               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 22.5.2017
            COM(2017) 505 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Vācijas 2017. gada valsts reformu programmuun ar ko sniedz Padomes atzinumu par Vācijas 2017. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Vācijas 2017. gada valsts reformu programmu

                  un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Vācijas 2017. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību
                  2
                un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu
                  3
               ,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas
                  4
               ,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2016. gada 16. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu
                  5
               , iezīmējot 2017. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2017. gada 9. un10. martā. Komisija 2016. gada 16. novembrī, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu
                  6
               , kurā Vācija bija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu Padomes ieteikumam par eurozonas ekonomikas politiku. Eiropadome atbalstīja šo ieteikumu 2017. gada 9. un 10. martā, un 2017. gada 21. martā Padome to pieņēma
                  7
               .

               (2)Ņemot vērā to, ka Vācija ir dalībvalsts,kuras valūta ir euro un ekonomiskajā un monetārajā savienībā starp ekonomikām ir cieša savstarpēja saikne, Vācijai būtu jānodrošina pilnīga un savlaicīga ieteikuma par eurozonu, kas ir atspoguļots 1. un 2. ieteikumā, īstenošana.

               (3)2017. gada ziņojums par Vāciju
                  8
                tika publicēts 2017. gada 22. februārī. Tajā tika izvērtēti Vācijas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti Padomes 2016. gada 12. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Vācijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā tika arī ietverts padziļināts pārskats saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu, kura rezultāti arī tika publicēti 2017. gada 22. februārī
                  9
               . pamatojoties uz Komisijas izvērtējumu, var secināt, ka Vācijā pašlaik pastāv makroekonomikas nelīdzsvarotība. Proti, nemainīgi lielajam tekošā konta pārpalikumam ir pārrobežu nozīme, un tas — papildus Vācijas augsti konkurētspējīgās rūpniecības nozares spēcīgai integrācijai un rezultātiem starptautiskajā darba dalīšanā — atspoguļo pārmērīgus ietaupījumus un nelielus ieguldījumus gan privātajā, gan publiskajā sektorā. Tekošā konta pārpalikums 2015. gadā turpināja palielināties, 2016. gadā tas lielākoties saglabājās nemainīgs, un ir sagaidāms, ka tas saglabāsies augstā līmenī. Pārpalikuma problēmas novēršana var ietekmēt līdzsvara atjaunošanas izredzes pārējā eurozonā un ES, jo dinamiskāks iekšzemes pieprasījums Vācijā var palīdzēt samazināt aizņemto līdzekļu īpatsvaru dalībvalstīs, kurās ir augsts parādu līmenis. Neraugoties uz zemām procentu likmēm, kas rada labvēlīgus finansēšanas nosacījumus, uzņēmējdarbības ieguldījumi IKP vēl aizvien ir pieticīgi. Lai gan turpinājās privātā patēriņa atlabšana, mājsaimniecību ietaupījumi ES ir sasnieguši rekordaugstu līmeni. Nepieciešamība rīkoties, lai samazinātu risku saistībā ar nelabvēlīgu ietekmi uz Vācijas ekonomiku un — ņemot vērā tās lielumu un pārrobežu nozīmīgumu — uz ekonomisko un monetāro savienību, ir īpaši būtiska.

               (4)Vācija 2017. gada 13. aprīlī iesniedza savu 2017. gada stabilitātes programmu un 2017. gada 28. aprīlī — savu 2017. gada valsts reformu programmu. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās tika izvērtētas vienlaikus.

               (5)Attiecīgie konkrētai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, veicot dalībvalstu programmu plānošanu attiecībā uz Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem (ESI fondi) 2014.–2020. gadam. Kā paredzēts tiesību aktā, kas reglamentē ESI fondus
                  10
               , ja ir nepieciešams atbalsts attiecīgo konkrētai valstij adresēto ieteikumu īstenošanā, Komisija var lūgt dalībvalsti pārskatīt un grozīt tās attiecīgās ESI fondu programmas. Komisija ir sniegusi papildu norādes par minēto noteikumu piemērošanu
                  11
               .

               (6)Uz Vāciju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa, un tai piemēro noteikumu par parādu. Valdība savā 2017. gada stabilitātes programmā plāno budžeta pārpalikumu amplitūdā no ¼ līdz ½ % no IKP laikposmā no 2017. līdz 2021. gadam. Vidēja termiņa budžeta mērķi – strukturālo deficītu 0,5 % apmērā no IKP – tā turpina ievērot (ar rezervi) visā programmas laikā. Kā teikts stabilitātes programmā, ir sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP pakāpeniski samazināsies līdz 57 % 2021. gadā. Makroekonomikas scenārijs, uz kuru balstās šīs budžeta prognozes un kuru vēl nav atbalstījusi neatkarīga institūcija, ir ticams.

               (7)Pamatojoties uz Komisijas 2017. gada pavasara prognozi, sagaidāms, ka strukturālajā bilancē tiks reģistrēts pārpalikums 0,6 % apmērā no IKP 2017. gadā un 0,3 % apmērā no IKP 2018. gadā, kas pārsniedz vidējā termiņa budžeta mērķi. Tiek prognozēts, ka vispārējās valdības parādsaistības turpinās stabili samazināties zem apjoma, kas paredzēts noteikumā par parādu. Kopumā Padome uzskata, ka ir paredzams, ka Vācija 2017. un 2018. gadā ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Tajā pašā laikā iekšzemes pieprasījumu joprojām ir iespējams atbalstīt, izmantojot fiskālo politiku, lai jo īpaši panāktu ieguldījumu ilgstošu augšupejošu tendenci un radītu apstākļus lielākam reālo algu pieaugumam.

               (8)Publiskie ieguldījumi kā daļa no IKP pamatā joprojām ir nemainīgi un ir zemāki par eurozonas vidējo līmeni. Publiskie ieguldījumi joprojām netiek veikti īpaši pašvaldību līmenī, kur 2016. gadā neto ieguldījumu līmenis saglabājās negatīvs. Šāds stāvoklis ir izveidojies, neraugoties uz pēdējos pāris gados veiktajiem pasākumiem un ievērojamiem publisko ieguldījumu palielinājumiem vispārējās valdības līmenī 2015. un 2016. gadā. Papildu pasākumi, kuriem būtu jāpalielina publisko ieguldījumu apjoms — tostarp federālo zemju un pašvaldību līmenī —, tika veikti 2016. gadā. Tie ietver federālo fiskālo attiecību reformu, kas, tiklīdz tā tiks pieņemta, stāsies spēkā 2020. gadā. Turklāt tam, ka infrastruktūras ieguldījumu konsultāciju pakalpojumi tiktu paplašināti, lai ietvertu pašvaldības, būtu jāuzlabo infrastruktūras ieguldījumu plānošana un īstenošana pašvaldību līmenī. Tas šķiet īpaši svarīgi, ņemot vērā, ka infrastruktūras ieguldījumu projekti federālajās zemēs un pašvaldībās tiek veikti tikai ierobežotā apjomā un tos ietekmē jaudas un plānošanas ierobežojumi. Budžeta labvēlīga pozīcija pamatā norāda uz to, ka ir pieejama fiskālā telpa, lai, piemēram, sniegtu papildu līdzekļus publisko ieguldījumu palielināšanai visos pārvaldības līmeņos.

               (9)Kopumā pēdējos gados publiskie un privātā sektora izdevumi izglītības un pētniecības jomā ir bijuši samērā stabili attiecībā pret IKP, taču tie joprojām ir zem ES vidējā rādītāja. 2015. gadā tie bija 9,1 % apmērā un nesasniedza valsts izvirzīto mērķi – 10 % no IKP. Papildu ieguldījumi izglītības, pētniecības un inovācijas jomā ir ļoti būtiski Vācijas turpmākajiem ekonomikas panākumiem un jo īpaši nesen ieceļojušo imigrantu efektīvai integrācijai. Lai panāktu pēdējo no minētajiem mērķiem, Vācija ir veikusi ievērojamus pasākumus, jo īpaši profesionālās izglītības un apmācības jomā. Turpmākajos gados līdzīgi pasākumi būs nepieciešami citās izglītības jomās.

               (10)Vācijas nodokļu sistēma joprojām ir sarežģīta, nodokļu administrācijas izmaksas ir augstas, un ir iespējams, ka daži uzņēmumu ienākuma nodokļa noteikumi kavē privātos ieguldījumus. Neraugoties uz ievērojamiem samazinājumiem, uzņēmumu kapitāla izmaksas Vācijā joprojām ir vienas no augstākajām 28 ES dalībvalstu vidū. Kas attiecas uz vietējo tirdzniecības nodokli (Gewerbesteuer) un solidaritātes papildnodokli, tiesību aktos noteiktā uzņēmumu ienākuma nodokļa maksimālā pamatlikme 2016. gadā sasniedza 30,2 %. Tas ievērojami pārsniedza nesvērto ES vidējo likmi 22,8 %. Faktiskā vidējā nodokļu likme ir 28,2 % salīdzinājumā ar ES nesvērto vidējo likmi 21,1 %. Uzņēmumu nodokļu jomā pastāvošais stimuls aizņemties 2016. gadā bija septītais augstākais ES. Akcionāru līmenī aizņemšanās stimula apmērs ir līdzīgs. Tas ir jo īpaši svarīgi MVU, kuriem parasti ir iekšzemes akcionāri. Tas, ka tiktu pazeminātas kapitāla izmaksas pašu kapitālam, varētu palielināt privātos ieguldījumus un stiprināt pārāk maz attīstīto Vācijas riska kapitāla tirgu. Citas nodokļu sistēmas iezīmes, kas varētu traucēt finansēšanas un ieguldījumu lēmumiem, ir bezpeļņas elementu iekļaušana vietējā tirdzniecības nodokļa bāzē, zaudējumu pārnešanas ierobežojumi un nodokļu radīti traucējumi attiecībā uz juridiskās formas izvēli. Turpmāki noteikumi, kas varētu mazināt to, cik nodokļu sistēma ir labvēlīga ieguldījumiem, ietver vērtības samazināšanas režīmu, pensiju atskaitāmo uzkrājumu aprēķināšanai izmantoto procentu likmi, kapitāla pieauguma aplikšanu ar nodokli un naudas līdzekļu uzskaites izmantošanu pievienotās vērtības nodokļa nolūkos. Ja tā tiek ieviesta efektīvi, federālās nodokļu administrācijas papildus vispārējā un IT specifiskā funkcionālā iestāde, par kuru vienošanās tika panākta federālo fiskālo attiecību reformas ietvaros, attiecībā uz federālo zemju nodokļu administrācijām varētu palīdzēt paātrināt nodokļu administrēšanas modernizāciju.

               (11)Riska kapitāla ieguldījumi Vācijā ir palielinājušies, taču tirgus saskaņā ar starptautiskajiem standartiem joprojām ir maz attīstīts. Riska kapitāla ieguldījumi 2015. gadā veidoja 0,03 % no IKP, kas nedaudz pārsniedz ES vidējo rādītāju, bet tie joprojām ir mazāki nekā tādās dalībvalstīs kā Somija, Apvienotā Karaliste, Zviedrija, Īrija un Francija un ir ievērojami mazāki nekā ārpus ES esošās valstīs, piemēram, Izraēlā un ASV. Proti, riska kapitāla tirgus Vācijā, šķiet, nespēj nodrošināt lielākus ieguldījumus vēlākā posmā. Federālā valdība ir veikusi vairākus pasākumus, lai atbalstītu riska kapitāla ieguldījumus. Piemēram, tā ir atvieglojusi ieguldījumu fondu aplikšanu ar nodokļiem, uzlabojusi zaudējumu pārnešanu uzņēmumu ienākuma nodokļu sistēmas ietvaros un paplašinājusi INVEST programmu komerceņģeļiem.

