzsākšanu.

               (7)Īstenojot šos ieteikumus, dalībvalstīm būtu jāizmanto prakse, kas aprakstīta šī ieteikuma pielikumā doto norāžu I nodaļas 2. iedaļā.

               IEDZĪVOTĀJU UN KOPIENAS IESAISTES VEICINĀŠANA

               (8)Dalībvalstīm būtu jārosina iedzīvotāju (tostarp zemu un vidēju ienākumu mājsaimniecību) un energokopienu līdzdalība atjaunīgās enerģijas projektos, kā arī jāveic pasākumi, kas sekmē enerģētikas pārkārtošanas sniegto labumu nonākšanu pie vietējām kopienām, kas tādējādi vairotu sabiedrības atbalstu un iesaistīšanos.

               (9)Dalībvalstīm vajadzētu ieviest vienkāršotu kārtību, kā atļaujas tiek piešķirtas atjaunīgās enerģijas kopienām, tostarp attiecībā uz kopienu īpašumā esošu staciju pieslēgšanu tīklam, un būtu līdz minimumam jāsamazina ražošanas licencēšanas procedūras un prasības, tostarp attiecībā uz atjaunīgās enerģijas pašpatērētājiem.

               (10)Īstenojot šos ieteikumus, dalībvalstīm būtu jāizmanto prakse, kas aprakstīta šī ieteikuma pielikumā doto norāžu I nodaļas 5. iedaļas c) punktā un 6. iedaļas a) punktā.

               IEKŠĒJĀS KOORDINĀCIJAS UZLABOŠANA

               (11)Dalībvalstīm vajadzētu racionalizēt un efektīvi koordinēt gan kompetento iestāžu uzdevumus un pienākumus nacionālā, reģionālā un pašvaldību līmenī, gan normatīvos aktus, noteikumus un procedūras, kas piemērojamas atļauju piešķiršanai projektiem atjaunīgās enerģijas jomā.

               (12)Dalībvalstīm būtu jāizveido vienota vienas pieturas aģentūra, kas nodarbojas ar atļauju piešķiršanu atjaunīgās enerģijas projektiem, kā tas paredzēts Direktīvā (ES) 2018/2001, lai iesaistīto iestāžu skaitu ierobežotu līdz nepieciešamajam minimumam un maksimāli palielinātu efektivitāti, ņemot vērā sabiedriskos resursus un ieguvumus, ko sniedz tehnoloģisko, vidisko un juridisko zināšanu sakopošana.

               (13)Dalībvalstīm vajadzētu ieviest noteikumus, kas paredz, ja kompetentās iestādes nav sniegušas atbildi noteiktajos termiņos, tas nozīmē, ka attiecīgajā atļaujas piešķiršanas procedūras posmā attiecīgais pieprasījums ir uzskatāms par akceptētu (t. s. “klusēšana-piekrišana”), ja vien Savienības vai valsts tiesību aktos nav noteikts, ka tām ir katrā ziņā jāatbild.

               (14)Īstenojot šos ieteikumus, dalībvalstīm būtu jāizmanto prakse, kas aprakstīta šī ieteikuma pielikumā doto norāžu I nodaļas 3. iedaļā.

               SKAIDRAS UN DIGITALIZĒTAS PROCEDŪRAS

               (15)Jau brīdī, kas aizsākas procedūra, kurā piešķir atļauju atjaunīgās enerģijas projektiem, dalībvalstīm pieteikumu iesniedzējiem būtu jāsniedz skaidra, pilnīga un pārredzama informācija par visām prasībām un procedūras posmiem, tostarp sūdzību procedūrām.

               (16)Dalībvalstīm vajadzētu ieviest pilnībā digitālas atļaujas piešķiršanas procedūras un e-saziņu, kas stātos papīra dokumentācijas vietā. Vajadzētu izveidot tiešsaistes procedūru rokasgrāmatu, kurā projektu attīstītāji varētu saņemt visu nepieciešamo informāciju, tostarp pieteikumu veidnes, vides pētījumus un datus, informāciju par sabiedrības līdzdalības iespējām un administratīvajiem maksājumiem.

               (17)Īstenojot šos ieteikumus, dalībvalstīm būtu jāizmanto prakse, kas aprakstīta šī ieteikuma pielikumā doto norāžu I nodaļas 3. iedaļā.

               PIETIEKAMI CILVĒKRESURSI UN PRASMES

               (18)Dalībvalstīm būtu jāgādā par to, ka atļauju piešķiršanas struktūrām un vidiskās novērtēšanas iestādēm ir pietiekami kvalificēts personāls pietiekamā skaitā un ar attiecīgām prasmēm un kvalifikāciju.

               (19)Dalībvalstīm vajadzētu izmantot Savienības un valstu finansējumu, kas pieejams prasmju pilnveidei un pārkvalifikācijai, jo īpaši reģionālā un vietējā līmenī, un jāapsver iespēja izveidot prasmēm veltītu nozaru sadarbības aliansi, lai pilnveidotu to darbinieku prasmes, kuri strādā ar atļauju piešķiršanas procedūrām un vidiskajiem novērtējumiem.

               (20)Īstenojot šos ieteikumus, dalībvalstīm būtu jāizmanto prakse, kas aprakstīta šī ieteikuma pielikumā doto norāžu I nodaļas 4. iedaļā.

               PROJEKTU NORISES VIETU LABĀKA APZINĀŠANA UN PLĀNOŠANA

               (21)Dalībvalstīm vajadzētu bez liekas kavēšanās apzināt atjaunīgās enerģijas projektu īstenošanai piemērotas vietas uz sauszemes un jūrā, ņemot vērā savus nacionālos enerģētikas un klimata plānus un šo projektu devumu pārskatītā 2030. gada atjaunīgās enerģijas mērķrādītāja sasniegšanā. Šā kartēšanas procesa ietvaros vajadzētu iezīmēt limitētas un skaidri definētas teritorijas, kas ir īpaši piemērotas atjaunīgās enerģijas projektiem (“atjaunīgās enerģijas ražošanai izdevīgas teritorijām”), tajā pašā laikā pēc iespējas izvairoties no vidiski vērtīgām teritorijām un cita starpā par prioritāti nosakot degradētu, lauksaimniecībā neizmantojamu zemi. Tālab dalībvalstis tiek mudinātas izmantot atjauninātās datu kopas, ko nodrošina Energoindustriālās ģeogrāfijas laboratorija (EIGL)
                  10
               .

               (22)“Lieguma zonas", kurās nav iespējams attīstīt atjaunīgās enerģijas ražošanu, dalībvalstīm būtu jāierobežo līdz nepieciešamajam minimumam. Tām vajadzētu sniegt skaidru, pārredzamu, pamatotu un argumentētu informāciju par ierobežojumiem, kas saistīti ar attālumu līdz mājokļiem un militārās vai civilās aviācijas zonām. Ierobežojumiem vajadzētu būt balstītiem uz pierādījumiem un izstrādātiem tā, lai tie atbilstu paredzētajam mērķim, taču ļautu maksimāli paplašināt projektu attīstīšanai pieejamo telpu, ņemot vērā arī citus telpiskās plānošanas ierobežojumus.

               (23)Dalībvalstīm vajadzētu racionalizēt prasības par atjaunīgās enerģijas projektu vides ietekmējuma novērtēšanu, ciktāl tas ir likumīgi iespējams, piemērojot pieejamās tehniskās norādes par to, kā salāgot atjaunīgās enerģijas projektu izvēršanu ar Savienības vides tiesību aktiem, un kopīgā procedūra apvienojot vides ietekmējuma novērtējumu un citus piemērojamos vidiskos novērtējumus. Dalībvalstīm būtu sistemātiski jāizmanto tvēruma noskaidrošanas pētījumi
                  11
                vai pat tie jānosaka par obligātiem, lai uzlabotu vides ietekmējuma novērtēšanas procesa kvalitāti.

               (24)Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka Padomes Direktīvas 92/43/EEK
                  12
                aptverto savvaļas putnu un aizsargājamo sugu īpatņu nonāvēšana vai iztraucēšana nav šķērslis atjaunīgās enerģijas projektu attīstīšanai, proti, būtu jānosaka, ka šādos projektos vajadzības gadījumā ir jāintegrē mitigācijas pasākumi, kas efektīvi ļauj pēc iespējas novērst nonāvēšanu vai iztraucēšanu, būtu jāseko līdzi to efektivitātei un, ņemot vērā monitoringa gaitā iegūto informāciju, būtu jāveic turpmāki pasākumu, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka nav būtiskas negatīvas ietekmes uz attiecīgo sugu populāciju. Ja šādi pasākumi tiek īstenoti, atsevišķu īpatņu nejauša nonāvēšana vai iztraucēšana nebūtu jāuzskata par apzinātu, un tāpēc uz to nebūtu jāattiecina ne Direktīvas 92/43/EEK 12. panta 1. punkts, ne Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/147/EK
                  13
                5. pants.

