title: Padomes Ieteikums (2020. gada 20. jūlijs) par Nīderlandes 2020. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Nīderlandes 2020. gada stabilitātes programmu 2020/C 282/19

text:
               26.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/122

      PADOMES IETEIKUMS
      (2020. gada 20. jūlijs)
      par Nīderlandes 2020. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Nīderlandes 2020. gada stabilitātes programmu
      (2020/C 282/19)
      EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
      ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
      ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
      ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
      ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
      ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
      ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
      tā kā:

                  (1)

                  Komisija 2019. gada 17. decembrī pieņēma gada ilgtspējīgas izaugsmes stratēģiju, tādējādi uzsākot 2020. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Komisija 2019. gada 17. decembrī uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Nīderlande bija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu Padomes ieteikumam par eurozonas ekonomikas politiku.

                  (2)

                  2020. gada ziņojums par Nīderlandi tika publicēts 2020. gada 26. februārī. Tajā bija izvērtēts, kā Nīderlande īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2019. gada 9. jūlijā (3) (“2019. gada valstij adresētie ieteikumi”), turpmākie pasākumi, kas veikti pēc tai adresētajiem ieteikumiem, kuri pieņemti iepriekšējos gados, un Nīderlandes progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā bija ietverts arī padziļināts pārskats, kurš veikts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu un kura rezultāti arī tika publicēti 2020. gada 26. februārī. No Komisijas veiktās analīzes secināms, ka Nīderlandē pastāv makroekonomikas nelīdzsvarotība. Proti, lielais privātā sektora parāds un lielais tekošā konta pārpalikums rada nelīdzsvarotību un pārrobežu ietekmi.

                  (3)

                  2020. gada 11. martā Pasaules Veselības organizācija Covid-19 uzliesmojumu oficiāli pasludināja par pasaules mēroga pandēmiju. Tā ir nopietna sabiedrības veselības ārkārtas situācija, kas skar iedzīvotājus, sabiedrību kopumā un ekonomiku. Tā pakļauj valstu veselības sistēmas smagai spriedzei, rada traucējumus globālajās piegādes ķēdēs, izraisa svārstīgumu finanšu tirgos, rada patērētāju pieprasījuma satricinājumus un negatīvi ietekmē dažādas nozares. Tā apdraud cilvēku darbvietas un ienākumus, kā arī uzņēmumu darbību. Tā ir izraisījusi ievērojamu ekonomikas satricinājumu, kam jau ir nopietnas sekas Savienībā. Komisija 2020. gada 13. martā pieņēma paziņojumu, kurā aicināja koordinēt rīcību, reaģējot uz krīzi ekonomikā, un iesaistīt visus dalībniekus valstu un Savienības līmenī.

                  (4)

                  Vairākas dalībvalstis ir izsludinājušas ārkārtas stāvokli vai ieviesušas ārkārtas pasākumus. Ārkārtas pasākumiem vajadzētu būt stingri samērīgiem, nepieciešamiem, ar ierobežotu ilgumu un saskaņā ar Eiropas un starptautiskajiem standartiem. Uz tiem būtu jāattiecina demokrātiskā pārraudzība un iespēja tos neatkarīgi pārskatīt tiesā.

                  (5)

                  2020. gada 20. martā Komisija pieņēma paziņojumu par Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšanu. Šī vispārējā izņēmuma klauzula, kas izklāstīta Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktā, 6. panta 3. punktā, 9. panta 1. punktā un 10. panta 3. punktā un Padomes Regulas (EK) Nr. 1467/97 (4) 3. panta 5. punktā un 5. panta 2. punktā, atvieglo budžeta politikas koordināciju nopietnas ekonomikas lejupslīdes laikā. Komisija savā 2020. gada 20. marta paziņojumā pauda viedokli, ka, ņemot vērā paredzamo nopietno ekonomikas lejupslīdi Covid-19 pandēmijas dēļ, ir izpildīti nosacījumi vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšanai, un aicināja Padomi apstiprināt šo secinājumu. Dalībvalstu finanšu ministri 2020. gada 23. martā piekrita Komisijas novērtējumam. Viņi bija vienisprātis, ka nopietnā ekonomikas lejupslīde prasa apņēmīgu, vērienīgu un koordinētu atbildi. Vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšana ļauj uz laiku atkāpties no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai, ar noteikumu, ka tas neapdraud fiskālo stabilitāti vidējā termiņā. Attiecībā uz korektīvo daļu Padome uz Komisijas ieteikuma pamata var arī nolemt pieņemt pārskatītu fiskālo trajektoriju. Vispārējā izņēmuma klauzula neaptur Stabilitātes un izaugsmes paktā paredzētās procedūras. Tā ļauj dalībvalstīm atkāpties no budžeta prasībām, kas tiktu piemērotas parastā situācijā, un vienlaikus dod iespēju Komisijai un Padomei veikt vajadzīgos politikas koordinācijas pasākumus pakta ietvaros.

                  (6)

                  Ir jāturpina pasākumi, lai ierobežotu un kontrolētu Covid-19 pandēmijas izplatīšanos, stiprinātu valstu veselības sistēmu noturību, mazinātu pandēmijas sociālekonomiskās sekas, izmantojot atbalsta pasākumus uzņēmumiem un mājsaimniecībām, un nodrošinātu pienācīgus veselības un drošības apstākļus darbavietās nolūkā atsākt saimniecisko darbību. Savienībai būtu pilnībā jāizmanto dažādie tās rīcībā esošie instrumenti, lai atbalstītu dalībvalstu centienus minētajās jomās. Vienlaikus dalībvalstīm un Savienībai būtu jāstrādā kopā, lai sagatavotu pasākumus, kas vajadzīgi, lai panāktu atgriešanos pie mūsu sabiedrību un ekonomiku normālas darbības un ilgtspējīgas izaugsmes, citstarp integrējot zaļo pārkārtošanos un digitālo pārveidi un mācoties no krīzes laikā gūtās pieredzes.

                  (7)

                  Covid-19 krīze ir apliecinājusi, ka iekšējais tirgus ir pietiekami elastīgs, lai spētu pielāgoties ārkārtas situācijām. Tomēr, lai nodrošinātu ātru un vienmērīgu pāreju uz ekonomikas atveseļošanas posmu, preču un pakalpojumu brīvu apriti un darba ņēmēju brīvu pārvietošanos, būtu jāatceļ tie ārkārtas pasākumi, kas kavē iekšējā tirgus normālu darbību, tiklīdz tie vairs nav nepieciešami. Pašreizējā krīze rāda, ka veselības nozarē ir vajadzīgi krīžgatavības plāni. Starp svarīgākajiem elementiem plašāku krīžgatavības plānu izstrādē ir minamas uzlabotas iepirkuma stratēģijas, diversificētas piegādes ķēdes un būtiskāko materiālu stratēģiskās rezerves.

                  (8)

                  Savienības likumdevējs ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulām (ES) 2020/460 (5) un (ES) 2020/558 (6) jau ir grozījis attiecīgos tiesiskos regulējumus, lai dalībvalstīm ļautu mobilizēt visus neizmantotos līdzekļus no Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem nolūkā novērst Covid-19 pandēmijas ārkārtējās sekas. Minētie grozījumi nodrošinās papildu elastīgumu, kā arī vienkāršotas un racionalizētas procedūras. Lai mazinātu spiedienu uz naudas plūsmu, dalībvalstis 2020.–2021. grāmatvedības gadā var arī izmantot 100 % līdzfinansējuma likmi no Savienības budžeta. Nīderlande tiek mudināta pilnībā izmantot šīs iespējas, lai palīdzētu visvairāk skartajām personām un nozarēm.

                  (9)

                  Nīderlande savu 2020. gada valsts reformu programmu iesniedza 2020. gada 28. aprīlī un 2020. gada stabilitātes programmu – 2020. gada 29. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

                  (10)

                  Uz Nīderlandi šobrīd attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa un noteikums par parādu.

                  (11)

                  Valdība savā 2020. gada stabilitātes programmā plāno, ka nominālā bilance pasliktināsies no pārpalikuma 1,7 % apmērā no iekšzemes kopprodukta (IKP) 2019. gadā uz pārpalikumu 0,1 % apmērā no IKP 2020. gadā. Paredzams, ka 2023. gadā pārpalikums samazināsies līdz 0,0 % no IKP. Vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2019. gadā bija samazinājusies līdz 48,6 % no IKP, bet saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmu ir sagaidāms, ka 2020. gadā tā turpinās samazināties līdz 46,3 %. Tomēr makroekonomiskais scenārijs, kas ir minēto budžeta prognožu pamatā, vairs nešķiet reālistisks, un 2020. gada stabilitātes programmā nav ņemts vērā ievērojams skaits pasākumu, par kuriem Nīderlande paziņoja, reaģējot uz Covid-19 pandēmiju. Pavasara budžeta memorandā (7) ir atjauninātas budžeta prognozes. Pamatojoties uz pavasara budžeta memorandu, tiek plānots, ka valdības nominālā bilance 2020. gadā pasliktināsies līdz deficītam 11,8 % apmērā no IKP, un sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2020. gadā palielināsies līdz 65,2 %. Covid-19 pandēmijas dēļ makroekonomisko un fiskālo perspektīvu ietekmē liela nenoteiktība.

                  (12)

                  Reaģējot uz Covid-19 pandēmiju – un atbilstoši saskaņotai Savienības mēroga pieejai –, Nīderlande ir laikus noteikusi budžeta pasākumus, lai palielinātu savas veselības aprūpes sistēmas kapacitāti, ierobežotu pandēmiju un sniegtu atbalstu vissmagāk skartajām personām un nozarēm. Saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmu un pavasara budžeta memorandu minētie budžeta pasākumi sasniedz 2,7 % no IKP. Šie pasākumi ietver veselības aprūpes pakalpojumu stiprināšanu, ārkārtas palīdzību grūtībās nonākušām nozarēm un ienākumu atbalstu pašnodarbinātām personām un darba ņēmējiem. Turklāt Nīderlande ir paziņojusi par pasākumiem, kuri palīdzēs nodrošināt likviditātes atbalstu uzņēmumiem, neradot tiešu ietekmi uz budžetu. Minētie pasākumi ietver uzņēmumu ienākuma nodokļa (4,6 %–5,9 % no IKP) nomaksas atlikšanu un aizdevumu garantijas (1,8 % no IKP). Kopumā Nīderlandes veiktie pasākumi atbilst pamatnostādnēm, kas sniegtas Komisijas 2020. gada 13. marta paziņojumā. Minēto ārkārtas pasākumu un fiskālo atbalsta pasākumu pilnīga īstenošana, kam sekotu fiskālās politikas pārorientēšana uz piesardzīga vidēja termiņa fiskālā stāvokļa sasniegšanu, kad to ļaus ekonomikas apstākļi, palīdzēs saglabāt fiskālo stabilitāti vidējā termiņā.

