               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 20.5.2020
            COM(2020) 511 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Horvātijas 2020. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Horvātijas 2020. gada konverģences programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Horvātijas 2020. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Horvātijas 2020. gada konverģences programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību
                  2
               , un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2019. gada 17. decembrī pieņēma gada ilgtspējīgas izaugsmes stratēģiju, tādējādi uzsākot 2020. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Komisija 2019. gada 17. decembrī uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Horvātija bija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (2)2020. gada ziņojums par Horvātiju
                  3
                tika publicēts 2020. gada 26. februārī. Tajā bija izvērtēts, kā Horvātija īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2019. gada 9. jūlijā
                  4
               , turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Horvātijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā bija ietverts arī padziļināts pārskats, kurš veikts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu un kura rezultāti arī tika publicēti 2020. gada 26. februārī. No Komisijas veiktās analīzes ir secināms, ka Horvātijā pastāv makroekonomikas nelīdzsvarotība, kas saistīta ar valsts, privātā un ārējā parāda augsto līmeni zemas potenciālās izaugsmes kontekstā.

               (3)2020. gada 11. martā Pasaules Veselības organizācija oficiāli pasludināja Covid-19 uzliesmojumu par pasaules mēroga pandēmiju. Tā ir nopietna sabiedrības veselības ārkārtas situācija, kas skar iedzīvotājus, sabiedrību kopumā un ekonomiku. Tā pakļauj valstu veselības sistēmas smagai spriedzei, rada traucējumus globālajās piegādes ķēdēs, nestabilitāti finanšu tirgos un patērētāju pieprasījuma satricinājumus un negatīvi ietekmē dažādas nozares. Tā apdraud cilvēku darbvietas un ienākumus un uzņēmumu darbību. Tā ir izraisījusi ievērojamu ekonomikas satricinājumu, kam jau ir nopietnas sekas Eiropas Savienībā. Komisija 2020. gada 13. martā pieņēma paziņojumu
                  5
               , kurā aicināja koordinēt rīcību, reaģējot uz krīzi ekonomikā, un iesaistīt visus dalībniekus valstu un Savienības līmenī.

               (4)Vairākas dalībvalstis ir izsludinājušas ārkārtas stāvokli vai ieviesušas ārkārtas pasākumus. Ārkārtas pasākumiem vajadzētu būt stingri samērīgiem, nepieciešamiem, ar ierobežotu ilgumu un saskaņā ar Eiropas un starptautiskajiem standartiem. Turklāt uz tiem būtu jāattiecina demokrātiskā pārraudzība un iespēja tos neatkarīgi pārskatīt tiesā.

               (5)2020. gada 20. martā Komisija pieņēma paziņojumu par Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšanu
                  6
               . Šī klauzula, kuru veido Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punkts, 6. panta 3. punkts, 9. panta 1. punkts un 10. panta 3. punkts un Regulas (EK) Nr. 1467/97 3. panta 5. punkts un 5. panta 2. punkts, atvieglo budžeta politikas koordināciju nopietnas ekonomikas lejupslīdes laikā. Komisija savā paziņojumā pauda Padomei viedokli, ka pašreizējos apstākļos, ņemot vērā paredzamo nopietno ekonomikas lejupslīdi Covid-19 uzliesmojuma dēļ, ir pieļaujams iedarbināt šo klauzulu. Dalībvalstu finanšu ministri 2020. gada 23. martā piekrita Komisijas novērtējumam. Vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšana ļauj uz laiku atkāpties no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai, ja tas neapdraud fiskālo stabilitāti vidējā termiņā. Attiecībā uz korektīvo daļu Padome uz Komisijas ieteikuma pamata var arī nolemt pieņemt pārskatītu fiskālo trajektoriju. Vispārējā izņēmuma klauzula neaptur Stabilitātes un izaugsmes paktā paredzētās procedūras. Tā ļauj dalībvalstīm atkāpties no budžeta prasībām, kas tiktu piemērotas parastā situācijā, un vienlaikus dod iespēju Komisijai un Padomei veikt vajadzīgos politikas koordinācijas pasākumus pakta ietvaros.

               (6)Ir jāturpina pasākumi, lai ierobežotu un kontrolētu pandēmijas izplatīšanos, stiprinātu valstu veselības sistēmu noturību, mazinātu sociālekonomiskās sekas, izmantojot atbalsta pasākumus uzņēmumiem un mājsaimniecībām, un nodrošinātu pienācīgus veselības un drošības apstākļus darbavietā nolūkā atsākt saimniecisko darbību. Savienībai būtu pilnībā jāizmanto dažādie tās rīcībā esošie instrumenti, lai atbalstītu dalībvalstu centienus minētajās jomās. Vienlaikus dalībvalstīm un Savienībai būtu jāsadarbojas, sagatavojot pasākumus, kas vajadzīgi, lai atjaunotu mūsu sabiedrības un ekonomikas normālu darbību un ilgtspējīgu izaugsmi, citstarp integrējot zaļo pārkārtošanos un digitālo pārveidi un mācoties no krīzes laikā gūtās pieredzes.

               (7)Covid-19 krīze ir apliecinājusi, ka vienotais tirgus ir pietiekami elastīgs, lai spētu pielāgoties ārkārtas situācijām. Tomēr, lai nodrošinātu ātru un vienmērīgu pāreju uz ekonomikas atlabšanas posmu, preču un pakalpojumu brīvu apriti un darba ņēmēju brīvu pārvietošanos, ir jāatceļ steidzamie ārkārtas pasākumi, kas kavē vienotā tirgus normālu darbību, tiklīdz tie vairs nav nepieciešami. Pašreizējā krīze ir parādījusi, ka veselības aprūpes nozarē ir vajadzīgi gatavības krīzei plāni, kas jo īpaši ietver uzlabotas iepirkuma stratēģijas, dažādotas piegādes ķēdes un svarīgāko piegāžu stratēģiskās rezerves. Tie ir galvenie elementi, lai izstrādātu plašākus gatavības krīzēm plānus.

               (8)Savienības likumdevējs jau ir grozījis attiecīgos tiesiskos regulējumus
                  7
               , lai ļautu dalībvalstīm mobilizēt visus neizmantotos līdzekļus no Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem nolūkā novērst Covid-19 pandēmijas ārkārtas sekas. Šie grozījumi nodrošinās papildu elastīgumu, kā arī vienkāršotas un racionalizētas procedūras. Lai mazinātu spiedienu uz naudas plūsmu, dalībvalstis arī var 2020.–2021. grāmatvedības gadā izmantot 100 % līdzfinansējuma likmi no Savienības budžeta. Horvātija tiek mudināta pilnībā izmantot šīs iespējas, lai palīdzētu personām un nozarēm, ko šīs problēmas skar visvairāk.

               (9)Pandēmijas sociālekonomiskās sekas, visticamāk, būs ievērojamas un nevienmērīgi sadalītas dažādos Horvātijas reģionos dažādas specializācijas modeļu dēļ. Īpaši cietīs piekrastes reģioni un salas, kas ir ievērojami atkarīgi no tūrisma. Tāpēc, ņemot vērā pašreizējo situāciju, ir vajadzīgi mērķtiecīgi politikas risinājumi.

               (10)Horvātija savu 2020. gada valsts reformu programmu un 2020. gada konverģences programmu iesniedza 2020. gada 30. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

               (11)Horvātija šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā, un tai piemēro noteikumu par parādu.

               (12)Valdība savā 2020. gada konverģences programmā plāno, ka nominālā bilance pasliktināsies no pārpalikuma 0,4 % apmērā no IKP 2019. gadā līdz deficītam 6,8 % apmērā no IKP 2020. gadā un uzlabosies sasniedzot deficītu 2,4% apmērā no IKP 2021. gadā. Vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2019. gadā bija samazinājusies līdz 73,2 % no IKP, taču saskaņā ar 2020. gada konverģences programmu ir paredzams, ka 2020. gadā tā palielināsies līdz aptuveni 86,7 %. Makroekonomikas un fiskālo perspektīvu ietekmē liela nenoteiktība saistībā ar Covid-19 pandēmiju.

               (13)Reaģējot uz Covid-19 pandēmiju un īstenojot saskaņotu Savienības pieeju, Horvātija ir noteikusi budžeta pasākumus, lai palielinātu veselības aprūpes sistēmas kapacitāti, ierobežotu pandēmiju un sniegtu atbalstu vissmagāk skartajiem iedzīvotājiem un uzņēmumiem. Saskaņā ar 2020. gada konverģences programmu minētie budžeta pasākumi sasniedz 2,8 % no IKP. Divi galvenie pasākumi ir subsīdija, ko izmaksā uzņēmumiem, lai tie saglabātu darbiniekus, un nodokļu atbrīvojumi, ko piešķir īpaši smagi skartiem uzņēmumiem. Turklāt Horvātija ir pieņēmusi pasākumus, kas palīdzēs atbalstīt uzņēmumu likviditāti, neradot tiešu ietekmi uz budžetu, kuru apmērs 2020. gada konverģences programmā tiek lēsts 1,3% no IKP. Šie pasākumi ietver iedzīvotāju un uzņēmumu ienākuma nodokļa un sociālo iemaksu atlikšanu. Kopumā Horvātijas veiktie pasākumi atbilst pamatnostādnēm, kas sniegtas Komisijas paziņojumā par koordinētu ekonomisko reakciju uz Covid-19 uzliesmojumu. Minēto pasākumu pilnīga īstenošana, kam sekotu fiskālās politikas pārorientēšana uz piesardzīga vidēja termiņa fiskālā stāvokļa sasniegšanu, kad to ļaus ekonomikas apstākļi, palīdzēs saglabāt fiskālo stabilitāti vidējā termiņā.

               (14)Pamatojoties uz Komisijas 2020. gada pavasara prognozi ar nemainīgas politikas pieņēmumu, Horvātijas vispārējās valdības budžeta bilance tiek prognozēta -7,1 % apmērā no IKP 2020. gadā un -2,2 % apmērā no IKP 2021. gadā. Paredzams, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2020. gadā sasniegs 88,6 % un nedaudz samazināsies līdz 83,4% no IKP 2021. gadā.

               (15)Komisija 2020. gada 20. maijā nāca klajā ar ziņojumu, kas sagatavots saskaņā ar Līguma 126. panta 3. punktu, jo Horvātija 2020. gadā plānoja pārkāpt deficīta robežvērtību, kas ir 3 % no IKP. Kopumā analīze liecina, ka Līgumā un Regulā (EK) Nr. 1467/1997 noteiktais deficīta kritērijs nav izpildīts.

               (16)Reaģējot uz pandēmiju, Horvātija ātri veica tālejošus pasākumus, lai aizsargātu savus iedzīvotājus un ierobežotu vīrusa izplatīšanos. Pandēmija (un ar to saistītie ierobežošanas pasākumi) izraisīja nopietnus uzņēmējdarbības traucējumus, kas negatīvi ietekmēja darba tirgu. Tiek lēsts, ka reālais IKP 2020. gadā samazināsies par 9,1 % un 2021. gadā pieaugs par 7,5 %, savukārt bezdarba līmenis saskaņā ar Komisijas prognozi 2020. gadā palielināsies līdz 10,2 % un 2021. gadā uzlabosies līdz 7,4 %. Būtiski skarta tiks tūrisma nozare, kas veido ļoti nozīmīgu Horvātijas ekonomikas daļu. Tajā pašā laikā Horvātijai bija jārisina arī 2020. gada 22. martā Zagrebā notikušās ievērojamās zemestrīces sekas. Lai mazinātu negatīvo ietekmi uz ekonomiku, Horvātija veica vairākus vērienīgus pasākumus, tostarp algu atbalsta pasākumus, atbrīvojumus no nodokļiem un sociālajām iemaksām un to atlikšanu, atbalstu MVU, papildu garantijas eksporta apdrošināšanai un moratorijus aizdevumu maksājumiem, kā arī īpašus pasākumus tūrismam un citām īpaši skartām nozarēm.