               (12)Pāreja uz atjaunojamo energoresursu enerģiju pieprasa būtiskus ieguldījumus elektroenerģijas sadales tīklos. Tomēr plānotie ieguldījumi iekšzemes elektroenerģijas infrastruktūrā ir būtiski aizkavējušies. Pamatā sabiedrības pretestības dēļ līdz 2016. gada vidum tika ieviesti tikai aptuveni 35 % no augstākā sprieguma elektrotīklu projektiem, kas bija identificēti 2009. gada Enerģijas tīkla paplašināšanas likumā. Federālajā prasību plāna likumā pašreiz kopumā ir ieplānoti 6100 km elektropadeves līniju, no kuriem tikai aptuveni 6 % ir apstiprināti un tikai 1 % ir uzbūvēts.

               (13)Joprojām pastāv šķēršļi pilnvērtīgai digitalizācijas sniegto priekšrocību izmantošanai. Piemēram, Vācija nav guvusi pietiekamus panākumus attiecībā uz ātrdarbīgu un īpaši ātrdarbīgu platjoslas savienojumu pieejamību, jo īpaši ciematos un lauku apgabalos. Jaunieši Vācijā datoru izmanto samērā maz, un daudzās skolās trūkst platjoslas piekļuves. Arī digitālo publisko pakalpojumu sniegums ir zem ES vidējā rādītāja. Jo īpaši MVU ir jāsasniedz augstāks līmenis digitalizācijas jomā. Tikai vienai piektajai daļai no MVU ir digitalizācijas stratēģija. Ir izveidots MVU izcilības centru tīkls, lai stiprinātu un paātrinātu MVU digitalizāciju, un “Industrie 4.0” platforma apvieno visas attiecīgās ieinteresētās personas. Lai gan ieguldījumi uzņēmējdarbības pētniecībā un izstrādē pieaug un Vācija ir tuvu tam, lai sasniegtu savu “Eiropa 2020” pētniecības un izstrādes intensitātes mērķi, ieguldījumi arvien vairāk tiek koncentrēti lielos uzņēmumos, savukārt MVU pienesums samazinās. Turklāt turpmākajos gados arī sabiedrības novecošana var ietekmēt uzņēmējdarbības aktivitāti.

               (14)Komercpakalpojumu sektorā un reglamentēto profesiju jomā joprojām ir lieli reglamentējošie šķēršļi. Ierobežojumu līmenis ir lielāks par ES vidējo rādītāju, jo īpaši attiecībā uz arhitektu, inženieru, juristu un grāmatvežu / nodokļu konsultantu profesijām. Papildus tam uzņēmējdarbības aprite minētajās profesijās ir ievērojami zemāka par ES vidējo rādītāju, kas, šķiet, liecina par salīdzinoši zemu dinamiku un konkurenci profesionālo pakalpojumu jomā Vācijā. Minētie šķēršļi ietver akcionāru un uzņēmuma formas ierobežojumus arhitektiem un inženieriem un daudzdisciplīnu ierobežojumus arhitektiem, inženieriem un juristiem. Šo ierobežojumu samazināšana varētu radīt intensīvāku konkurenci, tādējādi ļaujot vairāk uzņēmumiem ienākt tirgū un radot priekšrocības patērētājiem zemāku cenu un plašākas izvēles ziņā. Komisija 2017. gada janvārī nāca klajā ar reformu ieteikumiem attiecībā uz profesionālo pakalpojumu regulējumu, kas bija daļa no pasākumu kopuma šķēršļu novēršanai pakalpojumu tirgos
                  12
               .

               (15)Nodarbinātība ir turpinājusi palielināties, un bezdarbs ir samazinājies līdz vēsturiski zemam līmenim. Tomēr nodarbinātības pieaugums daļēji ir saistīts ar nepilna laika nodarbinātības palielināšanos, jo īpaši sieviešu vidū, un tikai daļēji atspoguļojas apkopotajā reālās algas pieaugumā, kura temps 2016. gadā palēninājās. Tas, ka otrajiem pelnītājiem trūkst stimula strādāt un ka nepilna laika nodarbinātība ir plaši izplatīta, rada šķēršus pilnai darba tirgus potenciāla izmantošanai. Labāk nodrošinot, ka ir pieejama kvalitatīva un cenas ziņā pieejama pilna laika bērnu aprūpe, pagarinātās dienas skolas un ilgtermiņa aprūpe, tiek panākts būtisks sviras efekts, lai palielinātu sieviešu līdzdalību darbaspēkā. Precētu pāru kopēja aplikšana ar nodokļiem un bezmaksas veselības aprūpes apdrošināšanas segums nestrādājošajiem laulātajiem, kas bieži ir sievietes, nerada stimulu uzsākt darbu vai palielināt nostrādāto stundu skaitu. Turklāt zemāka piesaiste darba tirgum pastāv kombinācijā ar lielu vīriešu un sieviešu darba samaksas atšķirību, kas ir 22 % salīdzinājumā ar ES vidējo rādītāju 16,3 % 2015. gadā.

               (16)Lai gan minidarbu skaits ir nedaudz samazinājies, tie joprojām ir plaši izplatīti — 2016. gada septembrī aptuveni 4,8 miljoniem cilvēku minidarbs bija vienīgais darbs. Aģentūru pagaidu darbinieku skaits kopš 2005. gada ir četrkāršojies, 2016. gada jūnijā sasniedzot 1 miljonu (gandrīz 3 % no kopējā nodarbināto skaita). Paredzams, ka potenciāla ļaunprātīga izmantošana aģentūru pagaidu darbā un darba līgumos samazināsies, tomēr norises ir nepieciešams uzraudzīt. Papildus tam fiksēta laika darba līgumos salīdzinājumā ar pastāvīgiem darba līgumiem, šķiet, pastāv salīdzinoši lielas algu atšķirības 27 % apmērā.

               (17)Salīdzinājumā ar citām dalībvalstīm zemu atalgotiem darba ņēmējiem ir liels nodokļu īpatsvars darbaspēka izmaksās, kas līdz ar to samazina darba stimulus, neto algu un patēriņa iespējas. Vācija palielināja iedzīvotāju ienākuma nodokļa neapliekamo minimumu un bērnu pabalstus, kā arī koriģēja ienākuma nodokļa kategorijas. Minētie pasākumi parasti sniedz ieguvumu zemu un vidēju ienākumu grupām, taču kopējā ietekme uz nodokļu īpatsvaru darbaspēka izmaksās būs ierobežota. Neraugoties uz to, ka reālais izmantojamais ienākums nesen ir ievērojami pieaudzis, algu un ražīguma attīstības tendences ilgtermiņā ir atšķirīgas, tādējādi radot ievērojamu akumulēto atšķirību. Lielāks reālās algas pieaugums arī veicinātu to, ka tiek samazināta liela ārējā nelīdzsvarotība.

               (18)Vācijas centieni uzņemt patvēruma meklētājus un integrēt bēgļus un citus migrantus ir bijuši ievērojami. Šķiet, ir iespējami turpmāki uzlabojumi, jo 2016. gadā darba meklējumos esošo bēgļu skaits pieauga līdz 10 % no visu bezdarbnieku skaita. Migrantu izcelsmes personu, jo īpaši sieviešu, integrācija darba tirgū joprojām ir galvenais izaicinājums, kas, cita starpā ar izglītības sistēmas starpniecību, attiecas arī uz bērniem, kuri dzimuši Vācijā, bet kuru vecāki ir dzimuši ārpus ES.

               (19)Ne visi sabiedrības locekļi ir guvuši vienādu labumu no pēdējo gadu vispārējām pozitīvajām ekonomikas un darba tirgus norisēm. Ienākumu nevienlīdzības pieaugums, kas zināmu periodu pieauga, tikai nesen kļuva mērenāks, savukārt bagātību sadales nevienlīdzība joprojām ir viena no augstākajām eurozonā. Turklāt labi darba tirgus rādītāji nav samazinājuši nabadzības risku. Gados vecāku personu nabadzības riska rādītājs pārsniedz ES vidējo līmeni, un ir paredzams, ka turpmākajos gados palielināsies to cilvēku skaits, kam draud nabadzības risks vecumā. Paredzams, ka valsts pensiju shēmas aizvietošanas rādītājs turpinās samazināties. Tajā pašā laikā iesaistīšanās otrajā vai trešajā pensiju līmenī nav pietiekami aktīva, lai pilnībā kompensētu to, ka samazinās pirmā līmeņa aizvietošanas rādītājs. Ja tas netiks kompensēts, paredzams, ka līdz ar to pasliktināsies pensiju adekvātuma rādītājs. Laiks rādīs, cik iedarbīgi ar nesenajiem priekšlikumiem uzlabot vēlākas pensionēšanās stimulus (“Flexi-Rente”) var kompensēt stimulu izmantot 2014. gadā ieviesto priekšlaicīgo pensionēšanos.

               (20)Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Vācijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2017. gada ziņojumā par valsti. Tā ir arī izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Vācijai adresētiem ieteikumiem. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Vācijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina ES vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu.

               (21)Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu un uzskata
                  13
               , ka ir sagaidāms, ka Vācija ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.

               (22)Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1. un 2. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Vācijai 2017. un 2018. gadā rīkoties šādi.

               1.Izmantot fiskālo politiku, lai atbalstītu iekšzemes pieprasījumu un panāktu ilgtspējīgu augšupejošu tendenci ieguldījumu jomā. Paātrināt publiskos ieguldījumus visos pārvaldes līmeņos, jo īpaši izglītības, pētniecības un inovācijas jomā, kā arī risināt infrastruktūras jaudas un plānošanas ierobežojumu jautājumu. Turpmāk uzlabot nodokļu sistēmas efektivitāti un labvēlību ieguldījumiem. Stimulēt konkurenci komercpakalpojumu sektorā un reglamentēto profesiju jomā.

               2.Samazināt darba stimulu trūkumu otrajiem pelnītājiem un atvieglot pāreju uz standarta nodarbinātību. Samazināt zemu atalgotu darba ņēmēju lielo nodokļu īpatsvaru darbaspēka izmaksās. Ievērojot sociālo partneru lomu, radīt apstākļus lielākam reālās algas pieaugumam.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)
                  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

                     (3)
                  COM(2017) 505 final.

                     (4)
                  P8_ TA(2017)0038, P8_ TA(2017)0039 un P8_ TA(2017)0040.

                     (5)
                  COM(2016) 725 final.

                     (6)
                  COM(2016) 728 final.

                     (7)
                  OV C 92/01, 24.3.2017., 1. lpp.

                     (8)
                  SWD(2017) 71 final.

                     (9)
                  COM(2017) 90 final.

                     (10)
                  23. pants Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006, OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.

                     (11)
                  COM(2014) 494 final.

                     (12)
                  COM(2016) 820 final, COM(2016) 821 final, COM(2016) 822 final, COM(2016) 823 final, COM(2016) 824 final.

                     (13)
                  Atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktam.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 22.5.2017
            COM(2017) 504 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Dānijas 2017. gada valsts reformu programmuun ar ko sniedz Padomes atzinumu par Dānijas 2017. gada konverģences programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Dānijas 2017. gada valsts reformu programmu

                  un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Dānijas 2017. gada konverģences programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu
                  2
               ,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas
                  3
               ,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2016. gada 16. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu
                  4
               , iezīmējot 2017. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2017. gada 9. un 10. martā. Komisija 2016. gada 16. novembrī, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu
                  5
               , kurā Dānija nebija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (2)2017. gada ziņojums par Dāniju
                  6
                tika publicēts 2017. gada 22. februārī. Tajā tika izvērtēti Dānijas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti Padomes 2016. gada 12. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Dānijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu.

