|

52010DC0116

Komisijas ieteikums ar kuru Komisiju pilnvaro Eiropas Savienības vārdā sākt sarunas, lai pagarinātu protokolu, kas pievienots zivsaimniecības partnerattiecību nolīgumam ar Mikronēzijas Federatīvajām Valstīm  /* COM/2010/0116 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOMISIJA |Briselē, 29.3.2010COM(2010)116 galīgā redakcijaKOMISIJAS IETEIKUMSar kuru Komisiju pilnvaro Eiropas Savienības vārdā sākt sarunas, lai pagarinātu protokolu, kas pievienots zivsaimniecības partnerattiecību nolīgumam ar Mikronēzijas Federatīvajām Valstīm(iesniegusi Komisija)KOMISIJAS IETEIKUMSar kuru Komisiju pilnvaro Eiropas Savienības vārdā sākt sarunas, lai pagarinātu protokolu, kas pievienots zivsaimniecības partnerattiecību nolīgumam ar Mikronēzijas Federatīvajām ValstīmPASKAIDROJUMA RAKSTSEiropas Savienība un Mikronēzijas Federatīvās Valstis 2006. gada 25. aprīlī noslēdza partnerattiecību nolīgumu zivsaimniecības nozarē[1], un šā nolīguma protokols, kurš stājās spēkā 2007. gada 26. februārī un nosaka minētajā nolīgumā paredzētās zvejas iespējas un finansiālo ieguldījumu, zaudē spēku 2010. gada 25. februārī.Komisija saskaņā ar Padomes 2004. gada secinājumiem par zivsaimniecības partnerattiecību nolīgumiem ierosina sarunās vienoties par jaunu protokolu, kurš labāk atbilstu dalībvalstu flotu iespējām un vajadzībām.Tāpēc Padome tiek aicināta apstiprināt šim ieteikumam pievienotos sarunu risināšanas norādījumus.IETEIKUMSŅemot vērā iepriekš minēto, Komisija iesaka:-  Padomei pilnvarot Komisiju sākt un risināt sarunas, lai pagarinātu protokolu, kas pievienots zivsaimniecības partnerattiecību nolīgumam ar Mikronēzijas Federatīvajām Valstīm,-  norīkot Komisiju par šo sarunu vadītāju,-  Komisijai sarunas virzīt, apspriežoties ar īpašu komiteju, kas izveidota saskaņā ar Līgumu par Eiropas Savienības darbību,-  Padomei apstiprināt šim ieteikumam pievienotos sarunu risināšanas norādījumus.PIELIKUMSSarunu risināšanas norādījumiSarunu mērķis ir pagarināt protokolu, kas pievienots Eiropas Savienības un Mikronēzijas Federatīvo Valstu zivsaimniecības partnerattiecību nolīgumam, saskaņā ar Padomes 2004. gada 15. jūlija secinājumiem, kuru pamatā ir Komisijas 2002. gada 23. decembra paziņojums.Lai ar šā jaunā protokola palīdzību varētu veicināt ilgtspējīgu un atbildīgu zvejniecību, Komisija sarunu pamatā liks šādus mērķus:-  nodrošināt piekļuvi Mikronēzijas Federatīvo Valstu ekskluzīvajai ekonomikas zonai (EEZ) un atļaujas, kas vajadzīgas, lai Eiropas flotes kuģi minētajā EEZ varētu veikt tunzivju zvejas darbības,-  ņemt vērā labākos pieejamos zinātniskos ieteikumus,-  nodrošināt piekļuvi attiecīgajiem zvejas resursiem, pamatojoties uz pašreizējā protokolā definētajiem rādītājiem un to izmaiņām pēdējo gadu laikā,-  pastiprināt dialogu par nozares politiku, lai veicinātu atbildīgas zvejniecības politikas īstenošanu ciešā saistībā ar valsts attīstības mērķiem, jo sevišķi attiecībā uz zvejas darbību kontroli un pārraudzību, zvejas resursu pārvaldību un zvejas produktiem piemērojamo veselības nosacījumu izpildes uzlabošanu.[1] 2006. gada 25. aprīļa Regula (EK) Nr. 805/2006 (OV L 151, 2006. gada 6. jūnijs, 1. lpp.).


title: Padomes Ieteikums (2015. gada 14. jūlijs) par Zviedrijas 2015. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Zviedrijas 2015. gada konverģences programmu

text:
               18.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/18

         PADOMES IETEIKUMS
   (2015. gada 14. jūlijs)
   par Zviedrijas 2015. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Zviedrijas 2015. gada konverģences programmu
   (2015/C 272/05)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. novembra Regulu (ES) Nr. 1176/2011 par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija. Stratēģijā lielākoties pievērsta uzmanība galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2015. gada 14. jūlijā, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma Ieteikumu par dalībvalstu un Savienības ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm, un 2010. gada 21. oktobrī tā pieņēma Lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (3). Kopā tie veido “integrētās pamatnostādnes”, ko dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Padome 2014. gada 8. jūlijā pieņēma Ieteikumu (4) par Zviedrijas 2014. gada valsts reformu programmu un sniedza savu atzinumu par atjaunināto Zviedrijas konverģences programmu 2014. gadam.

               (4)

               Komisija 2014. gada 28. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, iezīmējot 2015. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Tajā pašā dienā Komisija, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā tā noteica Zviedriju kā vienu no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (5)

               Eiropadome 2014. gada 18. decembrī apstiprināja prioritātes, lai veicinātu investīcijas, pastiprinātu strukturālās reformas un īstenotu atbildīgu, izaugsmi veicinošu fiskālo konsolidāciju.

               (6)

               Komisija 2015. gada 26. februārī publicēja 2015. gada ziņojumu par Zviedriju. Tajā tika izvērtēti Zviedrijas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti 2014. gada 8. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi. Ziņojumā par valsti ir ietverti arī padziļinātā pārskata rezultāti saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu. Komisijas veiktā analīze ļauj secināt, ka Zviedrijā ir makroekonomiskā nelīdzsvarotība, kurai nepieciešama politiska rīcība un uzraudzība. Īpaši mājsaimniecību parāda līmenis aizvien ir ļoti augsts un turpina pieaugt, jo mājokļu cenas turpina paaugstināties, procentu likmes joprojām ir zemas, ir ievērojami nodokļu stimuli un pastāv ierobežojums mājokļu piedāvājumā. Uzmanība joprojām jāpievērš makroekonomiskajām norisēm, kas saistītas ar privātā sektora parādu.

               (7)

               Zviedrija 2015. gada 23. aprīlī iesniedza savu 2015. gada valsts reformu programmu un 2015. gada 24. aprīlī – savu 2015. gada konverģences programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (8)

               Uz Zviedriju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa. Savā 2015. gada konverģences programmā valdība plāno pakāpeniski samazināt nominālo deficītu līdz 1,4 % no IKP 2015. gadā un panākt līdzsvaru 2018. gadā, kā arī plāno arī turpmāk visā programmas periodā izpildīt vidējā termiņa mērķi, proti, strukturālo deficītu 1 % apmērā no IKP. Sagaidāms, ka valdības parāda attiecība pret IKP maksimumu 44,2 % apmērā sasniegs 2015. gadā un pēc tam tā pakāpeniski samazināsies līdz 40,0 % 2018. gadā. Šo budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams. Tomēr pasākumi plānoto budžeta deficīta mērķu sasniegšanai, sākot no 2016. gada, būs jākonkretizē. Ņemot vērā Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, tiek prognozēts, ka strukturālā bilance atbildīs vidēja termiņa mērķim un būs – 1 % 2015. gadā un uzlabosies līdz – 0,9 % no IKP 2016. gadā. Pamatojoties uz savu konverģences programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, Padome uzskata – sagaidāms, ka Zviedrija ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.

               (9)

               Atšķirībā no daudzām citām dalībvalstīm mājokļu cenām Zviedrijā nav bijušas nekādas būtiskas korekcijas un kopš 2013. gada vidus tās ir atkal būtiski palielinājušās. Komisijas veiktais padziļinātais pārskats rosina domāt, ka Zviedrijas mājokļu cenas pārsniedz savas pamatvērtības. Daļēji tas ir saistīts ar labvēlīgiem pamatnosacījumiem, piemēram, lielākiem rīcībā esošiem ienākumiem, zemām procentu likmēm un veselīgu demogrāfisko situāciju. Tomēr ziņojumā par valsti ir norādīts, ka mājokļu cenas palielinās gan ar pieprasījumu, gan piedāvājumu saistītu faktoru dēļ. Raugoties no pieprasījuma perspektīvas, kredītu nosacījumi ir bijuši īpaši labvēlīgi. Turklāt Zviedrijas nodokļu sistēma, kas ietver vienu no lielākajiem nodokļu stimuliem mājokļu iegādei Savienībā, arī veicina mājokļu cenu pieaugumu. Tas savukārt ir arī veicinājis mājsaimniecību parāda pieaugumu Zviedrijā, kas ir liels un pieaug straujāk nekā pārējā Savienībā. Pat ja mājsaimniecību aktīvu kopsumma ir liela un rīcībā esošie ienākumi pēdējos gados ir palielinājušies, mājsaimniecību sektors šobrīd ir neaizsargātāks nekā iepriekš un mājsaimniecību parādsaistību augstais līmenis apdraud makroekonomisko stabilitāti. Būtu jānovērš iedzīvotāju ienākumu nodokļu stimulu parādu veidošanai ietekme, pakāpeniski samazinot nodokļu atskaitījumu no hipotekārajiem procentu maksājumiem vai palielinot regulārus īpašuma nodokļus. Turklāt ir jāpieliek pūles, lai paātrinātu hipotekāro aizdevumu amortizācijas tempu nolūkā samazināt mājsaimniecību parādsaistību pieaugumu.

               (10)

               Raugoties no piedāvājuma perspektīvas, strukturālas nepilnības izraisa mājokļu trūkumu un veicina mājokļu cenu pieaugumu. Tas ierobežo darbaspēka mobilitāti un rada sociālas problēmas neaizsargātām iedzīvotāju grupām. Piedāvājumu ierobežo neefektīva esošo mājokļu izmantošana, kā arī strukturāli nepietiekami ieguldījumi jaunu mājokļu būvniecībā. Jo īpaši, būtu jāstiprina stimuli pašvaldībām aktīvi veicināt ieguldījumus mājokļu būvniecībā un nodrošināt neaizsargātām iedzīvotāju grupām mājokļus. Nepieciešams veicināt konkurenci būvniecības nozarē, un, lai to panāktu, būtu jānodrošina pilnībā pārredzamas publiskā iepirkuma procedūras. Plānošanas un pārsūdzības procesi ir ilgstoši un sarežģīti, un tie būtu jāoptimizē. Neelastība īres tirgū, kas, šķiet, nepilda savu lomu attiecībā uz cenu spiediena mazināšanu mājokļu tirgū vai mobilitātes vajadzību atbalstīšanu, galvenokārt ir saistīta ar augsto īres maksu uzraudzības pakāpi. Tā būtu jānovērš, pakāpeniski īstenojot īres tiesību noteikšanas sistēmas reformu. Tam būtu jārada variētākas īres cenas – kā rezultātā esošie mājokļi varētu tikt izmantoti efektīvāk – un lielāka līgumslēgšanas brīvība starp individuāliem īrniekiem un īpašniekiem.

               (11)

               Valdība strādā pie tā, lai uzlabotu skolēnu sekmes, kas pēdējo desmit gadu laikā ir būtiski pasliktinājušās un līdz ar to ir viens no iemesliem salīdzinoši augstajam jauniešu bezdarba līmenim. Tāpat arī valdība šobrīd strādā pie tā, lai atvieglotu pāreju no izglītības uz darba tirgu un uzlabotu jauniešu ar zemu izglītības līmeni un personu ar migrantu izcelsmi integrāciju darba tirgū. Panākumi šajā jomā būs jāuzrauga.

               (12)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Zviedrijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un to publicējusi 2015. gada ziņojumā par valsti. Tā arī ir izvērtējusi konverģences programmu un valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Zviedrijai adresētiem ieteikumiem. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Zviedrijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1. ieteikumā.

               (13)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi konverģences programmu, un saskaņā ar tās atzinumu (5) Zviedrija ievēro Stabilitātes un izaugsmes paktu.

               (14)

               Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo vērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un konverģences programmu. Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1. ieteikumā,

         AR ŠO IESAKA Zviedrijai 2015. un 2016. gadā rīkoties šādi.

               1.

               Novērst mājsaimniecību parāda pieaugumu, pielāgojot fiskālos stimulus, jo īpaši pakāpeniski samazinot nodokļu atskaitījumu no hipotekārajiem procentu maksājumiem vai palielinot regulārus īpašuma nodokļus un paātrinot hipotekāro kredītu amortizācijas tempu. Novērst strukturālo mājokļu trūkumu, sekmēt konkurenci būvniecības nozarē, racionalizēt plānošanas un pārsūdzības procedūras būvniecībā un pārskatīt īres maksas noteikšanas sistēmu, lai ļautu vairāk uz tirgu orientētas īres maksas.