               (17)Covid-19 uzliesmojums ir Horvātijas veselības sistēmas noturības tests. Lai gan veselības aprūpes pieejamība Horvātijā kopumā ir laba, attāluma dēļ neapmierināto medicīnisko vajadzību līmenis ir viens no augstākajiem Savienībā. Līdzsvarotāks veselības aprūpes darbinieku un iestāžu ģeogrāfiskais sadalījums ļautu vieglāk piekļūt veselības aprūpes pakalpojumiem. Atbildības sadalījumu par veselības aprūpes iestādēm Horvātijā starp centrālo valdību un apgabalu pašpārvaldēm ir iespējams uzlabot. Centrālajai valdībai ir jāsedz apgabalu slimnīcu parādi, bet tās rīcībā ir ierobežoti līdzekļi, lai ietekmētu to pārvaldību. Ciešāka sadarbība starp centrālo valdību un apgabaliem ir būtiska, lai nodrošinātu kritiski svarīgu zāļu piegādi un spētu veikt pasākumus COVID-19 izplatības ierobežošanai. E-veselības rīku izmantošana ļauj samazināt tiešos kontaktus starp veselības aprūpes darbiniekiem un pacientiem, vienlaikus samazinot infekciju risku. E-recepšu izmantošana ir plaši izplatīta, bet digitālo nosūtījumu un veselības karšu proporcija ir ļoti maza.

               (18)Ekonomiskās aktivitātes palēnināšanās dēļ darba devējiem ir grūtības izmaksāt algas, un paredzams, ka tas palielinās bezdarba un nabadzības līmeni un teritoriālās atšķirības kļūs vēl izteiktākas. Tradicionāli līdzdalība aktīvos darba tirgus politikas pasākumos ir bijusi ļoti zema, taču pašreizējos apstākļos šādas programmas iegūst lielāku nozīmi. Lai sniegtu atbalstu darba devējiem un samazinātu atlaišanas gadījumu skaitu, būtu jāpastiprina ne tikai šādi pasākumi, bet arī citas ierobežota termiņa atbalsta shēmas, jo īpaši saīsināta darba laika shēmas. Īstermiņā tās saglabā darbvietas, bet arī vidējā termiņā ir iespējams uzlabot atbilstību darba tirgus vajadzībām ekonomikas atlabšanas posmā. Horvātijas valsts nodarbinātības dienestam būtu jāpastiprina centieni atbalstīt darbaspēku atbilstošu prasmju (piemēram, digitālo prasmju) attīstīšanā, jāizstrādā neaktīvo iedzīvotāju informēšanas stratēģijas un jācīnās pret nedeklarētu darbu. Bezdarbnieka pabalsts nenodrošina drošības tīklu atlaistajiem darbiniekiem, jo gan tvērums, gan pietiekamība ir zema. Minimālā ienākuma pabalsta spēja samazināt nabadzību arī ir novērtēta kā vāja, ņemot vērā augstos nabadzības un sociālās atstumtības rādītājus, teritoriālās atšķirības un riska faktorus, kas saistīti ar vecumu, dzimumu un invaliditāti.

               (19)Bažas rada interneta savienojamības uzticamība. Mājsaimniecībās Horvātijā nav plaši izplatīta piekļuve ātrdarbīgam internetam mājās. Aptuveni 70 % mājsaimniecību izmanto fiksēto platjoslas pieslēgumu, un tikai 6 % mājsaimniecību izmanto vismaz 100 Mb/s fiksēto platjoslas pieslēgumu. Jo īpaši lauku apvidos tas varētu kavēt tāldarbu un tālmācību, jo īpaši neaizsargātu grupu, piemēram, studentu no nelabvēlīgā situācijā esošām ģimenēm vai personu ar invaliditāti, vidū. Pastāv risks, ka šīs grupas tiks izslēgtas no pēkšņās pārejas uz digitalizētāku sabiedrību. Ciešā sadarbībā ar sociālajiem partneriem būtu jāpastiprina alternatīvi darba režīmi, kuros izmanto digitālās tehnoloģijas, jo to darba ņēmēju īpatsvars, kuri strādā tāldarbā (6 līdz 7 %) ir tikai puse no ES vidējā rādītāja.

               (20)Darbaspēka trūkums ir pastāvīgi ietekmējis dažas ekonomikas nozares, galvenokārt prasmju trūkuma dēļ. Atbilstīgu prasmju, tostarp digitālo prasmju, apguves veicināšana sākotnējās izglītības un apmācības laikā un vēlāk, pārkvalificējoties un uzlabojot prasmes, varētu palielināt produktivitāti un novērst prasmju trūkumu. Visos līmeņos ir jāuzlabo izglītības un apmācības sistēmas kvalitāte un iekļautība, un ir jāturpina mācību programmu reforma. Digitālās izglītības ieviešana jau ir apliecinājusi savu vērtību šajā krīzē; ir jāturpina attīstīt digitālās izglītības un apmācības infrastruktūru un materiālus, kā arī skolotāju, skolēnu un pieaugušo digitālās prasmes.

               (21)Horvātijai būtu jāatbalsta pastāvīga kredītu un cita finansējuma, tostarp nebanku finansējuma, plūsma dzīvotspējīgiem aizņēmējiem, kurus negatīvi ietekmē krīze. Horvātija ir pieņēmusi vairākas stimulu un atbalsta shēmas maziem un vidējiem uzņēmumiem (MVU). Lai pārvarētu krīzi un atvieglotu atlabšanu būtu jāturpina centieni nodrošināt ātru un pastāvīgu likviditātes atbalstu uzņēmumiem, izmantojot aizdevumus un garantijas, jo īpaši valsts garantijas, īpašu uzmanību pievēršot MVU. Uzņēmumi Horvātijā lielā mērā paļaujas uz banku aizdevumiem un naudas plūsmu, lai apmierinātu savas finansējuma vajadzības. Banku sistēma būtu jāatbalsta ar garantijām, lai finansējumu varētu saņemt jaunizveidoti MVU un uzlabotos piekļuve līdzekļiem. Izstrādājot un īstenojot šos pasākumus, ir jāņem vērā banku sektora, tostarp starpnieku, noturība. Atbrīvojums no nodokļu un sociālo iemaksu maksājumiem un to atlikšana arī ir palīdzējuši uzlabot uzņēmumu likviditāti.

               (22)Ir atjaunoti centieni samazināt administratīvo slogu un regulatīvos ierobežojumus. Tomēr uzņēmumu darbību kopumā joprojām kavē joprojām lielais regulatīvais un administratīvais slogs, piemēram, attiecībā uz atļaujām, ziņošanas prasībām un nodokļu procedūrām. Administratīvā un finansiālā sloga noteikšana virzās uz priekšu, apspriežoties ar ieinteresētajām personām un izmantojot īpašu tīmekļa vietni, un tiek ieviesti pasākumi apgrūtinošāko pienākumu samazināšanai. Ļoti svarīgi ir arī nodrošināt netraucētu piekļuvi profesijām un to praktizēšanu, racionalizējot tiesisko regulējumu un saistītās administratīvās procedūras, jo īpaši MVU un mikrouzņēmumiem, tostarp individuālajiem uzņēmējiem. Ir veikta parafiskālo maksājumu pārskatīšana, un 2020. gada maijā valdība pieņēma pirmo rīcības plānu.

               (23)Lai veicinātu ekonomikas atlabšanu, būs svarīgi pasteidzināt tādu publisko investīciju projektu īstenošanu, kuri jau sagatavoti realizēšanai, un veicināt privātās investīcijas, tostarp veicot attiecīgas reformas. Horvātijai būtu jāveicina investīcijas izaugsmi veicinošās nozarēs, tādējādi atbalstot zaļo pārkārtošanos un digitālo pāreju. Mūsdienīga un stabila digitālā infrastruktūra ir būtiska publiskās pārvaldes un uzņēmumu digitālajai pārveidei. Digitālās pārejas priekšnoteikums ir investīcijas ļoti augstas veiktspējas tīklos, tostarp 5G tīklos. Investīcijām būtu jāatbalsta Horvātijas valsts enerģētikas un klimata plānā izklāstītie dekarbonizācijas un enerģētikas pārkārtošanas mērķi. Horvātijai ir īpaša vajadzība un iespēja ieguldīt ilgtspējīgā pilsētu un dzelzceļa transportā, energoefektivitātē, atjaunojamos enerģijas avotos un vides infrastruktūrā. Turklāt ūdens un atkritumu apsaimniekošanas jomā Horvātija ievērojami atpaliek no ES vidējā rādītāja, un ir vajadzīgas investīcijas, lai atbalstītu Horvātijas ekonomikas attīstību. Taisnīgas pārkārtošanās fonda līdzekļu 2021.–2027. gada plānojums varētu palīdzēt Horvātijai risināt dažas no problēmām, ko rada pāreja uz klimatneitrālu ekonomiku, īpaši teritorijās, kas ietvertas ziņojuma par valsti D pielikumā. Tas ļautu Horvātijai optimāli izmantot minēto fondu.

               (24)Horvātijas valsts pārvaldes efektivitāte ir zemāka par ES vidējo rādītāju. Zema spēja izstrādāt un īstenot rīcībpolitikas un projektus kavē efektivitāti un samazina ātrumu, kā tas kļuva redzams krīzes laikā, īstenojot strukturālos un investīciju fondus, kas Horvātijai sniedz lielu iespēju mazināt krīzes sekas un atbalstīt ekonomikas atveseļošanos. Jaunās stratēģiskās plānošanas sistēmas un paziņotās Valsts attīstības stratēģijas īstenošana nevirzās uz priekšu. Turklāt pastāv liela valsts pārvaldes teritoriālā sadrumstalotība un nelīdzsvarotība starp pienākumiem un resursiem vietējā līmenī. Tas veicina nevienlīdzīgu sabiedrisko pakalpojumu kvalitāti visā valstī un palielina administratīvās izmaksas.

               (25)Ievērojams neizskatīto lietu skaits un ilgstoša tiesvedība civillietās un komerclietās joprojām ietekmē uzņēmējdarbības vidi un maksātnespējas efektīvu atrisināšanu, savukārt problēmas saistībā ar krimināljustīcijas kvalitāti un efektivitāti kavē cīņu pret ekonomiskiem un finanšu pārkāpumiem. Tika panākts progress attiecībā uz senāko neizskatīto lietu izskatīšanu un elektroniskās saziņas izmantošanu tiesās, taču joprojām ir iespējami uzlabojumi.

               (26)Šie ieteikumi pievēršas pandēmijas sociālekonomiskās ietekmes novēršanai un ekonomikas atlabšanas veicināšanai, taču Beļģijai 2019. gadā adresētie ieteikumi, ko Padome pieņēma 2019. gada 9. jūlijā, attiecās arī uz reformām, kuras ir būtiskas, lai risinātu strukturālās problēmas vidējā līdz ilgākā termiņā. Šie ieteikumi nav zaudējuši aktualitāti un arī turpmāk tiks pārraudzīti visā nākamā gada Eiropas pusgada ciklā. Tas attiecas arī uz ieteikumiem, kas skar ar investīcijām saistīto ekonomikas politiku. Minētie ieteikumi būtu jāņem vērā kohēzijas politikas finansējuma stratēģiskajā plānošanā pēc 2020. gada, t. sk. pašreizējās krīzes ietekmes mazināšanas pasākumos un izejas stratēģijās.