               (3)Dānija 2017. gada 28. aprīlī iesniedza savu 2017. gada valsts reformu programmu un 2017. gada konverģences programmu. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās tika izvērtētas vienlaikus.

               (4)Attiecīgie konkrētai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, veicot dalībvalstu programmu plānošanu attiecībā uz Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem (ESI fondi) 2014.–2020. gadam. Kā paredzēts tiesību aktā, kas reglamentē ESI fondus
                  7
               , ja ir nepieciešams atbalsts attiecīgo konkrētai valstij adresēto ieteikumu īstenošanā, Komisija var lūgt dalībvalsti pārskatīt un grozīt tās attiecīgās ESI fondu programmas. Komisija ir sniegusi papildu norādes par minēto noteikumu piemērošanu
                  8
               .

               (5)Uz Dāniju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa. Valdība savā 2017. gada konverģences programmā plāno panākt nominālo deficītu 1,9 % apmērā no IKP 2017. gadā un arī turpmāk visā programmas periodā līdz 2020. gadam izpildīt vidējā termiņa budžeta mērķi, proti, panākt strukturālo deficītu 0,5 % apmērā no IKP. Kā teikts konverģences programmā, ir sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP pazemināsies līdz 37,0 % 2017. gadā un turpinās samazināties līdz 33,9 % 2020. gadā. Makroekonomikas scenārijs, kas ir budžeta prognozes pamatā, ir ticams programmas periodā. Pamatojoties uz Komisijas 2017. gada pavasara prognozi, tiek prognozēts, ka 2017. gadā strukturālajā bilancē tiks reģistrēts deficīts 0,4 % apmērā no IKP un 2018. gadā — 0,1 % no IKP —, kas kopumā atbilst programmas mērķim un pārsniedz vidējā termiņa budžeta mērķi. Kopumā Padome uzskata, ka ir sagaidāms, ka Dānija 2017. un 2018. gadā ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.

               (6)Darbaspēka pieejamības nodrošināšana demogrāfisku izaicinājumu laikā ir priekšnoteikums Dānijas ilgtspējīgai izaugsmei. Iepriekšējos gados veiktu vairāku būtisku darba tirgus reformu mērķis ir jo īpaši palielināt nodarbinātības stimulus un uzlabot aktīva darba tirgus politikas efektivitāti. Šīs reformas varētu palīdzēt Dānijai sasniegt stratēģijas “Eiropa 2020” nodarbinātības mērķi, veicināt Dānijas labklājības modeļa ilgtspējību un risināt konkrētu kvalifikāciju trūkuma draudošo problēmu. Reformas, kuru mērķis ir palielināt dalības un absolvēšanas līmeni profesionālajā izglītībā, un trīspusēja vienošanās izveidot vairāk mācekļu vietu varētu palielināt kvalificētu darbinieku piedāvājumu. Tomēr stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķis attiecībā uz sociālo iekļaušanu, lai samazinātu tādu cilvēku skaitu, kuri dzīvo mājsaimniecībās ar ļoti zemu darba intensitāti, vēl ne tuvu nav sasniegts. Iekļaušana darba tirgū un nelabvēlīgākā situācijā esošu grupu nodarbināmības uzlabošana joprojām ir problēma. Tas jo īpaši attiecas uz cilvēkiem ar trešo valstu migrantu izcelsmi (tostarp tiem, kas ir dzīvojuši Dānijā ilgi) daļēji tāpēc, ka viņiem vidēji ir zemāks izglītības sniegums nekā valstī dzimušajām personām. Atšķirības saglabājas otrajā paaudzē. Integrācijai darbā veltītie pasākumi, par kuriem tika panākta vienošanās 2016. gada trīspusējās sarunās, varētu uzlabot nesen ieradušos bēgļu situāciju, kuru stāvoklis būs cieši jāuzrauga nākotnē. Tomēr vēl būtu jāveic pasākumi, lai citas atstumtās grupas, piemēram, jauniešus ar zemu izglītības līmeni un darba ņēmējus vecumā virs 60 gadiem, efektīvāk iekļautu darba tirgū.

               (7)Liels ražīguma pieaugums ir būtiski svarīgs, lai atbalstītu ekonomikas izaugsmi, saglabātu Dānijas salīdzinoši augsto labklājības līmeni un nodrošinātu valsts ilgtermiņa konkurētspēju. Lai gan Dānijas ražīguma līmenis salīdzinājumā ar citām ES dalībvalstīm ir augsts, ražīguma pieaugumam ilgāku laiku ir piemitusi tendence samazināties. Jo īpaši uz iekšzemi orientētiem pakalpojumiem ir raksturīga gausa ražīguma attīstība. Dānija pēdējo gadu laikā ir ieviesusi vairākas reformas, taču ražīguma pieaugums saglabājas zems, jo dažās pakalpojumu nozarēs joprojām ir vāja konkurence. Nozaru ierobežojumi kavē konkurenci, piemēram, vairumtirdzniecības un transporta pakalpojumu jomās.

               (8)Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Dānijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2017. gada ziņojumā par valsti. Tā ir arī izvērtējusi konverģences programmu un valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Dānijai adresētiem ieteikumiem. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Dānijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina ES vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu.

               (9)Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi konverģences programmu un uzskata, ka ir sagaidāms, ka Dānija ievēros Stabilitātes un izaugsmes paktu,

               AR ŠO IESAKA Dānijai 2017. un 2018. gadā rīkoties šādi.

               1.Veicināt konkurenci uz iekšzemi orientētu pakalpojumu nozarē.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)
                  COM(2017) 504 final.

                     (3)
                  P8_TA(2017)0038, P8_TA(2017)0039 un P8_TA(2017)0040.

                     (4)
                  COM(2016) 725 final.

                     (5)
                  COM(2016) 728 final.

                     (6)
                  SWD(2017) 70 final.

                     (7)
                  23. pants Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006, (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

                     (8)
                  COM(2014) 494 final.


               EIROPAS KOMISIJA
            Brisel?, 13.5.2015
            COM(2015) 277 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Apvienotās Karalistes 2015. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Apvienotās Karalistes 2015. gada konverģences programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Apvienotās Karalistes 2015. gada valsts reformu programmu

                  un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Apvienotās Karalistes 2015. gada konverģences programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. novembra Regulu (ES) Nr. 1176/2011 par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību
                  2
               , un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu
                  3
               ,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas
                  4
               ,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju “Eiropa 2020”, kam pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija. Šajā stratēģijā galvenā uzmanība ir pievērsta svarīgākajām jomām, kurās nepieciešama rīcība, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)Padome 2010. gada 13. jūlijā, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), un 2010. gada 21. oktobrī tā pieņēma lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm. Kopā tās veido “integrētās pamatnostādnes”, ko dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)Padome 2014. gada 8. jūlijā pieņēma ieteikumu par Apvienotās Karalistes 2014. gada valsts reformu programmu un sniedza atzinumu par Apvienotās Karalistes atjaunināto konverģences programmu 2014. gadam.

               (4)Komisija 2014. gada 28. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu
                  5
               , tādējādi uzsākot 2015. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pašā dienā Komisija, balstoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu
                  6
               , kurā tā noteica Apvienoto Karalisti kā vienu no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (5)Eiropadome 2014. gada 18. decembrī apstiprināja prioritātes, lai veicinātu investīcijas, paātrinātu strukturālās reformas un īstenotu atbildīgu, izaugsmi veicinošu fiskālo konsolidāciju.

               (6)Komisija 2015. gada 26. februārī publicēja 2015. gada valsts ziņojumu par Apvienoto Karalisti
                  7
               . Tajā tika izvērtēts Apvienotās Karalistes progress, īstenojot valstij adresētos ieteikumus, kas pieņemti 2014. gada 8. jūlijā. Valsts ziņojumā ir iekļauti arī padziļinātā pārskata rezultāti saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu. Komisijas veiktā analīze ļauj secināt, ka Apvienotajā Karalistē pastāv makroekonomiskā nelīdzsvarotība, kuras novēršanai ir nepieciešama politikas rīcība un uzraudzība. Jo īpaši uzmanība joprojām ir jāpievērš riskiem saistībā ar mājsaimniecību parādsaistību augsto līmeni, kas saistīti arī ar mājokļu tirgus strukturālajām iezīmēm. Ir palielinājusies ekonomikas un finanšu nozares izturētspēja. Tomēr mājokļu trūkums turpināsies un, visticamāk, izraisīs augstas mājokļu cenas vidējā termiņā, kā rezultātā šī nozare turpinās zaudēt izturību pret riskiem.

               (7)Apvienotā Karaliste 2015. gada 26. martā iesniedza savu 2015. gada valsts reformu programmu un 2015. gada konverģences programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (8)Pašlaik Apvienotajai Karalistei piemēro Stabilitātes un izaugsmes pakta korektīvo daļu. Konverģences programmā 2014. – 2015. gadam valdība plāno samazināt nominālo deficītu no 4,3 % no IKP 2015. – 2016. gadā līdz 2,2 % no IKP 2016. – 2017. gadā, lai 2019. – 2020. gadā sasniegtu pārpalikumu 0,1 % no IKP. Konverģences programmā nav iekļauts vidēja termiņa mērķis. Paredzams, ka valdības parāda attiecība pret IKP 2015. – 2016. gadā sasniegs augstāko līmeni, proti, 88,8 %, un pakāpeniski samazināsies līdz 81,4 % no IKP 2019. – 2020. gadā. Pamatojoties uz Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, paredzams, ka Apvienotā Karaliste līdz Padomes noteiktajam termiņam, proti, 2014. – 2015. gadam, nebūs novērsusi savu pārmērīgo budžeta deficītu. Turklāt fiskālie centieni tika veikti mazākā apmērā nekā Padomes ieteiktie. Šā iemesla dēļ Padome XX. jūnijā saskaņā ar LESD 126. panta 8. punktu nolēma, ka Apvienotā Karaliste nav veikusi efektīvus pasākumus atbilstoši Padomes 2009. gada 2. decembra ieteikumam par pārmērīga deficīta novēršanu, un sniedza jaunu ieteikumu, pieprasot Apvienotajai Karalistei novērst pārmērīgo budžeta deficītu līdz 2016. – 2017. gadam. Konverģences programma ir saderīga ar jauno 2016. – 2017. gada termiņu saskaņā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru. Makroekonomikas scenārijs, uz kuru pamatojas šīs budžeta prognozes, ir ticams. Balstoties uz Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, paredzams, ka Apvienotā Karaliste novērsīs savu pārmērīgo budžeta deficītu līdz 2016. – 2017. gada termiņam un īstenos ieteiktos fiskālos pasākumus. Jau ir noteikti pasākumi, lai sekmētu plānoto deficīta rādītāju sasniegšanu, sākot no 2015. – 2016. gada un turpmāk, tomēr ir nepieciešama sīkāka informācija par dažādu dienestu izdevumu limitiem. Pamatojoties uz konverģences programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka Apvienotā Karaliste panāks atbilstību Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem.