                  (13)

                  Pamatojoties uz Komisijas 2020. gada pavasara prognozi ar nemainīgas politikas pieņēmumu, Nīderlandes vispārējās valdības budžeta bilance tiek prognozēta –6,3 % apmērā no IKP 2020. gadā un –3,5 % apmērā no IKP 2021. gadā. Starpību 5,5 procentpunktu apmērā starp pavasara budžeta memoranda prognozi un Komisijas prognozi nosaka atšķirīga nodokļu atlikšanas uzskaite (4,6 %–5,9 % no IKP), kas Komisijas 2020. gada pavasara prognozē nav iegrāmatota kā 2020. gadā ieņēmumus samazinoša. Tiek prognozēts, ka vispārējās valdības parāds 2020. gadā sasniegs 62,1 % no IKP un 2021. gadā –57,6 % no IKP.

                  (14)

                  Komisija 2020. gada 20. maijā nāca klajā ar ziņojumu, kas sagatavots saskaņā ar Līguma 126. panta 3. punktu, jo sagaidāms, ka Nīderlande 2020. gadā pārkāps deficīta robežvērtību, kas ir 3 % no IKP. Kopumā Komisijas analīze liecina, ka Līgumā un Regulā (EK) Nr. 1467/97 noteiktais deficīta kritērijs nav izpildīts.

                  (15)

                  Pēc pēdējos gados vērojamās stabilās izaugsmes Covid-19 pandēmija strauji apturēja sešus gadus pēc kārtas ilgušo Nīderlandes ekonomikas izaugsmi. Sagaidāms, ka šogad Nīderlandes ekonomika piedzīvos krasāko lejupslīdi valsts pēckara vēsturē. Paredzams, ka šogad strauji samazināsies visi pieprasījuma komponenti, izņemot valsts patēriņu, un otrajā ceturksnī tiks sasniegts saimnieciskās darbības zemākais punkts. Paredzams, ka ekonomika 2021. gadā atgūsies tādā tempā, kas krietni pārsniegs izaugsmes tendenci, – tas būs saistīts ar pakāpenisku saimnieciskās darbības normalizēšanos un iekšzemes pieprasījuma un globālās tirdzniecības atgūšanos no pazemināta līmeņa. Tomēr sagaidāms, ka saimnieciskās darbības līmenis saglabāsies zemāks par 2019. gada līmeni. Saskaņā ar Komisijas 2020. gada pavasara prognozi paredzams, ka bezdarbs 2020. gadā pieaugs līdz 5,9 %, pārsvarā saistībā ar uzņēmumu obligāto slēgšanu un saimnieciskās darbības pēkšņu vispārēju samazināšanos, bet pēc tam 2021. gadā samazināsies līdz 5,3 %. Nodarbinātības aizsardzības pasākumiem, jo īpaši pagaidu ārkārtas pārejas pasākumam, kas paredzēts nodarbinātības saglabāšanai un papildu ienākumu atbalstam pašnodarbinātām personām, būtu jāpalīdz mazināt darbvietu zuduma sekas. Tomēr paredzams, ka turpmākajos mēnešos darba tirgus pasliktināšanās paātrināsies, jo uzņēmumiem smagi skartajās nozarēs nenovēršami ir nācies atlaist darbiniekus, it īpaši darba ņēmējus ar elastīgiem un pagaidu līgumiem.

                  (16)

                  Reaģējot uz pēkšņajām ekonomiskajām sekām un pieprasījuma izzušanu konkrētās nozarēs, valdība ir pieņēmusi visaptverošu ārkārtas pasākumu kopumu, lai palīdzētu novērst strukturālu kaitējumu ekonomikai. Šī stingrā politiskā reakcija ir vērsta uz Covid-19 krīzes visvairāk skartajām jomām, un galvenā uzmanība tajā ir pievērsta nodarbinātības aizsardzībai un mājsaimniecību pirktspējai, tiešai finansiālai kompensācijai smagi skartajām nozarēm, kā arī nodokļu atlikšanai un aizdevumu garantijām, lai atbalstītu kredītu plūsmu uz privāto sektoru. Tādējādi tai būtu jānovērš tas, ka īslaicīgas likviditātes grūtības pārtop maksātnespējas problēmās. Turklāt automātiskajiem stabilizatoriem būtu jāpalīdz ierobežot lejupslīdes mērogu. Centrālā banka ir arī samazinājusi sistēmiskās kapitāla rezerves lielākajām bankām un atliek uz vēlāku laiku riska pakāpes minimālās robežvērtības ieviešanu hipotekārajiem aizdevumiem, tādējādi atbrīvojot banku kapitālu un ļaujot bankām ievērojami paplašināt mājsaimniecību un uzņēmumu kreditēšanu.

                  (17)

                  Veselības aprūpes sistēma darbojas salīdzinoši labi, palīdzot uzlabot sabiedrības veselību kopumā un nodrošinot veselības aprūpes pakalpojumu pieejamību. Tūlītējas reakcijas uz Covid-19 krīzi ietvaros Nīderlande ieviesa kontroles stratēģiju, kas ietver vispārējus sabiedrības veselības aizsardzības pasākumus, un pieņēma pielāgotus veselības aizsardzības finansēšanas pasākumus. Tomēr Covid-19 pandēmijas uzliesmojums ir bijis pārbaudījums veselības aprūpes sistēmas noturībai. Šajā sakarā priekšplānā ir izvirzījušās jau iepriekš pastāvējušās bažas. Darbaspēka kapacitāte uzlabotos, ja tiktu novērsts esošais darbaspēka, jo īpaši medmāsu un primārās veselības aprūpes darbinieku, trūkums. Veselības aprūpes sistēmu vispārējo pārvaldību un to spēju nodrošināt integrētu pakalpojumu sniegšanu visā aprūpes ciklā varētu uzlabot, vēl vairāk stiprinot datu pārvaldību un paplašinot e-veselības rīku ieviešanu. Tādējādi Covid-19 pandēmija ir uzskatāmi parādījusi nepieciešamību turpināt uzlabot veselības aprūpes sistēmas noturību un krīžgatavību un šajā nolūkā risināt šādas strukturālas problēmas.

                  (18)

                  Lai gan 2019. gadā un 2020. gada sākumā darba tirgus turpināja uzlaboties un kopumā darbojās labi, Covid-19 krīzes rezultātā ir samazinājusies ekonomikas izaugsme un tādējādi ir sagaidāms ievērojams bezdarba pieaugums. Lai saglabātu cilvēkiem darbvietas un iztikas līdzekļus un mazinātu ietekmi uz pašnodarbinātām personām, mazajiem un vidējiem uzņēmumiem (MVU) un lieliem uzņēmumiem, tika veikti vairāki vēl nepieredzēti ekonomikas pasākumi. Lai saglabātu nodarbinātību, darba devēji, kuri sagaida, ka Covid-19 krīzes dēļ zaudēs vismaz 20 % no saviem ieņēmumiem, var pieteikties uz pabalstu (līdz 90 % no uzņēmuma algu izdevumiem atkarībā no apgrozījuma zuduma), kas sniedz viņiem iespēju izmaksāt saviem darbiniekiem algas trīs mēnešu laikposmā, kurš ir pagarināts līdz četriem mēnešiem. Pašnodarbinātām personām tiks piemērota paātrināta procedūra, dodot tām iespēju pieprasīt papildu ienākumu atbalstu līdz sociālajam minimumam, kas palīdzēs tām nodrošināt iztikas līdzekļus trīs mēnešu laikposmā, kurš arī ir pagarināts līdz četriem mēnešiem.

                  (19)

                  Ekonomikas atveseļošanas stratēģijā būtu jāiekļauj Covid-19 krīzes radītās ietekmes uz nodarbinātību un sociālās ietekmes mazināšana attiecībā uz tiem, kurus krīze skārusi vissmagāk. Neraugoties uz pasākumu kopumu nodarbinātības saglabāšanai, tās personas, kuru stāvoklis darba tirgū ir nelabvēlīgāks, un/vai neaizsargātā sociālajā stāvoklī esošas personas ir cietušas smagāk. Bezdarbs ir pieaudzis jo īpaši to personu vidū, kuras strādā saskaņā ar elastīgiem līgumiem, piemēram, jauniešiem, pagaidu darba aģentūru darbiniekiem un migrantu izcelsmes personām. Covid-19 krīze arī vērsa uzmanību uz būtiskām problēmām saistībā ar adekvātas sociālās aizsardzības pieejamību pašnodarbinātām personām, kuras biežāk mēdz būt nepietiekami apdrošinātas (vai kurām nav apdrošināšanas vispār) slimības, invaliditātes, bezdarba un vecuma pensijas gadījumā.

                  (20)

                  Likviditātes atbalsts uzņēmumiem, kas sniegts, izmantojot aizdevumus un garantijas, un kurā īpaša uzmanība pievērsta MVU, ir bijis ārkārtīgi svarīgs. Starpniekiem ir efektīvi un ātri jāīsteno likviditātes atbalsta piešķiršana uzņēmumiem, vienlaikus saglabājot to noturību. Atļaujot atlikt nodokļu un sociālo iemaksu maksājumus un paātrinot valsts iestāžu līgumsaistību maksājumus, var vēl vairāk palīdzēt uzlabot MVU naudas plūsmu. Jaundibinātiem jaunuzņēmumiem un augošiem uzņēmumiem var būt vajadzīgs īpašs atbalsts, piemēram, kā valsts struktūru daļas pašu kapitālā un stimuli riska kapitāla fondiem investīciju palielināšanai šajos uzņēmumos. Tas var palīdzēt izvairīties no stratēģiski svarīgu Eiropas uzņēmumu ārkārtas pārdošanas. Kā atļauts pagaidu regulējumā valsts atbalsta pasākumiem, ar ko atbalsta ekonomiku pašreizējā Covid-19 uzliesmojuma situācijā (8), un saskaņā ar tajā izklāstītajiem nosacījumiem pašu kapitāla vai kvazikapitāla atbalsts būtu jānodrošina visiem uzņēmumiem (9), ne tikai tiem, kuri atbilst Komisijas MVU definīcijai. Būtu arī jāturpina centieni piedāvāt privātpersonām un uzņēmumiem piekļuvi un efektīvus digitālos publiskos pakalpojumus.