               (25)Dalībvalstīm būtu jāveicina tas, ka sabiedrība jau sākumā iesaistās telpisko plānu izstrādē, teritoriju daudzveidīgas izmantošanas veicināšanā un lēmumu pieņemšanā par to, kur un kā var būvēt vai uzstādīt atjaunīgās enerģijas iekārtas, tostarp maza mēroga iekārtas pašvaldību līmenī. Dalībvalstīm vajadzētu tiekties koordinēti plānot tīklus un atjaunīgās enerģijas ražošanas jaudas visos līmeņos, tostarp reģionālās sadarbības kontekstā.

               (26)Īstenojot šos ieteikumus, dalībvalstīm būtu jāizmanto prakse, kas aprakstīta šī ieteikuma pielikumā doto norāžu I nodaļas 5. iedaļā.

               VIEGLĀKA PIESLĒGŠANĀS TĪKLAM

               (27)Dalībvalstīm vajadzētu piekopt ilgtermiņa tīkla plānošanu un investīcijas saskanīgi ar plānoto atjaunīgās enerģijas ražošanas jaudu paplašināšanu, ņemot vērā nākotnes pieprasījumu un klimatneitralitātes mērķi.

               (28)Dalībvalstīm būtu jāizveido vienkāršotas procedūras, kas attiecas uz esošo atjaunīgās enerģijas staciju energoatjaunināšanu, tostarp optimizētas vidisko novērtējumu procedūras, un jāpieņem vienkārša paziņošanas procedūra attiecībā uz tīkla pieslēgumiem, ja nav paredzama būtiska negatīva vidiskā vai sociālā ietekme.

               (29)Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka sistēmu operatori i) tīkla pieslēguma pieteikumiem izmanto pārredzamu un digitālu procedūru; ii) sniedz informāciju par tīkla jaudu; iii) optimizē tīkla jaudas izmantošanu, ļaujot to izmantot elektrostacijām, kas kombinē vairākas savstarpēji papildinošas tehnoloģijas.

               (30)Dalībvalstīm būtu jānodrošina juridiskā noteiktība attiecībā uz dabasgāzes cauruļvadu pārprofilēšanu, lai tos varētu izmantot ūdeņradim, skaidri norādot, kādas atļaujas būs vajadzīgas, un atļaujot saglabāt esošās atļaujas.

               (31)Īstenojot šos ieteikumus, dalībvalstīm būtu jāizmanto prakse, kas aprakstīta šī ieteikuma pielikumā doto norāžu I nodaļas 6. iedaļā.

               INOVATĪVI PROJEKTI

               (32)Dalībvalstis tiek mudinātas ieviest t.s. “regulatīvās smilškastes”, kurās tiek izmēģināti mērķtiecīgi atbrīvojumi no nacionālā, reģionālā vai vietējā tiesiskā un regulatīvā satvara attiecībā uz inovatīvām tehnoloģijām, produktiem, pakalpojumiem vai pieejām, kas atvieglotu atļauju piešķiršanu nolūkā atbalstīt atjaunīgās enerģijas, uzkrāšanas un citu dekarbonizācijas tehnoloģiju ieviešanu un integrēšanu sistēmā saskaņā ar Savienības tiesību aktiem.

               ENERĢIJAS PIRKUMA LĪGUMU ATVIEGLOŠANA

               (33)Dalībvalstīm būtu ātri jānovērš visi nepamatotie administratīvie vai tirgus šķēršļi, kas kavē  korporatīvo atjaunīgās enerģijas pirkuma līgumu slēgšanu, jo īpaši tāpēc, lai paātrinātu korporatīvo atjaunīgās enerģijas pirkuma līgumu izmantošanu mazo un vidējo uzņēmumu vidū.

               (34)Dalībvalstīm vajadzētu izstrādāt, ieplānot un ieviest atbalsta shēmas (un izcelsmes apliecinājumus) tā, lai tās būtu saderīgas ar korporatīvajiem atjaunīgās enerģijas pirkuma līgumiem, papildinātu tos un sekmētu to izmantošanu.

               (35)Īstenojot šos ieteikumus, dalībvalstīm būtu jāizmanto prakse, kas aprakstīta šī ieteikuma pielikumā doto norāžu II nodaļā.

               MONITORINGS, ZIŅOŠANA UN PĀRSKATĪŠANA

               (36)Dalībvalstīm būtu jāizveido kontaktpunkts, kura uzdevums būtu regulāri sekot līdzi tam, kādas ir nozīmīgākās atļauju piešķiršanas procesa nepilnības un risināt problēmas, ar kurām saskaras atjaunīgās enerģijas projektu izstrādātāji.

               (37)Sākot no 2023. gada marta, dalībvalstīm ik pēc diviem gadiem, kad tās saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2018/1999
                  14
                17. pantu iesniedz savus integrētos nacionālos enerģētikas un klimata progresa ziņojumus, būtu jāpaziņo Komisijai visa pieejamā detalizētā informācija par šā ieteikuma īstenošanas gaitu.

               (38)Kad būs pagājuši divi gadi pēc šā ieteikuma pieņemšanas, Komisija novērtēs, kā norisinās tā īstenošana un vai, ņemot vērā dalībvalstu iesniegto informāciju, ir vajadzīgi turpmāki pasākumi.

               Briselē, 18.5.2022

                     Komisijas vārdā —

                     Kadri SIMSON
                     Komisijas locekle

                     (1)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2021/1119 (2021. gada 30. jūnijs), ar ko izveido klimatneitralitātes panākšanas satvaru un groza Regulas (EK) Nr. 401/2009 un (ES) 2018/1999 (“Eiropas Klimata akts”) (OV L 243, 9.7.2021., 1. lpp.).

                     (2)

                        Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Eiropadomei, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “REPowerEU: Vienota Eiropas rīcība cenas ziņā pieejamākai, drošākai un ilgtspējīgākai enerģijai” COM(2022)108 final.

                     (3)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2001/77/EK (2001. gada 27. septembris) par tādas elektroenerģijas pielietojuma veicināšanu iekšējā elektrības tirgū, kas ražota, izmantojot neizsīkstošos enerģijas avotus (OV L 283, 27.10.2001., 33. lpp.).

                     (4)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/28/EK (2009. gada 23. aprīlis) par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu un ar ko groza un sekojoši atceļ Direktīvas 2001/77/EK un 2003/30/EK (OV L 140, 5.6.2009., 16. lpp.).

                     (5)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2018/2001 (2018. gada 11. decembris) par no atjaunojamajiem energoresursiem iegūtas enerģijas izmantošanas veicināšanu (OV L 328, 21.12.2018., 82. lpp.);

                     (6)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2021/240 (2021. gada 10. februāris), ar ko izveido tehniskā atbalsta instrumentu.

                     (7)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/89/ES (2014. gada 23. jūlijs), ar ko izveido jūras telpiskās plānošanas satvaru (OV L 257, 28.8.2014., 135.-145. lpp.).

                     (8)

                        Sk. Komisijas ziņojumu par progresu, kas panākts, īstenojot JTP direktīvu, COM(2022)185, 2022. gada 3. maijs.

                     (9)

                  https://energy-industry-geolab.jrc.ec.europa.eu/

                     (10)

                        https://ec.europa.eu/energy-industry-geography-lab

                     (11)

                        Tvēruma noskaidrošana nozīmē, ka tiek izdots atzinums par to, cik plaša un detalizēta vidiskā informācija jāiesniedz kā vides ietekmējuma novērtējuma ziņojums.

                     (12)

                        Padomes Direktīva 92/43/EEK (1992. gada 21. maijs) par dabisko dzīvotņu, savvaļas faunas un floras aizsardzību (OV L 206, 22.7.1992., 7. lpp.).

                     (13)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/147/EK (2009. gada 30. novembris) par savvaļas putnu aizsardzību (OV L 20, 26.1.2010., 7. lpp.).

                     (14)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2018/1999 (2018. gada 11. decembris) par enerģētikas savienības un rīcības klimata politikas jomā pārvaldību un ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 663/2009 un (EK) Nr. 715/2009, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/22/EK, 98/70/EK, 2009/31/EK, 2009/73/EK, 2010/31/ES, 2012/27/ES un 2013/30/ES, Padomes Direktīvas 2009/119/EK un (ES) 2015/652 un atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 525/2013 (OV L 328, 21.12.2018., 1. lpp.).