               (9)Ir noteikts, ka augsts un, iespējams, pārmērīgs mājsaimniecību parādsaistību līmenis potenciāli rada makroekonomisko nelīdzsvarotību, kas apdraud Apvienotās Karalistes ekonomiku. Lai gan mājsaimniecību sektora parādsaistības turpina nedaudz samazināties, tās joprojām ir augstas un padara Apvienoto Karalisti neaizsargātu pret riskiem, kas varētu ietekmēt ekonomisko izaugsmi un finanšu stabilitāti. 2014. gada vidū Anglijas Bankas Finanšu politikas komiteja paziņoja par diviem pasākumiem, kas paredzēti, lai mazinātu ar lielajām mājsaimniecību parādsaistībām saistītos riskus. Tā ieteica hipotekāro kredītu aizdevējiem piemērot “procentu likmju stresa testu”, lai novērtētu aizņēmēju spēju izpildīt savas hipotekārās saistības, ja procentu likmes pieaug. Tā arī ieteica hipotekāro kredītu aizdevējiem ierobežot to hipotekāro aizdevumu daļu, kuru aizdevuma apjoma attiecība pret ienākumu apjomu ir 4,5 un vairāk, līdz 15 % no jaunu hipotekāro aizdevumu apjoma. Šo pasākumu ietekme būtu rūpīgi jāuzrauga.

               Ir īstenotas vairākas valsts plānošanas politikas reformas, tomēr ir maz ticams, ka tām būs īstermiņa ietekme. Ir cieši jāuzrauga vietējo pašpārvalžu veiktā mājokļu piedāvājuma palielināšana kā atbildes reakcija uz reformām.

               (10)Apvienotās Karalistes darba tirgus pēdējos gados ir darbojies labi, un paredzams, ka tas saglabāsies spēcīgs. Nodarbinātības līmenis 2014. gadā sasniedza 76,5 %, savukārt bezdarba līmenis turpināja samazināties, sasniedzot 6 %, un tiek prognozēts, ka 2015. gadā tas turpinās samazināties. Neraugoties uz pozitīvajām tendencēm attiecībā uz darba tirgu, joprojām pastāv sociālās problēmas. To cilvēku īpatsvars, kuri dzīvo mājsaimniecībās ar ļoti zemu darba intensitāti, nedaudz pieauga no 13 % 2012. gadā līdz 13,2 % 2013. gadā, salīdzinot ar 10,7 % vidēji ES. Atšķirība starp nepilnas slodzes darbu strādājošo sieviešu (42,6 % 2013. gadā) un vīriešu (13,2 % 2013. gadā) īpatsvaru ir viena no augstākajām ES. To sieviešu procentuālais īpatsvars, kuras nestrādā vai strādā nepilnu darba laiku personīgo un ģimenes pienākumu dēļ (12,5 %), bija gandrīz divreiz lielāks nekā ES vidējais rādītājs (6,3 %) 2013. gadā. Jauniešu nodarbinātība un darba devēju iesaiste māceklības jomā ir turpmāk risināmas problēmas. Vēl viena joma, kam jāpievērš uzmanība un kas saistīta ar jauniešu nodarbinātību, ir izglītība un prasmes. Lielai daļai jauniešu ir salīdzinoši zems pamatprasmju līmenis. Labklājības sistēmas reformas un bērnu aprūpes problēmas risināšanai paredzēto pasākumu īstenošana ir bijusi ierobežota. To bērnu īpatsvars, kuri dzīvo bezdarbnieku mājsaimniecībās, Apvienotajā Karalistē joprojām ir viens no augstākajiem ES. Turklāt, lai gan pēdējā laikā ir palielinājies piedāvājums bērnu aprūpes sistēmā, svarīgs jautājums joprojām ir izmaksu ziņā pieejamas un kvalitatīvas pilna laika bērnu aprūpes pieejamība.

               (11)Publisko un privāto investīciju sekmēšana palīdzētu uzlabot produktivitāti un konkurētspēju, kas ir būtiskas problēmas Apvienotajā Karalistē. Nepieciešamība nodrošināt kvalitatīvas investīcijas infrastruktūrā ir atspoguļota 2014. gada decembra valsts infrastruktūras plānā, kas ir atjaunināts, paplašinot tā darbības jomu. Paredzams, ka privātais sektors finansēs lielu daļu no šā plāna, bet joprojām nav skaidrs, cik lielas saistības tas uzņemsies. Tas rada riskus plāna veiksmīgai īstenošanai, neraugoties uz to, ka ir sasniegts ievērojams progress, sniedzot savlaicīgu informāciju par tā īstenošanu. Apvienotajai Karalistei būtu jānodrošina, ka uzņēmumu nodokļu sistēmas ir investīcijas veicinošas, jo īpaši izmantojot darījumu tarifu gaidāmo pārskatīšanu.

               (12)Eiropas pusgada ietvaros Komisija ir veikusi Apvienotās Karalistes ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2015. gada valsts ziņojumā. Turklāt tā ir izvērtējusi konverģences programmu un valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti kā atbilde uz ieteikumiem, kas Apvienotajai Karalistei sniegti iepriekšējos gados. Komisija ir ņēmusi vērā ne tikai to lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Apvienotajā Karalistē, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā nepieciešamību nostiprināt Eiropas Savienības vispārējo ekonomisko pārvaldību, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1. līdz 3. ieteikumā.

               (13)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi Apvienotās Karalistes konverģences programmu, un tās atzinums
                  8
                ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (14)Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un konverģences programmu. Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 2. līdz 3. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Apvienotajai Karalistei 2015. un 2016. gadā rīkoties šādi.

               1.Pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras ietvaros veikt efektīvus pasākumus un censties noturīgi novērst pārmērīgu budžeta deficītu līdz 2016. – 2017. gadam, jo īpaši, prioritāti piešķirot kapitālizdevumiem.

               2.Veikt turpmākus pasākumus, lai palielinātu piedāvājumu mājokļu nozarē, tostarp īstenojot valsts plānošanas politikas sistēmas reformas.

               3.Risināt prasmju neatbilstības problēmu, palielinot darba devēju iesaisti māceklības īstenošanā. Veikt pasākumus, lai vēl vairāk samazinātu to jauniešu skaitu, kuriem ir zems pamatprasmju līmenis. Vēl vairāk uzlabot cenas ziņā pieņemamas un kvalitatīvas pilna laika bērnu aprūpes pieejamību.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)
                  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

                     (3)
                  COM(2015) 277.

                     (4)
                  P8_TA(2015)0067, P8_TA(2015)0068, P8_TA(2015)0069.

                     (5)
                  COM(2014) 902.

                     (6)
                  COM(2014) 904.

                     (7)
                  SWD (2015) 47.

                     (8)
                  Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 22.5.2017
            COM(2017) 506 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Igaunijas 2017. gada valsts reformu programmuun ar ko sniedz Padomes atzinumu par Igaunijas 2017. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Igaunijas 2017. gada valsts reformu programmu

                  un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Igaunijas 2017. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu
                  2
               ,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas
                  3
               ,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2016. gada 16. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu
                  4
               , iezīmējot 2017. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2017. gada 9. un 10. martā. Komisija 2016. gada 16. novembrī, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu
                  5
               , kurā Igaunija nebija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu Padomes ieteikumam par eurozonas ekonomikas politiku. Eiropadome atbalstīja šo ieteikumu 2017. gada 9. un 10. martā, un 2017. gada 21. martā Padome to pieņēma
                  6
               .

               (2)Ņemot vērā to, ka Igaunija ir dalībvalsts, kuras valūta ir euro un ekonomiskajā un monetārajā savienībā starp ekonomikām ir cieša savstarpējā saikne, Igaunijai būtu jānodrošina pilnīga un savlaicīga ieteikuma par eurozonu, kas ir atspoguļots 1. ieteikumā, īstenošana.

               (3)2017. gada ziņojums par Igauniju
                  7
                tika publicēts 2017. gada 22. februārī. Tajā tika izvērtēti Igaunijas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti Padomes 2016. gada 12. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, turpmākie pasākumi, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Igaunijas virzība uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu.

               (4)Igaunija 2017. gada 28. aprīlī iesniedza savu 2017. gada stabilitātes programmu, un 2017. gada 4. maijā tā iesniedza savu 2017. gada valsts reformu programmu. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās tika izvērtētas vienlaikus.

               (5)Attiecīgie konkrētai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, veicot dalībvalsts programmu plānošanu attiecībā uz Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem (ESI fondi) 2014.–2020. gadam. Kā paredzēts tiesību aktā, kas reglamentē ESI fondus
                  8
               , gadījumā, ja ir nepieciešams atbalsts attiecīgo konkrētai valstij adresēto ieteikumu īstenošanā, Komisija var lūgt dalībvalsti pārskatīt un grozīt tās attiecīgās ESI fondu programmas. Komisija ir sniegusi papildu norādes par minēto noteikumu piemērošanu
                  9
               .

               (6)Uz Igauniju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa. Valdība savā 2017. gada stabilitātes programmā savu vidēja termiņa budžeta mērķi pazemināja no strukturālās bilances līdz deficītam 0,5 % apmērā no IKP. Valdība plāno, ka vispārējās valdības bilances pārpalikums no 0,3 % no IKP 2016. gadā pāries deficītā 0,5 % apmērā no IKP 2017. gadā un 0,8 % apmērā no IKP 2018. gadā. Saskaņā ar stabilitātes programmas aprēķiniem tas atbilst strukturālās bilances pārpalikumam 0,2 % no IKP 2017. gadā un deficītam 0,5 % no IKP 2018. gadā un saskan ar vidēja termiņa budžeta mērķi. Tomēr, pamatojoties uz pārrēķināto
                  10
                strukturālo bilanci, prognozē, ka deficīts sasniegs 0,1 % no IKP 2017. gadā un 0,9 % no IKP 2018. gadā, kas nepārsniedz jauno vidēja termiņa budžeta mērķi. Saskaņā ar stabilitātes programmu tiek prognozēts, ka vispārējās valdības bruto parāds saglabāsies aptuveni 10 % apmērā no IKP 2017. un 2018. gadā. Makroekonomiskais scenārijs, kas ir šīs budžeta prognozes pamatā, ir ticams 2017. un 2018. gadam, bet tas ir labvēlīgs nākamajiem programmas gadiem. Tomēr ar pieņēmumiem, kādus ieņēmumus radīs dažādi jauni nodokļu pasākumi, kas stāsies spēkā 2018. gadā, tiek saistīti riski.

               (7)Pamatojoties uz Komisijas 2017. gada pavasara prognozi, tiek prognozēts, ka 2017. gadā strukturālajā bilancē tiks reģistrēts deficīts 0,3 % apmērā no IKP, kas saglabāsies virs vidēja termiņa budžeta mērķa. Igaunijai tiek ieteikts 2018. gadā virzīties uz vidēja termiņa budžeta mērķi. Nemainīgas politikas apstākļos pastāv risks nelielai novirzei no minētās prasības. Kopumā Padome uzskata, ka Igaunijai jābūt gatavai veikt papildu pasākumus, lai 2018. gadā nodrošinātu atbilstību.

               (8)Igaunija rīkojās, lai kā daļu no savas vietējo pašvaldību reformas nodrošinātu, ka tiktu sniegti un būtu pieejami augstas kvalitātes pakalpojumi, ieskaitot vietējā līmeņa sociālos pakalpojumus. Igaunija ir pieņēmusi Administratīvās reformas likumu, lai būtu vienkāršāk veidot dzīvotspējīgas vietējās pašvaldības, kuras var finansēt savu darbību, lai plānotu attīstību un izaugsmi un sniegtu kvalitatīvus pakalpojumus. Tā sekmīgi noslēdza vietējo pašvaldību apvienošanas brīvprātīgo posmu un īsteno Sociālās labklājības likumu. Vēl nav sperti daži svarīgi soļi, lai pabeigtu vietējo pašvaldību reformu. Joprojām nav pabeigta pašvaldību finansēšanas sistēmas pārskatīšana. Citi tiesību akti par pienākumu un uzdevumu sadali starp pašvaldībām un centrālo valdību vēl tiek gatavoti. Minēto priekšlikumu pieņemšana ir izšķiroša, lai nodrošinātu kvalitatīvu publisko pakalpojumu sniegšanu tādās jomās kā izglītība, darbs ar jaunatni, veselības veicināšana un transports.