               (27)Horvātijas finanšu sektors ir labi kapitalizēts un rentabls, turklāt aktīvu kvalitāte banku nozarē pēdējos gados ir uzlabojusies. Tomēr finanšu iestādes, visticamāk, saskarsies ar zināmu stresu, ņemot vērā to saskari ar nozarēm, kas ir visneaizsargātākās pret Covid-19 uzliesmojumu. Ir ieviesti pasākumi, lai mazinātu ierobežošanas pasākumu negatīvo ietekmi uz uzņēmumiem. Ir būtiski, lai šiem pasākumiem būtu pagaidu raksturs, tie būtu cieši saistīti ar slimības uzliesmojumu un atbilstīgi, lai palīdzētu atjaunot to uzņēmumu dzīvotspēju, kuri saskaras ar finansiālām grūtībām. Šāda pieeja atbalstīs uzņēmumus, neapdraudot Horvātijas panākto progresu tās finanšu nozares stabilitātes uzlabošanā.

               (28)Lai nodrošinātu atveseļošanos pēc Covid-19 krīzes un panāktu līdzekļu un resursu efektīvu, atbildīgu un pārredzamu piešķiršanu un sadali, ir svarīgi turpināt centienus stiprināt korupcijas novēršanas un sankciju sistēmu. Neraugoties uz vairāku rīcības plānu daļēju īstenošanu, korupcijas un interešu konfliktu jautājumi joprojām ir plaši izplatīti uzņēmumos. Ir vajadzīgi turpmāki centieni stiprināt korupcijas novēršanas un sankciju sistēmu, lai nodrošinātu publisko līdzekļu pārredzamu un efektīvu izmantošanu. Ir vajadzīgi efektīvāki instrumenti korupcijas novēršanai un sodīšanai par to, jo īpaši vietējā līmenī. Joprojām ir jāuzlabo vietējo amatpersonu un vietējos publiskajos uzņēmumos iecelto personu pārraudzības mehānismi, kā arī jānodrošina, ka Interešu konfliktu komisija var pildīt savu būtisko preventīvo uzdevumu. Paredzams, ka iniciatīvas pārredzamības palielināšanai, piemēram, tiesnešu un prokuroru aktīvu publicēšana, sāksies 2020. gadā.

               (29)Eiropas pusgads nodrošina satvaru pastāvīgai ekonomikas un nodarbinātības politikas koordinēšanai Savienībā un tādējādi var veicināt ekonomikas ilgtspēju. Dalībvalstis savās 2020. gada valsts reformu programmās ir izvērtējušas progresu saistībā ar ANO ilgtspējīgas attīstības mērķu (IAM) īstenošanu. Nodrošinot tālāk sniegto ieteikumu pilnīgu īstenošanu, Horvātija sekmēs progresu IAM sasniegšanā un kopīgus pūliņus konkurētspējīgas ilgtspējas nodrošināšanai Savienībā.

               (30)Komisija 2020. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Horvātijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2020. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2020. gada konverģences programmu, 2020. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti Horvātijai iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Izvērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Horvātijā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (31)Ņemot vērā minēto novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2020. gada konverģences programmu, un tās atzinums
                  8
                ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (32)Padome ir izskatījusi 2020. gada valsts reformu programmu un 2020. gada konverģences programmu, ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu. Šajos ieteikumos ņemta vērā vajadzība apturēt pandēmiju un veicināt ekonomikas atveseļošanos, kas ir pirmais nepieciešamais solis, lai varētu koriģēt nelīdzsvarotību. Ieteikumi, ar kuriem tieši novērš makroekonomisko nelīdzsvarotību, ko Komisija konstatējusi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu, ir atspoguļoti 1., 2., 3. un 4. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Horvātijai 2020. un 2021. gadā rīkoties šādi:

               1.Ievērojot vispārējo izņēmuma klauzulu, veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai efektīvi risinātu pandēmijas situāciju, stiprinātu ekonomiku un atbalstītu tās turpmāko atlabšanu. Kad to pieļaus ekonomiskie apstākļi, īstenot fiskālo politiku, kas ļaus panākt piesardzīgu vidēja termiņa fiskālo stāvokli un nodrošināt parāda ilgtspēju un vienlaikus veicinās investīcijas. Uzlabot veselības aprūpes sistēmas noturību. Veicināt veselības aprūpes darbinieku un iestāžu līdzsvarotu ģeogrāfisko sadalījumu, ciešāku sadarbību starp visiem pārvaldes līmeņiem un ieguldījumus e-veselības sistēmā.

               2.Stiprināt darba tirgus pasākumus un iestādes un uzlabot bezdarbnieka pabalstu un minimālo ienākumu shēmu atbilstību. Palielināt piekļuvi digitālajai infrastruktūrai un pakalpojumiem. Veicināt prasmju apguvi.

               3.Turpināt pasākumus, lai nodrošinātu likviditāti maziem un vidējiem uzņēmumiem un pašnodarbinātām personām. Vēl vairāk samazināt parafiskālos maksājumus un ierobežojumus preču un pakalpojumu tirgus regulējumā. Pasteidzināt tādu publisko investīciju projektu īstenošanu, kuri jau sagatavoti realizēšanai, un rosināt privātās investīcijas, lai sekmētu ekonomikas atlabšanu. Virzīt ieguldījumus uz zaļās pārkārtošanās un digitālās pārejas jomām, jo īpaši uz vides infrastruktūru, ilgtspējīgu pilsētas un dzelzceļa transportu, tīru un efektīvu enerģijas ražošanu un izmantošanu, kā arī ātrdarbīgu platjoslas pieslēgumu.

               4.Stiprināt valsts pārvaldes efektivitāti un spējas izstrādāt un īstenot valsts projektus un rīcībpolitikas centrālā un vietējā līmenī. Uzlabot tiesu sistēmas kvalitāti un efektivitāti.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

                     (3)

                        SWD (2020) 510 final.

                     (4)

                        OV C 301, 5.9.2019., 117. lpp.

                     (5)

                        COM(2020) 112 final.

                     (6)

                        COM(2020) 123 final.

                     (7)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2020/460 (2020. gada 30. marts), ar kuru groza Regulas (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013 un (ES) Nr. 508/2014 attiecībā uz īpašiem pasākumiem, kas nepieciešami, lai piesaistītu investīcijas dalībvalstu veselības aprūpes sistēmās un citos to ekonomikas sektoros, reaģējot uz Covid-19 uzliesmojumu (Investīciju iniciatīva reaģēšanai uz koronavīrusu) (OV L 99, 31.3.2020., 5. lpp.), un Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2020/558 (2020. gada 23. aprīlis), ar ko Regulas (ES) Nr. 1301/2013 un (ES) Nr. 1303/2013 groza attiecībā uz īpašiem pasākumiem, lai nodrošinātu ārkārtas elastību Eiropas strukturālo un investīciju fondu izmantošanā, reaģējot uz Covid-19 uzliesmojumu (OV L 130, 24.4.2020., 1. lpp.).

                     (8)

                        Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 20.5.2020
            COM(2020) 516 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Luksemburgas 2020. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Luksemburgas 2020. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Luksemburgas 2020. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Luksemburgas 2020. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2019. gada 17. decembrī pieņēma gada ilgtspējīgas izaugsmes stratēģiju, tādējādi uzsākot 2020. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Komisija 2019. gada 17. decembrī uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Luksemburga nebija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu “Padomes ieteikums par eurozonas ekonomikas politiku”.

               (2)2020. gada ziņojums par Luksemburgu
                  2
                tika publicēts 2020. gada 26. februārī. Tajā tika izvērtēti Luksemburgas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti Padomes 2019. gada 9. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi
                  3
               , turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Luksemburgas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu.

               (3)2020. gada 11. martā Pasaules Veselības organizācija oficiāli pasludināja Covid-19 uzliesmojumu par pasaules mēroga pandēmiju. Tā ir nopietna sabiedrības veselības ārkārtas situācija, kas skar iedzīvotājus, sabiedrību kopumā un ekonomiku. Tā pakļauj valstu veselības sistēmas smagai spriedzei, rada traucējumus globālajās piegādes ķēdēs, nestabilitāti finanšu tirgos un patērētāju pieprasījuma satricinājumus un negatīvi ietekmē dažādas nozares. Tā apdraud cilvēku darbvietas un ienākumus un uzņēmumu darbību. Tā ir izraisījusi ievērojamu ekonomikas satricinājumu, kam jau ir nopietnas sekas Eiropas Savienībā. Komisija 2020. gada 13. martā pieņēma paziņojumu
                  4
               , kurā aicināja koordinēt rīcību, reaģējot uz krīzi ekonomikā, un iesaistīt visus dalībniekus valstu un Savienības līmenī.

               (4)Vairākas dalībvalstis ir izsludinājušas ārkārtas stāvokli vai ieviesušas ārkārtas pasākumus. Ārkārtas pasākumiem vajadzētu būt stingri samērīgiem, nepieciešamiem, ierobežotiem laikā un saskaņā ar Eiropas un starptautiskajiem standartiem. Turklāt uz tiem būtu jāattiecina demokrātiskā pārraudzība un iespēja tos neatkarīgi pārskatīt tiesā.

               (5)Komisija 2020. gada 20. martā pieņēma paziņojumu par Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšanu
                  5
               . Šī klauzula, kuru veido Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punkts, 6. panta 3. punkts, 9. panta 1. punkts un 10. panta 3. punkts un Regulas (EK) Nr. 1467/97 3. panta 5. punkts un 5. panta 2. punkts, atvieglo budžeta politikas koordināciju nopietnas ekonomikas lejupslīdes laikā. Komisija savā paziņojumā pauda Padomei viedokli, ka pašreizējos apstākļos, ņemot vērā paredzamo nopietno ekonomikas lejupslīdi Covid-19 uzliesmojuma dēļ, ir pieļaujams iedarbināt šo klauzulu. Dalībvalstu finanšu ministri 2020. gada 23. martā piekrita Komisijas novērtējumam. Vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšana ļauj uz laiku atkāpties no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai, ja tas neapdraud fiskālo stabilitāti vidējā termiņā. Attiecībā uz korektīvo daļu Padome uz Komisijas ieteikuma pamata var arī nolemt pieņemt pārskatītu fiskālo trajektoriju. Vispārējā izņēmuma klauzula neaptur Stabilitātes un izaugsmes paktā paredzētās procedūras. Tā ļauj dalībvalstīm atkāpties no budžeta prasībām, kas tiktu piemērotas parastā situācijā, un vienlaikus dod iespēju Komisijai un Padomei veikt vajadzīgos politikas koordinācijas pasākumus pakta ietvaros.

               (6)Ir jāturpina pasākumi, lai ierobežotu un kontrolētu pandēmijas izplatīšanos, stiprinātu valstu veselības sistēmu noturību, mazinātu sociālekonomiskās sekas, izmantojot atbalsta pasākumus uzņēmumiem un mājsaimniecībām, un nodrošinātu pienācīgus veselības un drošības apstākļus darbavietā nolūkā atsākt saimniecisko darbību. Savienībai būtu pilnībā jāizmanto dažādie tās rīcībā esošie instrumenti, lai atbalstītu dalībvalstu centienus minētajās jomās. Vienlaikus dalībvalstīm un Savienībai būtu jāsadarbojas, sagatavojot pasākumus, kas vajadzīgi, lai atjaunotu mūsu sabiedrības un ekonomikas normālu darbību un ilgtspējīgu izaugsmi, citstarp integrējot zaļo pārkārtošanos un digitālo pārveidi un mācoties no krīzes laikā gūtās pieredzes.