                  (21)

                  Lai veicinātu ekonomikas atveseļošanu, būs svarīgi pasteidzināt labā sagatavotības stadijā esošo publisko investīciju projektu īstenošanu un veicināt privātās investīcijas, tostarp, veicot attiecīgas reformas. Mērķorientēta politikas rīcība, tostarp investīcijas nozarēs, kurās ir vislielākās izredzes palielināt plašākas ekonomikas izaugsmes potenciālu, var palīdzēt risināt nesenās Covid-19 krīzes rezultātā saasinājušās problēmas. Jo īpaši investīcijas pētniecībā un izstrādē, kurai ir stabila vieta uz uzdevumiem vērstās galvenajās nozarēs un inovācijas politikā (10), kā arī ieguldījumi cilvēkkapitālā var palīdzēt sekmēt ilgtermiņa ražīguma pieaugumu un saglabāt spēcīgas inovācijas spējas. Tas īpaši attiecas uz jaunuzņēmumiem, augošiem uzņēmumiem un inovatīviem MVU, kuriem ir ļoti liela nozīme konkurētspējas uzlabošanā un darbvietu radīšanā. Investīcijas Nīderlandes klimata nolīguma un nacionālā enerģētikas un klimata plāna iniciatīvās, kuru mērķis ir risināt klimata pārmaiņu problēmu un veicināt enerģētikas pārkārtošanu, var sniegt būtisku ieguldījumu plašāku sabiedrības mērķu sasniegšanā, tostarp attiecībā uz nepieciešamību nodrošināt ilgtspējīgu un resursu ziņā efektīvu ekonomikas izaugsmi. Visbeidzot, lai mazinātu pašreizējo mājokļu trūkumu, ir vajadzīgas investīcijas jaunos mājokļos. 2021.–2027. gadam paredzēto līdzekļu plānošana Taisnīgas pārkārtošanās fondam, kas aplūkots Komisijas priekšlikumā, varētu palīdzēt Nīderlandei risināt dažas no problēmām, ko rada pārkārtošanās uz klimatneitrālu ekonomiku, jo īpaši teritorijās, kas ietvertas 2020. gada ziņojuma par valsti D pielikumā. Tas ļautu Nīderlandei optimāli izmantot minēto fondu.

                  (22)

                  Tehniskajām un digitālajām prasmēm un kvalificētiem speciālistiem ir būtiska nozīme, lai nodrošinātu Nīderlandes ekonomikas inovācijas spējas un ilgtspējīgu un iekļaujošu ražīguma pieaugumu. Arī investīcijām pamatprasmēs un/vai digitālajās prasmēs, izglītībā un apmācībā, tostarp prasmju pilnveides un pārkvalifikācijas iespējās visiem, joprojām ir liela nozīme, lai uzlabotu piekļuvi darba tirgum, un jo īpaši, lai – vienlaikus veicinot vienlīdzīgas iespējas un aktīvu iekļaušanu – palielinātu tādu cilvēku nodarbināmību, kuriem ir mazas izredzes darba tirgū (tostarp migrantu izcelsmes personām un personām ar invaliditāti).

                  (23)

                  Lai gan Nīderlande, īstenojot iepriekš apstiprinātas starptautiskas un Eiropas līmeņa iniciatīvas, ir veikusi pasākumus, kas vērsti pret agresīvas nodokļu plānošanas praksēm, tomēr caur Nīderlandi veikto dividenžu, autoratlīdzību un procentu maksājumu augstais līmenis liecina, ka uzņēmumi, kas agresīvi plāno nodokļus, izmanto šīs valsts nodokļu noteikumus. Liels ārvalstu tiešo investīciju īpatsvars ir īpašam nolūkam dibinātajās sabiedrībās. Tas, ka no izejošajiem autoratlīdzību un procentu maksājumiem (piemēram, ko Savienības rezidenti maksā trešo valstu rezidentiem), netiek ieturēti nodokļi, var radīt situāciju, ka minētie maksājumi vispār netiek aplikti ar nodokli, ja nodoklis tiem nav piemērojams arī saņēmēja jurisdikcijā. Pozitīvs solis ceļā uz agresīvas nodokļu plānošanas mazināšanu ir nesen pieņemtā reforma par autoratlīdzību nodokļu nosacītu ieturēšanu un procentu maksājumiem ļaunprātīgas izmantošanas gadījumā vai attiecībā uz maksājumiem zemu nodokļu jurisdikcijās vai jurisdikcijās, kuras iekļautas Savienības sarakstā ar jurisdikcijām, kas nodokļu nolūkos nesadarbojas; šo reformu sāks īstenot no 2021. gada 1. janvāra. Reformas efektivitāte būtu cieši jāuzrauga.

                  (24)

                  Vairākas Nīderlandes finanšu iestādes nesen ir bijušas iesaistītas nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas lietās. Šie gadījumi liecina par nepieciešamību, neraugoties uz nesenajiem centieniem, vēl vairāk stiprināt finanšu iestāžu uzraudzību un turpināt izmeklēšanu un kriminālvajāšanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas lietās. Līdztekus finanšu nozarei arī Nīderlandes ekonomikas atvērtība ārvalstu tiešajām investīcijām un valsts sarežģītās juridiskās struktūras rada ievērojamus nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas riskus. Vajadzīga samērīga uzraudzība attiecībā uz neatbilstību, kas saistīta ar to, ka trasta un uzņēmuma pakalpojumu sniedzēji un nodokļu konsultanti reti ziņo par neparastiem darījumiem, lai gan to pakļautība riskam ir liela. Ņemot vērā sarežģītu juridisko struktūru plašo klātbūtni, faktisko īpašnieku reģistra labai darbībai ir būtiska nozīme, lai novērstu šādu struktūru ļaunprātīgu izmantošanu, taču reģistrs vēl nav izveidots.

                  (25)

                  Nīderlandei adresētie ieteikumi, kas izklāstīti šajā ieteikumā (“2020. gada valstij adresētie ieteikumi”), pievēršas Covid-19 pandēmijas sociālekonomiskās ietekmes novēršanai un ekonomikas atveseļošanas veicināšanai, taču 2019. gada valstij adresētie ieteikumi attiecās arī uz reformām, kuras ir būtiskas, lai risinātu strukturālās problēmas vidējā līdz ilgākā termiņā. 2019. gada valstij adresētie ieteikumi nav zaudējuši aktualitāti un arī turpmāk tiks pārraudzīti visā nākamā gada Eiropas pusgadā. Tas ietver 2019. gada valstij adresētos ieteikumus, kas skar ar investīcijām saistīto ekonomikas politiku. Visi 2019. gada valstij adresētie ieteikumi būtu jāņem vērā kohēzijas politikas finansējuma stratēģiskajā plānošanā pēc 2020. gada, tostarp pašreizējās krīzes ietekmes mazināšanas pasākumos un izejas stratēģijās.

                  (26)

                  Eiropas pusgads nodrošina satvaru pastāvīgai ekonomikas un nodarbinātības politikas koordinēšanai Savienībā un tādējādi var veicināt ekonomikas ilgtspēju. Dalībvalstis savās 2020. gada valsts reformu programmās ir izvērtējušas progresu, kas gūts ANO ilgtspējīgas attīstības mērķu (IAM) īstenošanā. Nodrošinot 2020. gada valstij adresēto ieteikumu pilnīgu īstenošanu, Nīderlande sekmēs progresu IAM sasniegšanā un dos ieguldījumu kopīgos pūliņos nodrošināt konkurētspējīgu ilgtspēju Savienībā.

                  (27)

                  Cieša ekonomiku koordinācija ekonomiskajā un monetārajā savienībā ir būtiska, lai panāktu strauju atveseļošanos no Covid-19 pandēmijas ekonomiskās ietekmes. Nīderlandei kā dalībvalstij, kuras valūta ir euro, būtu jānodrošina, ka tās politika turpina atbilst 2020. gada ieteikumiem eurozonai un tiek koordinēta ar politiku, ko īsteno pārējās dalībvalstis, kuru valūta ir euro, vienlaikus ņemot vērā Eurogrupas politiskās norādes.

                  (28)

                  Komisija 2020. gada Eiropas pusgada kontekstā ir veikusi Nīderlandes ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2020. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2020. gada stabilitātes programmu, 2020. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti valstij adresētie ieteikumi, kas Nīderlandei adresēti iepriekšējos gados. Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas nodrošināšanā Nīderlandē, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

                  (29)

                  Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2020. gada stabilitātes programmu, un tās atzinums (11) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

                  (30)

                  Padome ir izskatījusi 2020. gada valsts reformu programmu un 2020. gada stabilitātes programmu, ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo novērtējumu. 2020. gada valstij adresētajos ieteikumos ir ņemts vērā, ka Covid-19 pandēmijas apkarošana un ekonomikas atveseļošanas veicināšana ir pirmais nepieciešamais solis, kas ļaus koriģēt nelīdzsvarotību. 2020. gada valstij adresētie ieteikumi, kuri ir tieši vērsti uz makroekonomisko nelīdzsvarotību, ko Komisija konstatējusi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu, ir atspoguļoti 3. ieteikumā,

            AR ŠO IESAKA Nīderlandei 2020. un 2021. gadā rīkoties šādi.

                  1.

                  Ievērojot Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējo izņēmuma klauzulu, veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai efektīvi vērstos pret Covid-19 pandēmiju, stiprinātu ekonomiku un atbalstītu tās turpmāko atveseļošanu. Kad to pieļaus ekonomiskie apstākļi, īstenot fiskālo politiku ar mērķi panākt piesardzīgu vidēja termiņa fiskālo stāvokli un nodrošināt parāda ilgtspēju, vienlaikus veicinot investīcijas. Stiprināt veselības aprūpes sistēmas noturību, tostarp novērst pašreizējo veselības aprūpes darbinieku trūkumu un paātrināt attiecīgo e-veselības rīku ieviešanu.

                  2.

                  Mazināt Covid-19 krīzes ietekmi uz nodarbinātību un sociālo jomu un veicināt adekvātu sociālo aizsardzību pašnodarbinātām personām.

                  3.

                  Pasteidzināt labā sagatavotības stadijā esošo publisko investīciju projektu īstenošanu un rosināt privātās investīcijas, lai sekmētu ekonomikas atveseļošanu. Koncentrēt investīcijas uz zaļo pārkārtošanos un digitālo pāreju, jo īpaši uz digitālo prasmju attīstīšanu, ilgtspējīgu infrastruktūru un tīru un efektīvu enerģijas ražošanu un izmantošanu, kā arī uz uzdevumiem vērstu pētniecību un inovāciju.