      Briselē, 2015. gada 14. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. GRAMEGNA

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (3)  Paliek spēkā ar Padomes Lēmumu 2014/322/ES (2014. gada 6. maijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm 2014. gadam (OV L 165, 4.6.2014., 49. lpp.).

      (4)  Padomes Ieteikums (2014. gada 8. jūlijs) par Zviedrijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Zviedrijas 2014. gada konverģences programmu (OV C 247, 29.7.2014., 132. lpp.).

      (5)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


				|

		52012PC0738

			Ieteikums PADOMES LĒMUMS, ar kuru groza Lēmumu 2011/734/ES, kas adresēts Grieķijai, lai pastiprinātu un paplašinātu fiskālo uzraudzību, un ar ko Grieķijai pieprasa veikt budžeta deficīta samazināšanas pasākumus, kurus uzskata par nepieciešamiem, lai novērstu pārmērīgu budžeta deficītu /* COM/2012/0738 final */

			   	PASKAIDROJUMA RAKSTS
Pasākumi, kas attiecas uz Grieķijas
budžeta disciplīnas koordināciju un uzraudzību un ekonomikas
politikas pamatnostādņu noteikšanu Grieķijai, ir definēti
Padomes Lēmumā 2011/734/ES, pamatojoties uz LESD 126. panta 9. punktu
un 136. pantu. Grieķijai tika ieteikts veikt pasākumus, lai
tā vēlākais līdz 2014. gadam novērstu
pārmērīgu deficītu, nodrošinot strukturālās
bilances uzlabojumus vismaz 10 procentpunktu apmērā no IKP
laikposmā no 2009. līdz 2014. gadam.
Lēmuma ievērošana ir svarīga ne
tikai pārmērīga budžeta deficīta novēršanas
procedūras kontekstā, bet arī saistībā ar euro zonas
dalībvalstu finansējumu Grieķijai, izmantojot Grieķijai
paredzēto aizdevumu mehānismu un Eiropas Finanšu stabilitātes
instrumentu (EFSI).
Sagaidāms, ka vispārējās
valdības parāds 2012. gadā būs sasniedzis EUR 13,4 miljardus,
tādējādi nepārsniedzot maksimāli pieļaujamo
deficīta apjomu EUR 14,8 miljardus, kas noteikts Padomes
lēmumā. Sagaidāms, ka vispārējās valdības
parāds sasniegs 6,9 % no IKP, nepārsniedzot maksimāli
pieļaujamo valdības budžeta deficīta apjomu 2012. gadam –
7,3 % no IKP. Primārais mērķis attiecībā uz
šāgada deficītu netiks sasniegts par aptuveni 0,5 % no IKP.
Kopējie rezultāti atspoguļo mazākus procentu
maksājumus, nekā plānots pēc parādu konvertācijas
2012. gada martā.
Grieķija 11. novembrī
pieņēma 2013. gada budžetu, kas nodrošina fiskālās
konsolidācijas turpinājumu ar pasākumiem, kuru mērķis
ir panākt ietaupījumus aptuveni 5 % apmērā no IKP. 7. novembrī
tā pieņēma arī vidēja termiņa fiskālo
stratēģiju, tostarp pasākumus, kas nodrošina turpmāku
deficīta samazināšanu nākamajos gados. Grieķija ir
efektīvi rīkojusies atbilstoši Padomes Lēmumam 2011/734/ES.
Grieķija 2009.–2012. gadā ir nodrošinājusi
strukturālās bilances uzlabojumus, kas jau pārsniedz Padomes
ieteiktos vismaz 10 procentpunktus no IKP laikposmā no 2009. līdz 2014. gadam.
Tiek lēsts, ka Grieķija būs uzlabojusi situāciju
attiecībā uz strukturālo deficītu par 13,9 procentpunktiem
no IKP – no 14,7 % deficīta 2009. gadā līdz 1,5 %
deficītam, kas paredzams 2012. gadā.
Pašlaik tiek prognozēts, ka
ekonomiskā darbība būs daudz vājāka nekā tika
gaidīts, kad 2012. gada martā tika pieņemts Lēmums 2012/734/ES.
Grieķijas ekonomika pašlaik piedzīvo piekto recesijas gadu pēc
kārtas. Saskaņā ar Komisijas dienestu 2012. gada rudens
prognozi sagaidāms, ka 2012. gadā faktiskais IKP būs
sarucis par 6 % un 2013. gadā par 4,2 % –
salīdzinājumā ar attiecīgi 4,7 % un 0,0 %
iepriekšējā Padomes lēmumā –, un pēc tam
gaidāms tikai 0,6 % pieaugums 2014. gadā. Turpretim Padomes
2012. gada marta lēmuma pamatā bija prognoze, kas paredzēja
pieaugumu jau līdz 2013. gadam. Ievērojamā ekonomiskās
situācijas pasliktināšanās saistās ar politisko
nedrošību Grieķijā laikposmā, kad notikušas divas
vēlēšanas, ārējā pieprasījuma
pavājināšanos un programmas īstenošanas kavēšanās un
publiskā un privātā finansējuma izmaksāšanas
sekām.
Ja netiks veiktas izmaiņas politikā,
ekonomiskās situācijas ievērojamā pasliktināšanās
negatīvi ietekmēs arī publisko finanšu situāciju, un padarīs
sarežģītu pārmērīgā deficīta korekcijas
pabeigšanu līdz 2014. gadam, kā savā Lēmumā 2011/734/ES
prasījusi Padome. Ņemot vērā nelabvēlīgos
ekonomiskos nosacījumus, ir pamatota korekcijas laikposma
pagarināšana. Konkrētāk, termiņu, kas Padomes
lēmumā tika noteikts pārmērīga deficīta
korekcijai Grieķijā, nepieciešams pagarināt par 2 gadiem
līdz 2016. gadam. Fiskālie mērķi virzībā uz
pārmērīga deficīta korekciju būtu nosakāmi,
pamatojoties uz vispārējās valdības primāro bilanci
nominālā izteiksmē. 2012. gadā primārajam
deficītam vajadzētu būt EUR 2925 miljoniem (1,5 %
no IKP), 2013. gadam primārajai bilancei vajadzētu būt
EUR 0 (0 % no IKP), 2014. gadam – EUR 2775 miljoniem
(1,5 % no IKP), 2015. gadam – EUR 5700 miljoniem (3 %
no IKP) un 2016. gadam – EUR 9000 miljoniem (4,5 % no IKP).
Ņemot vērā iepriekš
minēto, kas pastiprina nepieciešamību pēc tā, lai
valdība iesniegtu vērienīgu reformu kopumu, politikas
nosacījumus saprašanās memorandā par Grieķijas ekonomikas
korekcijas programmu nepieciešams atjaunināt. Nosacījumi attiecas ne
tikai uz fiskālās konsolidācijas pasākumiem, bet arī
uz nepieciešamību veicināt šo pasākumu labvēlīgumu
izaugsmei un samazināt to negatīvo sociālo ietekmi.
Ņemot vērā euro zonas
dalībvalstu pieņemtās iniciatīvas uzlabot parāda atmaksājamību
un dažus parāda samazināšanas pasākumus, ko izskatījusi
Grieķija, kā arī budžeta deficīta pieaugumu un
spēcīgāku nominālu IKP pieaugumu, kas ir strukturālu
politikas pasākumu rezultāts, sagaidāms, ka parāda
attiecība pret IKP 2013. gadā sasniegs augstāko robežu.
Parāda attiecība pret IKP sāks samazināties no 2014. gada,
līdz 2016. gadā tā sasniegs līmeni zem 160 % no
IKP. Tam vajadzētu uzlabot parāda atmaksājamības
līkni, negatīvi neietekmējot fiskālo procesu
virzībā uz primāro pārpalikumu.
Komisija ir pieņēmusi ieteikumu
Padomes Lēmumam, ar kuru groza Lēmumu 2011/734/ES, un ir to
iesniegusi Padomē.
Ieteikums
PADOMES LĒMUMS,
ar kuru groza Lēmumu 2011/734/ES, kas
adresēts Grieķijai, lai pastiprinātu un paplašinātu
fiskālo uzraudzību, un ar ko Grieķijai pieprasa veikt budžeta
deficīta samazināšanas pasākumus, kurus uzskata par
nepieciešamiem, lai novērstu pārmērīgu budžeta
deficītu
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 126. panta 9. punktu
un 136. pantu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu,
tā kā:
(1)       LESD 136. panta 1. punkta
a) apakšpunktā ir paredzēta iespēja attiecībā uz
dalībvalstīm, kuru naudas vienība ir euro, pieņemt
īpašus pasākumus, lai stiprinātu to budžeta disciplīnas
koordināciju un uzraudzību.
(2)       LESD 126. pantā ir
noteikts, ka dalībvalstīm ir jāizvairās no
pārmērīga valsts budžeta deficīta, un šim nolūkam
minētajā pantā ir izklāstīta pārmērīga
budžeta deficīta novēršanas procedūra. Stabilitātes un
izaugsmes pakts, kura korektīvajā daļā ir noteikta
pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras
īstenošana, kalpo par atbalstu valdības politikai, lai
ātrāk atkal sasniegtu stabilu budžeta stāvokli, ņemot
vērā ekonomisko situāciju.
(3)       Padome 2009. gada 27. aprīlī
saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma (EKL) 104. panta
6. punktu nolēma, ka Grieķijā ir pārmērīgs
budžeta deficīts.
(4)       Padome 2010. gada 10. maijā
saskaņā ar LESD 126. panta 9. punktu un 136. pantu
pieņēma Lēmumu 2010/320/ES[1],
kas adresēts Grieķijai, lai pastiprinātu un paplašinātu
fiskālo uzraudzību, un ar ko Grieķijai pieprasīja veikt
tādus budžeta deficīta samazināšanas pasākumus, kurus
uzskata par nepieciešamiem, lai novērstu pārmērīga budžeta
deficīta situāciju vēlākais līdz 2014. gadam. Padome
noteica 2014. gadu kā galīgo termiņu
pārmērīga budžeta deficīta novēršanai, kā
arī noteica valdības budžeta deficīta gada mērķus.
(5)       Padomes Lēmums 2010/320/ES
ir vairākkārt būtiski grozīts. Tā kā bija
vajadzīgi jauni grozījumi, skaidrības labad 2011. gada 12. jūlijā
ar Padomes Lēmumu 2011/734/ES[2]
tika pārstrādāta tā redakcija. Šis lēmums pirmoreiz
tika grozīts 2011. gada 8. novembrī[3].
(6)       2012. gada 13. martā[4] pēc Komisijas ieteikuma
tika vēlreiz grozīti vairāki Padomes Lēmuma 2011/734/ES
aspekti, tostarp fiskālo korekciju plāns, vienlaikus saglabājot
pārmērīga budžeta deficīta novēršanas termiņu[5]. Lēmumā tika
apstiprināts ieteikums, ka Grieķijai vēlākais līdz 2014. gadam
vajadzētu pieņemt pasākumus pārmērīga budžeta
deficīta korekcijai, nodrošinot strukturālās bilances uzlabojumus
vismaz 10 procentpunktu apmērā no IKP laikposmā no 2009.
līdz 2014. gadam.
(7)       Saskaņā ar
Regulas (EK) Nr. 1467/97 5. panta 2. punktu, ja
dalībvalsts ir veikusi efektīvus pasākumus saskaņā ar
LESD 126. panta 9. punktu un ja pēc minētā ieteikuma
pieņemšanas norisinās negaidīti nelabvēlīgi ekonomikas
notikumi, kas lielā mērā negatīvi ietekmē valsts
finanses, tad Padome, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu, var nolemt
pieņemt pārskatītu ieteikumu saskaņā ar LESD 126. panta
9. punktu.
(8)       Pašlaik tiek prognozēts,
ka ekonomiskā darbība būs daudz vājāka, nekā tika
gaidīts, kad 2012. gada martā tika pieņemts Padomes
Lēmuma 2011/734/ES pēdējais grozījums. Sagaidāms, ka
gan faktiskais, gan nominālais IKP 2012. un 2013. gadā būs
daudz zemākā līmenī. Nesenā Grieķijas valsts
kontu pārskatīšana 2012. gada oktobrī apliecināja
krasu reālā IKP samazinājumu salīdzinājumā ar
skaitliskajiem rādītājiem Padomes lēmumā.
Saskaņā ar Komisijas dienestu 2012. gada rudens prognozi
sagaidāms, ka 2012. gadā faktiskais IKP būs sarucis par 6 %
un 2013. gadā vēl par 4,2 % –
salīdzinājumā ar 4,7 % un 0,0 % pieaugumu
attiecīgi 2012. un 2013. gadam Padomes lēmumā –, un