               (7)Covid-19 krīze ir apliecinājusi ka vienotais tirgus ir pietiekami elastīgs, lai spētu pielāgoties ārkārtas situācijām. Tomēr, lai nodrošinātu ātru un vienmērīgu pāreju uz atveseļošanas posmu, preču un pakalpojumu brīvu apriti un darba ņēmēju brīvu pārvietošanos, ir jāatceļ steidzamie ārkārtas pasākumi, kas kavē vienotā tirgus normālu darbību, tiklīdz tie vairs nav nepieciešami. Pašreizējā krīze ir parādījusi, ka veselības aprūpes nozarē ir vajadzīgi krīzes gatavības plāni, kas jo īpaši ietver uzlabotas iegādes stratēģijas, dažādotas piegādes ķēdes un svarīgāko piegāžu stratēģiskās rezerves. Tie ir galvenie elementi, lai izstrādātu plašākus krīzes gatavības plānus.

               (8)Savienības likumdevējs jau ir grozījis attiecīgos tiesiskos regulējumus
                  6
               , lai ļautu dalībvalstīm mobilizēt visus neizmantotos līdzekļus no Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem nolūkā novērst Covid-19 pandēmijas ārkārtas sekas. Minētie grozījumi nodrošinās papildu elastīgumu, kā arī vienkāršotas un racionalizētas procedūras. Lai mazinātu spiedienu uz naudas plūsmu, dalībvalstis arī var 2020.–2021. grāmatvedības gadā izmantot 100 % līdzfinansējuma likmi no Savienības budžeta. Luksemburga tiek mudināta pilnībā izmantot šīs iespējas, lai palīdzētu personām un nozarēm, ko šīs problēmas skar visvairāk.

               (9)Luksemburga 2020. gada 30. aprīlī iesniedza savu 2020. gada valsts reformu programmu un 2020. gada 29. aprīlī – savu 2020. gada stabilitātes programmu. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

               (10)Uz Luksemburgu pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa.

               (11)Valdība savā 2020. gada stabilitātes programmā plāno, ka nominālā bilance pasliktināsies no pārpalikuma, kas bija 2,2 % no IKP 2019. gadā, līdz deficītam 8,5 % apmērā no IKP 2020. gadā. Paredzams, ka budžeta deficīts 2021. gadā samazināsies līdz 3,0 % no IKP. Vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2019. gadā bija palielinājusies līdz 22,1 % no IKP, taču saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmu ir paredzams, ka 2020. gadā tā palielināsies līdz 28,7 %. Makroekonomikas un fiskālo perspektīvu ietekmē liela nenoteiktība saistībā ar Covid-19 pandēmiju.

               (12)Reaģējot uz Covid-19 pandēmiju un īstenojot saskaņotu Savienības pieeju, Luksemburga ir noteikusi budžeta pasākumus, lai palielinātu veselības aprūpes sistēmas kapacitāti, ierobežotu pandēmiju un sniegtu atbalstu vissmagāk skartajām personām un nozarēm. Saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmu minētie budžeta pasākumi sasniedz 5,5 % no IKP. Pasākumi ir šādi: stiprināt veselības aprūpes pakalpojumus, atbalstu grūtībās nonākušiem uzņēmumiem, aizdevumus un saīsināta darbalaika režīmu, tajā skaitā pašnodarbinātām personām un pārrobežu darba ņēmējiem. Turklāt Luksemburga ir paziņojusi par pasākumiem, kas palīdzēs atbalstīt uzņēmumu likviditāti, neradot tiešu ietekmi uz budžetu. Minētie pasākumi ietver nodokļu atlikšanu, aizdevumus maziem un vidējiem uzņēmumiem, kam ir īslaicīgas finansiālas grūtības, un garantijas. Atšķirībā no 2020. gada stabilitātes programmas Komisija lēš, ka pasākumu kopuma ietekme būs mazāka, jo tā neuzskata nodokļu atlikšanu un aizdevumu piešķiršanu par diskrecionāriem pasākumiem ar ietekmi uz budžetu. Tomēr iestādes uzskata, ka daļai no tiešo nodokļu atlikšanas galu galā būtu ietekme uz budžetu, kas ir iekļauta iepriekš minētajā summā 5,5 % apmērā no IKP. Turklāt daļa no izmaksām, kas saistītas ar saīsināta darbalaika shēmām, tika uzskatīta par daļu no automātisko stabilizatoru darbības. Kopumā Luksemburgas veiktie pasākumi atbilst pamatnostādnēm, kas sniegtas Komisijas paziņojumā par koordinētu ekonomisko reakciju uz Covid-19 uzliesmojumu. Minēto pasākumu pilnīga īstenošana, kam sekotu fiskālās politikas pārorientēšana uz piesardzīga vidēja termiņa fiskālā stāvokļa sasniegšanu, kad to ļaus ekonomikas apstākļi, palīdzēs saglabāt fiskālo stabilitāti vidējā termiņā.

               (13)Pamatojoties uz Komisijas 2020. gada pavasara prognozi ar nemainīgas politikas pieņēmumu, tiek prognozēts Luksemburgas vispārējās valdības bilances deficīts 4,8 % apmērā no IKP 2020. gadā un pārpalikums 0,1 % apmērā no IKP 2021. gadā. Paredzams, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2020. un 2021. gadā joprojām nepārsniegs 60 % no IKP. Salīdzinot ar Komisijas prognozēm, stabilitātes programma ir balstīta uz piesardzīgākiem pieņēmumiem gan attiecībā uz ieņēmumiem, gan izdevumiem.

               (14)Komisija 2020. gada 20. maijā nāca klajā ar ziņojumu, kas sagatavots saskaņā ar Līguma 126. panta 3. punktu, jo Luksemburga 2020. gadā prognozēja pārsniegt deficīta robežvērtību, kas ir 3 % no IKP. Kopumā analīze liecina, ka Līgumā un Regulā (EK) Nr. 1467/1997 definētais deficīta kritērijs nav izpildīts.

               (15)Luksemburgā ir viena no efektīvākajām veselības aprūpes sistēmām ES. Tomēr, tā kā 49 % ārstu un 62 % veselības aprūpes darbinieku ir ārvalstu profesionāļi, sistēma ievērojami pārsniedz kritisko neaizsargātības slieksni (saskaņā ar Pasaules Veselības organizācijas rādītāju). Šajā kontekstā Luksemburgas veselības aprūpes sistēmu varētu ietekmēt iespējamie vienpusējie kaimiņvalstu lēmumi krīzes laikā. Luksemburgai rekordīsā laikā bija jāpieņem īstermiņa pasākumi, lai uzlabotu veselības aprūpes sistēmas noturību pēc Covid-19 krīzes, piemēram, mobilizējot medicīnisko infrastruktūru un izveidojot slimnīcas pagaidu piebūvi, kā arī nodrošinot pārrobežu veselības aprūpes darbinieku un viņu ģimeņu izmitināšanu Luksemburgā.

               (16)Sagaidāms, ka veselības aprūpes sistēma nākotnē saskarsies ar aizvien lielākām problēmām, papildus pieaugošajam veselības aprūpes darbinieku vakanču skaitam pēdējos gados. Konkrētāk, sagaidāms, ka pieaugs pieprasījums pēc veselības aprūpes, ņemot vērā sabiedrības novecošanu, un tiek prognozēts, ka turpmākajos 15 gados pensionēsies 59 % līdz 69 % medicīnas darbinieku. Lai saglabātu veselības aprūpes nozari kā pievilcīgu darbvietu, svarīga nozīme būs prasmju kopuma inovācijām un profesionālo lomu attīstībai, uzdevumu dalīšanai un aizstāšanai. Vispārīgāk runājot, ir iespējams uzlabot veselības aprūpes sistēmas pārvaldību, tajā skaitā sadarbību ar kaimiņvalstīm, un valdība ir tikko uzsākusi būtisku reformu. Lai gan Luksemburgā digitālā infrastruktūra jau ir attīstīta, joprojām tiek īstenoti e-veselības risinājumi, piemēram, digitāli risinājumi pakalpojumu sniedzēju izdevumu atlīdzināšanai. Luksemburga ir īpaši pievērsusies tādām digitālajām tehnoloģijām kā superdatošana, mākslīgais intelekts, blokķēde un lielie dati, un tai ir potenciāls izmantot šīs spējas un sadarboties Savienības līmenī, lai sniegtu būtisku ieguldījumu pētniecībā vīrusa neitralizēšanai un infekciju samazināšanai. Luksemburga ir arī izveidojusi jaunu atbalsta shēmu pētniecības un izstrādes investīciju projektiem attiecībā uz produktiem, ar kuriem cīnās pret Covid-19 un kuri ir vajadzīgi, lai efektīvi novērstu pašreizējo slimības uzliesmojumu, izstrādājot efektīvu ārstēšanu un vakcīnas.

               (17)Saskaņā ar Komisijas prognozi paredzams, ka bezdarbs 2020. gadā pieaugs līdz 6,4 % un 2021. gadā samazināsies līdz 6,1 %. Luksemburga ir veikusi vairākus pasākumus, lai saglabātu nodarbinātību, jo īpaši ieviešot nepilna darbalaika režīmu, “chômage partiel”. Tomēr īpaša uzmanība būtu jāpievērš neaizsargātākām grupām, piemēram, gados vecākiem un mazkvalificētiem darba ņēmējiem, ņemot vērā to, ka jaunā minimālo ienākumu shēma (REVIS, “revenu d'inclusion sociale”) jau ir izraisījusi reģistrēto bezdarbnieku skaita pieaugumu valsts nodarbinātības dienestā, jo kopš 2019. gada janvāra tās saņēmēji ir obligāti jāreģistrē. Šie neaizsargātākie cilvēki visvairāk ciestu no konkurences palielināšanās darba tirgū Covid-19 krīzes rezultātā. Citi neaizsargāti cilvēki, kas cieš no krīzes, varētu būt pagaidu darbinieki, kā arī mazkvalificēti darba ņēmēji kopumā. Attiecībā uz gados vecākiem darba ņēmējiem viņu zemais nodarbinātības līmenis Luksemburgā joprojām ir strukturāla problēma, kas ietekmē arī pensiju sistēmas ilgtermiņa stabilitāti, kā izklāstīts iepriekšējos gados Luksemburgai adresētajos ieteikumos. Pašreizējā situācijā gados vecāki darba ņēmēji saskaras ar papildu riskiem tikt atlaistiem krīzes dēļ; vairāk nekā jebkad agrāk ir jāpalielina to spēja pielāgoties citām darbvietām un nozarēm, tajā skaitā uzlabojot prasmes un pārkvalificējoties. Luksemburgas rezultāti sociālās iekļaušanas jomā ir tuvi ES vidējiem rādītājiem, taču rādītāji par nevienlīdzību un nodarbinātu personu nabadzību pēdējos gados ir vājinājušies, un studentu iespējas joprojām spēcīgi ietekmē viņu sociālekonomiskā izcelsme. Šajā sakarā jo īpaši būtu jāatbalsta neaizsargātākās grupas, lai pārvarētu krīzes sociālo ietekmi.