                  4.

                  Veikt pasākumus, lai pilnībā novērstu tos nodokļu sistēmas aspektus, kuri veicina agresīvu nodokļu plānošanu, jo īpaši attiecībā uz izejošajiem maksājumiem, šajā nolūkā jo īpaši īstenojot jau pieņemtos pasākumus un nodrošinot to efektivitāti. Nodrošināt nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas regulējuma efektīvu uzraudzību un izpildi.

         Briselē, 2020. gada 20. jūlijā

               Padomes vārdā –

               priekšsēdētāja

            J. KLOECKNER

         (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

         (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

         (3)  OV C 301, 5.9.2019., 112. lpp.

         (4)  Padomes Regula (EK) Nr. 1467/97 (1997. gada 7. jūlijs) par to, kā paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras īstenošanu (OV L 209, 2.8.1997., 6. lpp.).

         (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2020/460 (2020. gada 30. marts), ar kuru groza Regulas (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013 un (ES) Nr. 508/2014 attiecībā uz īpašiem pasākumiem, kas nepieciešami, lai piesaistītu investīcijas dalībvalstu veselības aprūpes sistēmās un citos to ekonomikas sektoros, reaģējot uz Covid-19 uzliesmojumu (Investīciju iniciatīva reaģēšanai uz koronavīrusu) (OV L 99, 31.3.2020., 5. lpp.).

         (6)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2020/558 (2020. gada 23. aprīlis), ar ko Regulas (ES) Nr. 1301/2013 un (ES) Nr. 1303/2013 groza attiecībā uz īpašiem pasākumiem, lai nodrošinātu ārkārtas elastību Eiropas strukturālo un investīciju fondu izmantošanā, reaģējot uz Covid-19 uzliesmojumu (OV L 130, 24.4.2020., 1. lpp.).

         (7)  Budžeta memorands Nr. 2020 (Voorjaarsnota 2020), ko 2020. gada 25. aprīlī pārskatīšanai 2. palātā iesniedza finanšu ministrs W. Hoekstra.

         (8)  OV C 91I, 20.3.2020., 1. lpp.

         (9)  Tostarp jaunuzņēmumiem un augošiem uzņēmumiem, kuriem ir konkurētspējīgi uzņēmējdarbības modeļi, bet kuru naudas plūsmas negatīvi ietekmē Covid-19 pandēmija.

         (10)  Šīs jaunās politikas pieejas mērķis ir vēl vairāk palielināt investīcijas pētniecībā un izstrādē, lai sasniegtu ilgtermiņa mērķus attiecībā uz galvenajiem sabiedriskas nozīmes uzdevumiem, kas sagrupēti četrās “misijās”: i) enerģētikas pārkārtošana un ilgtspēja; ii) lauksaimniecība, ūdens un pārtika; iii) veselība un aprūpe un iv) drošība. Šī politika tiek uzskatīta par svarīgu prioritāti konkurētspējas stiprināšanā un sabiedriskas nozīmes uzdevumu risināšanā (Ekonomikas ministrija (EZK) (2018), Kamerbrief: Naar Missiegedreven Innovatiebeleid met Impact, Rijksoverheid, Hāga.)

         (11)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


title: Padomes Ieteikums (2020. gada 20. jūlijs) par Austrijas 2020. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Austrijas 2020. gada stabilitātes programmu 2020/C 282/20

text:
               26.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/129

      PADOMES IETEIKUMS
      (2020. gada 20. jūlijs)
      par Austrijas 2020. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Austrijas 2020. gada stabilitātes programmu
      (2020/C 282/20)
      EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
      ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
      ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
      ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
      ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
      ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
      tā kā:

                  (1)

                  Komisija 2019. gada 17. decembrī pieņēma gada ilgtspējīgas izaugsmes stratēģiju, tādējādi uzsākot 2020. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Komisija 2019. gada 17. decembrī uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1176/2011 (2) pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Austrija nebija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu Padomes ieteikumam par eurozonas ekonomikas politiku.

                  (2)

                  2020. gada ziņojums par Austriju tika publicēts 2020. gada 26. februārī. Tajā bija izvērtēts, kā Austrija īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2019. gada 9. jūlijā (3) (“2019. gada valstij adresētie ieteikumi”), turpmākie pasākumi, kas veikti pēc tai adresētajiem ieteikumiem, kuri pieņemti iepriekšējos gados, un Austrijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu.

                  (3)

                  2020. gada 11. martā Pasaules Veselības organizācija Covid-19 uzliesmojumu oficiāli pasludināja par pasaules mēroga pandēmiju. Tā ir nopietna sabiedrības veselības ārkārtas situācija, kas skar iedzīvotājus, sabiedrību kopumā un ekonomiku. Tā pakļauj valstu veselības sistēmas smagai spriedzei, rada traucējumus globālajās piegādes ķēdēs, izraisa svārstīgumu finanšu tirgos, rada patērētāju pieprasījuma satricinājumus un negatīvi ietekmē dažādas nozares. Tā apdraud cilvēku darbvietas un ienākumus, kā arī uzņēmumu darbību. Tā ir izraisījusi ievērojamu ekonomikas satricinājumu, kam jau ir nopietnas sekas Savienībā. Komisija 2020. gada 13. martā pieņēma paziņojumu, kurā aicināja koordinēt rīcību, reaģējot uz krīzi ekonomikā, un iesaistīt visus dalībniekus valstu un Savienības līmenī.

                  (4)

                  Vairākas dalībvalstis ir izsludinājušas ārkārtas stāvokli vai ieviesušas ārkārtas pasākumus. Ārkārtas pasākumiem vajadzētu būt stingri samērīgiem, nepieciešamiem, ar ierobežotu ilgumu un saskaņā ar Eiropas un starptautiskajiem standartiem. Uz tiem būtu jāattiecina demokrātiskā pārraudzība un iespēja tos neatkarīgi pārskatīt tiesā.

                  (5)

                  2020. gada 20. martā Komisija pieņēma paziņojumu par Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšanu. Šī vispārējā izņēmuma klauzula, kas izklāstīta Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktā, 6. panta 3. punktā, 9. panta 1. punktā un 10. panta 3. punktā un Padomes Regulas (EK) Nr. 1467/97 (4) 3. panta 5. punktā un 5. panta 2. punktā, atvieglo budžeta politikas koordināciju nopietnas ekonomikas lejupslīdes laikā. Komisija savā 2020. gada 20. marta paziņojumā pauda viedokli, ka, ņemot vērā paredzamo nopietno ekonomikas lejupslīdi Covid-19 pandēmijas dēļ, ir izpildīti nosacījumi vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšanai, un aicināja Padomi apstiprināt šo secinājumu. Dalībvalstu finanšu ministri 2020. gada 23. martā piekrita Komisijas novērtējumam. Viņi bija vienisprātis, ka nopietnā ekonomikas lejupslīde prasa apņēmīgu, vērienīgu un koordinētu atbildi. Vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšana ļauj uz laiku atkāpties no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai, ar noteikumu, ka tas neapdraud fiskālo stabilitāti vidējā termiņā. Attiecībā uz korektīvo daļu Padome uz Komisijas ieteikuma pamata var arī nolemt pieņemt pārskatītu fiskālo trajektoriju. Vispārējā izņēmuma klauzula neaptur Stabilitātes un izaugsmes paktā paredzētās procedūras. Tā ļauj dalībvalstīm atkāpties no budžeta prasībām, kas tiktu piemērotas parastā situācijā, un vienlaikus dod iespēju Komisijai un Padomei veikt vajadzīgos politikas koordinācijas pasākumus pakta ietvaros.

                  (6)

                  Ir jāturpina pasākumi, lai ierobežotu un kontrolētu Covid-19 pandēmijas izplatīšanos, stiprinātu valstu veselības sistēmu noturību, mazinātu pandēmijas sociālekonomiskās sekas, izmantojot atbalsta pasākumus uzņēmumiem un mājsaimniecībām, un nodrošinātu adekvātus veselības un drošības apstākļus darbavietās nolūkā atsākt saimniecisko darbību. Savienībai būtu pilnībā jāizmanto dažādie tās rīcībā esošie instrumenti, lai atbalstītu dalībvalstu centienus minētajās jomās. Vienlaikus dalībvalstīm un Savienībai būtu jāstrādā kopā, lai sagatavotu pasākumus, kas vajadzīgi, lai panāktu atgriešanos pie mūsu sabiedrību un ekonomiku normālas darbības un ilgtspējīgas izaugsmes, citstarp integrējot zaļo pārkārtošanos un digitālo pārveidi un mācoties no krīzes laikā gūtās pieredzes.

                  (7)

                  Covid-19 krīze ir apliecinājusi, ka iekšējais tirgus ir pietiekami elastīgs, lai spētu pielāgoties ārkārtas situācijām. Tomēr, lai nodrošinātu ātru un vienmērīgu pāreju uz ekonomikas atveseļošanas posmu, preču un pakalpojumu brīvu apriti un darba ņēmēju brīvu pārvietošanos, būtu jāatceļ tie ārkārtas pasākumi, kas kavē iekšējā tirgus normālu darbību, tiklīdz tie vairs nav nepieciešami. Pašreizējā krīze rāda, ka jo īpaši veselības nozarē ir vajadzīgi spēcīgi krīžgatavības plāni. Starp svarīgākajiem elementiem plašāku krīžgatavības plānu izstrādē ir minamas uzlabotas iepirkuma stratēģijas, diversificētas piegādes ķēdes un būtiskāko materiālu stratēģiskās rezerves.

                  (8)

                  Savienības likumdevējs ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulām (ES) 2020/460 (5) un (ES) 2020/558 (6) jau ir grozījis attiecīgos tiesiskos regulējumus, lai dalībvalstīm ļautu mobilizēt visus neizmantotos līdzekļus no Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem nolūkā novērst Covid-19 pandēmijas ārkārtējās sekas. Minētie grozījumi nodrošinās papildu elastīgumu, kā arī vienkāršotas un racionalizētas procedūras. Lai mazinātu spiedienu uz naudas plūsmu, dalībvalstis 2020.–2021. grāmatvedības gadā var arī izmantot 100 % līdzfinansējuma likmi no Savienības budžeta. Austrija tiek mudināta pilnībā izmantot šīs iespējas, lai palīdzētu visvairāk skartajām personām un nozarēm.