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 22.5.2017
            COM(2017) 516 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Ungārijas 2017. gada valsts reformu programmuun ar ko sniedz Padomes atzinumu par Ungārijas 2017. gada konverģences programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Ungārijas 2017. gada valsts reformu programmu

                  un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Ungārijas 2017. gada konverģences programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu
                  2
               ,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas
                  3
               ,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2016. gada 16. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu
                  4
               , iezīmējot 2017. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2017. gada 9. un 10. martā. Komisija 2016. gada 16. novembrī, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu
                  5
               , kurā Ungārija nebija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (2)2017. gada ziņojums par Ungāriju
                  6
                tika publicēts 2017. gada 22. februārī. Tajā tika izvērtēti Ungārijas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti Padomes 2016. gada 12. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Ungārijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu.

               (3)Ungārija 2017. gada 2. maijā iesniedza savu 2017. gada valsts reformu programmu un 2017. gada konverģences programmu. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās tika izvērtētas vienlaikus.

               (4)Attiecīgie konkrētai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, veicot dalībvalsts programmu plānošanu attiecībā uz Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem (ESI fondiem) 2014.–2020. gadam. Kā paredzēts tiesību aktā, kas reglamentē ESI fondus
                  7
               , gadījumā, ja ir nepieciešams atbalsts attiecīgo konkrētai valstij adresēto ieteikumu īstenošanā, Komisija var lūgt dalībvalsti pārskatīt un grozīt tās attiecīgās ESI fondu programmas. Komisija ir sniegusi papildu norādes par minēto noteikumu piemērošanu
                  8
               .

               (5)Uz Ungāriju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa un noteikums par parādu. Valdība savā 2017. gada konverģences programmā plāno nominālā deficīta pasliktināšanos no 1,8 % 2016. gadā līdz 2,4 % gan 2017. gadā, gan 2018. gadā un pēc tam līdz 2021. gadam pakāpenisku samazināšanos līdz 1,2 % no IKP. Ir plānots, ka vidējā termiņa budžeta mērķis — strukturālais deficīts 1,7 % apmērā no IKP līdz 2016. gadam, kas tika pārskatīts un no 2017. gada būs 1,5 % no IKP, — tiks sasniegts līdz 2020. gadam. Tomēr, pamatojoties uz pārrēķināto
                  9
                strukturālo bilanci, vidējā termiņa budžeta mērķis netiktu sasniegts visā programmas laikā. Kā teikts konverģences programmā, ir sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP līdz 2021. gada beigām pakāpeniski samazināsies līdz aptuveni 61 %. Makroekonomiskais scenārijs, kas ir budžeta prognozes pamatā, ir labvēlīgs, un tas apdraud budžeta deficīta mērķu īstenošanu.

               (6)2017. gada konverģences programmā ir norādīts, ka 2016. un 2017. gadā bēgļu ārkārtējā pieplūduma un ar drošību saistīto pasākumu ietekme uz budžetu ir nozīmīga, un sniegti atbilstoši pierādījumi par minēto budžeta papildu izmaksu tvērumu un veidu. Saskaņā ar Komisijas datiem, attiecināmie papildu izdevumi 2015. gadā sasniedza 0,04 % no IKP saistībā ar bēgļu ārkārtējo pieplūdumu un 2016. gadā nav attiecināmu papildu izdevumu saistībā ar bēgļu pieplūdumu. Attiecināmie papildu izdevumi ar drošību saistītiem pasākumiem 2016. gadā sasniedza 0,04 % no IKP. 2017. gadā nav sagaidāms, ka vēl vairāk palielināsies izdevumi bēgļu ārkārtējā pieplūduma dēļ, turpretī ar drošību saistīto pasākumu papildu ietekme uz budžetu pašlaik tiek lēsta 0,14 % apmērā no IKP. Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktā un 6. panta 3. punktā paredzētie noteikumi atļauj šādus papildu izdevumus, jo bēgļu pieplūdums, kā arī spēcīgie terorisma draudi ir ārkārtēji apstākļi, to ietekme uz Ungārijas publiskajām finansēm ir nozīmīga un stabilitāte netiktu apdraudēta, ja tiktu pieļauta pagaidu novirze no korekcijām vidējā termiņa budžeta mērķa sasniegšanai. Tāpēc nepieciešamā korekcija vidējā termiņa budžeta mērķa sasniegšanai 2016. gadā ir samazināta, lai ņemtu vērā šīs ar drošību saistītās papildu izmaksas. Attiecībā uz 2017. gadu galīgais novērtējums, tostarp par attiecināmajām summām, tiks veikts 2018. gada pavasarī, pamatojoties uz Ungārijas iestāžu sniegtajiem novērotajiem datiem.

               (7)Padome 2016. gada 12. jūlijā ieteica Ungārijai panākt ikgadējo fiskālo korekciju 0,6 % apmērā no IKP virzībā uz vidējā termiņa budžeta mērķi 2017. gadā. Pamatojoties uz Komisijas 2017. gada pavasara prognozi, pastāv risks būtiskai novirzei no minētās prasības 2017. gadā.

               (8)Ņemot vērā Ungārijas fiskālo situāciju un jo īpaši tās parādu līmeni, ir sagaidāms, ka 2018. gadā Ungārija turpinās veikt korekciju virzībā uz tās vidējā termiņa budžeta mērķi, proti, strukturālo deficītu 1,5 % apmērā no IKP. Atbilstoši Stabilitātes un izaugsmes pakta ietvaros kopīgi saskaņotajai korekciju matricai minētā korekcija atbilst prasībai par valdības neto primāro izdevumu
                  10
                nominālo izaugsmes tempu, kas 2018. gadā nedrīkst pārsniegt 2,8 %. Tas atbilstu strukturālajai korekcijai 1,0 % apmērā no IKP. Nemainīgas politikas apstākļos pastāv risks būtiskai novirzei no minētās prasības 2018. gadā. Tajā pašā laikā tiek prognozēts, ka Ungārija 2017. un 2018. gadā izpildīs noteikumu par parādu. Kopumā Padome uzskata, ka, sākot no 2017. gada, būs nepieciešami turpmāki pasākumi, lai ievērotu Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Tomēr, kā paredzēts Regulā (EK) Nr. 1466/97, budžeta plānu un rezultātu izvērtējumā būtu jāņem vērā dalībvalsts budžeta bilance, ņemot vērā arī cikliskus apstākļus. Kā atgādināts Komisijas paziņojumā, kas pievienots šiem konkrētām valstīm adresētajiem ieteikumiem, 2018. gada budžeta rezultātu izvērtējumā būs pienācīgi jāņem vērā mērķis panākt tādu fiskālo nostāju, kas sekmē gan pašreizējās atlabšanas stiprināšanu, gan Ungārijas publisko finanšu stabilitātes nodrošināšanu. Šajā sakarā Komisija plāno izmantot piemērojamo rīcības brīvību, ņemot vērā ciklisko situāciju Ungārijā.

               (9)Ungārijas konkurētspēju un iespējamo izaugsmi kavē nelielās privātās investīcijas un zemais ražīgums. Faktori, kas negatīvi ietekmē darījumdarbības vidi un uzņēmumu investīcijas, ir saistīti jo īpaši ar trūkumiem institucionālajā darbībā un pārvaldībā. Līdz ar nepietiekamu ieinteresēto personu iesaisti un uz pierādījumiem nepietiekami balstītu politikas veidošanu regulatīvās un nodokļu vides biežās izmaiņas ir viens no lielākajiem šķēršļiem darījumdarbībai Ungārijā. Regulatīvajiem šķēršļiem pakalpojumu nozarē arī ir tendence ierobežot tirgus dinamiku un kavēt investīcijas. Ierobežojošie noteikumi, tostarp, mazumtirdzniecībā, ierobežo konkurenci pakalpojumu nozarē un rada slogu darījumdarbības videi.

               (10)Ungārijas kopējā nodokļu attiecība pret IKP joprojām ir krietni lielāka nekā citās reģiona valstīs, un problēmas nodokļu sistēmā vēl nav atrisinātas. Valdība 2017. gadā par pieciem procentpunktiem ir samazinājusi darba devēju sociālā nodrošinājuma iemaksas, un 2018. gadā ir plānots samazinājums par vēl diviem procentpunktiem. Šis pasākums ir ievērojami samazinājis nodokļu īpatsvaru darbaspēka izmaksās zemu atalgotiem darba ņēmējiem, taču tas joprojām ir liels. Tas jo īpaši attiecas uz zemu atalgotiem darba ņēmējiem, kuriem nav bērnu, un šis rādītājs joprojām ir viens no augstākajiem ES. Nodokļu sistēma joprojām ir sarežģīta. Neraugoties uz to, ka sektoram specifiskiem nodokļiem — un dažiem no tiem joprojām ir ļoti kropļojoša ietekme — kopš 2013. gada ir tendence samazināties, tie joprojām sarežģī nodokļu sistēmu un mazina investoru uzticēšanos. Nodokļu sistēmas sarežģītība un nenoteiktība, kas tādējādi saistīta ar lielām saistību izpildes izmaksām un administratīvajiem slogiem, turpina negatīvi ietekmēt investoru uzticēšanos Ungārijā.