               (9)Igaunijā vīriešu un sieviešu darba samaksas atšķirība samazinājās no 28,3 % 2014. gadā līdz 26,9 % 2015. gadā, tomēr tā joprojām ir augstākā Savienībā. Valdība rīkojas, lai to samazinātu vēl vairāk. Piemēram, ir pieņemts un tiek īstenots 2016.–2023. gada Labklājības plāns, kā mērķis ir novērst dzimumu segregāciju darba tirgū un cīnīties ar stereotipiem. Vēl jāpieņem grozījums Dzimumu līdztiesības likumā, kas darba inspekcijām uzdod ciešāk pārraudzīt dzimumu līdztiesību privātajā sektorā. Tiek apsvērts pārskatīt bērna kopšanas atvaļinājuma sistēmu, lai tā izmantošanai būtu elastīgāki noteikumi. Tiesību aktu grozījumi vēl nav pieņemti.

               (10)Igaunijā ir augsta ienākumu nevienlīdzība. 20 % turīgāko mājsaimniecību ienākumu rādītājs salīdzinājumā ar 20 % nabadzīgāko mājsaimniecību palielinājās no 5,4 2012. gadā līdz 6,2 2015. gadā, un patlaban tas ir septītais augstākais ES. Galvenais iemesls, šķiet, ir darba samaksas lielās atšķirības, jo ir strauji palielinājušies augsti kvalificēto personu ienākumi. Absolūtā izteiksmē 10 % trūcīgāko mājsaimniecību ienākumi atpaliek no vidējo ienākumu pieauguma, tā radot sociālās drošības tīklu adekvātuma problēmas. To saasina tas, ka pabalsti (jo īpaši pensijas, sociālās palīdzības un bezdarbnieka pabalsti) atpaliek no tirgus ienākumu pieauguma. Tādēļ arī ir pakāpeniski palielinājies nabadzības riska rādītājs — no 15,8 % 2010. gadā līdz 21,6 % 2015. gadā. Veikti ievērojami centieni, lai, paaugstinot iedzīvotāju ienākuma nodokļa neapliekamo minimumu, no 2018. gada padarītu progresīvāku nodokļu sistēmu, jo īpaši tiem, kuru ienākumi ir zemi.

               (11)Uzņēmumu izdevumi pētniecībai, tehnoloģijām un inovācijai 2015. gadā pieauga līdz 0,69 %, tomēr to līmenis kopumā vēl aizvien ir zem ES vidējā rādītāja — 1,3 %. Augsto tehnoloģiju un uz zināšanām balstīto uzņēmumu skaits ir neliels, un doktorantūras programmās jauno absolventu skaits ir mazs. Pēdējo gadu laikā darba samaksas pieaugums nemainīgi pārsniedza ražīguma pieaugumu, tā bremzējot investīciju pieaugumu. Pieticīgas investīcijas tehnoloģiju izstrādē var izraisīt to, ka eksporta, sevišķi preču, pievienotā vērtība pieaug mazāk, nekā prognozēts, un apdraud ražošanas apjoma pieaugumu. 2015. gadā palielinājās līgumpētījumu skaits starp augstskolām un uzņēmumiem. Tomēr sadarbība starp abām nozarēm palika ierobežota, neraugoties uz valdības veiktajiem pasākumiem. Igaunija ir vēl vairāk uzlabojusi uzņēmējdarbības vidi, tomēr maksātnespējas ilgstošās procedūras un nodrošināto kreditoru līdzekļu atgūšanas rādītājs joprojām liek šķēršļus investīcijām. 2016. gadā tika sākts projekts maksātnespējas regulējuma pilnveidei, kas paātrinātu un efektivizētu procedūru un uzlabotu sekmīgo prasību rādītāju. Tomēr grozījumi tiesiskajā regulējumā vēl nav pieņemti.

               (12)Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Igaunijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2017. gada ziņojumā par Igauniju. Tā ir arī izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu, kā arī turpmākos pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Igaunijai adresētiem ieteikumiem. Tā ir ņēmusi vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Igaunijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jāstiprina ES vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valstu lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu.

               (13)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu, un tās atzinums
                  11
                ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Igaunijai 2017. un 2018. gadā rīkoties šādi.

               1.Īstenot savu fiskālo politiku atbilstīgi Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvās daļas prasībām, kas nozīmē 2018. gadā turpināt virzību uz savu vidēja termiņa budžeta mērķi. Nodrošināt adekvātākus sociālās drošības tīklus. Veikt pasākumus, lai mazinātu vīriešu un sieviešu darba samaksas atšķirību, jo īpaši uzlabojot darba samaksas pārredzamību un pārskatot bērna kopšanas atvaļinājuma sistēmu.

               2.Veicināt privātās investīcijas pētniecībā, izstrādē un inovācijā, arī ar tādu pasākumu palīdzību, kas veido ciešāku sadarbību starp augstskolām un uzņēmumiem.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)
                  COM(2017) 506 final.

                     (3)
                  P8_TA(2017)0038, P8_TA(2017)0039 un P8_TA(2017)0040.

                     (4)
                  COM(2016) 725 final.

                     (5)
                  COM(2016) 728 final.

                     (6)
                  OV C 92/01, 24.3.2017., 1. lpp.

                     (7)
                  SWD(2017) 72 final.

                     (8)
                  23. pants Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

                     (9)
                  COM(2014) 494 final.

                     (10)
                  Cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un pagaidu pasākumus, ko Komisija pārrēķina, izmantojot vispārpieņemtu metodiku.

                     (11)
                  Atbilstīgi 5. panta 2. punktam Padomes Regulā (EK) Nr. 1466/97.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 22.5.2017
            COM(2017) 518 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Nīderlandes 2017. gada valsts reformu programmuun ar ko sniedz Padomes atzinumu par Nīderlandes 2017. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Nīderlandes 2017. gada valsts reformu programmu

                  un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Nīderlandes 2017. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību
                  2
               , un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu
                  3
               ,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas
                  4
               ,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2016. gada 16. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu
                  5
               , iezīmējot 2017. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2017. gada 9. un 10. martā. Komisija 2016. gada 16. novembrī, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu
                  6
               , kurā Nīderlande bija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu Padomes ieteikumam par eurozonas ekonomikas politiku. Eiropadome atbalstīja šo ieteikumu 2017. gada 9. un 10. martā, un 21. martā Padome to pieņēma
                  7
               .

               (2)Ņemot vērā to, ka Nīderlandes valsts valūta ir euro un ekonomiskajā un monetārajā savienībā starp ekonomikām ir cieša savstarpēja saikne, Nīderlandei būtu jānodrošina pilnīga un savlaicīga ieteikumu par eurozonu, kas ir atspoguļoti 1. līdz 3. ieteikumā, īstenošana.

               (3)2017. gada ziņojums par Nīderlandi
                  8
                tika publicēts 2017. gada 22. februārī. Tajā tika izvērtēti Nīderlandes panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti Padomes 2016. gada 12. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Nīderlandes progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā ir ietverts arī padziļināts pārskats, kurš sagatavots saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu un kura rezultāti arī tika publicēti 2017. gada 22. februārī
                  9
               . Komisijas veiktā analīze ļauj tai secināt, ka Nīderlandē ir makroekonomikas nelīdzsvarotība. No visām eurozonas valstīm Nīderlandē ir vislielākais tekošā konta pārpalikuma trīs gadu vidējais rādītājs IKP izteiksmē. Šis pārpalikums nozīmē, ka resursu piešķiršana nav optimāla un ir iespējams panākt lielāku izaugsmi un labklājību. Mājsaimniecību neto ienākumus samazina augstais obligāto maksājumu īpatsvars. Privātā sektora parādu un jo īpaši mājsaimniecību hipotekāro kredītu parādu uzkrājumu līmenis ir augsts. Mājsaimniecību garās bilances palielina neaizsargātību pret finanšu satricinājumiem. Nepieciešamība rīkoties, lai samazinātu risku saistībā ar nelabvēlīgu ietekmi uz Nīderlandes ekonomiku un — ņemot vērā tās lielumu un nozīmi pārrobežu līmenī — arī uz ekonomisko un monetāro savienību, ir īpaši svarīga.

               (4)Nīderlande 2017. gada 26. aprīlī iesniedza savu 2017. gada valsts reformu programmu un 2017. gada stabilitātes programmu. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās tika izvērtētas vienlaikus.

               (5)Attiecīgie konkrētai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, veicot dalībvalsts programmu plānošanu attiecībā uz Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem (ESI fondiem) 2014.–2020. gadam. Kā paredzēts tiesību aktā, kas reglamentē ESI fondus
                  10
               , gadījumā, ja ir nepieciešams atbalsts attiecīgo konkrētai valstij adresēto ieteikumu īstenošanā, Komisija var lūgt dalībvalsti pārskatīt un grozīt tās attiecīgās ESI fondu programmas. Komisija ir sniegusi papildu norādes par minēto noteikumu piemērošanu
                  11
               .

               (6)Uz Nīderlandi pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa un noteikums par parādu. Valdība savā 2017. gada stabilitātes programmā plāno vispārējās valdības budžeta pārpalikuma palielināšanos no 0,5 % no IKP 2017. gadā līdz 1,3 % no IKP 2020. gadā. Vidējā termiņa budžeta mērķis — strukturālais deficīts 0,5 % apmērā no IKP — joprojām ar rezervi tiek izpildīts visā programmas periodā. Saskaņā ar stabilitātes programmu tiek prognozēts, ka valdības parāda attiecība pret IKP samazināsies līdz 58,5 % 2017. gadā, kas ir zem Līgumā noteiktās atsauces vērtības 60 % no IKP. Valdība plāno arī turpmāku valdības parāda pret IKP attiecības samazinājumu līdz 49,3 % 2020. gadā. Makroekonomiskais scenārijs, kas ir budžeta prognozes pamatā, ir ticams. Balstoties uz Komisijas 2017. gada pavasara prognozi, tiek prognozēts, ka strukturālajā bilancē pārpalikums palielināsies no 0,2 % no IKP 2017. gadā līdz 0,4 % no IKP 2018. gadā, kas pārsniedz vidējā termiņa budžeta mērķi. Tiek prognozēts, ka vispārējās valdības parāds turpinās stabili samazināties un kļūs mazāks par to apjomu, ko paredz noteikums par parādu. Kopumā Padome uzskata — sagaidāms, ka Nīderlande 2017. un 2018. gadā ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Taču tajā pašā laikā vēl ir iespējams atbalstīt iekšzemes pieprasījumu, izmantojot fiskālo politiku, jo īpaši lai veicinātu investīcijas pētniecībā un izstrādē, kā arī radot apstākļus lielākam reālo algu pieaugumam, ņemot vērā pastāvīgo ārējo nelīdzsvarotību.