                  (9)

                  Paredzams, ka Covid-19 pandēmijas sociālekonomiskās sekas dažādos reģionos izpaudīsies nevienmērīgi, jo tiem ir atšķirīgi specializācijas modeļi; jo īpaši tas attiecas uz reģioniem, kuri lielā mērā paļaujas uz tūrismu. Tas rada risku, ka Austrijā palielināsies reģionālā nevienlīdzība. To papildina risks, ka uz laiku izirs konverģences process starp dalībvalstīm, tāpēc pašreizējā situācijā ir vajadzīga mērķtiecīga politiska atbildes reakcija.

                  (10)

                  Austrija savu 2020. gada valsts reformu programmu iesniedza 2020. gada 14. aprīlī un 2020. gada stabilitātes programmu – 2020. gada 30. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

                  (11)

                  Uz Austriju šobrīd attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa un noteikums par parādu.

                  (12)

                  Valdība 2020. gada stabilitātes programmas tehniskajā atjauninājumā plāno, ka nominālā bilance pasliktināsies no pārpalikuma 0,7 % apmērā no iekšzemes kopprodukta (IKP) 2019. gadā uz deficītu 8,0 % apmērā no IKP 2020. gadā. Paredzams, ka deficīts 2021. gadā samazināsies līdz 1,9 % no IKP. Vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2019. gadā bija samazinājusies līdz 70,4 % no IKP, bet saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmu 2020. gadā tā palielināsies līdz 81,4 %. Covid-19 pandēmijas dēļ makroekonomisko un fiskālo perspektīvu ietekmē liela nenoteiktība.

                  (13)

                  Reaģējot uz Covid-19 pandēmiju – un atbilstoši saskaņotai Savienības mēroga pieejai –, Austrija ir laikus noteikusi budžeta pasākumus, lai palielinātu savas veselības aprūpes sistēmas kapacitāti, ierobežotu pandēmiju un sniegtu atbalstu vissmagāk skartajām personām un nozarēm. Saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmu minētie budžeta pasākumi sasniedz 5,0 % no IKP. Šie pasākumi ietver veselības aprūpes pakalpojumu stiprināšanu, ārkārtas palīdzību grūtībās nonākušiem uzņēmumiem un saīsināta darbalaika režīmus. Turklāt Austrija ir paziņojusi par pasākumiem, kuri, neradot tiešu ietekmi uz budžetu, palīdzēs nodrošināt likviditātes atbalstu uzņēmumiem, un saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmas aplēsi tie sasniegs apmēram 5,0 % no IKP. Šie pasākumi ietver nodokļu atlikšanu iedzīvotāju un uzņēmumu ienākuma nodokļiem (2,6 % no IKP) un aizdevumu garantijas (2,4 % no IKP). Kopumā Austrijas veiktie pasākumi atbilst pamatnostādnēm, kas sniegtas Komisijas 2020. gada 13. marta paziņojumā. Minēto ārkārtas pasākumu un fiskālo atbalsta pasākumu pilnīga īstenošana, kam sekotu fiskālās politikas pārorientēšana uz piesardzīga vidēja termiņa fiskālā stāvokļa sasniegšanu, kad to ļaus ekonomikas apstākļi, palīdzēs saglabāt fiskālo stabilitāti vidējā termiņā.

                  (14)

                  Pamatojoties uz Komisijas 2020. gada pavasara prognozi ar nemainīgas politikas pieņēmumu, Austrijas vispārējās valdības budžeta bilance tiek prognozēta –6,1 % apmērā no IKP 2020. gadā un –1,9 % apmērā no IKP 2021. gadā. Tiek prognozēts, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2020. gadā sasniegs 78,8 % un 2021. gadā –75,8 %.

                  (15)

                  Komisija 2020. gada 20. maijā nāca klajā ar ziņojumu, kas sagatavots saskaņā ar Līguma 126. panta 3. punktu, jo Austrija 2020. gadā plāno pārkāpt deficīta robežvērtību, kas ir 3 % no IKP. Kopumā Komisijas analīze liecina, ka Līgumā un Regulā (EK) Nr. 1467/97 noteiktais deficīta kritērijs nav izpildīts.

                  (16)

                  Austrijas valdība ir veikusi vēl nepieredzētus pasākumus, lai kontrolētu Covid-19 izplatību. Tā ir ieviesusi stingrus karantīnas un sociālās distancēšanās noteikumus un piešķīrusi veselības aprūpes sistēmai ievērojamus līdzekļus aprīkojuma un krājumu iegādei, laboratoriju kapacitātes palielināšanai un personālresursu nostiprināšanai. Slodze primārajā veselības aprūpē ir krasi pieaugusi, jo vēl nepieredzētā mērā ir palielinājusies nepieciešamība pēc telekonsultācijām, ārsta apmeklējumiem un mājas vizītēm. Straujais Covid-19 uzliesmojums ir spēcīgi ietekmējis Austrijas ekonomiku. Valsts un starptautiskie vīrusa ierobežošanas pasākumi ir ietekmējuši gan pieprasījumu, gan piedāvājumu, izraisot plašu lejupslīdi. Tāpēc tiek prognozēts, ka IKP 2020. gadā samazināsies par 5,5 %, kas ir vairāk nekā ekonomikas un finanšu krīzes laikā 2008.–2009. gadā. Ņemot vērā salīdzinoši straujo jaunu inficēšanās gadījumu skaita samazināšanos, Austrija bija viena no pirmajām Eiropas valstīm, kas paziņoja par ierobežošanas pasākumu atvieglošanu, sākot no aprīļa vidus. Lai izvairītos no ilgstoša ekonomiskā kaitējuma un mazinātu krīzes ietekmi uz nodarbinātību un sociālo jomu, valdība ir pieņēmusi visaptverošu pasākumu kopumu Austrijas ekonomikas atbalstam (aptuveni 10 % no IKP). Piemēram, ir ieviests saīsināta darbalaika režīms (Kurzarbeit), kas ļauj darba laiku noteiktā laikposmā samazināt vidēji par līdz pat 90 % un darba devējiem atkarībā no pēdējiem bruto ienākumiem atlīdzina 80 % līdz 90 % no darbinieka pēdējiem neto ienākumiem. Uzņēmumiem un pašnodarbinātām personām paredzētā visaptverošā pasākumu kopuma mērķis ir novērst īslaicīgas likviditātes problēmas, un ar to sniedz tiešu atbalstu, īpaši smagi cietušiem uzņēmumiem un nozarēm, sevišķi koncentrējoties uz mazajiem un vidējiem uzņēmumiem (MVU). Ir runa par tādiem pasākumiem kā pārvedumi, likviditātes atbalsts ar aizdevumu palīdzību, garantijas, kapitāla iepludināšana un nodokļu maksājumu atlikšana. Izstrādājot un īstenojot minētos pasākumus, ir jāņem vērā banku sektora noturība.

                  (17)

                  Austrijas veselības aprūpes sistēma līdz šim veiksmīgi tiek galā ar Covid-19 pandēmiju. Iedzīvotāju veselību vēl vairāk palīdzētu uzlabot primārās un ambulatorās aprūpes pakalpojumu paplašināšana, galveno uzmanību pievēršot veselības veicināšanai un slimību profilaksei. Saglabājot augstus kvalitātes standartus, izmaksu efektivitāti varētu palielināt efektīvāks publiskais iepirkums un ģenēriskās zāles. Turklāt Austrijas ilgtermiņa aprūpes sistēmai ir strukturālas un fiskālas problēmas, kas līdz šim nav pienācīgi risinātas. Šī sistēma sniedz salīdzinoši augstas kvalitātes pakalpojumus, taču saskaras ar personāla trūkumu, kas pašreizējā krīzē kļūst vēl jūtamāks un acīmredzamāks. Ilgtermiņa aprūpes nozare lielā mērā balstās uz darbu, ko veic darba ņēmēji no citām dalībvalstīm, kas liecina par nepieciešamību nodrošināt brīvu pārrobežu darba ņēmēju plūsmu. Turklāt adekvāts atalgojums varētu palīdzēt padarīt pievilcīgāku medicīnas māsu darbu.

                  (18)

                  Nodokļu politika ir būtiska mājsaimniecību un uzņēmumu atbalstīšanā Covid-19 ierobežojumu laikā, un tai būs izšķiroša nozīme ekonomikas atveseļošanas veicināšanā pēc Covid-19 krīzes. Austrijas nodokļu struktūru raksturo liels slogs darbaspēkam, savukārt ienākumu potenciāls no nodokļiem, kuri saistīti ar īpašumu, un vides nodokļiem joprojām ir lielā mērā neizmantots, bet patēriņa nodokļus varētu padarīt efektīvākus. Nodokļu reformas varētu palīdzēt novirzīt nodokļu slogu uz avotiem, kas mazāk kaitē iekļaujošai un ilgtspējīgai izaugsmei, un nodrošināt stabilu pamatu ekonomikas atveseļošanai. Jo īpaši, nepietiekami izmantotie nodokļi, ko uzliek alkoholam un tabakai, piesārņojumam un resursu patēriņam, slēpj sevī neizmantotu patērētāju izvēles ietekmes un ieņēmumu potenciālu. Nevienmērīgais, bet kopumā zemais enerģijas nodokļu līmenis mazina šā politikas instrumenta efektivitāti un lietderību videi labvēlīga patēriņa stimulēšanā. Proti, konsekventa nodokļu piemērošana CO2 emisijām padarītu klimatam nekaitīgus enerģijas avotus konkurētspējīgākus un nodrošinātu fiskālo telpu tam, lai samazinātu nodokļus ar lielāku kropļojošu ietekmi. Augstāki enerģijas nodokļi, kas saistīti ar CO2, palīdzētu internalizēt piesārņojuma sociālās izmaksas, rosinātu patērētājus vairāk paļauties uz atjaunojamiem energoresursiem un mudinātu investorus ieguldīt klimatam draudzīgās tehnoloģijās. Visbeidzot, vairāk izmantojot nodokļus, kuri saistīti ar īpašumiem, būtu iespējams padarīt nodokļu sistēmu taisnīgāku, sevišķi ņemot vērā Austrijas nemainīgi kraso ekonomisko nevienlīdzību. Proti, ir pierādījies, ka periodiski īpašuma un mantojuma nodokļi ir salīdzinoši labvēlīgi izaugsmei un progresīvi, un tos nevajadzētu ignorēt, apsverot, kur ņemt nodokļu ieņēmumus publisko finanšu papildināšanai.