pēc tam gaidāms 0,6 % pieaugums 2014. gadā. Ja netiks
veiktas izmaiņas politikā, šī ekonomiskās situācijas
ievērojamā pasliktināšanās negatīvi ietekmēs
arī publisko finanšu prognozes.
(9)       Sagaidāms, ka
vispārējās valdības parāds 2012. gadā sasniegs
6,9 % no IKP, labi iekļaujoties maksimāli pieļaujamajā
valdības budžeta deficīta (ESA95 bāze) apjomā 2012. gadam –
7,3 % no IKP, kā noteikts Padomes lēmumā. Sagaidāms,
ka vispārējās valdības parāds nominālā
izteiksmē 2012. gadā būs sasniedzis EUR 13,4 miljardus
salīdzinājumā ar EUR 14,8 miljardu maksimāli
pieļaujamā deficīta apjomu, kas noteikts Padomes
lēmumā. Tomēr sagaidāms, ka primārais deficīts
būs nedaudz lielāks nekā par mērķi izvirzītais 1,0 %
no IKP, jo recesija bijusi dziļāka, nekā paredzēts. Tiek
lēsts, ka Grieķija būs uzlabojusi situāciju
attiecībā uz strukturālo deficītu par 13,9 procentpunktiem
no IKP – no 14,7 % deficīta 2009. gadā līdz 1,5 %
deficītam, kas paredzams 2012. gadā. Tādējādi
Grieķija 2009.–2012. gadā ir panākusi
strukturālās bilances uzlabojumus, kas jau pārsniedz Padomes
ieteiktos vismaz 10 procentpunktus no IKP laikposmā no 2009. līdz 2014. gadam.
2012. gada 11. novembrī Grieķijas parlaments
apstiprināja 2013. gada budžetu, kurš paredz ietaupījumus
vairāk nekā EUR 9,2 miljardu apmērā, kas ir 5 %
no IKP. 2013. gada budžets ir daļa no vidēja termiņa
fiskālās stratēģijas 2013.–2016. gadam, kuru
pieņēma Grieķijas parlaments dažas dienas agrāk 2012. gada
7. novembrī. Vidēja termiņa fiskālajā
stratēģijā un attiecīgajos tiesību aktos tās
īstenošanai noteikta ļoti liela un uz sākumposmu orientēta
fiskālās konsolidācijas summa vairāk nekā 7 %
apmērā no IKP līdz 2016. gadam līdztekus visaptverošam
pasākumu kopumam, kas pastiprina būtisko fiskālo
konsolidāciju. Ņemot vērā iepriekš minēto,
jāatjaunina politikas nosacījumi saprašanās memorandā par
Grieķijas ekonomikas korekciju programmu. Grieķijas
pieņemtās saistības attiecas ne tikai uz fiskālās
konsolidācijas pasākumiem, bet arī uz nepieciešamību
veicināt šo pasākumu labvēlīgumu izaugsmei un
samazināt to negatīvo sociālo ietekmi. Tomēr kopumā
Grieķija 2012. gadā ir efektīvi rīkojusies, lai
samazinātu deficītu atbilstoši Padomes Lēmumam 2011/734/ES.
(10)     Sagaidāms, ka
vispārējās valdības konsolidētais parāds 2012. gadā
būs samazinājies par EUR 11,1 miljardu, turpretī
Padomes lēmumā noteikts samazinājums par EUR 26,95 miljardiem.
Iemesls tam ir mazāki ieņēmumi no privatizācijas, nekā
gaidīts, mazāka valdības parāda konsolidācija,
nekā gaidīts, un sliktāka uzkrājumu un citu procentu
maksājumu korekcija, nekā gaidīts. Tā kā statistikas
datu pārskatīšana uzrādīja zemāku nominālo IKP un
ņemot vērā sliktākas makroekonomiskās prognozes,
parāda attiecība pret IKP 2012. gadā, iespējams,
būs pieaugusi līdz 162,5 %. Euro zonas dalībvalstu
pieņemtajām iniciatīvām parāda
atmaksājamības uzlabošanai un dažiem Grieķijas
izskatītajiem parāda samazināšanas pasākumiem
vajadzētu uzlabot parāda līknes saglabāšanu
atmaksājamā līmenī, nelabvēlīgi neietekmējot
fiskālo procesu virzībā uz primāro pārpalikumu.
Ņemot vērā arī budžeta deficīta samazinājumu un
spēcīgāku nominālā IKP pieaugumu, kas ir
strukturālu politikas pasākumu rezultāts, sagaidāms, ka
parāda attiecība pret IKP 2013. gadā sasniegs maksimumu.
Parāda attiecībai pret IKP vajadzētu sākt samazināties
no 2014. gada, līdz 2016. gadā tā sasniegs līmeni
zem 160 % no IKP.
(11)     Lai gan tika uzsākta
efektīva rīcība, ja netiks veiktas izmaiņas politikā,
ekonomiskās situācijas ievērojamā pasliktināšanās
negatīvi ietekmēs arī publisko finanšu situāciju un
padarīs sarežģītu pārmērīgā deficīta
korekcijas pabeigšanu līdz 2014. gadam, kā savā
Lēmumā 2011/734/ES prasījusi Padome. Ņemot vērā
nelabvēlīgos ekonomiskos nosacījumus, ir pamatota
pielāgošanas laikposma pagarināšana. Konkrētāk, Padomes
lēmumā noteiktais termiņš ir jāpagarina par diviem gadiem
līdz 2016. gadam. Saskaņā ar pārskatīto
ekonomikas korekciju programmas gaitu par primārās bilances mērķiem
būtu jānosaka 0 %, 1,5 %, 3 % un 4,5 % no IKP
četru gadu periodā no 2013. līdz 2016. gadam.
Pārskatītā gaita paredz, ka vispārējās
valdības budžeta bilance 2016. gadā nokritīsies zemāk
par 3 % no IKP. Tomēr, neskarot pagarinājumu, 2013.–2014. gadā
jāpieliek ļoti lielas un uz sākumposmu orientētas
pūles fiskālajā jomā, lai sasniegtu šo mērķi.
Tā kā tiek ņemta vērā konsolidācijas
ekonomiskā un sociālā ietekme un nepieciešamība
saglabāt uzticēšanos valdības spējai risināt
fiskālās problēmas, šī termiņa pārskatīšana
saglabās programmas ticamību.
(12)     Ikviens pasākums, kas
prasīts šajā lēmumā, ir svarīgs līdzeklis
prasītās budžeta korekcijas sasniegšanai. Dažiem pasākumiem ir
tieša ietekme uz Grieķijas budžeta stāvokli, savukārt citi ir strukturāli
pasākumi, kas uzlabos fiskālo pārvaldību un panāks
stabilāku budžeta stāvokli vidējā termiņā.
(13)     Ņemot vērā
Grieķijas valdības finanšu stāvokļa kraso
pasliktināšanos, euro zonas dalībvalstis ir nolēmušas papildus
daudzpusējai palīdzībai, ko piešķīris Starptautiskais
Valūtas fonds, sniegt Grieķijai stabilitātes nodrošināšanai
paredzētu atbalstu, lai visā euro zonā saglabātu finanšu
stabilitāti. Kopš 2012. gada marta euro zonas dalībvalstu
sniegtais atbalsts tiek sniegts gan no divpusējā Grieķijai
paredzētā aizdevumu mehānisma, gan no Eiropas Finanšu
satbilitātes instrumenta. Aizdevēji ir nolēmuši, ka atbalsts
būs atkarīgs no tā, vai Grieķija ievēros ar šo
lēmumu grozīto Lēmumu 2011/734/ES. Jo īpaši no
Grieķijas tiek gaidīts, ka tā īstenos šajā
lēmumā norādītos pasākumus saskaņā ar
tajā minēto grafiku,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Ar šo Lēmumu 2011/734/ES groza šādi:
1.         Lēmuma 1. pantu aizstāj
ar šādu:
“(1)   Grieķija pēc iespējas
ātri un, vēlākais, līdz noteiktajam 2016. gada
termiņam novērš pašreizējo pārmērīgo budžeta
deficītu.
(2)     Korekcijas gaita pārmērīga
budžeta deficīta novēršanai ir vērsta uz to, lai panāktu
vispārējās valdības primāro budžeta deficītu
(t. i., deficītu, neieskaitot procentu maksājumus), kas 2012. gadā
nepārsniedz EUR 2925 miljonus (1,5% no IKP),
vispārējās valdības primāro budžeta pārpalikumu
vismaz EUR 0 miljonu apmērā (0,0% no IKP) 2013. gadā,
EUR 2775 miljonu apmērā (1,5 % no IKP) 2014. gadā,
EUR 5700 miljonu apmērā (3,0 % no IKP) 2015. gadā
un EUR 9000 miljonu apmērā (4,5 % no IKP) 2016. gadā.
Šie primārā deficīta/ pārpalikuma mērķi
nozīmē, ka vispārējais valdības budžeta deficīts
pēc EKS metodikas ir 6,9 % no IKP 2012. gadā, 5,4 % no
IKP 2013. gadā, 4,5 % no IKP 2014. gadā, 3,4 % no
IKP 2015. gadā un 2,0 % no IKP 2016. gadā. Šos
skaitļus var aptuveni pārvērst cikliski koriģētās
primārās bilances attiecībā pret IKP,
rādītājam uzlabojoties no 4,1 % no IKP 2012. gadā
līdz 6,2 % 2013. gadā un līdz vismaz 6,4 % no IKP
2014., 2015. un 2016. gadā, un cikliski koriģēta
valdības budžeta deficīta attiecībā pret IKP, kur
rādītājs ir -1,3 % no IKP 2012. gadā, 0,7 %
no IKP 2013. gadā, 0,4 % no IKP 2014. gadā, 0,0 %
no IKP 2015. gadā un -0,4 % 2016. gadā, kas
atspoguļo procentu maksājumu ietekmi. Ieņēmumi no finanšu
un nefinanšu aktīvu privatizācijas, darījumi saistībā
ar banku rekapitalizāciju un pārskaitījumi saistībā ar
Eurogrupas 2012. gada 21. februāra lēmumu
attiecībā uz eurozonas valstu centrālo banku, tostarp
Grieķijas Bankas (BoG), ieguldījumu portfeļa
ienākumiem, kas rodas no to turējumā esošajām
Grieķijas valdības obligācijām, nesamazina
nepieciešamās fiskālās konsolidācijas apmēru, un tos
neietver minēto mērķu sasniegšanas novērtējumā.
(3)     Šā panta 2. punktā
minētā korekcijas gaita ir atbilstoša vispārējās
valdības konsolidētā parāda rādītājam 172,5 %
apmērā no IKP 2013. gadā, 171,4 % apmērā no
IKP 2014. gadā, 166,2 % apmērā no IKP 2015. gadā
un 157,3 % apmērā no IKP 2016. gadā.”
2.         Lēmuma 2. pantā aiz 10. punkta
pievieno šādu:
“10.a  Grieķija nekavējoties un ne
vēlāk kā [date of adoption of
the decision] pieņem šādus pasākumus:
(a)     budžetu 2013. gadam, vidēja
termiņa fiskālo stratēģiju (MTFS) līdz 2016. gadam,
un pasākumus, kas raksturoti šā lēmuma I.A pielikumā, un
arī attiecīgos īstenošanas tiesību aktus. MTFS
veidojas uz pastāvīgo fiskālās konsolidācijas
pasākumu pamata, ar kuriem nodrošina, ka ar Padomes lēmumu noteiktais
deficīta maksimālais pieļaujamais apjoms 2012.–2016. gadam
netiek pārsniegts un ka parāda attiecība pret IKP tiek
ievirzīta ilgtspējīgā pakāpeniskas
samazināšanās gultnē;
(b)     Parlamentā iesniedz atjauninātu
privatizācijas plānu un publicē aktīvu attīstības
plāna pusgada atjauninājumu;
(c)     īsteno Egnatia autoceļa
un Elefsina, Lavrio, Igoumenitsa, Alexandropolis, Volos,
Kavala, Corfu, Patras, Heraklion un Rafina
reģionālo ostu pilnu un tiešu īpašumtiesību (akcijas vai
koncesijas) pārcelšanu uz HRADF privatizācijas aktīvu portfeli;
(d)     garantē, ka nozaru ministrijas un
citas atbilstošās struktūras Valsts īpašuma
ģenerālsekretariātam nodrošina pilnīgu pieeju visu valstij
piederošo nekustamo īpašumu uzskaitei;
(e)     groza un/vai atceļ valsts
uzņēmumu (PPC, OLP un OLTH ostu pārvaldes, HELPE,
EYATH un EYDAP, ostas utt.) statūtus, kuri ir pretrunā
ar uzņēmējdarbības privāttiesībam
attiecībā uz jebkuriem privāto akcionāru balsstiesību
ierobežojumiem;
(f)      tiesību aktus, ar ko nosaka
nodokļu administrācijas ģenerālsekretāra lomu un
kvalifikāciju un ar ko Finanšu ministrijai paredz
ģenerālsekretāram deleģēt lēmumu pieņemšanas
pilnvaras;
(g)     izmanto pieredzējušu nodokļu
revidentu pakalpojumus nolūkā sasniegt tuvākos ienākumu
mērķus, nodrošinot, ka pilnvērtīgi darbojas
būtiskākās nodokļu sistēmas daļas, piemēram,
lielo nodokļu maksātāju nodaļa, ko panāktu,