               (18)Lai atbalstītu uzņēmumus Covid-19 krīzes laikā, jo īpaši mazos un vidējos uzņēmumus, tajā skaitā pašnodarbinātās personas un mikrouzņēmumus, Luksemburga savā stabilizācijas plānā ir iekļāvusi vairākus pasākumus. Mazumtirdzniecība ir viena no visvairāk skartajām nozarēm, ņemot vērā pieprasījuma sabrukumu un pašreizējos pasākumus, kas daudziem uzņēmumiem liedza pilnībā darboties vai ierobežoja to darbību. Regulatīvais elastīgums veicinātu mazumtirdzniecības atjaunošanos pēc krīzes. Turklāt būtu lietderīgi atbalstīt mazos un vidējos uzņēmumus tādu digitālo tehnoloģiju ieviešanā, kas nodrošina darbības nepārtrauktību, piemēram, e-komerciju. Visā atveseļošanas periodā būtu jāsaglabā atbilstīgi pasākumi, vienlaikus piemērojot pakāpenisku un elastīgu pāreju un apzinot visvairāk skartās nozares, lai izstrādātu īpašus atbalsta plānus, kas ļautu tām atgūties atveseļošanas posmā. Īstenojot šos pasākumus, ir jāņem vērā banku nozares noturība. Pēc krīzes akūtākā posma, lai atbalstītu pāreju un jaunu mazo un vidējo uzņēmumu izveidi izaugsmi veicinošās nozarēs, Luksemburgas maksātnespējas regulējuma reforma var palīdzēt uzņēmumiem gūt otru iespēju, ja tie piedzīvo bankrotu ne savas vainas dēļ.

               (19)Lai veicinātu ekonomikas atveseļošanu, būs svarīgi pasteidzināt tādu publisko investīciju projektu īstenošanu, kuri jau sagatavoti realizēšanai, un veicināt privātās investīcijas, tostarp veicot attiecīgas reformas, jo īpaši digitālajās un zaļajās nozarēs. Luksemburga jau ir sākusi iniciatīvas, lai veicinātu digitalizāciju un inovāciju, bet tehnoloģiskā integrācija uzņēmējdarbības nozarē un privātās investīcijas, kā arī sabiedrisko pakalpojumu digitalizācija joprojām ir neliela salīdzinājumā ar augsta potenciāla vidi un valsts mērķi pāriet uz ekonomiku, kuras pamatā ir dati. Lai atbalstītu mazos un vidējos uzņēmumus, palielinātu produktivitāti un konkurētspēju, izšķiroša nozīme būs investīcijām digitalizācijā, padziļinātās digitālajās prasmēs un inovācijā, tajā skaitā integrētas pētniecības un inovācijas stratēģijas izstrādē. Atveseļošana arī turpmāk būtu jāatbalsta, īstermiņā sekmējot vērienīgas zaļās investīcijas. Galvenās nozares, kurās tiks veikta turpmāka rīcība, var būt jo īpaši ilgtspējīgs transports, tajā skaitā dzelzceļš, ilgtspējīga būvniecība, jo īpaši saistībā ar esošo un jauno ēku energoefektivitāti, un atjaunojamie energoresursi. Tie palīdzētu nodrošināt spēcīgu zaļo stimulu un atbalstītu Luksemburgu tās centienos pārvarēt neatbilstību tās 2030. gada mērķiem attiecībā uz siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanu, energoefektivitāti un atjaunojamiem energoresursiem, kā arī sagatavot ceļu uz klimatneitralitāti. Ir jāturpina apzināt investīciju vajadzības un investīciju finanšu avotus, arī ņemot vērā Covid-19 uzliesmojuma ietekmi uz ekonomiku un publiskajām finansēm. Taisnīgas pārkārtošanās fonda līdzekļu 2021.–2027. gada plānojums varētu palīdzēt Luksemburgai risināt dažas no problēmām, ko rada pāreja uz klimatneitrālu ekonomiku, īpaši teritorijās, kas ietvertas ziņojuma par valsti D pielikumā. Tas ļautu Luksemburgai optimāli izmantot minēto fondu.

               (20)Luksemburga saskaras ar ievērojamiem nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas riskiem, ņemot vērā ārvalstu tiešo ieguldījumu lielo pieplūdumu un to, ka pastāv sarežģītas juridiskas struktūras ar ārvalstu sponsoriem. Šie riski ir atspoguļoti valsts riska novērtējumā, jo īpaši attiecībā uz profesionāļiem, kas iesaistīti pakalpojumu sniegšanā uzņēmumiem un trastiem vai investīciju pakalpojumu sniegšanā. Nepilnības nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas novēršanas regulējuma piemērošanā, ko veic šie profesionāļi, noved pie nepietiekamas riska analīzes un zema ziņošanas līmeņa par aizdomīgām darbībām. Šo profesionāļu uzraudzības intensitāte nav pietiekama, lai novērstu šos trūkumus. Lai ierobežotu slepenību un apzinātu faktiskos īpašniekus, uzņēmumiem ir izveidots faktisko īpašnieku valsts reģistrs. Laika gaitā ir jāuzrauga sniegtās informācijas kvalitāte un reģistra efektivitāte.

               (21)Cīņa pret agresīvu nodokļu plānošanu joprojām ir būtiska, lai uzlabotu nodokļu sistēmu efektivitāti un taisnīgumu, kā atzīts eurozonai adresētajā 2020. gada ieteikumā. Nodokļu maksātāju agresīvās nodokļu plānošanas stratēģiju blakusietekme uz citām dalībvalstīm nozīmē, ka papildus Savienības tiesiskajam regulējumam ir nepieciešama koordinēta politiskā rīcība valsts līmenī. Īstenojot iepriekš saskaņotas starptautiskas un Eiropas iniciatīvas, Luksemburga ir veikusi pasākumus, kas vērsti pret agresīvas nodokļu plānošanas praksi, taču dividenžu, procentu un autoratlīdzību maksājumu lielais īpatsvars IKP liek domāt, ka uzņēmumi, kas agresīvi plāno nodokļus, izmanto šīs valsts nodokļu noteikumus. Lielākā daļa tiešo ārvalstu investīciju ir tā dēvētajās “īpašam nolūkam dibinātajās sabiedrībās”. Tas, ka no izejošajiem procentu un autoratlīdzību maksājumiem (t. i., tiem, ko ES rezidenti maksā trešo valstu rezidentiem) netiek ieturēti nodokļi un noteiktos apstākļos tiek piemēroti atbrīvojumi no nodokļu ieturēšanas par dividenžu maksājumiem, var radīt situāciju, ka šie maksājumi vispār netiek aplikti ar nodokli, ja nodoklis tiem nav piemērojams arī saņēmēja jurisdikcijā. Luksemburga ir iesniegusi likumprojektu, ar ko ievieš procentu un autoratlīdzības maksājumu neatskaitīšanas iespēju jurisdikcijām, kas iekļautas ES sarakstā ar jurisdikcijām, kuras nesadarbojas nodokļu nolūkā, saskaņā ar tās apņemšanos ieviest aizsardzības pasākumus attiecībā uz šīm jurisdikcijām.

               (22)Šie ieteikumi pievēršas pandēmijas sociālekonomiskās ietekmes novēršanai un ekonomikas atveseļošanas veicināšanai, taču Luksemburgai 2019. gadā adresētie ieteikumi, ko Padome pieņēma 2019. gada 9. jūlijā, attiecās arī uz reformām, kuras ir būtiskas, lai risinātu strukturālās problēmas vidējā līdz ilgākā termiņā. Šie ieteikumi nav zaudējuši aktualitāti un arī turpmāk tiks pārraudzīti visā nākamā gada Eiropas pusgada ciklā. Tas attiecas arī uz ieteikumiem, kas skar ar investīcijām saistīto ekonomikas politiku. Minētie ieteikumi būtu jāņem vērā kohēzijas politikas finansējuma stratēģiskajā plānošanā pēc 2020. gada, t. sk. pašreizējās krīzes ietekmes mazināšanas pasākumos un izejas stratēģijās.

               (23)Eiropas pusgads nodrošina satvaru pastāvīgai ekonomikas un nodarbinātības politikas koordinēšanai Savienībā, un tādējādi var veicināt ekonomikas ilgtspēju. Dalībvalstis savās 2020. gada valsts reformu programmās ir izvērtējušas progresu saistībā ar ANO ilgtspējīgas attīstības mērķu (IAM) īstenošanu. Nodrošinot tālāk sniegto ieteikumu pilnīgu īstenošanu, Luksemburga sekmēs progresu IAM sasniegšanā un kopīgus pūliņus konkurētspējīgas ilgtspējas nodrošināšanai Savienībā.

               (24)Cieša valstu ekonomikas koordinācija ekonomiskajā un monetārajā savienībā ir būtiska, lai strauji atgūtos no Covid-19 ekonomiskās ietekmes. Luksemburgai kā dalībvalstij, kuras valūta ir euro, ņemot vērā Eurogrupas politiskās norādes, būtu jānodrošina, ka tās politika joprojām atbilst ieteikumiem eurozonai un tiek koordinēta ar pārējo eurozonas dalībvalstu politiku.

               (25)Komisija 2020. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Luksemburgas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2020. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2020. gada stabilitātes programmu un 2020. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti Luksemburgai iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Izvērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas nodrošināšanā Luksemburgā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (26)Ņemot vērā minēto novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2020. gada stabilitātes programmu, un tās atzinums
                  7
                ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Luksemburgai 2020. un 2021. gadā rīkoties šādi.

               1.Ievērojot vispārējo izņēmuma klauzulu, veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai efektīvi risinātu pandēmijas situāciju, stiprinātu ekonomiku un atbalstītu turpmāko atveseļošanu. Kad to pieļaus ekonomiskie apstākļi, īstenot fiskālo politiku, kas ļaus panākt piesardzīgu vidēja termiņa fiskālo stāvokli un nodrošinās parāda atmaksājamību, veicinot investīcijas. Uzlabot veselības aprūpes sistēmas noturību, nodrošinot veselības aprūpes darbinieku pienācīgu pieejamību. Paātrināt reformas, lai uzlabotu veselības aprūpes sistēmas un e-veselības pārvaldību.

               2.Mazināt krīzes ietekmi uz nodarbinātību, īpašu uzmanību pievēršot cilvēkiem, kuri atrodas sarežģītā darba tirgus situācijā.

               3.Nodrošināt, ka efektīvi tiek īstenoti pasākumi uzņēmumu, jo īpaši mazo un vidējo uzņēmumu un pašnodarbināto personu, likviditātes atbalstam. Pasteidzināt tādu publisko investīciju projektu īstenošanu, kuri jau sagatavoti realizēšanai, un rosināt privātās investīcijas, lai sekmētu ekonomikas atveseļošanu. Ievirzīt investīcijas tā, lai tās veicinātu zaļo pārkārtošanos un digitālo pārveidi, jo īpaši ilgtspējīgu transportu un ēkām, tīru un efektīvu enerģijas ražošanu un izmantošanu, veicinot pakāpenisku ekonomikas dekarbonizāciju. Veicināt inovāciju un digitalizāciju, jo īpaši uzņēmējdarbības nozarē.

               4.Nodrošināt nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas novēršanas regulējuma efektīvu uzraudzību un izpildi attiecībā uz profesionāļiem, kas sniedz trasta un uzņēmuma pakalpojumus un investīciju pakalpojumus. Pastiprināt rīcību, lai novērstu nodokļu sistēmas iezīmes, kas veicina agresīvu nodokļu plānošanu, kurā jo īpaši izmanto izejošos maksājumus.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        SWD(2020) 515 final.

                     (3)

                        OV C 301, 5.9.2019., 117. lpp.

                     (4)

                        COM(2020) 112 final.

                     (5)

                        COM(2020) 123 final.

                     (6)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2020/460 (2020. gada 30. marts), ar kuru groza Regulas (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013 un (ES) Nr. 508/2014 attiecībā uz īpašiem pasākumiem, kas nepieciešami, lai piesaistītu investīcijas dalībvalstu veselības aprūpes sistēmās un citos to ekonomikas sektoros, reaģējot uz Covid-19 uzliesmojumu (Investīciju iniciatīva reaģēšanai uz koronavīrusu) (OV L 99, 31.3.2020., 5. lpp.), un Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2020/558 (2020. gada 23. aprīlis), ar ko Regulas (ES) Nr. 1301/2013 un (ES) Nr. 1303/2013 groza attiecībā uz īpašiem pasākumiem, lai nodrošinātu ārkārtas elastību Eiropas strukturālo un investīciju fondu izmantošanā, reaģējot uz Covid-19 uzliesmojumu (OV L 130, 24.4.2020., 1. lpp.).