                  (19)

                  Lai gan Austrija ir guvusi labas sekmes sociālo rezultātu pārskata rādītājos, kas ir Eiropas sociālo tiesību pīlāra pamatā, nepilnības segumā, iespējams, nozīmē, ka Covid-19 krīzes laikā neaizsargātajām grupām pietrūks ienākumu aizsardzības un var būt nepieciešami papildu pasākumi. Pieaug jauniešu bezdarbs, un nabadzības riskam īpaši ir pakļauti bezdarbnieki, ilgstošie bezdarbnieki, nestandarta darba ņēmēji un ārvalstīs dzimušas personas. Būtiska nozīme joprojām būs aktīvai darba tirgus politikai, kas nodrošina mūžizglītības iespējas un prasmju pilnveidi. Apstākļi, kad jāizmanto attālinātas mācības, īpaši skar nelabvēlīgā situācijā esošus studentus, tostarp studentus ar invaliditāti. Lai gan aptuveni 10 % skolēnu, kas jaunāki par 15 gadiem, nav piekļuves virtuālajai mācību videi, Austrijas valdība, reaģējot uz Covid-19 krīzi, ir veikusi riska mazināšanas pasākumus, nodrošinot riskam pakļautajiem skolēniem datorus. Tomēr pastāv risks, ka var saasināties jau esošā nevienlīdzība attiecībā uz izglītības iegūšanu, kas saistīta ar sociālekonomisko un migrantu izcelsmi. Atveseļošanas stratēģija, kas uzlabo piekļuvi iekļaujošai, kvalitatīvai agrīnai pirmsskolas izglītībai un aprūpei (kas, kā pierādījies, kompensē sociālo neaizsargātību), radītu sociālekonomiskus ieguvumus vidējā termiņā un ilgtermiņā un sniegtu sievietēm iespējas pilnībā piekļūt darba tirgum. Vispārējais sieviešu nodarbinātības līmenis pirms krīzes bija augsts, taču gandrīz puse no viņām strādāja nepilnu darba laiku (sakarā ar īso darba laiku skolās un bērnu aprūpes iestādēs), tādējādi radot būtiskas nekoriģētas vīriešu un sieviešu darba samaksas atšķirības.

                  (20)

                  To Covid-19 atbalsta pasākumu efektivitāte, kuru mērķis ir palīdzēt grūtībās nonākušiem uzņēmumiem, saglabāt uzņēmējdarbības vidi un izvairīties no maksātnespējas, ir atkarīga no tā, cik ātri un nebirokrātiski tos ievieš valsts iestādes un starpnieki. Jaunuzņēmumiem un augošiem uzņēmumiem, iespējams, būs vajadzīgs īpašs atbalsts, piemēram, valsts iestādēm iegādājoties tajos pašu kapitāla daļas un stimulējot riska kapitāla fondus vairāk ieguldīt šādos uzņēmumos. Tas ir nepieciešams, lai stiprinātu minētos uzņēmumus, kuri ir būtiski svarīgi ekonomikas atveseļošanai, kā arī lai izvairītos no stratēģiski svarīgu Eiropas uzņēmumu ārkārtas pārdošanas. Grūtībās nonākušiem uzņēmumiem, sevišķi mazākajiem, papildus finansiālai palīdzībai ir vajadzīga arī atbalstoša uzņēmējdarbības vide. Administratīvais slogs un regulējuma blīvums rada izmaksas, kuras uzņēmumi tagad var atļauties mazāk nekā jebkad agrāk. Centieni samazināt nevajadzīgu slogu un sniegt efektīvus digitālos publiskos pakalpojumus ļauj veiksmīgi nodrošināt uzņēmumiem tūlītējus, taustāmus atvieglojumus, neradot slogu nodokļu maksātājiem. Maksātnespējas regulējumu vajadzētu vērst ne tikai uz maksātnespējas novēršanu, bet arī uz ātru likvidāciju un “otrās iespējas” nodrošināšanu. Tādi strīdu izšķiršanas tīkli kā SOLVIT palīdz uzņēmumiem laikā, kad vienotā tirgus darbība ir traucēta, un tiem ir vajadzīgi pietiekami resursi.

                  (21)

                  Lai veicinātu ekonomikas atveseļošanu, būs svarīgi pasteidzināt labā sagatavotības stadijā esošo publisko investīciju projektu īstenošanu un veicināt privātās investīcijas, tostarp, veicot attiecīgas reformas. Šo investīciju efektivitāte vislielākā būs tad, ja tās būs vērstas uz inovāciju, digitalizāciju un zaļo pārkārtošanos tā, lai palielinātu ražīgumu un nodrošinātu ilgtspējīgu konkurētspēju. Pētniecības un izstrādes intensitāte Austrijā ir viena no augstākajām Savienībā, bet inovācijas rezultātu ziņā valsts atpaliek no inovācijas līderiem. Tā kā daudzu uzņēmumu pētniecības budžets tagad izjutīs spiedienu, ir vēl svarīgāk Austrijas pētniecības un attīstības centienus pārvērst zinātnes izcilībā un progresīvā inovācijā, saglabāt publiskās investīcijas fundamentālos un lietišķos pētījumos un nodrošināt pašu kapitāla finansējumu inovatīviem augošiem uzņēmumiem. Digitalizācija arī turpmāk lielā mērā palīdzēs atvērt ekonomiku un sagatavoties “jaunajai normālajai situācijai” pēc Covid-19 norobežošanas atcelšanas. Digitālo tehnoloģiju un uzņēmējdarbības modeļu nepietiekamā izplatība mazākos uzņēmumos rada šķēršļus ražīguma pieaugumam. Lai gan Austrijas iedzīvotāju digitālās prasmes kopumā pārsniedz ES vidējo rādītāju, datorzinātņu studiju beidzēju nav pietiekami daudz, lai aizpildītu visas pieejamās darbvietas. Izplatītāka e-komercija, darbs no mājām un e-pārvalde, piemēram, prasīs lielākas investīcijas infrastruktūrā (tostarp 5G un platjoslas pieslēgumiem laukos), aprīkojumā un prasmēs.

                  (22)

                  Austrijas pāreja uz klimatneitrālu ekonomiku ilgtermiņā prasīs apjomīgas privātās un publiskās investīcijas. Austrijas nacionālajā enerģētikas un klimata plānā norādīts uz ievērojamām grūtībām sasniegt valsts 2030. gada mērķi attiecībā uz siltumnīcefekta gāzu emisijām, kas nav ietvertas Savienības emisijas kvotu tirdzniecības sistēmā. Resursu produktivitātes uzlabošana ir svarīgs turpmākās izaugsmes dzinējspēks, kas vienlaikus samazina ietekmi uz vidi. Ar transportu saistīto emisiju samazināšanai ir liela nozīme gaisa kvalitātes standartu un klimata mērķu sasniegšanā. Jau sagatavoto investīciju realizācija un jaunu uzsākšana, atbalstot zaļo pāreju, palīdzēs radīt jaunas “zaļās” darbvietas un stimulēs ekonomiku, kad tā sāks iziet no Covid-19 krīzes pārvarēšanas režīma. Investīcijas ekoinovācijās veicinātu ražīguma pieaugumu, vienlaikus samazinot Austrijas ekoloģisko pēdu. 2021.–2027. gada laikposmam paredzēto līdzekļu plānošana Taisnīgas pārkārtošanās fondam, kas aplūkots Komisijas priekšlikumā, varētu palīdzēt Austrijai risināt dažas no problēmām, ko rada pārkārtošanās uz klimatneitrālu ekonomiku, jo īpaši teritorijās, kas ietvertas 2020. gada ziņojuma par valsti D pielikumā. Tas ļautu Austrijai optimāli izmantot minēto fondu.

                  (23)

                  Austrijai adresētie ieteikumi, kas izklāstīti šajā ieteikumā (“2020. gada valstij adresētie ieteikumi”), pievēršas Covid-19 pandēmijas sociālekonomiskās ietekmes novēršanai un ekonomikas atveseļošanas veicināšanai, taču 2019. gada valstij adresētie ieteikumi attiecās arī uz reformām, kuras ir būtiskas, lai risinātu strukturālās problēmas vidējā līdz ilgākā termiņā. 2019. gada valstij adresētie ieteikumi nav zaudējuši aktualitāti un arī turpmāk tiks pārraudzīti visā nākamā gada Eiropas pusgadā. Tas ietver 2019. gada valstij adresētos ieteikumus, kas skar ar investīcijām saistīto ekonomikas politiku. Visi 2019. gada valstij adresētie ieteikumi būtu jāņem vērā kohēzijas politikas finansējuma stratēģiskajā plānošanā pēc 2020. gada, tostarp pašreizējās krīzes ietekmes mazināšanas pasākumos un izejas stratēģijās.

                  (24)

                  Eiropas pusgads nodrošina satvaru pastāvīgai ekonomikas un nodarbinātības politikas koordinēšanai Savienībā un tādējādi var veicināt ekonomikas ilgtspēju. Dalībvalstis savās 2020. gada valsts reformu programmās ir izvērtējušas progresu, kas gūts ANO ilgtspējīgas attīstības mērķu (IAM) īstenošanā. Nodrošinot 2020. gada valstij adresēto ieteikumu pilnīgu īstenošanu, Austrija sekmēs progresu IAM sasniegšanā un dos ieguldījumu kopīgos pūliņos nodrošināt konkurētspējīgu ilgtspēju Savienībā.

                  (25)

                  Cieša ekonomiku koordinācija ekonomiskajā un monetārajā savienībā ir būtiska, lai panāktu strauju atveseļošanos no Covid-19 pandēmijas ekonomiskās ietekmes. Austrijai kā dalībvalstij, kuras valūta ir euro, būtu jānodrošina, ka tās politika turpina atbilst 2020. gada ieteikumiem eurozonai un tiek koordinēta ar politiku, ko īsteno pārējās dalībvalstis, kuru valūta ir euro, vienlaikus ņemot vērā Eurogrupas politiskās norādes.

                  (26)

                  Komisija 2020. gada Eiropas pusgada kontekstā ir veikusi Austrijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2020. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2020. gada stabilitātes programmu, 2020. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti valstij adresētie ieteikumi, kas Austrijai adresēti iepriekšējos gados. Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas nodrošināšanā Austrijā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

                  (27)

                  Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2020. gada stabilitātes programmu, un tās atzinums (7) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā,

            AR ŠO IESAKA Austrijai 2020. un 2021. gadā rīkoties šādi.

                  1.