               (7)Neseno nodarbinātības pieaugumu var lielā mērā attiecināt uz pašnodarbināto personu un to cilvēku skaita pieaugumu, kuri strādā saskaņā ar pagaidu līgumiem. Tas, ka ir liela un arvien pieaugoša pagaidu līgumu procentuālā attiecība un strauji pieaug to pašnodarbināto personu skaits, kurām nav darbinieku, ir izskaidrojams ar lielām atšķirībām starp piemērojamajiem darba tiesību noteikumiem, darba aizsardzību, kā arī atšķirībām tiesību aktos par nodokļiem un sociālo nodrošinājumu. Lai gan ir veikti daži pasākumi, vairāki no šiem faktoriem joprojām rada finansiālu stimulu darba ņēmējiem sākt strādāt pašnodarbinātā statusā vai veicina viņu nodarbināšanu ar pagaidu līgumu. Tam var būt īpaši kropļojoša ietekme uz grupām, kas darba tirgū ir atstumtas, un, iespējams, tas ir veicinājis pašlaik vērojamo reālo algu kopējā pieauguma palēnināšanos. Pašnodarbinātās personas biežāk ir nepietiekami apdrošinātas pret invaliditāti, bezdarbu un risku vecumā. Tas varētu ilgtermiņā ietekmēt sociālā nodrošinājuma sistēmas stabilitāti. Pasākumu īstenošana fiktīvas pašnodarbinātības apkarošanai ir atlikta līdz 2018. gadam. Migrantu izcelsmes personu nodarbinātības stāvoklis joprojām ir nozīmīga problēma. Migrantu, kas nav dzimuši ES, nodarbinātības līmenis ir par 20 procentpunktiem zemāks nekā Nīderlandē dzimušu personu nodarbinātības līmenis, un tikai neliela daļa no šīs starpības ir skaidrojama ar vecuma un izglītības līmeņa atšķirībām.

               (8)Mājsaimniecību uzkrājumu līmenis pēdējos gados ir palielinājies, jo pieauga uzkrājumi otrā līmeņa pensiju sistēmā (obligātas privātās papildu shēmas), ko veicināja regulatīvā vide. Piemērots izmaksu un risku sadalījums paaudžu ietvaros un starp paaudzēm papildus pieņemtajiem noteikumiem par indeksāciju un finanšu rezervēm (finanšu novērtējuma sistēma) palīdzētu mājsaimniecībām piešķirt to finanšu līdzekļus vairāk uz izaugsmi vērstos veidos. Valdība paziņoja par savu nodomu būtiski reformēt otrā līmeņa pensiju sistēmu, lai uzlabotu tvērumu un izveidotu pārredzamāku, elastīgāku un aktuāri taisnīgāku sistēmu.

               (9)Elastības trūkums un kropļojoši stimuli, kas ir izveidojušies gadu desmitos, veido mājokļu finansēšanas un sektorālu ietaupījumu modeļus. Mājsaimniecību tendenci hipotekāro kredītu bruto parādu nodrošināt ar mājokļu līdzekļiem lielā mērā izskaidro ilgu laiku pastāvošie fiskālie stimuli, jo īpaši nodokļu atskaitījumi par hipotekāro kredītu procentu maksājumiem pilnā apmērā. Neraugoties uz ekonomikas atlabšanas pastiprināšanos, kopš 2012. gada šajā sakarā nav veikti papildu pasākumi.

               (10)Krīzes laikā investīcijas ievērojami samazinājās, un kopš tā laika tās ir atjaunojušās tikai daļēji. Nepilnībām ekonomikas mēroga investīcijās, šķiet, ir ļoti ciklisks raksturs, un to veicināja lejupslīde mājokļu tirgū, kā arī fiskālās konsolidācijas izvēles. Lai gan šķēršļi investīcijām, šķiet, ir nelieli, procedūras būvatļauju saņemšanai ir samērā ilgstošas. Zems investīciju līmenis atjaunojamo energoresursu jomā, šķiet, ir saistīts ar iepriekšējo tirgus dinamiku, tirgus nenoteiktību un regulatīvajiem faktoriem. Salīdzinājumā ar dalībvalstīm, kas sasniegušas vislabākos rezultātus, publiskie un privātie izdevumi par pētniecību un izstrādi ir nelieli, ņemot vērā iegūto izglītības līmeni, akadēmiskos sasniegumus un ekonomikas attīstības līmeni. Valdības izdevumi šajā jomā kopš 2014. gada ir saglabājušies nemainīgi, savukārt privātie pētniecības un izstrādes izdevumi joprojām ir nelieli. Saistībā ar attiecīgo ieteikumu nav panākts progress.

               (11)Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Nīderlandes ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2017. gada ziņojumā par valsti. Tā ir arī izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Nīderlandei adresētiem ieteikumiem. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Nīderlandē, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina ES vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu.

               (12)Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu un uzskata
                  12
                — ir sagaidāms, ka Nīderlande ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.

               (13)Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Tās ieteikumi, kas sniegti saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu, ir atspoguļoti 1. un 3. ieteikumā Nīderlandei,

               AR ŠO IESAKA Nīderlandei 2017. un 2018. gadā rīkoties šādi.

               1. Izmantot fiskālo politiku, lai atbalstītu iekšzemes pieprasījumu, tostarp investīcijas pētniecībā un izstrādē. Veikt pasākumus, lai samazinātu atlikušos izkropļojumus mājokļu tirgū un mājsaimniecību stimulus aizņemties, jo īpaši samazinot nodokļu atskaitījumus par hipotekāro kredītu procentu maksājumiem.

               2.Novērst atlikušos šķēršļus darbinieku nolīgšanai ar pastāvīgiem līgumiem. Novērst pašnodarbināto personu, kurām nav darbinieku, lielo pieaugumu, tostarp samazinot nodokļa izkropļojumus, kas veicina pašnodarbinātību, neapdraudot uzņēmējdarbību, un sekmējot pašnodarbināto personu piekļuvi cenas ziņā pieejamai sociālai aizsardzībai. Pamatojoties uz jau sākto plašo sagatavošanas procesu, palielināt otrā līmeņa pensiju sistēmas pārredzamību, starppaaudžu taisnīgumu un noturību pret satricinājumiem. Radīt apstākļus lielāka reālo algu pieauguma veicināšanai, ievērojot sociālo partneru lomu.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)
                  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

                     (3)
                  COM(2017) 518 final.

                     (4)
                  P8_ TA(2017)0038, P8_ TA(2017)0039 un P8_ TA(2017)0040.

                     (5)
                  COM(2016) 725 final.

                     (6)
                  COM(2016) 728 final.

                     (7)
                  2017/C92/01.

                     (8)
                  SWD(2017) 84 final.

                     (9)
                  COM(2017) 90 final.

                     (10)
                  23. pants Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006, OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.

                     (11)

                        COM(2014) 494 final.

                     (12)
                  Atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktam.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 22.5.2017
            COM(2017) 520 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Polijas 2017. gada valsts reformu programmuun ar ko sniedz Padomes atzinumu par Polijas 2017. gada konverģences programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Polijas 2017. gada valsts reformu programmu

                  un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Polijas 2017. gada konverģences programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu
                  2
               ,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas
                  3
               ,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2016. gada 16. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu
                  4
               , iezīmējot 2017. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2017. gada 9. un 10. martā. Komisija 2016. gada 16. novembrī, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu
                  5
               , kurā Polija nebija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (2)2017. gada ziņojums par Poliju
                  6
                tika publicēts 2017. gada 22. februārī. Tajā tika izvērtēti Polijas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti Padomes 2016. gada 12. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Polijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu.

               (3)Polija 2017. gada 28. aprīlī iesniedza savu 2017. gada valsts reformu programmu un 2017. gada konverģences programmu. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās tika izvērtētas vienlaikus.

               (4)Attiecīgie konkrētai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, veicot dalībvalsts programmu plānošanu attiecībā uz Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem (ESI fondiem) 2014.–2020. gadam. Kā paredzēts tiesību aktā, kas reglamentē ESI fondus
                  7
               , gadījumā, ja ir nepieciešams atbalsts attiecīgo konkrētai valstij adresēto ieteikumu īstenošanā, Komisija var lūgt dalībvalsti pārskatīt un grozīt tās attiecīgās ESI fondu programmas. Komisija ir sniegusi papildu norādes par minēto noteikumu piemērošanu
                  8
               .

               (5)Uz Poliju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa. Valdība savā 2017. gada konverģences programmā plāno pakāpenisku nominālās bilances uzlabojumu no deficīta 2,4 % apmērā no IKP 2016. gadā līdz 1,2 % no IKP 2020. gadā. Sagaidāms, ka vidējā termiņa budžeta mērķis — deficīts 1 % apmērā no IKP strukturālajā izteiksmē — netiks sasniegts līdz 2020. gadam, proti, programmas laikā. Saskaņā ar konverģences programmu sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP palielināsies no 54,4 % no IKP 2016. gadā līdz 55,3 % no IKP 2017. gadā un līdz 2020. gadam tā samazināsies līdz 52,1 %. Makroekonomiskais scenārijs, kas ir budžeta prognozes pamatā, ir labvēlīgs.

               (6)Attiecībā uz 2017. gadu Padome 2016. gada 12. jūlijā ieteica Polijai sasniegt ikgadējo fiskālo korekciju 0,5 % apmērā no IKP virzībā uz vidējā termiņa budžeta mērķi. Pamatojoties uz Komisijas 2017. gada pavasara prognozi, pastāv risks nelielai novirzei no minētās prasības 2017. gadā.

               (7)Ņemot vērā Polijas fiskālo situāciju, ir sagaidāms, ka 2018. gadā Polija turpinās veikt korekciju virzībā uz tās vidējā termiņa budžeta mērķi, proti, strukturālo deficītu 1 % apmērā no IKP. Atbilstoši Stabilitātes un izaugsmes pakta ietvaros kopīgi saskaņotajai korekciju matricai minētā korekcija atbilst prasībai par valdības neto primāro izdevumu
                  9
                nominālo izaugsmes tempu, kas 2018. gadā nedrīkst pārsniegt 3,7 %. Tas atbilstu strukturālajai korekcijai 0,5 % apmērā no IKP. Nemainīgas politikas apstākļos pastāv risks būtiskai novirzei no minētās prasības 2018. gadā. Kopumā Padome uzskata, ka Polijai ir jābūt gatavai veikt turpmākus pasākumus 2017. gadā un ka arī 2018. gadā būs vajadzīgi turpmāki pasākumi, lai ievērotu Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Tomēr, kā paredzēts Regulā (EK) Nr. 1466/97, budžeta plānu un rezultātu izvērtējumā būtu jāņem vērā dalībvalsts budžeta bilance, ņemot vērā arī cikliskus apstākļus. Kā atgādināts Komisijas paziņojumā, kas pievienots šiem konkrētām valstīm adresētajiem ieteikumiem, 2018. gada budžeta rezultātu izvērtējumā būs pienācīgi jāņem vērā mērķis panākt tādu fiskālo nostāju, kas sekmē gan pašreizējās atlabšanas stiprināšanu, gan Polijas publisko finanšu stabilitātes nodrošināšanu. Šajā sakarā Komisija plāno izmantot piemērojamo rīcības brīvību, ņemot vērā ciklisko situāciju Polijā.

               (8)2017. gada ziņojumā par valsti konstatēts, ka tika panākts zināms progress attiecībā uz nodokļu iekasēšanas uzlabošanu, jo Polija veica vairākas reformas, kuru mērķis bija stiprināt nodokļu sistēmu. Būtu cieši jāuzrauga to kopējā ietekme uz nodokļu iekasēšanu un nodokļu saistību izpildes izmaksām. Turpretī Polijā nav panākts progress attiecībā uz samazinātu PVN likmju, kurām ir negatīva ietekme uz PVN ieņēmumiem un kuras nav efektīvs sociālās politikas instruments, plašās izmantošanas ierobežošanu.