                     (7)

                        Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 20.5.2020
            COM(2020) 522 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Portugāles 2020. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Portugāles 2020. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Portugāles 2020. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Portugāles 2020. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību
                  2
               , un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2019. gada 17. decembrī pieņēma gada ilgtspējīgas izaugsmes stratēģiju, tādējādi uzsākot 2020. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Komisija 2019. gada 17. decembrī uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Portugāle bija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu “Padomes ieteikums par eurozonas ekonomikas politiku”.

               (2)2020. gada ziņojums par Portugāli
                  3
                tika publicēts 2020. gada 26. februārī. Tajā bija izvērtēts, kā Portugāle īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2019. gada 9. jūlijā
                  4
               , turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Portugāles progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā bija ietverts arī padziļināts pārskats, kurš veikts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu un kura rezultāti arī tika publicēti 2020. gada 26. februārī. No Komisijas veiktās analīzes secināms, ka Portugālē pastāv makroekonomikas nelīdzsvarotība. Konkrētāk, lielais neto ārējo saistību apjoms, privātā un publiskā sektora parāds un ienākumus nenesošo aizdevumu (INA) lielais īpatsvars rada neaizsargātību zema ražīguma pieauguma kontekstā.

               (3)2020. gada 11. martā Pasaules Veselības organizācija oficiāli pasludināja Covid-19 uzliesmojumu par pasaules mēroga pandēmiju. Tā ir nopietna sabiedrības veselības ārkārtas situācija, kas skar iedzīvotājus, sabiedrību kopumā un ekonomiku. Tā pakļauj valstu veselības sistēmas smagai spriedzei, rada traucējumus globālajās piegādes ķēdēs, nestabilitāti finanšu tirgos un patērētāju pieprasījuma satricinājumus un negatīvi ietekmē dažādas nozares. Tā apdraud iedzīvotāju darbvietas un ienākumus un uzņēmumu darbību. Tā ir izraisījusi ievērojamu ekonomikas satricinājumu, kam jau ir nopietnas sekas Eiropas Savienībā. Komisija 2020. gada 13. martā pieņēma paziņojumu
                  5
               , kurā aicināja koordinēt rīcību, reaģējot uz krīzi ekonomikā, un iesaistīt visus dalībniekus valstu un Savienības līmenī.

               (4)Vairākas dalībvalstis ir izsludinājušas ārkārtas stāvokli vai ieviesušas ārkārtas pasākumus. Ārkārtas pasākumiem vajadzētu būt stingri samērīgiem, nepieciešamiem, ar ierobežotu ilgumu un saskaņā ar Eiropas un starptautiskajiem standartiem. Turklāt uz tiem būtu jāattiecina demokrātiskā pārraudzība un iespēja tos neatkarīgi pārskatīt tiesā.

               (5)2020. gada 20. martā Komisija pieņēma paziņojumu par Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšanu
                  6
               . Šī klauzula, kuru veido Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punkts, 6. panta 3. punkts, 9. panta 1. punkts un 10. panta 3. punkts un Regulas (EK) Nr. 1467/97 3. panta 5. punkts un 5. panta 2. punkts, atvieglo budžeta politikas koordināciju nopietnas ekonomikas lejupslīdes laikā. Komisija savā paziņojumā pauda Padomei viedokli, ka pašreizējos apstākļos, ņemot vērā paredzamo nopietno ekonomikas lejupslīdi Covid-19 uzliesmojuma dēļ, ir pieļaujams iedarbināt šo klauzulu. Dalībvalstu finanšu ministri 2020. gada 23. martā piekrita Komisijas novērtējumam. Vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšana ļauj uz laiku atkāpties no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai, ja tas neapdraud fiskālo stabilitāti vidējā termiņā. Attiecībā uz korektīvo daļu Padome uz Komisijas ieteikuma pamata var arī nolemt pieņemt pārskatītu fiskālo trajektoriju. Vispārējā izņēmuma klauzula neaptur Stabilitātes un izaugsmes paktā paredzētās procedūras. Tā ļauj Komisijai un Padomei atkāpties no budžeta prasībām, kas būtu piemērojamas parastā situācijā, vienlaikus dodot iespēju Komisijai veikt vajadzīgos politikas koordinācijas pasākumus saskaņā ar paktu.

               (6)Ir jāturpina pasākumi, lai ierobežotu un kontrolētu pandēmijas izplatīšanos, stiprinātu valstu veselības sistēmu noturību, mazinātu sociālekonomiskās sekas, izmantojot atbalsta pasākumus uzņēmumiem un mājsaimniecībām, un nodrošinātu pienācīgus veselības un drošības apstākļus darbavietā nolūkā atsākt saimniecisko darbību. Savienībai būtu pilnībā jāizmanto dažādie tās rīcībā esošie instrumenti, lai atbalstītu dalībvalstu centienus minētajās jomās. Vienlaikus dalībvalstīm un Savienībai būtu jāsadarbojas, sagatavojot pasākumus, kas vajadzīgi, lai atjaunotu mūsu sabiedrības un ekonomikas normālu darbību un ilgtspējīgu izaugsmi, citstarp integrējot zaļo pārkārtošanos un digitālo pārveidi un mācoties no krīzes laikā gūtās pieredzes.

               (7)Covid-19 krīze ir apliecinājusi, ka vienotais tirgus ir pietiekami elastīgs, lai spētu pielāgoties ārkārtas situācijām. Tomēr, lai nodrošinātu ātru un vienmērīgu pāreju uz ekonomikas atlabšanas posmu, preču un pakalpojumu brīvu apriti un darba ņēmēju brīvu pārvietošanos, ir jāatceļ steidzamie ārkārtas pasākumi, kas kavē vienotā tirgus normālu darbību, tiklīdz tie vairs nav nepieciešami. Pašreizējā krīze ir atklājusi vajadzību pēc krīzes gatavības plāniem veselības aprūpes nozarē, kas jo īpaši ietver uzlabotas iepirkumu stratēģijas, dažādotas piegādes ķēdes un nepieciešamo krājumu stratēģiskās rezerves. Tie ir būtiski elementi, uz kuru pamata tiks izstrādāti plašāki krīzes gatavības plāni.

               (8)Savienības likumdevējs jau ir grozījis attiecīgos tiesiskos regulējumus
                  7
               , lai ļautu dalībvalstīm mobilizēt visus neizmantotos līdzekļus no Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem nolūkā novērst Covid-19 pandēmijas ārkārtas sekas. Minētie grozījumi nodrošinās papildu elastīgumu, kā arī vienkāršotas un racionalizētas procedūras. Lai mazinātu spiedienu uz naudas plūsmu, dalībvalstis arī var 2020.–2021. grāmatvedības gadā izmantot 100 % līdzfinansējuma likmi no Savienības budžeta. Portugāle tiek mudināta pilnībā izmantot šīs iespējas, lai palīdzētu tiem iedzīvotājiem un nozarēm, kuras šīs problēmas ietekmē visvairāk

               (9)Paredzams, ka pandēmijas sociālekonomiskās sekas dažādos Portugāles reģionos izpaudīsies nevienādi, jo tiem ir atšķirīgi specializācijas modeļi, jo īpaši reģionos, kuri ir ļoti atkarīgi no tūrisma, piemēram, Algarvē un Madeiras un Azoru salu tālākajos reģionos. Tas ir saistīts ar ievērojamu risku, ka Portugālē paplašināsies reģionālās un teritoriālās atšķirības. To papildina risks, ka uz laiku izirs konverģences process starp dalībvalstīm, tāpēc pašreizējā situācijā ir vajadzīga politiska atbildes reakcija.

               (10)Portugāle savu 2020. gada valsts reformu programmu un 2020. gada stabilitātes programmu iesniedza 2020. gada 16. maijā. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

               (11)Uz Portugāli pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa, un tai piemēro noteikumu par parādu. Padome 2018. gada 13. jūlijā ieteica Portugālei nodrošināt, lai valdības neto primāro izdevumu
                  8
                nominālā pieauguma temps 2019. gadā nepārsniegtu 0,7 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,6 % apmērā no IKP. Komisijas vispārējais novērtējums apstiprina būtisku novirzi no ieteiktajām korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai 2019. gadā, kā arī 2018. un 2019. gadā kopā. Tomēr, ņemot vērā vispārējās izņēmuma klauzulas aktivizēšanu, turpmāki pasākumi saskaņā ar būtiskas novirzes procedūru Portugālei nav pamatoti.

               (12)Savā 2020. gada stabilitātes programmā valdība neiekļāva makroekonomisko scenāriju un plānus par vispārējās valdības bilanci un parāda attiecību pret IKP 2020. gadā. Tomēr 2020. gada stabilitātes programmā lēsts, ka ik pēc 30 darba dienām, t.i., aptuveni 1,5 pilna mēneša, pārvietošanās ierobežojums var vidēji radīt negatīvu ietekmi uz gada IKP 6,5 procentpunktu apmērā. Makroekonomikas un fiskālo perspektīvu ietekmē liela nenoteiktība Covid-19 pandēmijas dēļ. Pastāv katrai valstij raksturīgi riski, kas ir budžeta prognožu pamatā un ir saistīti ar iespējamo publiskā sektora saistību pieaugumu, ko izraisījusi daži valsts uzņēmumi un ar Covid-19 saistīti pasākumi, kas vērsti uz privāto sektoru. Tas papildina nozīmīgu, iepriekš pastāvējušu saistību līmeni, kas daļēji saistīts ar banku papildu atbalsta pasākumu iespējamo turpmāko ietekmi uz budžetu.

               (13)Reaģējot uz Covid-19 pandēmiju un īstenojot saskaņotu Savienības pieeju, Portugāle ir noteikusi budžeta pasākumus, lai palielinātu veselības aprūpes sistēmas kapacitāti, ierobežotu pandēmiju un sniegtu atbalstu vissmagāk skartajām personām un nozarēm. 2020. gada stabilitātes programmā ir sniegtas aplēses par minēto pasākumu ietekmi uz budžetu vai nu reizi mēnesī, vai reizi gadā, nesniedzot prognozēto kopējo gada rādītāju 2020. gadam. Šie pasākumi cita starpā ietver vienreizēju īpašu atbalstu uzņēmumiem uzņēmējdarbības atsākšanai (508,0 miljoni EUR jeb 0,3 % no IKP), vienkāršotu shēmu pagaidu darba pārtraukšanai (“atlaišanu”, 373,3 miljoni EUR jeb 0,2 % no IKP mēnesī, kad tie tika piemēroti) un individuālo aizsardzības līdzekļu iegādi veselības aprūpes sistēmā (0,1 % no IKP mēnesī, kad tie tika piemēroti)
                  9
               . Komisija lēš, ka šie pasākumi 2020. gadā varētu radīt kopējās tiešās budžeta izmaksas aptuveni 2,5 % apmērā no IKP. Turklāt Portugāle ir paziņojusi par pasākumiem, kuri, lai gan tiem parasti nav tiešas ietekmes uz budžetu, palīdzēs atbalstīt uzņēmumu un mājsaimniecību likviditāti, kas saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmu tiek lēsta aptuveni 25,2 miljardu EUR apmērā jeb 12,5 % apmērā no IKP. Šie pasākumi ietver maksājumu atlikšanu pievienotās vērtības nodoklim, iedzīvotāju ienākuma nodoklim un uzņēmumu ienākuma nodoklim, kā arī sociālajām iemaksām (7,9 miljardi EUR jeb 3,9 % no IKP), kā arī valsts garantētām kredītlīnijām un citām līdzīgām iniciatīvām (4,0 miljardi EUR jeb 2,0 % no IKP). Kopumā Portugāles veiktie pasākumi atbilst pamatnostādnēm, kas izklāstītas Komisijas paziņojumā par koordinētu ekonomisko reakciju uz Covid-19 uzliesmojumu. Minēto pasākumu pilnīga īstenošana, kam sekos fiskālās politikas pārorientēšana uz piesardzīga vidēja termiņa fiskālā stāvokļa sasniegšanu, kad ekonomikas apstākļi to ļaus, palīdzēs saglabāt fiskālo stabilitāti vidējā termiņā.