pārceļot darbā 100 revidentus, izveidojot vienu funkcionālo
nodaļu darbam ar ļoti turīgām privātpersonām un
pašnodarbinātajiem ar augstiem ienākumiem un tajā nodarbinot 50
pieredzējušus nodokļu revidentus, kas būtu tieši atbildīgi
nodokļu administrācijas ģenerālsekretāram;
(h)     Ministru padomes tiesību aktu (ar ko
aizstāj 2012. gada 29. oktobrī pieņemto tiesību
aktu), kas vērsts uz budžeta izpildes pastiprināšanu un
saprātīgas nodokļu pārvaldības sekmēšanu un
kurā papildus sākotnējā Ministru padomes tiesību akta
noteikumiem iekļaujami tādi, kas paredz: i) sadarbības
memoranda noslēgšanu katru gadu līdz decembra beigām starp
Finanšu ministriju un citām ministrijām vai starp ministrijām un
uzraudzīto iestāžu vadītājiem (tādējādi
aptverot visu vispārējās valdības sektoru),
ii) pašreizējo sabalansēta budžeta ierobežojumu
pastiprināšanu attiecībā uz pašvaldībām
nolūkā palielināt darbības efektivitāti, tostarp
ieviešot korektīvos un sankciju mehānismus, iii) ciešākas
uzraudzības noteikšanu valsts uzņēmumiem (VU), izveidojot
izpildes panākšanas mehānismu, kas iedarbināms, ja nav sasniegti
katram VU noteiktie konkrētie mērķi, un iv) sistēmas
izveidošanu nolūkā noteikt konkrētus mērķus, lai
līdz katra gada decembrim būtu iespējams izveidot pašvaldību
un VU darbības saistību reģistrus; tajā iekļauj
arī sistēmu nolūkā koriģēt centrālās
valdības transfertus, kas paredzēti, lai segtu novirzes no
plānotajiem mērķiem gada laikā un, iespējams, arī
turpmākajos gados, vienlaikus nodrošinot, ka parādu apjoms
nepalielinās; līdz ar to ir nepārprotami skaidrs, ka
ienākumus no valdības aktīvu privatizācijas tieši
iemaksā īpaši nodalīta kontā, lai kontrolētu naudas
plūsmas, izvairītos no oficiālā finansējuma
novirzīšanas citur un nodrošinātu savlaicīgu parādu apkalpošanu;
ar to nosaka automātiskus izdevumu samazinājumus, ko pēc
definīcijas piemēro, ja nav sasniegti attiecīgie
mērķi, vienlaikus nodrošinot, ka parādu apjoms
nepalielinās;
(i)      pasākumu kopumu nolūkā
uzlabot pašreizējo Valsts veselības pakalpojumu organizācijas (EOPYY) finansiālo
stāvokli un nodrošināt, ka budžeta izpilde 2012. un 2013. gadā
ir tuvāk sabalansētam budžetam, tostarp: i) pabalstu
vienkāršošanu, ii) privāto veselības aprūpes
pakalpojumu sniedzēju izmaksu dalīšanas palielināšanu,
iii) sarunas ar privātajiem partneriem par liela apjoma iepirkumu
līgumu nosacījumiem un pacientu ārstēšanas finansējuma
līgumu pārskatīšanu, iv) nolūkā 2013. gadā
samazināt attiecīgās izmaksas par vismaz EUR 80 miljoniem
– maksājumu pārskatīšanu attiecībā uz vairākiem
diagnostikas un fizioterapijas pakalpojumiem, par ko EOPYY noslēgts
līgums ar privātajiem partneriem, v) atsauces cenu sistēmas
ieviešanu medicīnas ierīču iegādes izdevumu
kompensācijai, un (vi) progresīvu OGA dalībnieku
iemaksu palielināšanu līdz vidējam citu EOPYY
dalībnieku maksājumu līmenim;
(j)      šādus pasākumus
saistībā ar zāļu iegādes izdevumu kompensāciju:
i) tiesību aktus nolūkā kontrolēt izdevumus par
zālēm, ar kuriem aktivizē ārkārtas pasākumu izmantošanu
(tostarp, piemēram, vispārēju cenu pazemināšanu), ja ar
atgūšanas mehānismu neizdodas panākt mērķi. Šie
pasākumi rada līdzvērtīgu ietaupījumu apjomu,
ii) ministrijas normatīvu, kurā noteikts jauns
līdzekļu atgūšanas apjoma līmenis 2013. gadam
(EUR 2,4 miljardi ambulatorajiem pacientiem), iii) cenrāža
atjaunināšanu un kompensējamo zāļu saraksta
atjaunināšanu, paredzot kompensēt tikai rentablās zāļu
paketes hronisku slimību gadījumā, pārceļot zāles
no kompensējamā uz nekompensējamo sarakstu un bezrecepšu
sarakstu un ieviešot atsauces cenu sistēmu, ko izveidojusi Valsts
Zāļu organizācija (EOF); šie saraksti atjaunināmi
vismaz divas reizes gadā saskaņā ar noteikumiem Padomes
Direktīvā 89/105/EEK, un iv) aptiekās nodrošina
izrakstīto zāļu aizvietošanu ar vislētāko
attiecīgās atsauces kategorijas produktu, kam ir tāda pati
aktīvā viela (obligāta "aizvietošana ar ģenērisku
produktu").”;
3.         Regulas 2. panta 11. punktu
aizstāj ar šādu punktu:
“11.   Līdz 2012. gada decembra beigām
Grieķija pieņem šādus pasākumus:
(a)     īsteno iedzīvotāju
ienākuma nodokļa un uzņēmumu ienākuma nodokļa
reformu, kas vērsta uz nodokļu sistēmas vienkāršošanu,
nodokļa bāzes paplašināšanu un atbrīvojumu un
preferenciālo režīmu likvidēšanu;
(b)     pieņem vajadzīgos primāros
un sekundāros tiesību aktus ar mērķi nodrošināt
ātru privatizācijas plāna īstenošanu;
(c)     izveido tiesisko regulējumu
attiecībā uz ūdensapgādes uzņēmumiem;
(d)     īsteno pasākumus
nolūkā uzlabot nodokļu administrēšanu, ieviešot
darbības novērtējumus, paplašinot riska novērtēšanas
paņēmienu izmantošanu, un izveidojot un palielinot specializētas
parādu pārvaldības nodaļas;
(e)     sagatavo un publisko plānu, kas
paredzēts, lai segtu publiskā sektora struktūru parādus
piegādātājiem un nodokļu atmaksas parādus;
(f)      pabeidz īstenot
sekundāro/papildu publisko pensiju fondu darbības reformu un visu
publiskā sektora fondu apvienošanu;
(g)     pieņem tiesību aktus
nolūkā 5 % atlaidi farmaceitiskajiem uzņēmumiem
(ko pašlaik piemēro zālēm, kurām cenu nosaka slimnīca)
attiecināt uz visiem EOPYY aptiekās pārdodamajiem
produktiem;
(h)     palielina ģenērisko
zāļu daļu līdz 35 % no kopējā aptiekās
pārdoto zāļu apjoma;
(i)      visās slimnīcās
norīko iekšējos kontrolierus un izveido saistību
reģistrus.”;
4.         Regulas 2. pantā pievieno
šādus punktus:
“12.   Līdz 2013. gada marta beigām
Grieķija pieņem šādus pasākumus:
(a)     izdod ministrijas normatīvu par
zemsprieguma tīkla galapatērētajiem noteikto cenu
pielāgošanu;
(b)     atjaunina MTFS, tostarp nosakot
saistošus 3 gadu izdevumu griestus valdības apakšsektoros;
(c)     pieņem personāla
komplektēšanas plānu nozaru ministrijām;
(d)     izveido ievērojami autonomāku
nodokļu administrāciju un nosaka autonomijas pakāpi,
pārvaldības sistēmu, pārskatatbildību, nodokļu
administrācijas vadītāja juridiskās pilnvaras un organizācijas
sākotnējo personāla apjomu;
(e)     izdod un publisko jaunu visaptverošu
civildienesta pretkorupcijas plānu, tajā iekļaujot īpašus
noteikumus attiecībā uz nodokļu un muitas administrāciju;
(f)      Kapitāla nodokļu direkcijas
vadībā izveido pilnvērtīgi izmantojamu standarta
procedūru nekustamā īpašuma kadastrālo vērtību
pārskatīšanai nolūkā tās labāk salāgot ar
tirgus vērtībām;
(g)     pārceļ četrdesmit jaunus
nekustamā īpašuma aktīvus (privatizācijas plānā
apzīmēti kā "nekustamā īpašuma aktīvu 2. un 3. daļa")
uz HRDAF.”;
“13.   Līdz 2013. gada jūnija
beigām Grieķija pieņem šādus pasākumus:
(a)     panāk, ka, atbilstoši noteiktajam
mērķim, pilnvērtīgi strādā 2000 nodokļu
revidentu;
(b)     pieņem jaunu nodokļu
procedūru kodeksu;
(c)     nodrošina, ka visas centralizēto
iepirkumu struktūras izmanto savās iepirkuma procedūrās
e-iepirkumu sistēmu.”;
“14.   Līdz 2013. gada septembra beigām
Grieķija pieņem šādus pasākumus:
(a)     valdība pieņems vajadzīgos
tiesību aktus nolūkā ieviest budžeta strukturālās
bilances noteikumu, kam ir automātisks korekcijas mehānisms.”;
5.         Šā lēmuma pielikumu
Lēmumam 2011/734/ES pievieno kā pielikumu I.A.
2. pants
Šis lēmums stājas spēkā
tā paziņošanas dienā.
3. pants
Šis lēmums ir adresēts
Grieķijas Republikai.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā –
                                                                       priekšsēdētājs
Pielikums:
I.A pielikums:
Vidēja termiņa fiskālās
stratēģijas pasākumi 2013.–2016. gadam
Papildpasākumi, kas iekļauti
vidēja termiņa fiskālajā stratēģijā (MTFS)
laikposmā līdz 2016. gadam, ir šādi:
1.           Darba algu
racionalizēšana, ietaupot vismaz EUR 1100 miljonus 2013. gadā
un vēl EUR 247 miljonus, sākot no 2014. gada.
2.           Pensiju izdevumu
ietaupījumi vismaz EUR 4800 miljonu apmērā 2013. gadā
un vēl EUR 423 miljonu apmērā, sākot no 2014. gada.
3.           Valsts darbības
izdevumu samazināšana par vismaz EUR 239 miljoniem 2013. gadā
un vēl EUR 285 miljoniem, sākot no 2014. gada.
4.           Izglītībai
paredzēto izdevumu racionalizēšanas un efektivitātes
uzlabojumu rezultātā gūtie ietaupījumi vismaz EUR 86 miljonu
apmērā 2013. gadā un vēl EUR 37 miljonu
apmērā, sākot no 2014. gada.
5.           Valsts uzņēmumu ietaupījumi
vismaz EUR 249 miljonu apmērā 2013. gadā un
vēl EUR 123 miljonu apmērā, sākot no 2014. gada.
6.           Valsts aizsardzībai
veltīto darbības izdevumu samazināšana par vismaz EUR 303 miljoniem
2013. gadā un vēl EUR 100 miljoniem, sākot no 2014. gada.
7.           Veselības
aprūpes un zāļu izdevumu ietaupījumi vismaz EUR 455 miljonu
apmērā 2013. gadā un vēl EUR 620 miljonu
apmērā, sākot no 2014. gada.
8.           Sociālo pabalstu
racionalizācijas radīti ietaupījumi vismaz
EUR 217 miljonu apmērā 2013. gadā un vēl
EUR 78 miljonu apmērā, sākot no 2014. gada.
9.           Samazināti valsts
transferti pašvaldībām par vismaz EUR 50 miljoniem 2013. gadā
un vēl EUR 160 miljoniem, sākot no 2014. gada.
10.         Publiskā sektora
investīciju budžeta izdevumu samazināšana (publiskā sektora
investīcijas no iekšzemes finansējuma) par EUR 150 miljoniem
2013. gadā un vēl EUR 150 miljoniem, sākot no 2014. gada.
11.         Ieņēmumu
palielinājums par vismaz EUR 1 668 miljoniem 2013. gadā
un vēl EUR 1 820 miljoniem, sākot no 2014. gada.
[1]               OV L 145, 11.6.2010., 6. lpp.
[2]               OV L 296, 15.11.2011., 38. lpp.
[3]               Padomes Lēmums 2011/791/ES (OV L 320, 3.12.2011., 28. lpp.).
[4]               Pēdējais grozījums bija Padomes 13. marta
Lēmums 2012/211/ES (OV L 113, 25.4.2012., 8. lpp.).
[5]               Padomes 13. marta Lēmums 2012/211/ES (OV L 113,
25.4.2012., 8. lpp.).