               (11)Trūkumi institucionālajā darbībā rada slogu darījumdarbības videi un samazina ekonomikas izaugsmes potenciālu. Neraugoties uz nesenajiem uzlabojumiem un Publiskā iepirkuma likuma grozījumiem, panākumi pārredzamības un konkurences stiprināšanā attiecībā uz publiskajiem iepirkumiem joprojām nav lieli, un vēl nav konkrētu pierādījumu par tiem. Pašreizējā e-iepirkuma stratēģija ir stabils pamats pārredzamības uzlabošanai, taču tās īstenošana un ietekme uz efektivitāti un pārredzamību ir jāuzrauga. Korupcijas riski joprojām ir lieli, un tas negatīvi ietekmē darījumdarbības vidi, un tāpat arī pasākumos, kas veikti šīs problēmas risināšanai, ir ievērojami trūkumi. Ungārijā arī kavējas tās e-iepirkuma stratēģijas īstenošana. Tas palēnina e-iepirkumu laicīgu ieviešanu Ungārijā un mazina iespējas sasniegt pārredzamības uzlabošanas un konkurences palielināšanas mērķi.

               (12)Ungārijā situācija pakalpojumu nozarē, tostarp mazumtirdzniecībā, joprojām ir īpaši problemātiska. Iepriekšējā gada laikā Ungārijas valdība turpināja iejaukties tirgos, kas iepriekš bija atvērti konkurencei, un pieņēma jaunas, stingrākas prasības attiecībā uz pasažieru pārvadājumu pakalpojumiem, kurus sniedz neatkarīgi dispečeru centri. Ungārijas valdība neveica būtiskus pasākumus, lai atvieglotu regulatīvo vidi pakalpojumu nozarē, jo īpaši attiecībā uz mazumtirdzniecību, atkritumu apsaimniekošanas sabiedriskajiem pakalpojumiem, mācību grāmatu publicēšanu un izplatīšanu un mobilo maksājumu sistēmām. Mazumtirdzniecības nozarē trūkst skaidru norāžu par atļauju piešķiršanu tādu jaunu veikalu atvēršanai, kas ir lielāki par 400 kvadrātmetriem. Tas nozarē arvien vairāk palielina pārredzamības un prognozējamības trūkumu. Tas, ka vēl aizvien pastāv regulatīvi šķēršļi pakalpojumu nozarē, tostarp mazumtirdzniecībā, ierobežo tirgus dinamiku un kavē investīcijas, kā arī rada nenoteiktību investoriem, jo īpaši ārvalstu investoriem.

               (13)Lai atbalstītu Ungārijas konkurētspēju un iespējamo izaugsmi vidējā termiņā, izšķiroša nozīme būs strukturālām reformām nolūkā veicināt investīcijas cilvēkkapitālā, jo īpaši izglītībā un veselības aprūpē, un nolūkā turpināt darba tirgus darbības uzlabošanu. Būs svarīgi arī uzlabot sociālo taisnīgumu, lai nodrošinātu iekļaujošāku izaugsmi.

               (14)Sniegums attiecībā uz pamatprasmju nodrošināšanu starptautiskā skatījumā joprojām ir vājš. Starptautiskās skolēnu novērtēšanas programmas (PISA) 2015. gada pētījumā par izglītības sistēmām secināts, ka rezultāti ievērojami pasliktinās un skolēnu sociālekonomiskās izcelsmes ietekme uz izglītības rezultātiem ir viena no lielākajām ES. Skolas veida ietekme uz izglītības rezultātiem ir ļoti ievērojama. Eksakto priekšmetu mācībstundu skaita samazinājums arodģimnāzijās kopš 2016. gada, visticamāk, pastiprinās to, ka Ungārija atpaliek eksakto zinību jomā. Mācības priekšlaicīgi pārtraukušo skolēnu īpatsvars pēdējo piecu gadu laikā saglabājas nemainīgs un ir jo īpaši liels romu vidū. Nelabvēlīgā situācijā esošo skolēnu sadalījums pa skolām nav vienmērīgs, un romu izcelsmes bērni arvien biežāk apmeklē romu vairākuma skolas un klases. Ir ieviesti pasākumi, lai atbalstītu skolotāju apmācību, pirmsskolas izglītību un mācību panākumus un vērstos pret mācību priekšlaicīgu pārtraukšanu romu vidū. Tomēr trūkst vispusīgu un sistēmisku pasākumu, lai risinātu segregācijas problēmu. To cilvēku skaits, kas piesakās terciārajai izglītībai, nav pietiekami liels un absolvēšanas rādītāji nav pietiekami labi, lai apmierinātu pieaugošo pieprasījumu pēc augsti kvalificēta darbaspēka. 2017. gadā pieņemtie Augstākās izglītības likuma grozījumi var vēl vairāk pasliktināt situāciju.

               (15)Darba tirgus dinamika pēdējos gados ir bijusi pozitīva, un bezdarbs ir atgriezies pirmskrīzes līmenī. Nodarbinātība ir sasniegusi vēsturiski augstu līmeni, un tas ir izrietējis no darbvietu radīšanas privātajā sektorā un sabiedrisko darbu shēmas, kura joprojām ir vērienīgākā aktīva darba tirgus politika Ungārijā un kurā iesaistīti vairāk nekā 200 000 dalībnieku. Pēdējos gados ir pieņemts pasākumu kopums nolūkā veicināt pāreju no minētās shēmas uz primāro darba tirgu. Taču shēma joprojām nav pietiekami mērķorientēta, un tās efektivitāte attiecībā uz dalībnieku reintegrāciju atvērtajā darba tirgū joprojām ir ierobežota. Tajā pašā laikā dažās nozarēs palielinās darbaspēka trūkums. Tiek pastiprinātas arī citi aktīvās darba tirgus politikas pasākumi, daļēji ar ES fondu atbalstu, bet ir nepieciešami turpmāki centieni, lai efektīvi veicinātu pāreju uz primāro darba tirgu. Bezdarbnieku profilēšanas sistēma darbojas, bet vēl nav pilnībā efektīva. Pēdējos gados ir palielinājusies sieviešu un vīriešu nodarbinātības atšķirība, un vecāku statusa ietekme uz sieviešu nodarbinātību ir viena no lielākajām ES. Ekonomiski aktīva darbaspēka līmeni ietekmē salīdzinoši vājie veselības rādītāji un nevienlīdzīgā piekļuve veselības aprūpei. Sociālo partneru līdzdalība politikas veidošanā ir neliela.

               (16)Daži nabadzības rādītāji ir atgriezušies pirmskrīzes līmenī, taču joprojām ir augstāki nekā vidēji ES. Bērnu un romu nabadzība joprojām ir īpaši augsta, lai arī tā samazinās. Ievērojams nodarbināto romu īpatsvars strādā sabiedrisko darbu shēmas ietvaros. Viņu efektīva integrācija atvērtajā darba tirgū līdz šim joprojām ir ierobežota.

               (17)Sociālās palīdzības un bezdarbnieka pabalstu adekvātums un segums ir ierobežots. Bezdarbnieka pabalstu saņemšanas ilgums joprojām ir visīsākais ES, proti, trīs mēneši, un šis laiks ir īsāks nekā darba meklētājiem vidēji ir nepieciešams darba atrašanai. Ar 2015. gada sociālās palīdzības reformu tika racionalizēta pabalstu sistēma, taču, šķiet, ka tas nav garantējis vienotu un pienācīgu minimālo dzīves līmeni grūtībās nonākušajiem. Saistībā ar pabalstiem, kurus pārvalda komūnas, ir liela rīcības brīvība attiecībā uz atbilstības kritērijiem un tiesību līmeni, kas pabalstu saņēmējiem rada nenoteiktību. Minimālā ienākuma pabalsts joprojām ir iesaldēts ļoti zemā līmenī, taču iestādes plāno nākamajos gados pakāpeniski celt mērķorientētu naudas pabalstu līmeni. Jau 2017. gadā trīs no šādiem pabalstiem tika nedaudz palielināti. Papildu mērķorientēti pasākumi palīdzētu mazināt visnelabvēlīgākajā situācijā esošo grupu, jo īpaši bērnu un romu, materiālo nenodrošinātību.

               (18)Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Ungārijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2017. gada ziņojumā par valsti. Tā ir arī izvērtējusi konverģences programmu un valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Ungārijai adresētiem ieteikumiem. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Ungārijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina ES vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu.