               (14)Pamatojoties uz Komisijas 2020. gada pavasara prognozi nemainīgas politikas apstākļos, Portugāles vispārējās valdības budžeta deficīts tiek prognozēts 6,5 % apmērā no IKP 2020. gadā un 1,8 % apmērā no IKP 2021. gadā. Tiek prognozēts, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2020. gadā sasniegs maksimumu 131,6 % apmērā, pirms 2021. gadā tā samazināsies līdz 124,4 %.

               (15)Komisija 2020. gada 20. maijā nāca klajā ar ziņojumu, kas attiecībā uz Portugāli sagatavots saskaņā ar Līguma 126. panta 3. punktu sakarā ar prognozēto budžeta deficīta robežvērtības – 3 % no IKP – pārsniegšanu 2020. gadā. Kopumā analīze liecina, ka Līgumā un Regulā (EK) Nr. 1467/1997 noteiktais deficīta kritērijs nav izpildīts.

               (16)Covid-19 pandēmija 2020. gada marta sākumā skāra Portugāli, pakļaujot tās veselības aprūpes sistēmu lielam spiedienam. Valdība ātri īstenoja vairākus stingrus ierobežošanas pasākumus, no 2020. gada 18. marta līdz 2020. gada 2. maijam ieviešot konstitucionālu ārkārtas stāvokli, lai pēc iespējas ierobežotu slimības izplatīšanos un cilvēku bojāeju. Portugāle veica pasākumus ar mērķi stiprināt veselības aprūpes sistēmas reaģēšanas spēju un izlīdzināt infekciju līkni, lai nepārslogotu slimnīcas. Valsts un pasaules mēroga ierobežošanas pasākumi ir ievērojami traucējuši saimniecisko darbību lielākajā daļā nozaru, īpaši smagi skarot tūrismu un ar to saistītās darbības, un mazinājuši Portugāles, jo īpaši mikrouzņēmumu un mazo un vidējo uzņēmumu (MVU), sociālās un ekonomiskās attīstības perspektīvas. Tiek prognozēts, ka 2020. gadā ekonomika saruks par 6,8 % un 2021. gadā samazinājums būs 5,8 %.

               (17)Lai mazinātu Covid-19 pandēmijas tiešo ietekmi uz cilvēku veselību, veselības aprūpes sistēma plašā mērogā saskaras ar lieliem izdevumiem. Ir vajadzīgas investīcijas, lai uzlabotu veselības aprūpes sistēmas noturību, nodrošinātu aprīkojumu, produktus un infrastruktūru, kas vajadzīga, lai stiprinātu spējas reaģēt uz krīzi, tostarp intensīvo aprūpi, testēšanu, tehnoloģisko un lietišķo medicīnisko pētniecību, kā arī vispārēju piekļuvi, tostarp ārpus pilsētu teritorijām, un Madeiras un Azoru salu tālākajos reģionos. Covid-19 uzliesmojuma sākumā pakāpeniski tika izstrādāts plāns ieviest jaunu valsts slimnīcu pārvaldības modeli, būtiski palielinot gada budžetu. Tā stabila īstenošana pašreizējos apstākļos varētu palīdzēt stiprināt veselības aprūpes sistēmas noturību. Covid-19 ir pierādījis nestabilitāti Portugāles ilgtermiņa aprūpes iestādēs , kurās ir novērojami augstāki inficēšanās un mirstības rādītāji. Neraugoties uz uzlabojumiem ilgtermiņa aprūpes teritoriālajā aptvērumā pēdējo desmit gadu laikā, vispārējais piekļuves līmenis visos valsts reģionos ir zems. Tajā pašā laikā pirms Covid-19 uzliesmojuma tika prognozēts, ka ilgtermiņa veselības aprūpes izdevumiem būs viens no lielākajiem pieaugumiem Savienībā procentos no IKP. Ir jāturpina centieni uzlabot veselības aprūpes un ilgtermiņa aprūpes efektivitāti un kapacitāti, lai pārvarētu pašreizējo krīzi un risinātu ar novecošanu saistītās problēmas.

               (18)Pēc ilgstošas un pozitīvas darba tirgus attīstības kopš 2014. gada Portugāle tagad pandēmijas rezultātā saskarsies ar ārkārtējām nodarbinātības problēmām. Saskaņā ar Komisijas prognozi paredzams, ka bezdarba līmenis 2020. gadā palielināsies līdz 9,7 % no ekonomiski aktīvajiem iedzīvotājiem un 2021. gadā pazemināsies līdz 7,4 %, salīdzinot ar 6,5 % 2019. gadā. Lai atbalstītu nodarbinātību un mazinātu darbvietu zaudēšanas risku, Portugāle ir vienkāršojusi un pielāgojusi pašreizējās shēmas izmantošanu pagaidu darba pārtraukšanai. Mērķtiecīgi izmantojot Savienības un valstu programmas, būtu iespējams saglabāt darbvietas un saimniecisko darbību, jo īpaši mazo un vidējo uzņēmumu (MVU) vidū. Ekonomikas atlabšanas posmā izšķiroša nozīme būs personalizētai un mērķtiecīgai aktīvai darba tirgus politikai, jo īpaši prasmju pilnveidei un pārkvalifikācijai, lai saglabātu darbaspēka gatavību darbam. Lai radītu darbā pieņemto cilvēku skaita pieaugumu, izšķiroša nozīme būs sadarbībai starp darba devējiem, izglītības un apmācības iestādēm un valsts nodarbinātības dienestiem.

               (19)Covid-19 uzliesmojuma dēļ ir vajadzīgi pasākumi sociālās ietekmes mazināšanai un neaizsargātu cilvēku aizsardzībai, lai nesaasinātu nevienlīdzību. To starpā ir bezdarbnieku pabalstu shēmas un ienākumu atbalsts visvairāk skartajiem darba ņēmējiem, tostarp pašnodarbinātām personām un nestandarta darba ņēmējiem, piekļuve pakalpojumiem un pasākumi, kas palīdz no jauna iekļauties darba tirgū. Valsts sociālās jomas ārkārtas rīcības plāna īstenošana sadarbībā ar sociālajiem partneriem un pilsonisko sabiedrību varētu palīdzēt nekavējoties un koordinēti reaģēt, lai mazinātu krīzes sociālās sekas. Politikas izmaiņas, lai apturētu sociālo pārvedumu efektivitātes samazināšanos pēdējos gados, piemēram, minimālo ienākumu palielināšana, solidaritātes piemaksa vecāka gadagājuma cilvēkiem, pensijas un ģimenes pabalsti, ir pozitīvi ietekmējuši ienākumu sadali. Tomēr sociālie pārvedumi (izņemot pensijas) Portugālē 2018. gadā samazināja nabadzības riskam pakļauto iedzīvotāju īpatsvaru tikai par 23,8 %, kas ir ievērojami mazāk par ES vidējo rādītāju 34 % apmērā. Turklāt minimālā ienākuma shēmas atbilstība ir viena no zemākajām Savienībā, nodrošinot ienākumus tikai 40 % apmērā no valsts nabadzības sliekšņa.

               (20)Covid-19 pandēmija rada būtiskas prasības attiecībā uz digitālo tehnoloģiju izmantošanu, lai nodrošinātu nepārtrauktu piekļuvi izglītībai un komercdarbībai, ņemot vērā, ka bija jāpieņem sociālās distancēšanās pasākumi. Portugāles skolas un mācību centri ir slēgti, un ir traucēta tradicionālā mācīšanās klātienē. Aptuveni 6 % mājsaimniecību joprojām nav piekļuves internetam, kas ietekmē aptuveni 50 000 skolēnu, un piekļuve internetam un telesakaru tīkla pārklājums pilsētās un lauku apvidos ir ļoti atšķirīgs. Studentiem no sociālekonomiski labākos apstākļos esošām ģimenēm ir labākas iespējas risināt tālmācības radītās problēmas. Turklāt Portugālē ir liels digitālo prasmju deficīts. 2019. gadā 48 % iedzīvotāju trūka digitālo pamatprasmju, tostarp aptuveni 26 % iedzīvotāju vispār nebija digitālo prasmju, un to iedzīvotāju īpatsvars, kuri nekad nav izmantojuši internetu, bija divreiz lielāks par ES vidējo rādītāju. Pašreizējos apstākļos ir intensīvi jāīsteno e-apmācības kursi un jācenšas palīdzēt cilvēkiem, kurus skārusi digitālā atstumtība, pārvarēt šķēršļus, kas kavē piekļuvi tālmācībai. Digitālo tehnoloģiju ieviešana uzņēmumos, lai piedāvātu alternatīvus darba režīmus un digitālos pakalpojumus, nodrošinātu darbības nepārtrauktību uzņēmumiem, kuru pakalpojumus var sniegt tiešsaistē, tādējādi mazinot ierobežojumu ietekmi dažās nozarēs. Tas ir īpaši svarīgi Portugālē, kuras ekonomiku galvenokārt raksturo mikrouzņēmumi, kas koncentrēti tradicionālajās nozarēs. Viens no galvenajiem faktoriem, kas kavē MVU digitalizāciju, ir digitālo zināšanu trūkums, kuras cēlonis ir vispārējais vadītāju un darbinieku zemais digitālo prasmju līmenis.

               (21)Lai novērstu bankrotus, no kuriem iespējams izvairīties, un palīdzētu uzņēmumiem pārdzīvot satricinājumu un saglabāt konkurētspēju, Portugāle pieņēma pasākumu kopumu, kuru mērķis ir atbalstīt dzīvotspējīgus uzņēmumus, jo īpaši MVU, kurus skārusi sociālās distancēšanās pasākumu noteikšana, kas nozīmē darbības ierobežojumus un vietējā un globālā pieprasījuma samazināšanos. Šie pasākumi galvenokārt vērsti uz to, lai nodrošinātu likviditātes atbalstu, tostarp izmantojot garantijas, ko finansē valsts un finanšu iestādes, tiešās subsīdijas, nodokļu atlikšanu un sociālo iemaksu samazinājumu. Tie ir jo īpaši vērsti vissmagāk skartajām nozarēm, tostarp tūrismam, viesmīlībai un saistītajām saimnieciskajām darbībām, kā arī ražošanas un eksporta uzņēmumiem. Ir svarīgi, ka publiskās iestādes un privātie starpnieki savlaicīgi un efektīvi īsteno šādus pasākumus. Šajā kontekstā Portugāles valdība vienkāršoja piekļuvi kredītlīnijām, proti, dokumentāciju, kas uzņēmumiem jāiesniedz. Izstrādājot un īstenojot šos pasākumus, ir jāņem vērā banku nozares noturība. Politikas rīcības papildu mērķis ir atbalstīt uzņēmējdarbību un pašnodarbinātās personas.