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52007SC0065

Ieteikums Padomes atzinums saskaņā ar 5. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97 par atjaunināto Vācijas stabilitātes programmu 2006.–2010. gadam  /* SEC/2007/0065 */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 23.1.2007SEC(2007) 65 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar 5. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97 par atjaunināto Vācijas stabilitātes programmu 2006.–2010. gadam(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTS1. VISPāRēJAIS PAMATOJUMSStabilitātes un izaugsmes pakta, kas stājās spēkā 1998. gada 1. jūlijā, pamatmērķis ir sakārtot valsts finanses, lai tādējādi radītu vēl labākus nosacījumus cenu stabilitātei un spēcīgai, ilgtspējīgai izaugsmei, kas veicina darbvietu radīšanu. Ar pakta 2005. gada reformu, atzīstot pakta lietderību fiskālās disciplīnas stiprināšanā, tika meklētas iespējas uzlabot tā efektivitāti un ekonomisko pamatojumu, kā arī ilgstoši saglabāt valsts finanšu ilgtspējību.Padomes Regulā (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1], kas ir Stabilitātes un izaugsmes pakta daļa, paredzēts, ka dalībvalstīm ir jāiesniedz Padomei un Komisijai stabilitātes vai konverģences programmas un to ikgadējie atjauninājumi (dalībvalstis, kas jau ir pieņēmušas vienoto valūtu, iesniedz (atjauninātas) stabilitātes programmas, bet dalībvalstis, kas to vēl nav pieņēmušas, iesniedz (atjauninātas) konverģences programmas). Pirmā Vācijas stabilitātes programma tika iesniegta 1999. gada janvārī. Saskaņā ar minēto regulu Padome, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju, 1999. gada 15. martā sniedza atzinumu par to. Saskaņā ar šo pašu procedūru Komisija novērtē un iepriekš minētā komiteja pārbauda atjauninātās stabilitātes un konverģences programmas, ko vajadzības gadījumā var pārbaudīt arī Padome.2. ATJAUNINāTāS PROGRAMMAS NOVēRTēJUMA PAMATOJUMSKomisija ir pārbaudījusi pēdējo Vācijas stabilitātes programmas atjauninājumu, kas iesniegts 2006. gada 30. novembrī, un ir pieņēmusi ieteikumu Padomes atzinumam par to (sk. ierāmēto informāciju ar galvenajiem novērtējumā aplūkotajiem jautājumiem).Lai radītu priekšstatu par kontekstu, kādā tiek novērtēta jaunās stabilitātes programmas budžeta stratēģija, turpmākajos punktos apkopota šāda informācija:1.  saimnieciskā darbības un budžeta izpildes rādītāji pēdējo desmit gadu laikā,2.  valsts stāvokļa novērtējums saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta korektīvo daļu (pārmērīga budžeta deficīta procedūra),3.  visjaunākais valsts stāvokļa novērtējums saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvo daļu (kopsavilkums Padomes atzinumam par iepriekšējo stabilitātes programmas atjauninājumu) un4.  Komisijas novērtējums par 2006. gada oktobra valsts reformu programmu.2.1. Jaunākie saimnieciskās darbības rādītāji un budžeta izpildePēdējie desmit gadi Vācijai bija laiks, kad tā veica korekcijas, lai novērstu atkalapvienošanās radīto nelīdzsvarotību. Algu mērenība palīdzēja atgūt ārējo cenu konkurētspēju, un Vācija ieguva ievērojamu daļu eksporta tirgus jo īpaši pēc 2000. gada. Ir vērā ņemams, ka Vācijas ārējo cenu konkurētspējas atgūšana ir notikusi laikā, kad pārējās euro zonas valstis izmantoja zemākas reālās ilgtermiņa procentu likmes nekā Vācija. Tomēr Vācija pēdējā laikā ir pieredzējusi, ka labiem eksporta rādītājiem ne vienmēr ātri seko lielāks iekšzemes pieprasījums.Vācijas izaugsmes problēma lielākoties ir strukturāla problēma. Saimniecisko rādītāju uzlabošanos kavē galvenokārt tas, ka kopējais ražīguma pieauguma koeficients palielinās lēni un strukturālā bezdarba līmenis ir augsts. Iespējamā izaugsme ne tikai ir ievērojami zemāka kā agrāk. Tā ir arī kļuvusi mazāka nekā pārējās euro zonas dalībvalstīs. Ekonomikas politikas uzdevums ir panākt, lai uzlabotos apstākļi izaugsmei, vienlaikus pievēršoties darbaspēka ieguldījumam, ražīguma pieauguma koeficientam un mazākā mērā — kapitālieguldījumiem. Neskatoties uz nesen panāktajiem uzlabojumiem, šis grūtais uzdevums jāveic laikā, kad jautājums par valsts finansēm ir aktuāls.Vācijas iestādes dažās jomās, piem., darba tirgū vai pētniecības un jauninājumu veicināšanā mikroekonomikā, ir uzsākušas reformas, kam vēl vajadzīgs laiks, lai to ietekme būtu pilnīgi skaidra. Citās jomās, kā uzņēmumu nodokļi, tiek izskatīti reformas pasākumi. Tomēr turpmāki centieni var būt vajadzīgi jo īpaši darba tirgū, lai ar laiku ievērojami palielinātu iespējamo izaugsmi.2.2. Pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūra attiecībā uz VācijuSaskaņā ar Līguma 104. panta 7. punktu un Regulas (EK) Nr. 1467/97 3. panta 4. punktu Padome 2003. gada 21. janvārī adresēja Vācijai ieteikumu, aicinot Vāciju iespējami ātri un ne vēlāk kā līdz 2004. gadam novērst pārmērīgo budžeta deficītu. Ieteikums tika publiskots. Kā noteikts Komisijas 2004. gada 14. decembra Paziņojumā, kuram Padome 2005. gada 18. janvārī piekrita, ņemot vērā Padomes 2003. gada 25. novembra Secinājumu dēļ radušos vienreizējos apstākļus un Eiropas Kopienu Tiesas 2004. gada 13. jūlija spriedumu, 2005. gads jāuzskata par atbilstīgu termiņu pārmērīgā budžeta deficīta novēršanai.Tā kā kopējais valsts budžeta deficīts 2005. gadā pārsniedza robežvērtību 3 % no IKP, Padome 2006. gada 14. martā nolēma saskaņā ar Līguma 104. panta 9. punktu pieprasīt, lai Vācija „iespējami īsākā laikā un vēlākais līdz 2007. gadam” veiktu budžeta deficīta samazināšanas pasākumus, kas atzīti par vajadzīgiem, lai novērstu pārmērīga budžeta deficīta situāciju. Jo īpaši Padome pieprasīja, lai „Vācija 2006. un 2007. gadā nodrošinātu kumulatīvu uzlabojumu vismaz viena procentu punkta apmērā cikliski koriģētajā bilancē, neskaitot vienreizējus un pagaidu pasākumus”. Turklāt Vācija tika aicināta „veikt vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka budžeta konsolidācija virzībā uz vidējā termiņa mērķi — sasniegt līdzsvarotu budžetu strukturālā izteiksmē — tiek saglabāta, samazinot strukturālo deficītu vismaz par 0,5 % no IKP gadā pēc tam, kad novērsts pārmērīgais budžeta deficīts”. Pēc tam, kad Vācija 2006. gada 5. jūlijā iesniedza īstenošanas ziņojumu, Komisija 2006. gada 19. jūlijā pieņēma paziņojumu, lai informētu Padomi, ka Vācija ir rīkojusies, panākot pietiekamu progresu attiecībā uz pārmērīgā budžeta deficīta novēršanu Padomes noteiktajā termiņā, un ka vairs nav vajadzīgi turpmāki pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras pasākumi. Padome 2006. gada 10. oktobra sanāksmē atbalstīja šo viedokli.2.3. Novērtējums Padomes atzinumā par iepriekšējo programmuPadome 2006. gada 14. martā pieņēma atzinumu par atjaunināto stabilitātes programmu laika posmam no 2005. līdz 2009. gadam. Padome atbalstīja „valdības noteikto prioritāti budžeta konsolidācijai, kā izklāstīts programmā”, taču norādīja, ka „ar budžeta mērķu sasniegšanu un valsts finanšu noturīgumu ilgtermiņā ir saistīti riski”. Ņemot vērā arī Padomes 14. marta Lēmumu saskaņā ar Līguma 104. panta 9. punktu, Padome aicināja „Vāciju-  2006. un 2007. gadā nodrošināt plānoto strukturālo korekciju kopumā par vismaz vienu procentu punktu, lai ticamā un noturīgā veidā panāktu, ka ne vēlāk kā 2007. gadā valsts budžeta deficīts nepārsniedz 3 % no IKP;-  īsā laikā sasniegt vidējā termiņa budžeta mērķi, īstenojot samazinājumu strukturālajā bilancē vismaz par 0,5 procentu punktiem gadā pēc tam, kad ir novērsts pārmērīgais budžeta deficīts, šajā nolūkā stingri īstenojot plānoto izdevumu ierobežojumu, lai varētu nodrošināt plānoto sociālo iemaksu atvieglojumu, un nodrošinot, ka izsludinātā uzņēmumu peļņas nodokļa reforma neapdraudētu plānoto fiskālo konsolidāciju;-  īstenot plānus reformēt federālo sistēmu, lai uzlabotu budžeta sistēmu un tādējādi veicinātu to, ka tiek nodrošināta budžeta mērķu sasniegšana visos valsts pārvaldes līmeņos.”2.4. Komisijas novērtējums par 2006. gada oktobra valsts reformu programmuĪstenošanas ziņojums par Vācijas valsts reformu programmu, kas paredzēta saistībā ar atjaunoto Lisabonas stratēģiju izaugsmei un nodarbinātībai, tika iesniegts 2006. gada 18. oktobrī. Vācijas valsts reformu programmā minēti šādi būtiskākie uzdevumi/prioritātes: zināšanu sabiedrība; tirgus darbība un konkurētspēja; uzņēmējdarbības vide; valsts finanšu ilgtspējība (ieskaitot ilgtspējīgu izaugsmi un sociālo nodrošinājumu); ekoinovācija un darba tirgus reforma.Komisijas novērtējums minētājai programmai (kas pieņemts kā daļa no 2006. gada decembra ikgadējā progresa ziņojuma[2]) liecina, ka Vācija, īstenojot Valsts reformu programmu, kopumā gūst labas sekmes un jo īpaši veicot būtiskākos makroekonomikas un mikroekonomikas uzdevumus un prioritārās darbības. Lēnāk sokas nodarbinātības jomā. Ņemot vērā konstatētās stiprās puses un vājās vietas, Vācijai tika ieteikts rīkoties valsts finanšu ilgstošas ilgtspējības, konkurences preču un pakalpojumu un strukturālā bezdarba līmeņa jomā.Galvenie novērtējumā aplūkotie jautājumiem Kā paredzēts Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktā (stabilitātes programmām) un 9. panta 1. punktā (konverģences programmām) novērtējums attiecas uz šādiem jautājumiem: vai saimnieciskie pieņēmumi, kas ir programmas pamatā, ir reālistiski; dalībvalsts norādītais vidēja termiņa budžeta mērķis (VTM) un tas, vai korekcijas ir pietiekamas, lai to sasniegtu; vai veiktie un/vai ierosinātie pasākumi, lai piemērotu šis korekcijas, ir pietiekami, lai sasniegtu VTM attiecīgajā ekonomikas ciklā; vai, izvērtējot korekcijas, ko izdara, lai sasniegtu VTM, lielākas korekcijas tiek veiktas ekonomiskā uzplaukuma laikos, vai korekcijas var būt mazākas ekonomikas lejupslīdes laikā un (attiecībā uz euro zonas un VKM II dalībvalstīm) vai dalībvalsts cenšas panākt ikgadēju cikliski koriģētās bilances uzlabojumu (neskaitot vienreizējos un pārējos pagaidu pasākumus) par 0,5% no IKP, kurš ir kritērijs, lai sasniegtu VTM; nosakot VTM korekcijas (attiecībā uz dalībvalstīm, kas to vēl nav sasniegušas) vai atļaujot īslaicīgu novirzi no VTM (attiecībā uz dalībvalstīm, kuras to jau ir sasniegušas), tādu nozīmīgāko strukturālo reformu īstenošana, kas ilgā laika posmā ļauj tieši ietaupīt izmaksas (veicinot arī potenciālo izaugsmi) un tādējādi pārbaudāmi ietekmējot valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību (ar nosacījumu, ka tiek saglabāta atbilstīga drošības rezerve attiecībā uz atsauces vērtību 3% no IKP un ka programmas periodā atkal ir gaidāma budžeta stāvokļa atbilstība VTM), un ar ko īpašu uzmanību velta pensiju reformām, ar kurām ievieš vairāku līmeņu sistēmu, kas ietver obligātu pilnībā finansētu pensiju līmeni; vai dalībvalstu ekonomikas politikas virzība atbilst ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm. Programmas makroekonomisko pieņēmumu reālistiskumu novērtē, pamatojoties uz Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozi, izmantojot arī kopīgi apstiprināto metodoloģiju attiecībā uz iespējamo produkcijas apjoma novērtēšanu un cikliski koriģētām bilancēm. Atbilstību ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm novērtē, ņemot vērā ekonomikas politikas vispārējās pamatnostādnes valsts finanšu jomā, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs 2005.—2008. gadam. Novērtējot tiek pārbaudīta arī parāda attiecības dinamika un stāvoklis attiecībā uz valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību, kam saskaņā ar Padomes 2005. gada 20. marta ziņojumu „Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanas uzlabošana” budžeta uzraudzībā jāveltī pienācīga vērība. Komisijas 2006. gada 12. oktobra Paziņojumā izklāstīta pieeja ilglaicīgas ilgtspējības novērtēšanai[3]; integrācijas pakāpe valsts reformu programmā, ko iesniegušas dalībvalstis saistībā ar Lisabonas stratēģiju, kura vērsta uz izaugsmi un darbvietu radīšanu; Ekonomikas un finanšu padome (ECOFIN padome) 2005. gada 7. jūnija Pavadvēstulē Eiropas Padomei par ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm 2005.—2008. gadam paziņoja, ka valsts reformu programmām jāatbilst stabilitātes un konverģences programmām; atbilstība rīcības kodeksam[4], kas cita starpā nosaka kopīgu struktūru un datu tabulas stabilitātes un konverģences programmām. |-  IeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar 5. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97 par atjaunināto Vācijas stabilitātes programmu 2006.–2010. gadamEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[5] un jo īpaši tās 5. panta 3. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu,apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.5.  Padome [2007. gada 27. februārī] izskatīja atjaunināto Vācijas stabilitātes programmu laikam no 2006. līdz 2010. gadam.6.  Makroekonomiskajā scenārijā, kas ir programmas pamatā, paredzēts, ka reālā IKP pieaugums uz laiku palēnināsies no 2,3% 2006. gadā līdz 1,4% 2007. gadā, bet pēc tam programmas atlikušajā laikā IKP tiek prognozēts vidēji 1¾%. Šis scenārijs, kas novērtēts, ņemot vērā pašlaik pieejamo informācijai (atbilstīgi pirmajam oficiālajam novērtējumam IKP pieaugums 2006. gadā ir 2,5%), šķiet pamatots ar reālistiskiem pieņēmumiem par laiku līdz 2008. gadam un ar piesardzīgākiem pieņēmumiem par pārējo programmas periodu, salīdzinot ar Komisijas prognozēm par iespējamo izaugsmi. Programmā iekļautās prognozes attiecībā uz inflāciju šķiet pārāk optimistiskas.7.  