               (19)Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi konverģences programmu, un tās atzinums
                  11
                ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Ungārijai 2017. un 2018. gadā rīkoties šādi.

               1.Īstenot savu fiskālo politiku atbilstoši Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvās daļas prasībām, kas nozīmē ievērojamus fiskālos centienus 2018. gadā. Īstenojot politikas rīcību, būtu jāapsver tādas fiskālās nostājas panākšana, kas sekmē gan pašreizējās atlabšanas stiprināšanu, gan Ungārijas publisko finanšu stabilitātes nodrošināšanu.

               2.Pabeigt nodokļu īpatsvara darbaspēka izmaksās samazināšanu zemu atalgotiem darba ņēmējiem un vienkāršot nodokļu struktūru, jo īpaši, samazinot tos sektoram specifiskos nodokļus, kam ir viskropļojošākā ietekme. Stiprināt pārredzamību un konkurenci publiskā iepirkuma jomā, īstenojot visaptverošu un efektīvu e-iepirkuma sistēmu, un stiprināt korupcijas novēršanas regulējumu. Stiprināt regulējuma prognozējamību, pārredzamību un konkurenci, jo īpaši pakalpojumu nozarē, tostarp mazumtirdzniecībā.

               3.Labāk pielāgot sabiedrisko darbu shēmu tiem, kas ir vistālāk no darba tirgus, un sniegt efektīvu atbalstu darba meklētājiem, lai veicinātu pāreju uz darba tirgu, tostarp pastiprinot aktīvu darba tirgus politiku. Veikt pasākumus, lai uzlabotu izglītības rezultātus un palielinātu nelabvēlīgā situācijā esošu grupu, jo īpaši romu, dalību iekļaujošā vispārējā izglītībā. Uzlabot sociālās palīdzības adekvātumu un segumu un pagarināt bezdarbnieka pabalstu saņemšanas ilgumu.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)
                  COM(2017) 516 final.

                     (3)
                  P8_ TA(2017)0038, P8_ TA(2017)0039 un P8_ TA(2017)0040.

                     (4)
                  COM(2016) 725 final.

                     (5)
                  COM(2016) 728 final.

                     (6)
                  SWD(2017) 82 final/2.

                     (7)
                  23. pants Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006, OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.

                     (8)

                        COM(2014) 494 final.

                     (9)
                  Strukturālā bilance, ko Komisija pārrēķinājusi, pamatojoties uz konverģences programmā sniegto informāciju, atbilstīgi kopīgi saskaņotai metodikai.

                     (10)
                  Valdības neto izdevumus veido kopējie valdības izdevumi, izņemot procentu izdevumus, izdevumus saistībā ar Savienības programmām, kas ir pilnībā izlīdzināti ar ienākumiem no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas saistībā ar bezdarbnieku pabalstu izdevumiem. Valsts finansētā bruto pamatkapitāla veidošanas līmenis ir izlīdzināts četru gadu laikposmā. Ir ņemti vērā tiesību aktos paredzētie diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu jomā ir atskaitīti.

                     (11)
                  Atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktam.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 13.5.2015
            COM(2015) 272 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Rumānijas 2015. gada valsts reformu programmuun ar ko sniedz Padomes atzinumu par Rumānijas 2015. gada konverģences programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Rumānijas 2015. gada valsts reformu programmu

                  un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Rumānijas 2015. gada konverģences programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību
                  2
               , un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu
                  3
               ,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas
                  4
               ,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija. Stratēģijā lielākoties pievērsta uzmanība galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)Padome 2010. gada 13. jūlijā, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), un 2010. gada 21. oktobrī tā pieņēma lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm. Kopā tie veido “integrētās pamatnostādnes”, ko dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)Padome 2014. gada 8. jūlijā pieņēma ieteikumu par Rumānijas 2014. gada valsts reformu programmu un sniedza atzinumu par atjaunināto Rumānijas 2014. gada konverģences programmu.

               (4)Komisija 2014. gada 28. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu
                  5
               , iezīmējot 2015. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Tajā pašā dienā Komisija, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu
                  6
               , kurā tā noteica Rumāniju kā vienu no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (5)Eiropadome 2014. gada 18. decembrī apstiprināja prioritātes, lai veicinātu investīcijas, paātrinātu strukturālās reformas un īstenotu atbildīgu, izaugsmi veicinošu fiskālo konsolidāciju.

               (6)Komisija 2015. gada 26. februārī publicēja 2015. gada ziņojumu par Rumāniju
                  7
               . Tajā tika izvērtēti Rumānijas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti 2014. gada 8. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi. Ziņojumā par valsti ir ietverti arī padziļinātā pārskata rezultāti saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu. Komisijas veiktā analīze ļauj secināt, ka Rumānijā ir makroekonomiskā nelīdzsvarotība, kurai nepieciešama politiska rīcība un uzraudzība. Pateicoties trim secīgām ES un SVF programmām, ir ievērojami samazināta ārējā un iekšējā nelīdzsvarotība. Tomēr uzmanība jāpievērš riskiem, ko rada Rumānijas samērā lielā negatīvā neto starptautisko ieguldījumu pozīcija un vāja eksporta jauda vidējā termiņā. Joprojām pastāv ārējā un iekšējā neaizsargātība banku nozarē.

               (7)Rumānija 2015. gada 30. aprīlī iesniedza savu 2015. gada valsts reformu programmu un 2015. gada konverģences programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (8)Padome 2013. gada 22. oktobrī pieņēma Lēmumu 2013/531/ES
                  8
               , kurā tā apņēmās laikposmā līdz 2015. gada septembrim sniegt Rumānijai vidēja termiņa finansiālo palīdzību līdz pat 2 miljardu euro apmērā. Nosacījums šīs palīdzības saņemšanai ir visaptverošas ekonomikas politikas īstenošana. Kaut arī pašreizējos tirgus apstākļos Rumānija neplāno pieprasīt maksājumu daļu izmaksu, sagaidāms, ka palīdzība piesardzības pasākumu veidā palīdzēs konsolidēt makroekonomisko, budžeta un finanšu stabilitāti un, īstenojot strukturālās reformas, palielinās ekonomikas izturētspēju un izaugsmes potenciālu. Kad Rumānija būs pabeigusi programmu, tā tiks pilnībā integrēta Eiropas pusgadā.

               (9)Uz Rumāniju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa. Rumānija savā konverģences programmā ir pieprasījusi īslaicīgu novirzi (0,5 % no IKP apmērā) no nepieciešamajām korekcijām vidēja termiņa mērķa sasniegšanai, jo tiek plānotas strukturālas reformas. Tā kā programmā nebija paredzēta pietiekami sīki izstrādāta informācija par plānotajām strukturālajām reformām, Padome nevar novērtēt to ticamību. Rumānija ir arī pieprasījusi piemērot pensiju reformas klauzulu. Lai reforma būtu atbilstīga, ir nepieciešams Eurostat apstiprinājums. Pamatojoties uz Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, plānotais strukturālais deficīts 3,4 % apmērā no IKP 2016. gadā nenodrošinās pienācīgo drošības rezervi attiecībā uz Līgumā noteikto atsauces vērtību 3 % apmērā no IKP. Tāpēc Padome uzskata, ka Rumānija neatbilst prasībām, kas ļautu tai piemērot pieprasīto pagaidu atkāpi 2016. gadā.

               (10)Valdība 2015. gada konverģences programmā plāno saglabāt nominālo deficītu 1,5 % apmērā no IKP 2015. gadā un samazināt to līdz 0,8 % no IKP 2018. gadā. Valdība plāno sasniegt vidēja termiņa mērķi, proti, strukturālo deficītu 1,0 % apmērā no IKP, sākot no 2016. gada. Saskaņā ar konverģences programmu sagaidāms, ka valdības parāda attiecība pret IKP 2015. gadā sasniegs maksimumu, proti, 40,1 %, un pēc tam pakāpeniski samazināsies, un 2018. gadā tā sasniegs 37,1 %. Budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir izteikti optimistisks. Svarīgi deficītu palielinoši pasākumi, ko valdība ir apstiprinājusi 25. martā, bet Senāts — 27. aprīlī
                  9
               , un kas ir ņemti vērā Komisijas 2015. gada pavasara prognozē, konverģences programmā nav iekļauti, kaut arī tas ir paredzēts Rīcības kodeksā. Pasākumi, kas nepieciešami plānotā deficīta mērķa sasniegšanai 2016. gadā un turpmākajos gados, nav pietiekami konkrēti norādīti. Pamatojoties uz Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, tiek prognozēts, ka 2015. gadā strukturālās bilances novirze no vidēja termiņa mērķa būs 0,3 % no IKP. Tas nedaudz pārsniedz novirzi 0,25 % no IKP apmērā, kas ir atļauta saskaņā ar maksājumu bilances programmu ar nosacījumu, ka ES finansēto projektu līdzfinansējums atbilst budžetā paredzētajam. 2016. gadā novirze kļūs ievērojama un sasniegs 2,4 % no IKP, kaut gan ir nepieciešama korekcija 0,3 % apmērā no IKP. Tādēļ 2015. un 2016. gadā būs nepieciešami turpmāki pasākumi. Pamatojoties uz savu konverģences programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka pastāv risks, ka Rumānija neievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.