               (9)Polija saskaras ar izdevumu pieaugumu dažādās jomās, jo īpaši tajās, kas saistītas ar sabiedrības novecošanu. Tāpēc ir jāievieš mehānismi publisko izdevumu lietderības un efektivitātes novērtēšanai, lai resursus varētu pārdalīt. Ņemot to vērā, valdība ir paziņojusi par plāniem stiprināt budžeta procesu, jo īpaši attiecībā uz vidējā termiņa budžeta sistēmu un izdevumu pārskatīšanas iestrādāšanu budžeta procesā. Publisko finanšu sistēmā trūkst neatkarīgas fiskālās padomes.

               (10)Sagaidāms, ka darbspējīgā vecuma iedzīvotāju skaita samazināšanās Polijā turpmākajās desmitgadēs ierobežos izaugsmes potenciālu. Polijas darba tirgus pēdējos gados ir darbojies ļoti labi. Nodarbinātības līmenis turpināja palielināties, bet vairāki nesenie politikas pasākumi var samazināt ekonomiski aktīva darbaspēka līmeni, jo īpaši sieviešu, mazprasmīgu personu un gados vecāku cilvēku vidū. Sagaidāms, ka likumā noteiktā pensionēšanās vecuma samazināšana 2017. gada beigās mudinās daļu no gados vecākiem nodarbinātajiem pamest darba tirgu. Polijas sociālās aizsardzības sistēma sniedz tikai nelielus stimulus sākt strādāt. Sagaidāms, ka jaunais bērnu pabalsts mazinās nabadzību un nevienlīdzību, taču tas var arī negatīvi ietekmēt ekonomiski aktīva darbaspēka līmeni vecāku, galvenokārt sieviešu, vidū. Bērnu pabalsta apmērs un ierobežotās pārbaudes materiālā stāvokļa noteikšanai atsver stimulus strādāt, kas ir iestrādāti citos sociālajos pabalstos. Sākot no 2016. gada septembra ir atcelts pienākums apmeklēt pirmsskolas izglītības iestādi piecus gadus veciem bērniem, un formālajā bērnu aprūpē uzņemto tādu bērnu īpatsvars, kas ir jaunāki par trim gadiem, ir viens no mazākajiem ES. Neraugoties uz veiktajiem pasākumiem, darba tirgus segmentācija joprojām ir liela, un tas negatīvi ietekmē ražīgumu un cilvēkkapitāla uzkrāšanos. Joprojām ir šķēršļi plašākai pastāvīgo darba līgumu slēgšanai. Kodifikācijas komiteja gatavo jaunu individuālo un kolektīvo darba tiesību kodeksu projektu. Tā ir iespēja novērst šos šķēršļus.

               (11)Pēdējos gados vidējais faktiskais pensionēšanās vecums palielinājās, taču tas joprojām ir ievērojami mazāks par likumā noteikto pensionēšanās vecumu. Lielāks faktiskais pensionēšanās vecums ir ļoti svarīgs ekonomikas izaugsmei, nākotnes pensiju adekvātumam un pensiju sistēmas fiskālajai stabilitātei. Taču nesenais lēmums samazināt likumā noteikto pensionēšanās vecumu līdz 60 gadiem sievietēm un līdz 65 gadiem vīriešiem rada pretēju ietekmi. Dārgā īpašā sociālās apdrošināšanas sistēma lauksaimniekiem (KRUS) ir vēl viens cēlonis nelielajai darbaspēka mobilitātei un slēptajam bezdarbam lauksaimniecības nozarē.

               (12)Izglītības sistēma pēdējo divu desmitgažu laikā ir ievērojami uzlabojusies — 15 gadus vecu jauniešu pamatprasmes ir krietni virs ES vidējā līmeņa, un mācību priekšlaicīgas pārtraukšanas rādītājs ir viens no zemākajiem ES. Taču joprojām var uzlabot veidu, kādā skolēniem tiek nodrošinātas strauji mainīgajam darba tirgum atbilstošas prasmes. Gaidāmās izmaiņas sākumskolas un vidusskolas izglītībā rada lielas organizatoriskas problēmas un saīsina vispārējās izglītības ilgumu, kas var negatīvi ietekmēt izglītības kvalitāti. Ir paziņots arī par papildu izmaiņām nolūkā pielāgot profesionālo izglītību un apmācību darba tirgus vajadzībām, taču vēl nav skaidrs, kāds ir to potenciāls novērst esošos trūkumus. Valdība ir sākusi apspriešanu par augstākās izglītības reformu nolūkā uzlabot nozares darbību un atbilstību darba tirgum. Polijai ir raksturīga nepietiekama līdzdalība pieaugušo izglītībā, un pieaugušo pamatprasmju vidējais līmenis ir zems, kas savukārt kavē to nodarbināmību.

               (13)Nepilnības telpiskajā plānošanā palielina administratīvo slogu, kas saistīts ar nepieciešamību iegūt būvatļaujas. Zemes izmantošanas plāni ir izstrādāti tikai attiecībā uz nelielu Polijas teritorijas daļu, un to kvalitāte bieži vien ir zema. Apgabalos, attiecībā uz kuriem šādu plānu nav, būvatļaujas tiek piešķirtas, pamatojoties uz vienreizējiem lēmumiem par zemes apbūvi, kas investoriem rada risku un nenoteiktību. Būvniecības kodeksa projekta mērķis ir konsolidēt telpiskās plānošanas procesus un atvieglot investoriem radīto administratīvo slogu. Reforma sniedz iespēju uzlabot situāciju, bet tas atkarīgs no tiesību akta galīgās versijas un tā īstenošanas.

               (14)2016. gadā ievērojami samazinājās investīciju aktivitāte, jo pārejas posma starp plānošanas periodiem dēļ mazāk tika izmantoti ES struktūrfondi un palielinājās nenoteiktība privāto investoru vidū. Darījumdarbības vide kopumā ir labvēlīga. Tomēr uzņēmēju uzticēšanos ietekmēja regulatīvo izmaiņu skaita pieaugums un ierobežotās sabiedriskās apspriešanas par daudziem izšķirošiem tiesību aktiem. Juridiskā noteiktība, uzticēšanās regulatīvās, nodokļu un citu jomu politikas un iestāžu darba kvalitātei un prognozējamībai ir svarīgi faktori, kas ļautu pieaugt investīciju līmenim. Šajā sakarā arī tiesiskums un neatkarīga tiesu vara ir būtiska. Pašreizējais tiesiskuma sistēmiskais apdraudējums rada juridisko nenoteiktību. Ņemot vērā, ka valdība cenšas palielināt savu lomu ekonomikā, būs svarīgi nodrošināt lēmumu par investīcijām ekonomisko dzīvotspēju. Vairākās jomās vēl joprojām ir ievērojams regulatīvais slogs.

               (15)ES finansējuma izmantošanas rezultātā ir strauji attīstījies ceļu tīkls, taču ceļu satiksmes negadījumos bojāgājušo skaits joprojām ir viens no lielākajiem ES, un tas rada lielas sociālās izmaksas. Neraugoties uz to, ka ir pieejami ievērojami ES fondu līdzekļi, dzelzceļa nozarē joprojām ir vērojamas nepilnības projektu īstenošanā. Joprojām nav atrisināta arī problēma saistībā ar to, kā nodrošināt dzelzceļa aktīvu ilgu ekspluatācijas laiku, jo trūkst daudzgadu programmas dzelzceļa infrastruktūras uzturēšanai.

               (16)Aptuveni 60 % no Polijas fosilā kurināmā uzstādītās jaudas tiek ražota vairāk nekā 30 gadus vecās iekārtās. Tādēļ turpmākajos gados ir nepieciešamas ievērojamas investīcijas. 2016. gadā elektroenerģijas starpsavienojumu īpatsvars bija viens no zemākajiem ES. Līdz ar to, ka ir jāpārtrauc ekspluatēt ievērojama daļa no jaudas ražojošām iekārtām un ka pieaug pieprasījums pēc elektroenerģijas, izredzes nodrošināt elektroenerģijas ražošanas pietiekamību ir vājas. Pastāv risks, ka saistošais nacionālais mērķis 2020. gadam attiecībā uz atjaunojamo energoresursu enerģiju netiks sasniegts. Pēc tam, kad sāka darboties sašķidrinātās dabasgāzes terminālis, Polija ievērojami uzlaboja savu gāzes piegādes drošību. Tā ir arī attīstījusi savu nacionālo gāzes pārvades un sadales tīklu. Taču darbs pie reģionāli nozīmīgiem gāzes starpsavienojumiem nav virzījies uz priekšu atbilstoši grafikam.

               (17)Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Polijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2017. gada ziņojumā par valsti. Tā ir arī izvērtējusi konverģences programmu un valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Polijai adresētiem ieteikumiem. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Polijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina ES vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu.

               (18)Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi konverģences programmu, un tās atzinums
                  10
                ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Polijai 2017. un 2018. gadā rīkoties šādi.

               1.Īstenot savu fiskālo politiku atbilstoši Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvās daļas prasībām, kas nozīmē ievērojamus fiskālos centienus 2018. gadā. Īstenojot politikas rīcību, būtu jāapsver tādas fiskālās nostājas panākšana, kas sekmē gan pašreizējās atlabšanas stiprināšanu, gan Polijas publisko finanšu stabilitātes nodrošināšanu. Veikt pasākumus, lai uzlabotu publisko izdevumu efektivitāti un ierobežotu samazinātu PVN likmju izmantošanu.

               2.Veikt pasākumus, lai palielinātu ekonomiski aktīva darbaspēka līmeni, jo īpaši sieviešu, mazprasmīgu personu un gados vecāku cilvēku vidū, tostarp sekmējot atbilstīgu prasmju apguvi un novēršot šķēršļus pastāvīgākiem nodarbinātības veidiem. Nodrošināt pensiju sistēmas stabilitāti un adekvātumu, veicot pasākumus faktiskā pensionēšanās vecuma palielināšanai un uzsākot preferenciālās pensiju sistēmas reformu.

               3.Veikt pasākumus, lai novērstu šķēršļus investīcijām, jo īpaši transporta nozarē.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)
                  COM(2017) 520 final.

                     (3)
                  P8_ TA(2017)0038, P8_ TA(2017)0039 un P8_ TA(2017)0040.

                     (4)
                  COM(2016) 725 final.

                     (5)
                  COM(2016) 728 final.

                     (6)
                  SWD(2017) 86 final.

                     (7)
                  23. pants Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006, OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.

                     (8)

                        COM(2014) 494 final.

                     (9)
                  Valdības neto izdevumus veido kopējie valdības izdevumi, izņemot procentu izdevumus, izdevumus saistībā ar Savienības programmām, kas ir pilnībā izlīdzināti ar ienākumiem no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas saistībā ar bezdarbnieku pabalstu izdevumiem. Valsts finansētā bruto pamatkapitāla veidošanas līmenis ir izlīdzināts četru gadu laikposmā. Ir ņemti vērā tiesību aktos paredzētie diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu jomā ir atskaitīti.

                     (10)
                  Atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktam.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 26.11.2015
            COM(2015) 692 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par eurozonas ekonomikas politiku
            {SWD(2015) 700 final}

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par eurozonas ekonomikas politiku

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 136. pantu saistībā ar 121. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību
                  2
               , un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Ekonomikas atlabšana eurozonā turpinās mērenā tempā
                  3
               . Lai varētu nodrošināt ilgtspējīgu un stabilu izaugsmi eurozonā, ir nepieciešami pastāvīgi politikas centieni atbalstīt līdzsvarotas korekcijas privātajā sektorā un publiskajā sektorā, uzlabot spējas pielāgoties un palielināt ekonomikas konkurētspēju un izaugsmes potenciālu attiecīgi vidējā termiņā un ilgtermiņā. Izaugsmes tempu kavē nesenās ekonomikas un finanšu krīzes izraisītās sekas, tostarp joprojām notiekošā ārējā līdzsvarošana, augstais privāto un valsts parādsaistību apjoms, augstais bezdarbs, kā arī ieilgusī strukturālā neelastība dalībvalstu darba un ražojumu tirgos. Investīciju aktivitāte joprojām ir vāja gan minēto faktoru dēļ, gan arī citu trūkumu, piemēram, nelabvēlīgas darījumdarbības vides, publiskās pārvaldes neefektivitātes dēļ, kā arī tāpēc, ka pastāv šķēršļi piekļuvei finansējumam.