Salīdzinot ar mērķi 3,3% no IKP, kas noteikts iepriekšējā stabilitātes programmas atjauninājumā, 2006. gadam programmā paredzēts vispārējs valsts budžeta deficīts 2,1% no IKP (ar jaunāko valdības paziņojumu tas ir koriģēts, samazinot līdz 1,9%). Valdība saņēma negaidīti augstus nodokļu ieņēmumus, kas atbilstīgi Stabilitātes un izaugsmes paktam 2006. gadā netika iztērēti. Tagad tiek prognozēts, ka nodokļu slogs (t.i., nodokļu ieņēmumi un sociālās iemaksas) 2006. gadā palielināsies līdz 40% no IKP, kas ir apmēram par 1% no IKP lielāks nekā iepriekšējā atjauninājumā prognozētais. Vispārējie valsts izdevumi 2006. gadā ir tikuši kontrolēti. Mazliet sasprindzinātākā budžeta izpilde ir mazāku monetāro pārvedumu dēļ, ko galvenokārt izraisījuši uzlabojumi darba tirgū, kas mazināja Federālās nodarbinātības aģentūras izdevumus. Turklāt procentu izmaksas un subsīdijas, ir bijušas zemākas nekā gaidīts.8.  Galvenais vidējā termiņa budžeta stratēģijas mērķis ir nodrošināt valsts finanšu stāvokļa ilglaicīgu ilgtspējību. Lai to panāktu, programmā ierosināts turpināt budžeta konsolidāciju, vienlaikus uzlabojot nosacījumus izaugsmei un nodarbinātībai. Pēc paredzētās pārmērīgā deficīta novēršanas 2006. gadā tiek prognozēts, ka deficīta attiecība samazināsies par ½ procentu punktu (izņemot 2008. gadu), lai sasniegtu ½ % no IKP 2010. gadā. Primārās bilances uzlabojums izdarīts pēc tāda paša parauga ar pārpalikumu, kas sasniegs 2% no IKP līdz 2010. gadam. Kamēr budžeta ieņēmumu daļā piemēro korektīvus pasākumus, jo īpaši standarta PVN likmes paaugstinājumu no 16% līdz 19%, salīdzinājumos pa gadiem gan ieņēmumu, gan izmaksu attiecība ir noteikta ar lejupejošu tendenci. Izdevumu attiecība tiešām kristos par 2½ procentu punktiem, sasniedzot 43% no IKP līdz 2010. gadam, ko plāno panākt, lielākoties ierobežojot sociālos izdevumus. Tiek prognozēts, ka tajā pašā laikā ieņēmumu un IKP attiecība samazināsies par 1½ procentu punktiem līdz 42% no IKP līdz 2010. gadam; nodokļu daļas palielināšanos (piem., standarta PVN likmes paaugstinājumu 2007. gadā) kopumā kompensē sociālo iemaksu samazinājums (bezdarba apdrošināšanas likmes samazinājuma 2007. gadā un iemaksu daļas lejupejošās tendences dēļ), savukārt nenodokļu ieņēmumi samazinās. Salīdzinot ar iepriekšējo atjauninājumu, katru gadu tiek izvirzīti arvien lielāki budžeta mērķi, kaut arī 2008. gadā korekcijas netiek plānotas.9.  Tiek plānots, ka strukturālā bilance (t.i. cikliski koriģēto bilance, neskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus), ko aprēķina atbilstīgi kopīgi saskaņotai metodoloģijai, uzlabosies, samazinot deficītu no apmēram 2% no IKP 2006. gadā līdz ½% programmas perioda beigās vidēji par gandrīz ½ % no IKP gadā. Tāpat kā iepriekšējā stabilitātes programmas atjauninājumā vidēja termiņa mērķis (VTM) attiecībā uz budžeta stāvokli, kas izklāstīts programmā, ir strukturālā ziņā līdzsvarots stāvoklis, kuru programmā nav paredzēts sasniegt programmas periodā. Tā kā VTM ir augstāks par minimālo kritēriju (aplēsts budžeta deficīts apmēram 1½% apmērā no IKP), to sasniedzot, tiktu sasniegts arī mērķis nodrošināt drošības rezervi pret pārmērīga budžeta deficīta rašanos. Šis VTM iekļaujas robežās, kas noteiktas euro zonas un VKM II dalībvalstīm Stabilitātes un izaugsmes paktā un rīcības kodeksā, un pienācīgi atspoguļo parāda attiecību un vidējo potenciālā produkcijas apjoma pieaugumu ilgtermiņā.10.  Programmā budžeta prognožu riski kopumā šķiet līdzsvaroti 2007. gadam, bet pēc tam budžeta izpilde varētu būt sliktāka nekā prognozēts. Konkrēti, joprojām ir risks, ka paredzētā sociālo izmaksu attiecības samazināšanās netiks sasniegta bez papildu pasākumiem, kas programmā nav noteikti. Atjauninājumā tiešām ir noteikts, ka ir vajadzīgas turpmākas darba tirgus un sociālā nodrošinājuma sistēmu reformas. Turklāt ievērojams risks ir plānotā uzņēmumu ienākumu nodokļu reforma 2008. gadā, kas programmā nav novērtēta kā slogs budžetam. Tādējādi var izrādīties, ka iespējams iztrūkums uzņēmumu ienākumu nodokļu ieņēmumos jākompensē ar izdevumu papildu ierobežošanu. Neņemot vērā minēto reformu, ieņēmumu prognozes ir piesardzīgas. Kopumā tomēr netiek novērsti negatīvi budžeta korekcijas riski, jo īpaši īstenojot korekcijas programmas pēdējos gados.11.  Ņemot vērā šo riska novērtējumu, vienu gadu pirms Padomes noteiktā termiņa budžeta stāvoklis programmā atbilst budžeta pārmērīgā deficīta novēršanai līdz 2006. gadam. Turklāt šķiet, ka, neskatoties uz dažiem riskiem attiecībā uz 2008. gadu, tas nodrošina pietiekamu drošības rezervi, lai no 2007. gada netiktu pārkāpta deficīta robeža — 3% no IKP — parastu makroekonomisko svārstību gadījumā. Attiecībā uz programmā norādīto programmas vidējā termiņa mērķi turpmākajos gados pēc pārmērīgā budžeta deficīta korekcijas jākāpina korekciju temps, jo īpaši 2008. gadā, lai panāktu atbilstību Stabilitātes un izaugsmes paktam, kurā noteikts, ka euro zonas un VKM II dalībvalstīm kritērijs ir ikgadējs strukturālās bilances uzlabojums 0,5 % apmērā no IKP un ka korekcijas ir lielākas ekonomiskā uzplaukuma laikā un var būt mazākas ekonomiskās lejupslīdes laikā. Konkrēti, netiek plānots strukturālās bilances uzlabojums 2008. gadā, kad lielākoties ir gaidāms ekonomisks uzplaukums. Izdarot prasītos strukturālās korekcijas, vidējā termiņa mērķi faktiski varētu sasniegt programmas laikā.12.  Tiek lēsts, ka valsts kopējais parāds 2006. gadā nostabilizēsies un būs 67,9% no IKP, kas ir vairāk nekā Līgumā paredzētā atsauces vērtība 60% no IKP. Programmā prognozēts, ka parāda attiecība programmas laikā samazināsies par 3½ procentu punktiem. Parāda attiecība var izrādīties mazāk labvēlīga, kā prognozēts programmā, ņemot vērā deficīta mērķu apdraudējumu un neskaidrību par parāda deficīta korekcijām, kas paredzētas programmā. Ņemot vērā šo riska novērtējumu, parāda attiecības samazināšanās varētu izrādīties nepietiekama, lai programmas periodā sasniegtu atsauces vērtību.13.  Novecošanās ilglaicīgā ietekme uz budžetu Vācijā tuvojas vidējam ES radītājam, kaut arī pensiju izdevumu pieaugums ir mazliet mazāks nekā daudzās citās valstīs, pateicoties jau īstenotajām pensiju reformām. Ir pieņemts normatīvā akta projekts, lai no 2012. gada pakāpeniski palielinātu oficiālo pensionēšanās vecumu līdz 67 gadiem. Lai gan tiek piešķirti atbrīvojumi no lielāka pensionēšanās vecuma, tas veicinās valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību. Turklāt turpmāku privāto pensiju shēmu izveide pozitīvi ietekmētu pensiju ieņēmumus. Sākotnējais budžeta stāvoklis ietver risku ilgspējīgām valsts finansēm pat pirms tiek ņemta vērā ilgstošas iedzīvotāju novecošanās ietekme uz budžetu. Turklāt pašreizējais kopējā parāda apmērs pārsniedz Līgumā paredzēto atsauces vērtību. Kopumā Vācijai draud vidēji liels risks attiecībā uz valsts finanšu ilgtspējību.14.  Stabilitātes programmā nav ietverts kvalitatīvais novērtējums par valsts reformu programmas 2006. gada oktobra īstenošanas ziņojuma kopējo ietekmi atbilstīgi vidēja termiņa fiskālajai stratēģijai. Turklāt tajā nav sniegta sistemātiska informācija par tiešajām budžeta izmaksām vai ietaupījumiem saistībā ar galvenajām reformām, kas paredzētas valsts reformu programmā, un tās budžeta prognozēs nav pilnībā ņemta vērā valsts reformu programmā izklāstīto darbību ietekme uz valsts finansēm. Stabilitātes programmā paredzētie pasākumi valsts finanšu jomā, liekas, atbilst valsts reformu programmā minētajiem pasākumiem. Konkrēti, 2008. gada uzņēmumu peļņas nodokļa reforma un veselības aprūpes reforma ir ierosināta abās programmās. Turklāt federālās sistēmas reformas otrajā posmā abas programmas paredz pārskatīt fiskālās attiecības starp pārvaldes līmeņiem, lai uzlabotu uzskaiti katrā līmenī. Turklāt šajā sakarā stabilitātes programmā ir atzīta vajadzība izstrādāt organizatorisku sistēmu, kas nodrošinātu budžeta disciplīnu visos pārvaldes līmeņos un paredzētu pasākumus radušos budžeta krīžu novēršanai.15.  Valsts finanšu jomā noteiktie pasākumi kopumā atbilst vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm, kas iekļautas integrētajās pamatnostādnēs periodam no 2005. līdz 2008. gadam.16.  Attiecībā uz prasībām par sniedzamajiem datiem, kas norādītas rīcības kodeksā par stabilitātes un konverģences programmām, programmā ir daži trūkumi attiecībā uz obligāto un fakultatīvo datu sniegšanu[6].Kopumā atjaunināto programmu uzskata par piemērotu pārmērīgā budžeta deficīta novēršanai 2006. gadā, vienu gadu pirms Padomes noteiktā termiņa, un turpmākajos gados tiks panākts zināms progress vidēja termiņa mērķa sasniegšanā. Tomēr ir riski, kas saistīti ar budžeta mērķu sasniegšanu.Ņemot vērā iepriekš minēto, Vācija tiek aicinātai) 2008. gadā un turpmāk, izmantojot ekonomisko uzplaukumu, uzlabot strukturālās korekcijas, lai sasniegtu vidēja termiņa mērķi, saglabājot stingru izmaksu kontroli un vienlaikus panākot, ka izsludinātā uzņēmumu peļņas nodokļu sistēmas reforma neapdraud fiskālo konsolidāciju;ii) ņemot vērā parāda apmērus un prognozēto pieaugumu ar novecošanos saistītajās izmaksās, uzlabot, sasniedzot vidējā termiņa mērķi un īstenojot reformas, valsts finanšu ilgstošu ilgtspējību, jo īpaši veselības aprūpes sistēmā;iii) uzlabot budžeta sistēmu tā, lai visos pārvaldes līmeņos palielinātu fiskālo disciplīnu, konkrēti, īstenojot federālās sistēmas reformas otrā posma plānus.Galveno makroekonomikas un budžeta prognožu salīdzinājums2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |Reālais IKP (% izmaiņas) | SP 2006. g. nov. | 0,9 | 2,3 | 1,4 | 1 ¾ | 1 ¾ | 1 ¾ |COM 2006. g. nov. | 0,9 | 2,4 | 1,4 | 2,0 | -- | -- |SP 2006. g. febr. | 0,9 | 1 ½ | 1 | 1 ¾ | 1 ¾ | -- |SPCI inflācija (%) | SP 2006. g. nov. | -- | -- | -- | -- | -- | -- |COM 2006. g. nov. | 1,9 | 1,8 | 2,2 | 1,2 | -- | -- |SP 2006. g. febr. | -- | -- | -- | -- | -- | -- |Ražošanas apjoma starpība (% no iespējamā IKP) | SP 2006. g. nov.¹ | -1,2 | -0,3 | -0,3 | -0,2 | 0,0 | 0,0 |COM 2006. g. nov.5 | -1,3 | -0,2 | -0,4 | 0,1 | -- | -- |SP 2006.g. febr.1 | -0,9 | -0,7 | -1,1 | -0,7 | -0,4 | -- |Valsts bilance (% no IKP) | SP 2006. g. nov. | -3,2 | -2,1 | -1 ½ | -1 ½ | -1 | -½ |COM 2006. g. nov. | -3,2 | -2,3 | -1,6 | -1,2 | -- | -- |SP 2006. g. febr. | -3,3 | -3,3 | -2 ½ | -2 | -1 ½ | -- |Primārā bilance (% no IKP) | SP 2006. g. nov. | -0,5 | 1/2 | 1 | 1 | 1 ½ | 2 |COM 2006. g. nov. | -0,5 | 0,4 | 1,1 | 1,5 | -- | -- |SP 2006. g. febr. | -0,5 | - ½ | ½ | 1 ¼ | 1 ½ | -- |Cikliski koriģētā bilance (% no IKP) | SP 2006. g. nov.1 | -2,6 | -2,0 | -1,5 | -1,5 | -1,0 | -0,6 |COM 2006. g. nov. | -2,6 | -2,2 | -1,4 | -1,2 | -- | -- |SP 2006.g. febr.1 | -2,9 | -2,9 | -1,8 | -1,5 | -1,1 | -- |Strukturālā bilance2 (% no IKP) | SP 2006. g. nov.3 | -2,7 | -2,0 | -1,5 | -1,5 | -1,0 | -0,6 |COM 2006. g. nov.4 | -2,7 | -2,2 | -1,4 | -1,2 | -- | -- |SP 2006. g. febr. | -3,0 | -2,9 | -1,8 | -1,5 | -1,1 | -- |Valsts kopējais parāds (% no IKP) | SP 2006. g. nov. | 67,9 | 67,9 | 67 | 66 ½ | 65 ½ | 64 ½ |COM 2006. g. nov. | 67,9 | 67,8 | 67,7 | 67,3 | -- | -- |SP 2006. g. febr. | 67 ½ | 69 | 68 ½ | 68 | 67 | -- |Piezīmes 1Komisijas dienestu aprēķini, kuru pamatā ir programmā atrodamā informācija. ² Cikliski koriģētā bilance (kā iepriekšējās rindās), izņemot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus. 3Vienreizēji un citi pagaidu pasākumi no programmas (0,1 % no IKP 2005. gadā; palielina deficītu). 4Vienreizēji un citi pagaidu pasākumi, kas minēti Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozēs (0,1 % no IKP 2005. gadā; palielina deficītu). 5Pamatojoties uz aplēsēm par attiecīgi 1,2%, 1,3%, 1,4% un 1,4% lēsto potenciālo izaugsmi 2005.–2008. gadā. Avots Stabilitātes programma (SP); Komisijas dienestu 2006. gada rudens ekonomiskās prognozes (COM); Komisijas dienestu aprēķini. |[1] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regula grozīta ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Visi šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami šādā tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Komisijas paziņojums Eiropadomes pavasara sanāksmē „Lisabonas izaugsmes un nodarbinātības atjaunotās stratēģijas īstenošana — rezultātu gads”, 12.12.2006., COM(2006) 816.[3] Komisijas paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam „Valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējība Eiropas Savienībā”, 12.10.2006., COM(2006) 574, un Eiropas Komisija, Ekonomikas un finanšu lietu ģenerāldirektorāts, (2006.) , “The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy No 4/2006 .[4] „Specifikācijas par Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanu un pamatnostādnes par stabilitātes un konverģences programmu formātu un saturu”, ko ECOFIN padome atbalstīja 2005. gada 11. oktobrī.[5] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regula grozīta ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami šādā tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[6] Konkrēti, programmā nav sniegti dati par SPCI inflāciju, par visiem sociālajiem pabalstiem un par parāda deficīta korekcijām, tāpat kā dati par atlīdzību algotiem darbiniekiem un par nodokļu ieņēmumu sadalījumu pa pozīcijām, kurus Komisijai sniedz atsevišķi.