                  Ievērojot Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējo izņēmuma klauzulu, veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai efektīvi vērstos pret Covid-19 pandēmiju, stiprinātu ekonomiku un atbalstītu tās turpmāko atveseļošanu. Kad to pieļaus ekonomiskie apstākļi, īstenot fiskālo politiku ar mērķi panākt piesardzīgu vidēja termiņa fiskālo stāvokli un nodrošināt parāda ilgtspēju, vienlaikus veicinot investīcijas. Uzlabot veselības aprūpes sistēmas noturību, stiprinot sabiedrības veselību un primāro aprūpi.

                  2.

                  Nodrošināt vienlīdzīgas iespējas attiecībā uz izglītību un plašāku digitālo apmācību.

                  3.

                  Nodrošināt likviditātes un atbalsta pasākumu efektīvu īstenošanu, īpaši attiecībā uz mazajiem un vidējiem uzņēmumiem, un samazināt administratīvo un regulatīvo slogu. Pasteidzināt labā sagatavotības stadijā esošo publisko investīciju projektu īstenošanu un rosināt privātās investīcijas, lai sekmētu ekonomikas atveseļošanu. Koncentrēt investīcijas uz zaļo pārkārtošanos un digitālo pāreju, jo īpaši fundamentālos un lietišķos pētījumus, kā arī inovāciju, ilgtspējīgu transportu un tīru un efektīvu enerģijas ražošanu un izmantošanu.

                  4.

                  Padarīt nodokļu struktūru efektīvāku un raudzīties, lai tā vairāk stimulē iekļaujošu un ilgtspējīgu izaugsmi.

         Briselē, 2020. gada 20. jūlijā

               Padomes vārdā –

               priekšsēdētāja

            J. KLOECKNER

         (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.).

         (3)  OV C 301, 5.9.2019., 117. lpp.

         (4)  Padomes Regula (EK) Nr. 1467/97 (1997. gada 7. jūlijs) par to, kā paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras īstenošanu (OV L 209, 2.8.1997., 6. lpp.).

         (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2020/460 (2020. gada 30. marts), ar kuru groza Regulas (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013 un (ES) Nr. 508/2014 attiecībā uz īpašiem pasākumiem, kas nepieciešami, lai piesaistītu investīcijas dalībvalstu veselības aprūpes sistēmās un citos to ekonomikas sektoros, reaģējot uz Covid-19 uzliesmojumu (Investīciju iniciatīva reaģēšanai uz koronavīrusu) (OV L 99, 31.3.2020., 5. lpp.).

         (6)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2020/558 (2020. gada 23. aprīlis), ar ko Regulas (ES) Nr. 1301/2013 un (ES) Nr. 1303/2013 groza attiecībā uz īpašiem pasākumiem, lai nodrošinātu ārkārtas elastību Eiropas strukturālo un investīciju fondu izmantošanā, reaģējot uz Covid-19 uzliesmojumu (OV L 130, 24.4.2020., 1. lpp.).

         (7)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


title: Padomes Ieteikums (2020. gada 20. jūlijs) par Polijas 2020. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Polijas 2020. gada konverģences programmu 2020/C 282/21

text:
               26.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/135

      PADOMES IETEIKUMS
      (2020. gada 20. jūlijs)
      par Polijas 2020. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Polijas 2020. gada konverģences programmu
      (2020/C 282/21)
      EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
      ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
      ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
      ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
      ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
      ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
      tā kā:

                  (1)

                  Komisija 2019. gada 17. decembrī pieņēma gada ilgtspējīgas izaugsmes stratēģiju, tādējādi uzsākot 2020. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Komisija 2019. gada 17. decembrī uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1176/2011 (2) pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Polija nebija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

                  (2)

                  2020. gada ziņojums par Poliju tika publicēts 2020. gada 26. februārī. Tajā bija izvērtēts, kā Polija īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2019. gada 9. jūlijā (3) (“2019. gada valstij adresētie ieteikumi”), turpmākie pasākumi, kas veikti pēc tai adresētajiem ieteikumiem, kuri pieņemti iepriekšējos gados, un Polijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu.

                  (3)

                  2020. gada 11. martā Pasaules Veselības organizācija Covid-19 uzliesmojumu oficiāli pasludināja par pasaules mēroga pandēmiju. Tā ir nopietna sabiedrības veselības ārkārtas situācija, kas skar iedzīvotājus, sabiedrību kopumā un ekonomiku. Tā pakļauj valstu veselības sistēmas smagai spriedzei, rada traucējumus globālajās piegādes ķēdēs, izraisa svārstīgumu finanšu tirgos, rada patērētāju pieprasījuma satricinājumus un negatīvi ietekmē dažādas nozares. Tā apdraud cilvēku darbvietas un ienākumus, kā arī uzņēmumu darbību. Tā ir izraisījusi ievērojamu ekonomikas satricinājumu, kam jau ir nopietnas sekas Savienībā. Komisija 2020. gada 13. martā pieņēma paziņojumu, kurā aicināja koordinēt rīcību, reaģējot uz krīzi ekonomikā, un iesaistīt visus dalībniekus valstu un Savienības līmenī.

                  (4)

                  Vairākas dalībvalstis ir izsludinājušas ārkārtas stāvokli vai ieviesušas ārkārtas pasākumus. Ārkārtas pasākumiem vajadzētu būt stingri samērīgiem, nepieciešamiem, ar ierobežotu ilgumu un saskaņā ar Eiropas un starptautiskajiem standartiem. Uz tiem būtu jāattiecina demokrātiskā pārraudzība un iespēja tos neatkarīgi pārskatīt tiesā.

                  (5)

                  2020. gada 20. martā Komisija pieņēma paziņojumu par Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšanu. Šī vispārējā izņēmuma klauzula, kas izklāstīta Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktā, 6. panta 3. punktā, 9. panta 1. punktā un 10. panta 3. punktā un Padomes Regulas (EK) Nr. 1467/97 (4) 3. panta 5. punktā un 5. panta 2. punktā, atvieglo budžeta politikas koordināciju nopietnas ekonomikas lejupslīdes laikā. Komisija savā 2020. gada 20. marta paziņojumā pauda viedokli, ka, ņemot vērā paredzamo nopietno ekonomikas lejupslīdi Covid-19 pandēmijas dēļ, ir izpildīti nosacījumi vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšanai, un aicināja Padomi apstiprināt šo secinājumu. Dalībvalstu finanšu ministri 2020. gada 23. martā piekrita Komisijas novērtējumam. Viņi bija vienisprātis, ka nopietnā ekonomikas lejupslīde prasa apņēmīgu, vērienīgu un koordinētu atbildi. Vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšana ļauj uz laiku atkāpties no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai, ar noteikumu, ka tas neapdraud fiskālo stabilitāti vidējā termiņā. Attiecībā uz korektīvo daļu Padome uz Komisijas ieteikuma pamata var arī nolemt pieņemt pārskatītu fiskālo trajektoriju. Vispārējā izņēmuma klauzula neaptur Stabilitātes un izaugsmes paktā paredzētās procedūras. Tā ļauj dalībvalstīm atkāpties no budžeta prasībām, kas tiktu piemērotas parastā situācijā, un vienlaikus dod iespēju Komisijai un Padomei veikt vajadzīgos politikas koordinācijas pasākumus pakta ietvaros.

                  (6)

                  Ir jāturpina pasākumi, lai ierobežotu un kontrolētu Covid-19 pandēmijas izplatīšanos, stiprinātu valstu veselības sistēmu noturību, mazinātu pandēmijas sociālekonomiskās sekas, izmantojot atbalsta pasākumus uzņēmumiem un mājsaimniecībām, un nodrošinātu pienācīgus veselības un drošības apstākļus darbavietās nolūkā atsākt saimniecisko darbību. Savienībai būtu pilnībā jāizmanto dažādie tās rīcībā esošie instrumenti, lai atbalstītu dalībvalstu centienus minētajās jomās. Vienlaikus dalībvalstīm un Savienībai būtu jāstrādā kopā, lai sagatavotu pasākumus, kas vajadzīgi, lai panāktu atgriešanos pie mūsu sabiedrību un ekonomiku normālas darbības un ilgtspējīgas izaugsmes, citstarp integrējot zaļo pārkārtošanos un digitālo pārveidi un mācoties no krīzes laikā gūtās pieredzes.

                  (7)

                  Covid-19 krīze ir apliecinājusi, ka iekšējais tirgus ir pietiekami elastīgs, lai spētu pielāgoties ārkārtas situācijām. Tomēr, lai nodrošinātu ātru un vienmērīgu pāreju uz ekonomikas atveseļošanas posmu, preču un pakalpojumu brīvu apriti un darba ņēmēju brīvu pārvietošanos, būtu jāatceļ tie ārkārtas pasākumi, kas kavē iekšējā tirgus normālu darbību, tiklīdz tie vairs nav nepieciešami. Pašreizējā krīze rāda, ka veselības nozarē ir vajadzīgi krīžgatavības plāni. Starp svarīgākajiem elementiem plašāku krīžgatavības plānu izstrādē ir minamas uzlabotas iepirkuma stratēģijas, diversificētas piegādes ķēdes un būtiskāko materiālu stratēģiskās rezerves.

                  (8)

                  Savienības likumdevējs ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulām (ES) 2020/460 (5) un (ES) 2020/558 (6) jau ir grozījis attiecīgos tiesiskos regulējumus, lai dalībvalstīm ļautu mobilizēt visus neizmantotos līdzekļus no Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem nolūkā novērst Covid-19 pandēmijas ārkārtējās sekas. Minētie grozījumi nodrošinās papildu elastīgumu, kā arī vienkāršotas un racionalizētas procedūras. Lai mazinātu spiedienu uz naudas plūsmu, dalībvalstis 2020.–2021. grāmatvedības gadā var arī izmantot 100 % līdzfinansējuma likmi no Savienības budžeta. Polija tiek mudināta pilnībā izmantot šīs iespējas, lai palīdzētu visvairāk skartajām personām un nozarēm.

                  (9)

                  Paredzams, ka Covid-19 pandēmijas sociālekonomiskās sekas atšķirīgu specializācijas modeļu dēļ dažādos reģionos izpaudīsies nevienmērīgi. Tas rada risku, ka Polijā palielināsies teritoriālā nevienlīdzība. To papildina risks, ka uz laiku izirs konverģences process starp dalībvalstīm, tāpēc pašreizējā situācijā ir vajadzīga mērķtiecīga politiska atbildes reakcija.