               (2)Ir jāveicina vērienīgu strukturālo reformu īstenošana, kas paaugstina ražīgumu un stimulē izaugsmes potenciālu, atbilstīgi 2016. gada izaugsmes pētījumā izklāstītajām politikas prioritātēm visām ES dalībvalstīm
                  4
               . Ja strukturālās reformas tiek īstenotas vienlaikus vairākās dalībvalstīs, no tā var iegūt visa eurozona, jo izplatās pozitīvā pārrobežu iedarbība, sevišķi pa tirdzniecības un finanšu kanāliem. Neskatoties uz nelielu progresu reformu veikšanā, lai uzlabotu darba tirgu noturību, eurozonā turpina pastāvēt ievērojama novirze, jo īpaši attiecībā uz ilgtermiņa un jauniešu bezdarba līmeni. Tās dalībvalstis, kuras veica vispusīgas darba tirgus un sociālās aizsardzības reformas pirms krīzes, ir spējušas sniegt labāku atbalstu nodarbinātībai un saglabāt taisnīgumu ekonomikas lejupslīdes laikā. Tādas reformas ietver elastīgus un uzticamus līgumu noteikumus, vispusīgas mūžizglītības stratēģijas, efektīvu aktīva darba tirgus politiku un mūsdienīgas sociālās aizsardzības sistēmas. Rezultātus var uzlabot arī nodokļu īpatsvara darbaspēka izmaksās samazināšana, jo īpaši zemu atalgotiem darba ņēmējiem, un taisnīgas nodokļu sistēmas nodrošināšana.

               (3)Atbilstīgi izstrādātas reformas un to ātra īstenošana var palīdzēt novērst pastāvošās nelīdzsvarotības eurozonā un nepieļaut jaunu nelīdzsvarotību uzkrāšanos. Eurogrupas tematiskās diskusijas, īpaši pievēršoties kritēriju noteikšanai, paraugprakses izmantošanai un savstarpējam spiedienam, var palīdzēt sekmēt tuvināšanos tam, lai sasniegtu vislabākos rezultātus. Tādēļ Eurogrupai būtu vēl vairāk jāpastiprina tematiskās diskusijas par reformām jomās, kas ir būtiskas EMS funkcionēšanai un regulāri jāizvērtē reformu īstenošana eurozonas dalībvalstīs, kā arī progress, kas panākts nelīdzsvarotību novēršanā makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūras kontekstā.

               (4)Fiskālā politika ir ekonomiskās un monetārās savienības vitālu kopēju interešu jautājums. Atbildīga valstu fiskālā politika, kurā ievēroti kopējie fiskālie noteikumi, ir būtiska, lai nodrošinātu parādu ilgtspējību un ļautu fiskālajiem stabilizatoriem darboties un amortizēt konkrētas valsts satricinājumus. Turklāt, ņemot vērā blakusietekmi eurozonas dalībvalstu starpā, ir būtiski arī panākt piemērotu fiskālo nostāju eurozonā kopumā un izvairīties no procikliskas fiskālās politikas. Lai to paveiktu, ir jāpastiprina fiskālās politikas koordinācija eurozonā, pilnībā ievērojot Stabilitātes un izaugsmes paktu. Šajā saistībā kopumā neitrāla kopējā fiskālā nostāja eurozonā, kas paredzēta 2016. gadā, šķiet piemērota, ņemot vērā vispārējos makroekonomikas apstākļus un lejupvērstos riskus izaugsmei. Attiecībā uz 2017. gadu, balstoties uz prognozi, ka starpība starp plānoto un faktisko ražošanas apjomu pakāpeniski samazināsies, fiskālajā politikā būtu jālīdzsvaro nepieciešamība izvairīties no procikliskuma un samazināt valsts parādu, lai atjaunotu fiskālās rezerves. Tas būtu jāatspoguļo atjaunināto stabilitātes programmu sagatavošanā 2016. gada pavasarī, ņemot vērā jaunākās ekonomikas un fiskālās norises. Fiskālo stratēģiju saturs vēl nav pietiekami labvēlīgs izaugsmei. Kā 2015. gada vasarā uzsvērts ieteikumos eurozonas dalībvalstīm
                  5
               , dalībvalstīm jārīko tematiskas diskusijas par publisko finanšu kvalitātes un ilgtspējības uzlabojumiem.

               (5)Ir pilnībā jāīsteno banku savienība. Pirmkārt, līdz 2015. gada 30. novembrim ir pilnībā jātransponē Banku atveseļošanas un noregulējuma direktīva atbilstīgi prasībai visām 28 dalībvalstīm. Otrkārt, attiecībā uz banku noregulējumu ir nekavējoties jāievieš piemērota pagaidu finansēšanas kārtība, lai Vienotā noregulējuma fonds spētu tikt galā ar visām potenciālajām finansēšanas vajadzībām no 2016. gada 1. janvāra. Turklāt pārejas perioda laikā būtu pēc iespējas ātrāk jāvienojas par fiskāli neitrālu atbalstu Vienotā noregulējuma fondam. Visbeidzot, banku savienības tālākas pilnveidošanas ietvaros Komisija 2015. gada 24. novembrī ierosināja izveidot Eiropas noguldījumu apdrošināšanas shēmu eurozonas dalībvalstīm
                  6
               .

               (6)Finanšu tirgus nosacījumi eurozonā joprojām ir kopumā labvēlīgi, ņemot vērā atbalstošas monetārās politikas nostāju. Tomēr joprojām vājie ekonomikas pamati un augstais parādsaistību īpatsvars privātajā sektorā turpina negatīvi ietekmēt pieprasījumu pēc banku aizdevumiem un līdz ar to ekonomikas izaugsmi. Banku bilances joprojām saskaras ar spiedienu, ko rada ienākumus nenesošo aizdevumu augstais līmenis, kas traucē kreditēšanas darbībai. Atšķirīgi maksātnespējas režīmi Eiropas Savienībā aizkavē privātā sektora parāda samazināšanu, atturot investīciju veikšanu.

               (7)Neraugoties uz nesenajiem sasniegumiem EMS struktūras nostiprināšanā, jāturpina darbs pie tā, lai pabeigtu EMS izveidi. 2015. gada jūnija Piecu priekšsēdētāju ziņojumā izklāstīta turpmākā virzība, lai vēlākais līdz 2025. gadam pabeigtu EMS izveidi
                  7
               . Eiropas Komisija 2015. gada 21. oktobrī pieņēma ar ziņojumu saistīto turpmāko priekšlikumu pirmo kopumu
                  8
               . Eurozonas dalībvalstīm būtu jāuzņemas kolektīva atbildība un bez liekas kavēšanās jāvirzās uz priekšu īstermiņa un vidēja termiņa iniciatīvu īstenošanā, lai panāktu ekonomiskās un monetārās savienības izveides pabeigšanu. Lai vēl vairāk sekmētu konverģenci eurozonā, priekšlikumi ietver pasākumus, ar kuriem stiprina Eiropas pusgada eurozonas dimensiju, cita starpā agrāk publicējot eurozonas ieteikumus, lai jau procesa sākumā noteiktu kopīgās problēmas un nodrošinātu informāciju, kas nepieciešama eurozonas dalībvalstīm paredzēto konkrētām valstīm adresēto ieteikumu formulēšanā, kuri tiks pieņemti vēlāk Eiropas pusgada laikā,

               AR ŠO IESAKA eurozonas dalībvalstīm individuāli un kolektīvi Eurogrupas ietvaros laikposmā no 2016. līdz 2017. gadam veikt šādus pasākumus:

               1.Īstenot politiku, kas atbalsta atveseļošanu, sekmē konverģenci, veicina makroekonomikas nelīdzsvarotību novēršanu un uzlabo pielāgošanās spēju. Šajā nolūkā dalībvalstīm, jo īpaši tām, kurām ir milzīgi privātā un ārējā parāda uzkrājumi, būtu jāīsteno reformas, kas uzlabo ražīgumu, sekmē darbavietu radīšanu, palielina konkurētspēju un uzlabo darījumdarbības vidi. Dalībvalstīm ar lielu norēķinu kontu pārpalikumu kā prioritāte jāīsteno pasākumi, kas palīdz novirzīt pārpaliekošos ietaupījumus iekšzemes ekonomikai un tādējādi sekmē iekšzemes investīcijas.

               2.Īstenot reformas, kurās apvienoti i) elastīgi un uzticami darba līgumi, kas sekmē darba tirgus pāreju un novērš divu līmeņu darba tirgu; ii) visaptverošas mūžizglītības stratēģijas; iii) efektīva politika, kas palīdzētu bezdarbniekiem atgriezties darba tirgū, iv) mūsdienīgas sociālās aizsardzības sistēmas, kas atbalsta grūtībās nonākušus cilvēkus un dod stimulus integrācijai darba tirgū, un v)  atvērti un konkurētspējīgi preču un pakalpojumu tirgi. Samazināt nodokļu īpatsvaru darbaspēka izmaksās, jo īpaši attiecībā uz zemu atalgotiem darba ņēmējiem, budžeta ziņā neitrālā veidā, lai sekmētu darbavietu radīšanu.

               3.Uzturēt plānoto kopumā neitrālu fiskālo nostāju 2016. gadā. Ņemot vērā 2017. gadu, samazināt valsts parādu, lai atjaunotu fiskālās rezerves, vienlaikus izvairoties no procikliskuma un pilnībā ievērojot Stabilitātes un izaugsmes paktu. Diferencēt individuālu dalībvalstu fiskālos pasākumus, ņemot vērā to attiecīgo stāvokli attiecībā pret Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām un to stabilizācijas vajadzībām, kā arī blakusietekmi visās eurozonas valstīs. Šajā nolūkā apspriest eurozonas fiskālo nostāju pirms stabilitātes programmu un budžeta plāna projektu sagatavošanas un iesniegšanas.

               4.Sekmēt banku ieņēmumus nenesošo aizdevumu pakāpenisku samazināšanu un uzlabot maksātnespējas procedūras attiecībā uz uzņēmumiem un mājsaimniecībām. Dalībvalstīs ar lieliem privātā sektora parādu uzkrājumiem sekmēt aizņemto līdzekļu īpatsvara mierīgu samazināšanu, tostarp sekmējot privātā sektora dzīvotnespējīgu parādu noregulējumu.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)
                  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

                     (3)
                  Komisijas 2015. gada rudens ekonomikas prognoze.

                     (4)
                  2016. gada izaugsmes pētījums.

                     (5)
                  OV C 272, 18.8.2015., 98. lpp.

                     (6)
                  COM(2015) 586 final, 24.11.2015.

                     (7)
                  Eiropas ekonomiskās un monetārās savienības izveides pabeigšana, Žana Kloda Junkera ciešā sadarbībā ar Donaldu Tusku, Jerūnu Deiselblūmu, Mario Dragi un Martinu Šulcu sagatavotais ziņojums.

                     (8)
                  http://ec.europa.eu/priorities/economic-monetary-union/docs/single-market-strategy/communication-emu-steps_en.pdf