				|

		52013DC0364

			Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par Latvijas 2013. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Latvijas 2012.–2016. gada konverģences programmu /* COM/2013/0364 final */

			   	Ieteikums
PADOMES IETEIKUMS
par Latvijas 2013. gada valsts reformu
programmu
un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Latvijas 2012.–2016. gada
konverģences programmu

EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu
un 148. panta 4. punktu,
ņemot vērā Padomes 1997. gada
7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta
stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un
koordinācijas stiprināšanu[1]
un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu[2],
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
rezolūcijas[3],
ņemot vērā Eiropadomes
secinājumus,
ņemot vērā
Nodarbinātības komitejas atzinumu,
pēc apspriešanās ar Ekonomikas un
finanšu komiteju,
tā kā:
(1)       Eiropadome 2010. gada 26. martā
piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes un
nodarbinātības stratēģiju “Eiropa 2020”, kam
pamatā būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija,
lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām,
kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas
izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.
(2)       Padome 2010. gada 13. jūlijā,
pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma ieteikumu par
dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas
politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), un 2010. gada 21. oktobrī
– lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas
pamatnostādnēm[4],
kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”.
Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs
integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un
nodarbinātības politikā.
(3)       Valstu vai to valdību
vadītāji 2012. gada 29. jūnijā pieņēma
lēmumu par Izaugsmes un nodarbinātības paktu, kas ir
saskaņots pamats rīcībai valstu, ES un eurozonas
līmenī, izmantojot visas iespējamās sviras, instrumentus un
politikas jomas. Viņi pieņēma lēmumu par dalībvalstu
līmenī veicamo rīcību, jo īpaši paužot pilnīgu
apņemšanos sasniegt stratēģijas “Eiropa 2020”
mērķus un īstenot konkrētai valstij adresētos
ieteikumus.
(4)       Padome 2012. gada 6. jūlijā
pieņēma ieteikumu par Latvijas 2012. gada valsts reformu
programmu un sniedza atzinumu par atjaunināto Latvijas 2012.-2015. gada
konverģences programmu.
(5)       Komisija 2012. gada 28. novembrī
pieņēma gada izaugsmes pētījumu[5], iezīmējot 2013. Eiropas
ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Komisija,
pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, 2012. gada 28. novembrī
pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu[6], kurā Latvija nebija
minēta to dalībvalstu vidū, par kurām paredzēts
izstrādāt padziļinātu pārskatu.
(6)       Eiropadome 2013. gada 14. martā
apstiprināja finanšu stabilitātes nodrošināšanas,
fiskālās konsolidācijas un izaugsmes veicināšanas
darbību prioritātes. Tā uzsvēra vajadzību īstenot
diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju,
atjaunot normālus aizdevumu nosacījumus ekonomikai, sekmēt
izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu,
novērst krīzes sociālās sekas un modernizēt valsts
pārvaldi.
(7)       Latvija 2013. gada 29. aprīlī
iesniedza savu 2013. gada konverģences programmu, kas attiecas uz
laikposmu no 2012. līdz 2016. gadam, un 2013. gada 2. maijā –
2013. gada valsts reformu programmu. Abas programmas izvērtētas
vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.
(8)       Pamatojoties uz 2013. gada
konverģences programmas novērtējumu saskaņā ar Padomes
Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka makroekonomikas
scenārijs, uz kuru pamatojas programmā sniegtās budžeta
prognozes, ir ticams. Sagaidāms, ka ekonomikas izaugsme programmas
laikposmā nedaudz palēnināsies aptuveni līdz 4 % gadā,
un paredzams, ka cenu kāpums saglabāsies mērens.
Vispārējais valsts budžeta deficīts 2012. gadā
samazinājās līdz līmenim, kas ir krietni mazāks par 3 % no
IKP, un minētajā gadā tika sasniegts vidēja termiņa
mērķis (turpmāk „VTM”), un tas ir ievērojami
ātrāk, nekā tika paredzēts iepriekšējā
programmā. Programmā ir saglabāts iepriekšējais VTM -0,5 % apmērā,
kas atbilstoši atspoguļo paktā noteiktos mērķus.
Programmā izklāstītās budžeta stratēģijas
mērķis ir saglabāt strukturālu budžeta stāvokli, kas
balstās uz VTM, un novirzes attiecas vienīgi uz sistēmiskās
pensiju reformas papildus ietekmi; minētajā reformā
paredzēts pakāpeniski palielināt sociālās
apdrošināšanas iemaksu likmi valsts fondēto pensiju shēmā,
un šo palielināšanu īstenos 2013., 2015. un 2016. gadā.
Tomēr pēc vispārējā novērtējuma, kurā
kā atsauces vērtība izmantota pārrēķinātā
strukturālā bilance un kurā ietverta izdevumu analīze,
atskaitot diskrecionāros pasākumus, izrādās, ka
noteiktā strukturālā bilance atšķiras no VTM par
apmēram 1,0 procentpunktu no IKP 2013. gadā, t. i.,
ievērojami vairāk par sistēmiskās pensiju reformas papildus
ietekmi, un 2014. gadā tā atšķirsies vēl par 0,2 procentpunktiem.
Valsts parāds saglabāsies krietni zem 60 % visā programmas
laikposmā, un no 40,7 % no IKP 2012. gadā
palielināsies līdz 44,5 % 2013. gadā, jo
valdība uzkrāj aktīvus parāda atmaksai, un atmaksas
rezultātā samazināsies no 2014. gada, un programmas
laikposma beigās tas būs 34,6 % apmērā. Saeima 2013. gada
janvārī apstiprināja Fiskālās disciplīnas likumu,
kas stājās spēkā 2013. gada martā. Efektīvi
īstenojot šo jauno likumu, tiks būtiski nostiprināta Latvijas
fiskālā sistēma, paredzot efektīvu mehānismu, kas
ierobežos izdevumu palielināšanu ekonomiskā uzplaukuma laikā un
būs par pamatu uz noteikumiem balstītai daudzgadu budžeta
plānošanai.
(9)       Latvija ir samazinājusi
darbaspēka nodokļus un 2014. un 2015. gadā plāno
veikt turpmākus pasākumus šajā saistībā. Tomēr
nodokļu īpatsvars darbaspēka izmaksās zemu atalgotiem darba
ņēmējiem joprojām ir viens no augstākajiem ES, kas
norāda uz to, ka ir nepieciešama piemērota nodokļu politikas kalibrēšana,
lai veicinātu mazkvalificēto cilvēku nodarbinātību.
Turklāt nodokļu sloga novirzīšanai no darbaspēka uz
regulāriem īpašuma nodokļiem un nodokļiem par dabas un citu
resursu izmantošanu būtu jāuzlabo strukturālais līdzsvars.
Vides nodokļi joprojām ir salīdzinoši mazattīstīti, un
to vidū izteikti dominē nodokļi degvielai, savukārt
nodokļi par citiem enerģijas avotiem, piesārņojumu un dabas
resursu izmantošanu ir zem ES vidējā līmeņa. Nodokļu
bāzes turpmāka paplašināšana, ietverot citus vides nodokļu
avotus, palīdzētu sasniegt vides jomā noteiktos
mērķus. Valdība ir pastiprinājusi centienus, lai apkarotu
ēnu ekonomiku, un šie centieni būtu jāturpina.
(10)     Lai gan pēckrīzes
strukturālie pielāgojumi ir bijuši veiksmīgi, izteiktais
“pieauguma un krituma” cikls liek uzraudzīt turpmāku kredītu
pieaugumu un banku finansiālās bāzes, kas saistīta ar
ārvalstu noguldījumu pieplūdi, stabilitāti, īstenojot
piemērotu piesardzīgu politiku mikro- un makrolīmenī.
(11)     Latvija ir veikusi daudzus
pasākumus, lai risinātu situāciju attiecībā uz
ilgstošā un jauniešu bezdarba augsto līmeni. Finansējums un
nodrošinājums aktīvai darba tirgus politikai 2013. gadā
tika palielināts, salīdzinot ar 2012. gadu, tiek īstenoti
jauni pasākumi, tostarp bezdarbnieku profilēšana, un uzlabota
palīdzība darba meklēšanā. Tomēr ilgstoša bezdarba un
jauniešu bezdarba līmenis joprojām ir augsts, bezdarbnieku un
pabalsta saņēmēju aktivizēšanas un sociālo pakalpojumu
pieejamības līmenis ir zems. Ir bažas, ka profesionālā
izglītība un apmācība nenodrošina darbaspēka prasmes
pietiekamā kvalitātē un ar darbu saistītu kvalitatīvu
apmācību pieejamība ir ierobežota. Ir nepieciešama visaptverošas
profesionālās orientācijas izveide un turpmāka reformu
īstenošana profesionālajā izglītībā un
apmācībā, tostarp ar darbu saistītu mācību un
māceklības elementu kvalitātes un pieejamības
uzlabošanā.
(12)     Liela daļa
iedzīvotāju (40 %) riskē nonākt nabadzībā
vai sociālā atstumtībā, un bērniem šis
rādītājs ir vēl augstāks (43,6 %). Kopumā 2012. gadā
nedaudz palielinājās nabadzības riska rādītājs,
kas liecina par to, ka izaugsme nenozīmē automātisku
nabadzības samazināšanos un ir nepieciešama
mērķtiecīga politika. Latvija ir veikusi dažus pasākumus,
lai risinātu bezdarbnieku un bērnu nabadzības problēmu. Tomēr
ir veikts mazāk tiešu darbību, lai risinātu problēmas
sociālās palīdzības sistēmā, jo īpaši
saistībā ar pārredzamību, pabalstu adekvātumu un
segumu un nepietiekamajiem pabalsta saņēmēju aktivizēšanas
pasākumiem. Fiskālās telpas trūkuma dēļ Latvija
samazināja garantēto ienākumu minimumu un pārtrauca valsts
budžeta līdzfinansējumu garantētā ienākumu minimuma
nodrošināšanai. Šie lēmumi, visdrīzāk, palielinās
galēju nabadzību un saasinās pašreizējo
nevienlīdzību attiecībā uz sociālās
palīdzības pieejamību pašvaldībās, tajā pašā
laikā samazinot centrālās valdības stimulus investēt