               (11)Rumānijas fiskālā sistēma kopumā ir stabila, taču netiek efektīvi piemērota. Vidēja termiņa un ilgtermiņa demogrāfiskās tendences un darba tirgus attīstības zemais līmenis var apdraudēt pensiju sistēmas ilgtspēju ilgtermiņā. 2010. gadā sāktā pensiju reforma jau ir sniegusi zināmus uzlabojumus, taču likums, ar kuru, sākot no 2035. gada, tiks vienādots likumā noteiktais pensionēšanās vecums vīriešiem un sievietēm un kuru 2013. gada decembrī ierosināja valdība, vēl nav pieņēmusi parlamenta Pārstāvju palāta.

               (12)Tas, ka nesen tika samazinātas darba devēju sociālā nodrošinājuma iemaksas, ir mazinājis nodokļu īpatsvaru darbaspēka izmaksās, taču tas nav noticis mērķtiecīgi. Nodokļu slogs cilvēkiem ar zemākiem ienākumiem joprojām ir liels (40 %) salīdzinājumā ar citām Eiropas valstīm. Krāpšana nodokļu jomā un nodokļu apiešana joprojām ir liela problēma un ietekmē nodokļu ieņēmumus. Ir veikti pirmie soļi saistībā ar notiekošo Rumānijas nodokļu administrēšanas reorganizāciju. 2014. gadā divos reģionos tika īstenots atbilstības pilotprojekts, kas ir vērsts pret nedeklarētu nodarbinātību, darba algām, kas netiek deklarētas pilnībā, un izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, un 2015. gadā ir plānota projekta turpmāka izvēršana. 2014. gadā tika paaugstināts vides nodokļu līmenis, pietuvinot to ES vidējam līmenim.

               (13)Lai gan 2014. gadā ir panākti zināmi uzlabojumi, nodarbinātības un aktivitātes rādītāji joprojām ir īpaši zemi sieviešu, jauniešu, gados vecāku darba ņēmēju un romu vidū. Aktīva darba tirgus politika ir tikusi pārskatīta, taču kopumā līdzdalība aktīva darba tirgus pasākumos un finansējums tiem joprojām ir mazs, jo īpaši attiecībā uz profesionālo apmācību, shēmām, kas veicina iepriekšējas mācīšanās atzīšanu, mobilitātes stimuliem un ilgtermiņa bezdarbniekiem paredzētiem pasākumiem. Rumānija ir rīkojusies, lai risinātu jauniešu bezdarba problēmu, jo īpaši, izmantojot garantiju jauniešiem, taču īstenošana ir aizkavējusies. Nav gūti panākumi attiecībā uz pārredzamu pamatnostādņu ieviešanu, lai noteiktu minimālo algu. Lai varētu sniegt personalizētus pakalpojumus un gūtu saskanīgāku īstenošanu starp mērķgrupām, valsts nodarbinātības dienestam būtu vajadzīga lielāka kapacitāte, jo īpaši attiecībā uz personālu, un integrēta īstenošanas sistēma pasākumiem, ko līdzfinansē Eiropas strukturālie un investīciju fondi.

               (14)Rumānija saskaras ar vairākām problēmām izglītības jomā — priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas rādītājs joprojām ir krietni virs ES vidējā, pirmsskolas izglītības un aprūpes pakalpojumu pieejamība un piekļuve tiem ir ierobežota, jo īpaši lauku apvidos un romu kopienai, līdzdalība mūžizglītībā joprojām ir krietni zem ES vidējā rādītāja, augstākās izglītības kvalitāte un saistība ar darba tirgu ir nepietiekama, un terciārās izglītības iegūšanas līmenis joprojām ir otrais zemākais ES. Rumānija ir sākusi risināt šīs problēmas, gūstot atšķirīgus panākumus dažādās jomās, un galarezultāti pašlaik ir maz jūtami. Ir būtiski iekavējusies valsts stratēģijas pieņemšana priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas samazināšanai. Laikposmam no 2014. līdz 2019. gadam ir izstrādāta valsts programma pirmsskolas izglītības un aprūpes jomā, ko sāks īstenot jaunajā 2015./2016. mācību gadā. Ir iekavēta valsts mūžizglītības stratēģija. Ir sagatavots terciārās izglītības stratēģijas projekts, kuras mērķis ir uzlabot augstākās izglītības atbilstību, ciešāk sasaistot to ar darba tirgus vajadzībām, un uzlabot augstākās izglītības pieejamību nelabvēlīgā situācijā esošām grupām. Ir veikti pasākumi profesionālās izglītības un apmācības, kā arī māceklības programmu uzlabošanai.

               (15)Rumānijas veselības aprūpes sistēmu raksturo vāji ārstniecības rezultāti, apgrūtināta pieejamība finansiālā un ģeogrāfiskā ziņā, mazs finansējums un neefektīva resursu izmantošana. Pastāv liela paļaušanās uz stacionārajiem pakalpojumiem, un sistēmā problēmas rada plašais un neefektīvais slimnīcu tīkls, vāji un sadrumstaloti norīkojumu tīkli un zemais to izdevumu īpatsvars, kas paredzēti primārajai veselības aprūpei. Turklāt plaši izplatītie neoficiālie maksājumi valsts veselības aprūpes sistēmā vēl vairāk samazina sistēmas pieejamību, efektivitāti un kvalitāti. Ir ieviesti dažādi pasākumi un veselības aprūpes reformas, kas ir mazinājuši finansējuma deficītu un uzlabojuši pakalpojumu līmeni un efektivitāti. 2014. gada decembrī tika apstiprināta un tiks īstenota Valsts veselības stratēģija 2014.–2020. gadam, kurā noteikts veselības nozares reformu stratēģiskais pamats. Veselības ministrija un Valsts veselības apdrošināšanas fonds apsver dažādus pasākumus veselības aprūpes finansēšanas sistēmas uzlabošanai.

               (16)Nabadzības un sociālās atstumtības mazināšana joprojām ir liela problēma Rumānijā. Lai gan nabadzības vai sociālās atstumtības riskam pakļauto iedzīvotāju īpatsvars samazinās, tas joprojām ir liels (40 % 2013. gadā) un krietni pārsniedz ES vidējo rādītāju. Sociālu pārvedumu efektivitāte (izņemot pensijas) nabadzības mazināšanas ziņā, šķiet, ir ierobežota un īpaši zema attiecībā uz bērniem. Sociālie pārvedumi nav pienācīgi sasaistīti ar aktivizēšanas pasākumiem. 2011. gada sociālās palīdzības reformas īstenošana joprojām kavējas. Sociālās iekļaušanas un nabadzības apkarošanas stratēģijas un ar to saistīto rīcības plānu pieņemšana tika atlikta. Ir gūti tikai nelieli panākumi attiecībā uz garantēto pamatienākumu ieviešanu, kas būtu vienkāršojis sociālās palīdzības sniegšanu, apvienojot trīs esošos sociālos pārvedumus. 2013. gadā valdība pieņēma Sociālās ekonomikas likumu, kas ir paredzēts, lai stiprinātu saikni starp sociālajiem pārvedumiem un aktivizēšanas pasākumiem, taču tas joprojām tiek apspriests parlamentā. Tika veikti daži efektīvi pasākumi romu tautības iedzīvotāju integrēšanai. Taču pārskatītā stratēģija romu integrēšanai novēloti tika pieņemta 2015. gada janvārī, bet tās īstenošana kavējas joprojām.

               (17)[Rumānijas administratīvās spējas ir vājas un sadrumstalotas, un tās raksturo neskaidrs atbildības sadalījums, kā rezultātā tiek mazināta ekonomikas konkurētspēja. Ir konstatēti strukturālo nepilnību pamatcēloņi, un 2014. gada oktobrī tika pieņemta stratēģija problēmu risināšanai valsts pārvaldē un politikas prioritāšu noteikšanā un koordinēšanā, kā arī rīcības plāns šīs stratēģijas īstenošanai 2014. –2020. gadā. Taču īstenošana ievērojami kavējas. Pārkāpumu valsts iepirkuma procedūrās rezultātā būtiski kavējas ES fondu programmu īstenošana. Tie negatīvi ietekmē darījumdarbības vidi un traucē investēt infrastruktūrā, kas ir tik ļoti nepieciešams.]