               (22)Lai veicinātu ekonomikas atlabšanu, būs svarīgi pasteidzināt tādu publisko investīciju projektu īstenošanu, kuri jau sagatavoti realizēšanai, un veicināt privātās investīcijas, tostarp veicot attiecīgas reformas. Izaugsmi veicinošas investīcijas pētniecības un inovācijas, digitalizācijas, savienojamības un zaļās pārejas atbalstam veicinās Portugāles ekonomikas atveseļošanos un novirzīs to uz ilgtermiņa ilgtspējīgu izaugsmi. Investīcijas transporta infrastruktūrā varētu risināt Portugāles perifēro situāciju, jo īpaši novēršot pārrāvumus dzelzceļa savienojumā ar Spāniju un ļaujot izmantot Portugāles ostu nepietiekami izmantoto potenciālu. Portugāles Nacionālajā enerģētikas un klimata plānā ir ziņots par būtiskām investīcijām, kas vajadzīgas, lai risinātu klimata pārmaiņu un enerģētikas pārkārtošanas jautājumus. Joprojām pastāv plašas iespējas uzlabot ēku energoefektivitāti un samazināt enerģijas patēriņu komercdarbībā. Ibērijas pussalas labāka energotīklu savienojamība varētu veicināt lielāku konkurenci un sekmēt atjaunojamo energoresursu enerģijas izmantošanu. Investīcijas var arī palīdzēt prognozēt klimata pārmaiņu negatīvo ietekmi, piemēram, plūdus un mežu ugunsgrēkus, kā arī uzlabot ūdens un atkritumu apsaimniekošanu un attīstīt aprites ekonomikas potenciālu. Taisnīgas pārkārtošanās fonda līdzekļu 2021.–2027. gada plānojums varētu palīdzēt Portugālei risināt dažas no problēmām, ko rada pāreja uz klimatneitrālu ekonomiku, īpaši teritorijās, kas ietvertas ziņojuma par valsti D pielikumā
                  10
               . Tas ļautu Portugālei optimāli izmantot minēto fondu.

               (23)Portugāles tiesu sistēma pēdējo gadu laikā ir kļuvusi efektīvāka, pateicoties vairākiem pasākumiem, kas joprojām tiek īstenoti. Tomēr pandēmija un no tās izrietošā recesija var izraisīt tiesvedības pieaugumu, kas varētu saasināt atlikušos trūkumus, jo īpaši ieilgušo tiesvedību un lielu neizskatīto lietu skaitu administratīvajās un nodokļu tiesās. Lielāka tiesu sistēmas efektivitāte un noturība varētu uzlabot uzņēmējdarbības vidi, no kā īpašu labumu gūtu vietējie MVU un ieguldītāji.

               (24)Šie ieteikumi pievēršas pandēmijas sociālekonomiskās ietekmes novēršanai un ekonomikas atlabšanas veicināšanai, taču Portugālei 2019. gadā adresētie ieteikumi, ko Padome pieņēma 2019. gada 9. jūlijā, attiecās arī uz reformām, kuras ir būtiskas, lai risinātu strukturālās problēmas vidējā līdz ilgākā termiņā. Šie ieteikumi nav zaudējuši aktualitāti un arī turpmāk tiks pārraudzīti visā nākamā gada Eiropas pusgada ciklā. Tas attiecas arī uz ieteikumiem, kas skar ar investīcijām saistīto ekonomikas politiku. Minētie ieteikumi būtu jāņem vērā kohēzijas politikas finansējuma stratēģiskajā plānošanā pēc 2020. gada, t. sk. pašreizējās krīzes ietekmes mazināšanas pasākumos un izejas stratēģijās.

               (25)Pēdējo gadu lakā Portugāles banku sistēmā ir vērojami vairāki kopējie uzlabojumi. Produktivitātes rādītāji uzlabojās, pateicoties centieniem palielināt nozares efektivitāti un samazināt uzkrājumus un vērtības samazinājumu. Ņemot vērā uzlaboto ienesīgumu, banku sistēma virzījās uz kapitāla rādītāju stiprināšanu. Tomēr pašu kapitāla līmenis joprojām ir zemāks par ES vidējo. INA īpatsvaram vairāku gadu garumā bija tendence samazināties, taču tas joprojām ir divreiz lielāks par ES īpatsvaru. Ienākumu radīšanas jauda joprojām ir problemātiska, ņemot vērā zemās procentu likmes un ekonomiku ar joprojām augstu parādsaistību līmeni. Pēdējā laikā ekonomikas pavājināšanās, Covid-19 krīze un zemo procentu likmju vide rada problēmas banku nozarei, un tas atspoguļosies piešķirto aizdevumu kredītkvalitātē. Turklāt Portugāles bankas joprojām ir ļoti saistītas ar dažām ģeogrāfiskām teritorijām, kas ir ļoti atkarīgas no preču, proti, naftas, cenu attīstības. Riska darījumi ar šīm ģeogrāfiskām teritorijām ir jutīgi pret tirgus risku, ārvalstu valūtas risku un kredītrisku, un tie var ietekmēt to aizdevumu kredītkvalitāti, kas piešķirti sabiedrībām, kuras ir saistītas ar šīm ģeogrāfiskajām teritorijām.

               (26)Ir konstatēts, ka ilgstošas maksātnespējas procedūras ir viens no galvenajiem faktoriem, kas liedz bankām ātri mazināt esošos INA uzkrājumus. Tiem ir arī būtiska ietekme uz šo aktīvu cenu noteikšanu sekundārajā tirgū, jo rezultāti, kurus mēra kā maksājumus kreditoriem, nav pietiekami. INA sadalījums joprojām uzrāda pastāvīgi augstu korporatīvo aizdevumu īpatsvaru (apmēram divas trešdaļas), kas ir vismazāk labojams ar ātru un standartizētu pieeju. Pēdējo gadu laikā ir veikti vairāki grozījumi gan maksātnespējas, gan civiltiesiskās izpildes procedūrās. Turpmāki pielāgojumi, jo īpaši attiecībā uz nepamatotu kavēšanos, palīdzētu gan kreditoriem, gan aizņēmējiem, jo aizņēmēji gūtu labumu no iespējas sākt visu no jauna.

               (27)Eiropas pusgads nodrošina satvaru pastāvīgai ekonomikas un nodarbinātības politikas koordinēšanai Savienībā un tādējādi var veicināt ekonomikas ilgtspēju. Dalībvalstis savās 2020. gada valsts reformu programmās ir izvērtējušas progresu saistībā ar ANO ilgtspējīgas attīstības mērķu (IAM) īstenošanu. Nodrošinot tālāk sniegto ieteikumu pilnīgu īstenošanu, Portugāle sekmēs progresu IAM sasniegšanā un kopīgus pūliņus konkurētspējīgas ilgtspējas nodrošināšanai Savienībā.

               (28)Cieša ekonomikas koordinācija ekonomiskajā un monetārajā savienībā ir būtiska, lai panāktu ātru atveseļošanos no Covid-19 ekonomiskās ietekmes. Ņemot vērā Eurogrupas politiskās norādes, Portugālei kā dalībvalstij, kuras valūta ir euro, būtu jānodrošina, ka tās rīcībpolitikas arī turpmāk ir saskaņotas ar eurozonas ieteikumiem un tiek koordinētas ar citu eurozonas dalībvalstu rīcībpolitikām.

               (29)Komisija 2020. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Portugāles ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2020. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2020. gada stabilitātes programmu un 2020. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti Portugālei iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Komisija ir ņēmusi vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Portugālē, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (30)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2020. gada stabilitātes programmu, un tās atzinums
                  11
                ir jo īpaši atspoguļots turpmāk minētajā 1. ieteikumā.

               (31)Padome ir izskatījusi 2020. gada valsts reformu programmu un 2020. gada stabilitātes programmu, ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo novērtējumu. Šajos ieteikumos ir ņemts vērā, ka pandēmijas apkarošana un ekonomiskās atlabšanas veicināšana ir pirmais nepieciešamais solis, kas ļaus koriģēt nelīdzsvarotību. Ieteikumi, kuri ir tieši vērsti uz makroekonomisko nelīdzsvarotību, ko Komisija konstatējusi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu, ir atspoguļoti 1., 2., 3. un 4. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Portugālei 2020. un 2021. gadā rīkoties šādi.

               1.Ievērojot vispārējo izņēmuma klauzulu, veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai efektīvi risinātu pandēmijas situāciju, stiprinātu ekonomiku un atbalstītu tās turpmāko atlabšanu. Kad to pieļaus ekonomiskie apstākļi, īstenot fiskālo politiku, kas ļaus panākt piesardzīgu vidēja termiņa fiskālo stāvokli un nodrošināt parāda ilgtspēju un vienlaikus veicinās investīcijas. Stiprināt veselības aprūpes sistēmas noturību un nodrošināt vienlīdzīgu piekļuvi kvalitatīvai veselības aprūpei un ilgtermiņa aprūpei.

               2.Atbalstīt nodarbinātību un noteikt prioritātes pasākumiem darbvietu saglabāšanai. Garantēt pietiekamu un efektīvu sociālo aizsardzību un ienākumu atbalstu. Atbalstīt digitālo tehnoloģiju izmantošanu, lai nodrošinātu vienlīdzīgu piekļuvi kvalitatīvai izglītībai un apmācībai un palielinātu uzņēmumu konkurētspēju.

               3.Īstenot pagaidu pasākumus, kuru mērķis ir nodrošināt uzņēmumu, jo īpaši mazo un vidējo uzņēmumu, piekļuvi likviditātei. Agrāk īstenot rūpīgi izstrādātus publisko investīciju projektus un veicināt privātās investīcijas, lai veicinātu ekonomikas atveseļošanos. Ievirzīt investīcijas uz zaļo pārkārtošanos un digitālo pāreju, jo īpaši uz tīru un efektīvu enerģijas ražošanu un izmantošanu, dzelzceļa infrastruktūru un inovāciju.

               4.Palielināt administratīvo un nodokļu tiesu efektivitāti.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

                     (3)

                        SWD(2020) 521 final.

                     (4)

                        OV C 301, 5.9.2019., 117. lpp.

                     (5)

                        COM(2020) 112 final.

                     (6)

                        COM(2020) 123 final.

                     (7)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2020/460 (2020. gada 30. marts), ar kuru groza Regulas (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013 un (ES) Nr. 508/2014 attiecībā uz īpašiem pasākumiem, kas nepieciešami, lai piesaistītu investīcijas dalībvalstu veselības aprūpes sistēmās un citos to ekonomikas sektoros, reaģējot uz Covid-19 uzliesmojumu (Investīciju iniciatīva reaģēšanai uz koronavīrusu), (OV L 99, 31.3.2020, 5. lpp.) un Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2020/558 (2020. gada 23. aprīlis), ar ko Regulas (ES) Nr. 1301/2013 un (ES) Nr. 1303/2013 groza attiecībā uz īpašiem pasākumiem, lai nodrošinātu ārkārtas elastību Eiropas strukturālo un investīciju fondu izmantošanā, reaģējot uz Covid-19 uzliesmojumu (OV L 130, 24.4.2020, 1. lpp.).

                     (8)

                        Valdības neto primārie izdevumi ietver kopējos valdības izdevumus, izņemot procentu izdevumus, izdevumus par Savienības programmām, kas ir pilnībā izlīdzināti ar ienākumiem no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas saistībā ar bezdarbnieku pabalstu izdevumiem. Valsts finansētā bruto pamatkapitāla veidošanas līmenis ir izlīdzināts četru gadu laikposmā. Ir ņemti vērā tiesību aktos paredzētie diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu jomā ir atskaitīti.

                     (9)

                        Saskaņā ar Komisijas 2020. gada pavasara prognozi ietekme uz budžetu ir izteikta procentos no IKP 2020. gadā.

                     (10)

                        SWD(2020) 251 final.

                     (11)

                        Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.