sociālās palīdzības politikas izstrādē un
kontrolē. Ir svarīgi uzraudzīt šo lēmumu ietekmi, lai
novērstu situācijas pasliktināšanos.
(13)     Latvija ir ierosinājusi
vērienīgu reformu, un paredzams, ka tai būs ievērojama
pozitīva ietekme uz augstākās izglītības sistēmas
kvalitāti. Reformas plāni attiecas uz radikālām
akreditācijas procesa pārmaiņām, augstskolu akadēmisko
un pārvaldības funkciju dalīšanu, jauna finansēšanas
modeļa izstrādi un augstākās izglītības
iestāžu konsolidāciju. Tomēr šie plāni vēl ir
agrīnā posmā, un tie ir pareizi jāīsteno, lai
nodrošinātu, ka tiek panākta paredzētā pozitīvā
ietekme. Turklāt 2013. gadā tiks veikts zinātnisko
iestāžu efektivitātes un attīstības stratēģiju
novērtējums. Šim svarīgajam novērtējumam būtu
jāpalīdz likt pamatus nākotnē paredzētajai reformai un
zinātnisko iestāžu finansējumam, atbalstot inovāciju kāpumu
Latvijā.
(14)     Latvija ir ierosinājusi
politikas pasākumus, lai risinātu enerģijas taupīšanas
jautājumu ekonomikas galvenajās nozarēs. Paredzams, ka
turpmākajos gados vairāk nekā 70 % enerģijas
ietaupījumu paredzēts gūt ēku būvniecības
sektorā. Tomēr mājokļu siltināšanas projektu
īstenošana ir bijusi lēna, un daudzi pabeigti projekti attiecas tikai
uz samērā nelielu daļu no ēku skaita, kurās rodas
lieli enerģijas zudumi. Efektivitātes pieauguma potenciāls
šajā jomā ir ievērojams, jo 2010. gadā Latvijas
mājsaimniecību energointensitāte bija augstākā ES.
Latvija guva panākumus 2012. gadā attiecībā uz
elektroenerģijas tirgus atvēršanu konkurencei un dalībai
reģionālajos tirgos. Tiešu līgumu slēgšana ar
elektroenerģijas piegādātājiem ir obligāta
uzņēmējdarbības sektorā un ir ieviesta arī
attiecībā uz mājsaimniecībām, ko tās var
izvēlēties brīvprātīgi. Paredzams, ka Latvija
pievienosies Ziemeļvalstu elektroenerģijas biržas Nord Pool Spot
cenu apgabalam 2013. gada jūnijā. Tomēr nav gūti
panākumi attiecībā uz dabasgāzes tirgus atvēršanu, un
dominē atkarība no viena avota. Iestādes arī veic
sarežģītas pārrunas par īpašumtiesībām uz
dabasgāzes krātuvi un tās pārvaldību, kas ir ļoti
svarīgi pareizai reģionālā gāzes tirgus darbībai.
(15)     Latvijas tiesu
sistēmā ir nepilnības civilajā tiesu sistēmā.
Sistēmā ir apvienoti vairāki nelabvēlīgi faktori,
piemēram, ilgstoša tiesvedība civillietās un komerclietās
pirmajā instancē un zemi lietu izbeigšanas rādītāji,
kā rezultātā uzkrājas neiztiesātās lietas.
Izskatīšanas laiks ir īpaši ilgs maksātnespējas procesos.
Turklāt daudzas lietas netiek atrisinātas pirmajā instancē,
kas izraisa kavēšanos visos līmeņos līdz pat
Augstākajai tiesai. Nesen tika veikti pozitīvi pasākumi
sistēmas efektivitātes un kvalitātes uzlabošanai, taču
vēl ir pāragri novērtēt to ietekmi. Ir īpaši
svarīgi veltīt pietiekamu uzmanību cilvēkresursu
pārvaldības politikai tiesu iestādēs. Ciešāka
Tieslietu padomes iesaistīšanās, ņemot vērā tās
vadošo lomu tiesu iestādēs, un tiesnešu plašāka
apmācība varētu sniegt ieguldījumu tiesu iestāžu
kvalitātes celšanā. 2012. gada nogalē tika ierosināti
grozījumi Maksātnespējas likumā. Tomēr grozījumu
darbības joma nav plaša un nerisina likuma trūkumus
vispārējā veidā. Piemēram, ir konstatētas
problēmas likuma praktiskajā piemērošanā, jo īpaši
attiecībā uz maksātnespējas administratoru lomu, viņu
pienākumiem pret tiesnešiem un efektīvu aktīvu likvidāciju,
kā arī problēmām fizisku personu
maksātnespējā, kas arī ir jārisina.
(16)     Eiropas pusgada
ietvaros Komisija ir vispusīgi izanalizējusi Latvijas ekonomikas
politiku. Tā ir izvērtējusi konverģences programmu un valsts
reformu programmu. Vērtējumā Komisija ņēma
vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas
fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē
Latvijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm,
ņemot vērā, ka ir jānostiprina Eiropas Savienības
vispārējā ekonomikas pārvaldība, kas panākams,
turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa
ieguldījumu. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir
sniegti turpmāk 1.–6. ieteikumā.
(17)     Ņemot vērā šo
novērtējumu, Padome ir izskatījusi Latvijas konverģences
programmu, un tās atzinums[7]
ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā,
AR ŠO IESAKA Latvijai laikposmā no
2013. gada līdz 2014. gadam rīkoties šādi.
1.           Pastiprināt budžeta
stratēģiju, lai nodrošinātu, ka novirzes no VTM atspoguļo
vienīgi sistēmiskās pensiju reformas papildus ietekmi. Šīs
stratēģijas ietvaros samazināt nodokļus zemu atalgotiem
darba ņēmējiem, novirzot nodokļus uz tādām
jomām kā akcīzes nodokļi, regulāri īpašuma
nodokļi un/vai vides nodokļi. Turpināt centienus, lai uzlabotu
nodokļu iekasēšanu un apkarotu ēnu ekonomiku. Arī
turpmāk stiprināt fiskālo regulējumu, efektīvi
īstenojot Fiskālās disciplīnas likumu un daudzgadu budžeta
plānošanu.
2.           Risināt situāciju
saistībā ar ilgstošo un jauniešu bezdarbu, palielinot
aktīvās darba tirgus politikas un mērķtiecīgu
sociālo pakalpojumu darbības jomu un efektivitāti. Uzlabot
jauniešu nodarbināmību, piemēram, izmantojot garantijas
jauniešiem, izveidot visaptverošu profesionālo orientāciju,
īstenot reformas profesionālās izglītības un
apmācības nozarē un uzlabot māceklības kvalitāti
un pieejamību.
3.           Risināt situāciju
saistībā ar augstajiem nabadzības rādītājiem,
veicot reformas sociālajā palīdzībā, lai tā
attiektos uz lielāku iedzīvotāju skaitu, uzlabojot pabalstu adekvātumu
un stiprinot pabalsta saņēmēju aktivizēšanas
pasākumus. Pastiprināt īstenošanas mehānismus, lai
efektīvi samazinātu bērnu nabadzību.
4.           Īstenot
plānotās augstākās izglītības reformas, jo
īpaši attiecībā uz tāda finansēšanas modeļa
izveidi, kas stimulē kvalitāti, akreditācijas sistēmas reformu,
iestāžu konsolidāciju un internacionalizācijas veicināšanu.
Veikt turpmākus pasākumus, lai modernizētu pētniecības
iestādes, pamatojoties uz neatkarīgo novērtējumu, kas
pašlaik tiek veikts.
5.           Arī turpmāk uzlabot
energoefektivitāti, jo īpaši attiecībā uz
dzīvojamajām ēkām un centrālapkures tīkliem,
nodrošināt stimulus enerģijas izmaksu samazināšanai un
novirzīt patēriņu uz energoefektīviem produktiem. Uzlabot
savienojamību ar ES enerģētikas tīkliem un veikt
pasākumus, lai liberalizētu dabasgāzes tirgu, tostarp
paredzēt skaidrus noteikumus par trešo personu piekļuvi
uzglabāšanas iespējām.
6.           Pabeigt reformas, lai
uzlabotu tiesu iestāžu efektivitāti un kvalitāti un
samazinātu neiztiesāto lietu skaitu un tiesvedības ilgumu,
tostarp attiecībā uz maksātnespēju. Ieviest visaptverošu
cilvēkresursu politiku un veikt pasākumus, lai īstenotu
mediācijas tiesības un racionalizētu šķīrējtiesu
sistēmu.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā –
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.
[2]               COM(2013) 364 final.
[3]               P7_TA(2013) 0052 un P7_TA(2013) 0053.
[4]               Padomes 2013. gada 22. aprīļa
Lēmums 2013/208/ES.
[5]               COM(2012) 750 final.
[6]               COM(2012) 751 final.
[7]               Saskaņā ar Padomes
Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.


title: Eiropas Centrālās bankas Ieteikums ( 2013. gada 15. novembris ) Eiropas Savienības Padomei par Latvijas Bankas ārējiem revidentiem (ECB/2013/42)

text:
               22.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 342/1

         EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS IETEIKUMS
   (2013. gada 15. novembris)
   Eiropas Savienības Padomei par Latvijas Bankas ārējiem revidentiem
   (ECB/2013/42)
   2013/C 342/01
   EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtus un jo īpaši to 27.1. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropas Centrālās bankas (ECB) un dalībvalstu, kuru valūta ir euro, nacionālo centrālo banku pārskatus revidē neatkarīgi ārējie revidenti, kurus ieteikusi ECB Padome un apstiprinājusi Eiropas Savienības Padome.

               (2)

               Saskaņā ar Padomes Lēmuma 2013/387/ES (1) 1. pantu Latvija izpilda euro ieviešanai nepieciešamos nosacījumus un Latvijas izņēmuma statuss, kas minēts 2003. gada Pievienošanas akta 4. pantā (2), tiek atcelts no 2014. gada 1. janvāra.

               (3)

               Saskaņā ar likuma “Par Latvijas Banku” 43. pantu no 2014. gada 1. janvāra Latvijas Bankas gada finanšu pārskatu revīziju veic ECB Padomes ieteikti un Padomes apstiprināti neatkarīgi ārējie revidenti.

               (4)

               Ieteiktie ārējie revidenti ir Latvijas Bankas pašreizējie revidenti, kas tika iecelti 2012.–2014. finanšu gadam,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
   Tiek ieteikts par Latvijas Bankas ārējiem revidentiem 2014. finanšu gadam iecelt SIA “Ernst & Young Baltic”.

      Frankfurtē pie Mainas, 2013. gada 15. novembrī

            ECB prezidents

         Mario DRAGHI

      (1)  Padomes 2013. gada 9. jūlija Lēmums 2013/387/ES par euro ieviešanu Latvijā 2014. gada 1. janvārī (OV L 195, 18.7.2013., 24. lpp.).

      (2)  OV L 236, 23.9.2003., 33. lpp.