               (18)Ir gūti zināmi panākumi tiesu iestāžu sistēmas neatkarības, kvalitātes un efektivitātes uzlabošanā, korupcijas apkarošanā visos līmeņos un tiesu nolēmumu efektīvas izpildes nodrošināšanā. Tomēr tiesu nolēmumu izpilde daudzos gadījumos ir vāja, un mazāki panākumi ir gūti attiecībā uz administratīvās korupcijas novēršanu un apkarošanu. Uz šīm svarīgajām politikas jomām attieksies sadarbības un pārbaudes mehānisms.

               (19)Valsts īpašumā esošajos uzņēmumos ir zems ražīgums, tie veicina ekonomikas nelikviditāti, uzliek slogu vispārējās valdības budžetam (iespējamu saistību veidā), un tiem ir parādi, kas veido 50 % no kopējā visu uzņēmumu parāda. Korporatīvā pārvaldība ir izšķirošais faktors, kas nosaka valsts īpašumā esošu uzņēmumu darbības rezultātus. To pašreizējā pārvaldības struktūra nenovērš politisku iejaukšanos uzņēmumu ikdienas vadībā un negarantē iestāžu īpašumtiesību nošķiršanu no politikas veidošanas funkcijām. Līdz Valdības ārkārtas rīkojuma Nr. 109/2011 pieņemšanai netika sistemātiski ieviesti konkrēti noteikumi valsts īpašumā esošiem uzņēmumiem. Uz dažādām jomām noteikumi aizvien neattiecas, un praksē šie noteikumi ne vienmēr tiek ievēroti. Nav gūti panākumi attiecībā uz valsts īpašumā esošu uzņēmumu, kas darbojas enerģētikas un pārvadājumu nozarē, korporatīvās pārvaldības reformu.

               (20)Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Rumānijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2015. gada ziņojumā par valsti. Tā ir arī izvērtējusi konverģences programmu un valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Rumānijai adresētiem ieteikumiem. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Rumānijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Eiropas Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1. līdz 4. ieteikumā.

               (21)Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi Rumānijas konverģences programmu, un tās atzinums
                  10
                ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (22)Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un konverģences programmu. Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1.–4. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Rumānijai 2015. un 2016. gadā rīkoties šādi.

               1.Veikt visus pasākumus, kas nepieciešami, lai pabeigtu finansiālās palīdzības programmu.

               2.Ierobežot novirzi no fiskālā vidēja termiņa mērķa 2015. gadā līdz, maksimums, 0,25 % no IKP, kā norādīts maksājumu bilances programmā 2013.–2015. gadam, un sasniegt vidēja termiņa mērķi 2016. gadā. Īstenot visaptverošu nodokļu saistību izpildes stratēģiju, stiprināt pārbaudes kontroles sistēmas, lai risinātu nedeklarēta darba problēmu, un virzīt uz priekšu pensionēšanās vecuma vīriešiem un sievietēm vienādošanu.

               3.Stiprināt darba tirgus pasākumu nodrošināšanu, jo īpaši jauniešiem, kas nav reģistrēti Valsts nodarbinātības aģentūrā, un ilgtermiņa bezdarbniekiem. Nodrošināt, ka Valsts nodarbinātības aģentūrā ir pietiekams darbinieku skaits. Apspriežoties ar sociālajiem partneriem un saskaņā ar valsts praksi ieviest skaidras pamatnostādnes pārredzamai minimālās algas noteikšanai. Ieviest garantētos pamatienākumus. Palielināt pirmsskolas izglītības un aprūpes nodrošināšanu un kvalitāti, jo īpaši attiecībā uz romiem. Pieņemt valsts stratēģiju priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas samazināšanai. Īstenot Valsts veselības stratēģiju 2014.–2020. gadam, lai risinātu sliktās pieejamības, mazā finansējuma un neefektīvas resursu izmantošanas problēmu.

               4.Pieņemt likumu par valsts īpašumā esošu uzņēmumu korporatīvās pārvaldības reformēšanu.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)
                  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

                     (3)
                  COM(2015) 272.

                     (4)
                  P8_TA(2015)0067, P8_TA(2015)0068, P8_TA(2015)0069.

                     (5)
                  COM(2014) 902.

                     (6)
                  COM(2014) 904.

                     (7)
                  SWD(2015) 42 final.

                     (8)
                  Padomes Lēmums 2013/531/ES (2013. gada 22. oktobris) par Savienības vidēja termiņa finansiālās palīdzības sniegšanu Rumānijai piesardzības pasākumu veidā (OV L 286, 29.10.2013., 1. lpp.).

                     (9)
                  Nodokļu samazinājumi, kas ietverti jaunajā fiskālā kodeksa projektā.

                     (10)
                  Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 18.5.2016
            COM(2016) 338 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Maltas 2016. gada valsts reformu programmuun ar ko sniedz Padomes atzinumu par Maltas 2016. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Maltas 2016. gada valsts reformu programmu

                  un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Maltas 2016. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu
                  2
               ,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas
                  3
               ,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2015. gada 26. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu
                  4
               , iezīmējot 2016. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Eiropadome 2016. gada 17. un 18. martā apstiprināja gada izaugsmes pētījumā noteiktās prioritātes. Komisija 2015. gada 26. novembrī, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdinājuma mehānisma ziņojumu
                  5
               , kurā tā neidentificēja Maltu kā vienu no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu Padomes ieteikumam par eurozonas ekonomikas politiku
                  6
               . Eiropadome 2016. gada 18. un 19. februārī apstiprināja šo ieteikumu, un Padome to pieņēma 2016. gada 8. martā. Ņemot vērā to, ka Maltas valūta ir euro un ka ekonomiskās un monetārās savienības dalībvalstu ekonomika ir savstarpēji cieši saistīta, Maltai būtu jānodrošina pilnīga un laicīga šā ieteikuma īstenošana.

               (2)2016. gada ziņojums par Maltu tika publicēts 2016. gada 26. februārī
                  7
               . Tajā ir novērtēts progress, ko Malta panākusi, īstenojot tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2015. gada 14. jūlijā, un Maltas panāktais progress stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanā.

               (3)Malta 2016. gada 15. aprīlī iesniedza savu 2016. gada valsts reformu programmu un 2016. gada stabilitātes programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (4)Attiecīgie konkrētai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus 2014.–2020. gada plānošanas periodam. Kā paredzēts Regulas (ES) Nr. 1303/2013 23. pantā, ja tas vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus, Komisija var lūgt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus. Komisija papildu informāciju par to, kā tā izmantos šo noteikumu, ir sniegusi norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri saista Eiropas strukturālo un investīciju fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību
                  8
               .

               (5)Uz Maltu pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa, un tai piemēro parāda noteikumu. Valdība 2016. gada stabilitātes programmā plāno, ka nominālā bilance līdz 2019. gadam uzlabosies, radot pārpalikumu 0,1 % apmērā no IKP. Strukturālā bilance pakāpeniski uzlabosies tā, ka Malta līdz 2019. gadam sasniegs vidēja termiņa budžeta mērķi — strukturālā izteiksmē līdzsvarotu budžeta stāvokli. Saskaņā ar stabilitātes programmu sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2016. gadā nokritīsies līdz 62,6 % un turpinās samazināties līdz 55,5 % 2019. gadā. Šo budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs attiecībā uz 2016. gadu ir ticams, bet 2017.–2019. gadu — piesardzīgs. Tomēr nav pietiekami konkretizēti pasākumi, kas nepieciešami, lai sasniegtu 2017. gadam un turpmākajiem gadiem plānotos deficīta mērķus. Balstoties uz Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, ir liels risks būtiskai novirzei no ieteiktās korekcijas virzībā uz vidēja termiņa mērķi 2015. un 2016. gadā kopā, kas būtībā izriet no 2015. gadā pieļautās novirzes, kas jānovērš 2016. gadā, un, ja politika netiks mainīta, arī 2017. gadā. 2015. gadā pieļautā novirze ir daļēji izskaidrojama ar ieguldījumu palielināšanos lielā mērā ārkārtīgi lielā ES līdzekļu apjoma apguves dēļ 2007.–2013. gada plānošanas perioda noslēguma posmā. Lai samazinātu novirzi divos gados — 2015. un 2016. gadā, 2016. gada stabilitātes programmā ir iekļauti papildu pasākumi 2016. gadam, kurus vēl nevarēja iekļaut pavasara prognozē. Šo pasākumu mērķis ir samazināt primāros izdevumus (par 0,16 % no IKP), it īpaši tādās jomās kā darbinieku atalgojums, starppatēriņš un kapitāla pārvedumi. Turklāt ir pārskatīti aprēķini par dažiem ieņēmumu pasākumiem 2016.–2019. gadam, lai atspoguļotu jaunāko informāciju, kā arī 2015. gadam paredzēto pasākumu faktisko ietekmi. Kopā šiem pasākumiem ir neto deficītu samazinoša ietekme 0,2 % apmērā no IKP. Salīdzinot ar Komisijas prognozi, šo pasākumu iekļaušana uzlabotu strukturālos pasākumus, un strukturālās bilances pīlārs norādītu uz zināmu vidējo novirzi divos gados — 2015. un 2016. gadā, savukārt 2017. gadā saglabātos būtiskas novirzes risks. Saskaņā ar prognozēm Malta gan 2016., gan 2017. gadā ievēros parāda samazināšanas robežvērtību. Balstoties uz stabilitātes programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka ir risks, ka Malta neievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Tāpēc 2016. un 2017. gadā būs nepieciešami papildu pasākumi, lai nodrošinātu atbilstību.

               (6)Malta joprojām nav atrisinājusi problēmas saistībā ar publisko finanšu stabilitāti ilgtermiņā. Galvenais iemesls tam ir ar sabiedrības novecošanu saistīto izmaksu (piemēram, veselības aprūpes un ilgtermiņa aprūpes izmaksas un pensijas) ietekme uz budžetu. Pensiju sistēmā jārisina divkārša problēma: jāpanāk ilgtspēja un vienlaikus jānodrošina atbilstoši pensiju ienākumi. Pensiju izdevumi 2013. gadā bija 9,6 % no IKP, tātad mazāki par ES vidējo rādītāju, tomēr tiek prognozēts, ka līdz 2060. gadam tie pieaugs līdz 12,8 %, kas būs viens no augstākajiem rādītājiem ES. Valdība 2016. gada martā pieņēma vairākus pasākumus, lai risinātu jautājumus par pensiju sistēmas ilgtspēju un piemērotību, taču ietekme uz budžetu vēl nav novērtēta. Lai uzlabotu sistēmas atbilstību, uz iemaksām balstītā valsts minimālā pensija 2016. gadā turpina pieaugt ar mērķi līdz 2027. gadam sasniegt 60 % no mediāniem ienākumiem un paplašināt tās tvērumu. Reformas iedarbīgums būs atkarīgs no vecāka gadagājuma iedzīvotāju grupu nodarbināmības nodrošināšanas. Papildus pensijām tiek prognozēts, ka valsts izdevumi par veselības aprūpi un ilgtermiņa aprūpi palielināsies par attiecīgi 2,1 % un 1,2 % no IKP, kas ir straujāk par ES vidējo rādītāju. Iestādes ir pieņēmušas valsts veselības aizsardzības sistēmu stratēģiju un veic veselības aprūpes izdevumu pārskatīšanu ar mērķi uzlabot izdevumu efektivitāti. Tomēr ietaupījumi no šiem pasākumiem vēl ir jāiegūst. Ilgtspējai ilgtermiņā nāktu par labu, ja iespējamos ietaupījumus izlietotu, lai risinātu prognozētā izdevumu pieauguma jautājumu.

               (7)Lai gan ir veikti ievērojami ieguldījumi, izglītības un apmācības rezultāti joprojām nesasniedz mērķi. Tas ietekmē darbaspēka piedāvājuma kvalitāti un ekonomiski aktīvā darbaspēka līmeni. Maltas darbaspēka iegūtās izglītības līmenis joprojām ir viens no zemākajiem ES. Malta īsteno vispusīgu mūžizglītības stratēģiju, taču dalība mūžizglītības programmās joprojām ir ierobežota, īpaši to iedzīvotāju vidū, kuru iegūtās izglītības līmenis ir zems. Šajā jomā risināmie uzdevumi ietver mērķtiecīgas informācijas kampaņas, apmācības labāku pieejamību un partnerības starp izglītības un apmācības iestādēm un darba devējiem. 2015. gadā tika apstiprināts juridisks paziņojums, ar ko izveido skolotāju pastāvīgas profesionālās attīstības institūtu (Izglītības institūts). Institūta galvenie mērķi ir šādi: i) nodrošināt skolotājiem viņu ikdienas profesionālās darbības veikšanai vajadzīgās prasmes; ii) būt par centru, kurā pedagogi var tikties un apmainīties ar pieredzi un iii) popularizēt izglītības vadību. Institūts tagad sāk darboties, un ir sagaidāms, ka tas kļūs par skolotāju profesionālās attīstības vajadzību risināšanas galveno virzītājspēku. Šajā jomā panāktais progress būs jāuzrauga.

               (8)Neskaitot vienreizējus liela mēroga projektus 2014. un 2015. gadā, ieguldījumi Maltā ir samazinājušies, atspoguļojot strukturālas pārmaiņas ekonomikā un šķēršļus. Tas galvenokārt ir saistīts ar to, ka arvien lielāka nozīme ir mazāk kapitālietilpīgiem pakalpojumu sektoriem, kas mazina turpmāku ieguldījumu vajadzības ekonomikā. Tomēr valstī joprojām ir problēmas, kas ietekmē ieguldīšanu, piemēram, nepietiekamas inovācijas spējas, prasmju trūkumi, neefektīva valsts pārvalde un tiesu sistēma, regulējuma radītais slogs un ievērojami satiksmes sastrēgumi.

               (9)Transporta un loģistikas infrastruktūra ir viens no lielākajiem šķēršļiem ārvalstu ieguldījumiem. Maltas ekonomikai ir būtiskas transporta ārējās izmaksas. Tās galvenokārt rodas valsts transporta tīkla neefektīvas izmantošanas dēļ un tādēļ, ka trūkst reālu alternatīvu privāto vieglo automobiļu izmantošanai. Turklāt privāto transportlīdzekļu lielais skaits, piesārņojums un satiksmes sastrēgumi rada sarežģījumus attiecībā uz valsts transporta sektora ilgtspēju. Līdz šim nav īstenota vispusīga transporta stratēģija, neskatoties uz to, ka valsts transporta stratēģijas un ģenerālplāna izstrāde ir priekšnosacījums, lai piekļūtu ES strukturālajiem un investīciju fondiem (2014–2020), kurus izmantos, lai līdzfinansētu ieguldījumus transporta sektorā.

               (10)Valdība ir veikusi vairākus pasākumus, lai uzlabotu finansējuma pieejamību maziem un vidējiem uzņēmumiem (MVU). Šie pasākumi tika pielāgoti mērķim nodrošināt pašu kapitālu un riska kapitālu, kas tika identificēts par šķērsli pēdējos gados. Turklāt turpmākie pasākumi ietver centrālā kredītu reģistra un attīstības bankas izveidi un Maltas Fondu biržas izveidotu platformu, kas īpaši paredzēta tam, lai palīdzētu MVU piesaistīt finansējumu kapitāla tirgū. Joprojām ir grūtības saistībā ar piekļuvi nebanku instrumentiem, taču MVU Maltā var izmantot labāku finansēšanas vidi nekā MVU daudzās citās ES dalībvalstīs.

               (11)Eiropas pusgada ietvaros Komisija ir veikusi Maltas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un to publicējusi 2016. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu un to, kā īstenoti Maltai iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Maltā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jāstiprina ES vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES mēroga informāciju. Ieteikumi Eiropas pusgada ietvaros ir atspoguļoti turpmāk minētajā 1. un 2. ieteikumā.

               (12)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu, un tās atzinums
                  9
                ir atspoguļots turpmāk minētajā 1. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Maltai 2016. un 2017. gadā rīkoties šādi.

               1.Ņemot vērā lielo būtiskas novirzes risku, panākt ikgadēju fiskālo korekciju 0,6 % apmērā no IKP virzībā uz vidēja termiņa budžeta mērķi 2016. un 2017. gadā, veicot nepieciešamos strukturālos pasākumus. Pastiprināt pasākumus, lai nodrošinātu publisko finanšu stabilitāti ilgtermiņā.

               2.Veikt pasākumus, lai stiprinātu darbaspēka piedāvājumu, it īpaši veicinot mazkvalificētu personu iesaistīšanos mūžizglītībā.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)
                  COM(2016) 338 final.

                     (3)
                  P8_TA(2016)0058, P8_TA(2016)0059 un P8_TA(2016)0060.

                     (4)
                  COM(2015) 690 final.

                     (5)
                  COM(2015) 691 final.

                     (6)
                  COM(2015) 692 final.

                     (7)
                  SWD(2016) 86 final.

                     (8)
                  COM(2014) 494 final.

                     (9)
                  Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.