                  (10)

                  Polija 2020. gada valsts reformu programmu iesniedza 2020. gada 29. aprīlī un 2020. gada konverģences programmu – 2020. gada 30. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

                  (11)

                  Uz Poliju šobrīd attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa.

                  (12)

                  Padome 2018. gada 13. jūlijā ieteica Polijai nodrošināt, ka valdības neto primāro izdevumu nominālais pieaugums (7) nepārsniedz 4,2 % 2019. gadā, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,6 % apmērā no iekšzemes kopprodukta (IKP). Komisijas kopējais novērtējums apstiprina būtisku novirzi no ieteiktās korekcijas virzībā uz vidēja termiņa budžeta mērķi 2019. gadā, kā arī 2018. un 2019. gadā, aplūkojot abus kopā. Tomēr, ņemot vērā vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšanu, Polijai nav jāveic papildu pasākumi saskaņā ar būtiskas novirzes procedūru.

                  (13)

                  Valdība savā 2020. gada konverģences programmā plāno, ka nominālā bilance pasliktināsies, proti, deficīts palielināsies no 0,7 % no IKP 2019. gadā līdz 8,4 % no IKP 2020. gadā. Vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2019. gadā bija samazinājusies līdz 46,0 % no IKP, bet 2020. gadā tā palielināsies līdz 55,2 %. Covid-19 pandēmijas dēļ makroekonomisko un fiskālo perspektīvu ietekmē liela nenoteiktība.

                  (14)

                  Reaģējot uz Covid-19 pandēmiju – un atbilstoši saskaņotai Savienības mēroga pieejai –, Polija ir laikus noteikusi budžeta pasākumus, lai palielinātu savas veselības aprūpes sistēmas kapacitāti, ierobežotu pandēmiju un sniegtu atbalstu vissmagāk skartajām personām un nozarēm. Saskaņā ar 2020. gada konverģences programmu šie budžeta pasākumi sasniedz 3,2 % no IKP un ietver pabalstus pašnodarbinātajiem un personām, kas nodarbinātas saskaņā ar nestandarta darba līgumiem, uzņēmumu atbrīvojumu no sociālo iemaksu veikšanas (tās uzņemsies valsts) un subsīdijas noteiktu uzņēmumu darba algām. Turklāt Polija ir paziņojusi par pasākumiem, kuri, neradot tiešu ietekmi uz budžetu, palīdzēs nodrošināt likviditātes atbalstu uzņēmumiem, piemēram, par aizdevumu garantijām uzņēmumiem. Konverģences programmā paredzēto budžeta pasākumu fiskālā ietekme atšķiras galvenokārt uzņēmumu aizdevumu traktēšanas dēļ. Saskaņā ar iestāžu paziņojumiem Komisijas 2020. gada pavasara prognozes ir balstītas uz pieņēmumu, ka aizdevumi, kas atbilst aptuveni 2¾ procentpunktiem no IKP, tiks pārvērsti subsīdijās un tādējādi 2020. gadā uzskaitīti kā izdevumi. Kopumā Polijas veiktie pasākumi atbilst pamatnostādnēm, kas sniegtas Komisijas 2020. gada 13. marta paziņojumā. Minēto ārkārtas pasākumu un fiskālo atbalsta pasākumu pilnīga īstenošana, kam sekotu fiskālās politikas pārorientēšana uz piesardzīga vidēja termiņa fiskālā stāvokļa sasniegšanu, kad to ļaus ekonomikas apstākļi, palīdzēs saglabāt fiskālo stabilitāti vidējā termiņā.

                  (15)

                  Pamatojoties uz Komisijas 2020. gada pavasara prognozi ar nemainīgas politikas pieņēmumu, Polijas vispārējās valdības budžeta bilance tiek prognozēta –9,5 % apmērā no IKP 2020. gadā un –3,8 % apmērā no IKP 2021. gadā. Tiek prognozēts, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2020. un 2021. gadā joprojām saglabāsies zem 60 %.

                  (16)

                  Komisija 2020. gada 20. maijā nāca klajā ar ziņojumu, kas sagatavots saskaņā ar Līguma 126. panta 3. punktu, jo sagaidāms, ka Polija 2020. gadā pārkāps deficīta robežvērtību, kas ir 3 % no IKP. Kopumā Komisijas analīze liecina, ka Līgumā un Regulā (EK) Nr. 1467/97 noteiktais deficīta kritērijs nav izpildīts.

                  (17)

                  Covid-19 uzliesmojuma rezultātā Polija ir nonākusi jaunā sociālajā un ekonomiskajā situācijā. 2020. gadā tiek prognozēta recesija pirmo reizi gandrīz trīs desmitgažu laikā. Saskaņā ar valdības sniegtajiem datiem pandēmijas ietekme uz iedzīvotāju veselību ir bijusi salīdzinoši neliela, citstarp tāpēc, ka tika agri pieņemti bezprecedenta pasākumi, piemēram, stingra karantīna un sociālā distancēšanās. Līdz šim negatīvākās sekas tikušas novērotas pakalpojumu (tostarp transporta, mazumtirdzniecības, vairumtirdzniecības nozaru un ar atpūtu saistīto pakalpojumu) sektorā, kā arī ražošanā saistībā ar piegādes ķēžu pārrāvumiem. Lai kompensētu noteikto ierobežojumu ietekmi uz ekonomiku, valdība ir nākusi klajā ar pasākumu kopumu, kura apmērs ir aptuveni 9 % no Polijas IKP (deficītu palielinoši pasākumi apvienojumā ar likviditātes pasākumiem) un kurš ietver arī Savienības finansējumu. Atbalstu sniedz arī Polijas Valsts banka ar likviditātes nodrošināšanas pasākumiem. Valdības atbalsts ir vērsts uz ekonomikas stabilizāciju īstermiņā, atbalstot darba ņēmēju ienākumus, nodrošinot finansējumu uzņēmumiem, kas saskaras ar ieņēmumu samazināšanos, stiprinot veselības nozares izturētspēju un reaģētspēju un stiprinot finanšu sistēmu. Tas ietver arī investīciju programmu ekonomikas atveseļošanas atbalstam vidējā termiņā. Augsts ir sabiedrības pieprasījums pēc politikas reakcijas, tostarp pēc atbrīvojumiem no sociālā nodrošinājuma iemaksām, pēc pabalstiem darbiniekiem tajos uzņēmumos, kas pārtrauc savu darbību, un pēc mikrouzņēmumu piekļuves aizdevumiem. Paredzams, ka Covid-19 pandēmija 2020. gadā veicinās IKP samazināšanos par 4,3 % un 2021. gadā sekos uzlabojums 4,1 % apmērā.

                  (18)

                  Covid-19 pandēmijas dēļ veselības aprūpes sistēmā bija jāveic vēl nepieredzēti pasākumi. Tika veikti ievērojami izdevumi, piemēram, medicīniskā aprīkojuma un materiālu iegādei, slimnīcu un laboratoriju kapacitātes palielināšanai, kā arī personāla nokomplektēšanas kapacitātes stiprināšanai. Papildu resursi ir jāpiešķir arī tam, lai tiktu kompensēti citi veselības aprūpes pakalpojumi un investīcijas, kas tika atlikti vai novirzīti. Pirms Covid-19 uzliesmojuma valsts izdevumi veselības aprūpes sistēmai veidoja 4,8 % no IKP, kas ir zem Savienības vidējā rādītāja, t. i., 7 % no IKP 2018. gadā. Tas, kā arī līdzekļu neoptimāls sadalījums, kavē veselības aprūpes sistēmas darbību un piekļuvi tai. 2018. gadā to Polijas iedzīvotāju īpatsvars, kuri ziņoja par neapmierinātām vajadzībām pēc medicīniskajām pārbaudēm, sasniedza 4,2 % – tas ievērojami pārsniedz Savienības rādītāju 2 %. Praktizējošo ārstu un medmāsu skaits attiecībā pret iedzīvotāju skaitu joprojām ir viens no zemākajiem Savienībā, un veselības aprūpes darbaspēka sadalījums valstī ir nevienmērīgs. Joprojām nepietiekami attīstītas ir sabiedrības veselības, e-veselības un primārās aprūpes jomas, kas ir ārkārtīgi būtiskas, lai varētu uzlabot profilaksi un piekļuvi un padarīt sistēmu izturīgu pret nākotnes problēmām. Pandēmijai ir bijusi ietekme uz ilgtermiņa aprūpes iestādēm, kurās daudzi iedzīvotāji pieder pie augsta riska grupas.

                  (19)

                  Covid-19 pandēmija būtiski ietekmēs darba tirgu, pavēršot pretējā virzienā pēdējos gados vērojamo bezdarba samazināšanās tendenci. Paredzams, ka bezdarba līmenis 2019. gadā palielināsies no 3,3 % līdz 7,5 %, bet 2021. gadā tas nedaudz mazināsies – līdz 5,3 %. Pastāv risks, ka šī īstermiņa ietekme kļūs strukturālāka vidējā termiņā, jo īpaši attiecībā uz neaizsargātām grupām. Pagaidu saīsināta darbalaika režīms varētu būt efektīvs instruments darbvietu saglabāšanai, un uzņēmumiem ir pietiekami stimuli tā ieviešanai. Tajā pašā laikā, neraugoties uz labvēlīgo situācijas attīstību pirms Covid-19 krīzes, dažu grupu – jo īpaši sieviešu, mazkvalificētu personu, vecāka gadagājuma cilvēku un personu ar invaliditāti un viņu aprūpētāju – līdzdalība darba tirgū joprojām ir bijusi zema. Migrācija no valstīm, kas nav ES dalībvalstis, ir palīdzējusi mazināt darbaspēka trūkumu, bet, iespējams, robežkontroles dēļ turpmāk būs grūti nodrošināt migrējošu darba ņēmēju pieplūdumu. Tāpēc elastīga darba režīma, tostarp tāldarba un elastīgu darbalaika shēmu, uzlabošana – jo īpaši attiecībā uz pastāvīgiem nodarbinātības veidiem – var noderēt krīzes pārvarēšanā un arī palīdzēt atbalstīt grupas ar zemākiem ekonomiskās aktivitātes rādītājiem pastāvīgas nodarbinātības atrašanā. Tas uzlabotu arī darba tirgus noturību turpmāku lejupslīžu laikā.

                  (20)

                  Lai mazinātu Covid-19 pandēmijas sociālo ietekmi, uzturētu sociālo kohēziju un atbalstītu ekonomikas atveseļošanu, ir vajadzīgi būtiski drošības tīkli. Pēdējos gados Polija uzsāka plašu sociālo pārvedumu programmu, tostarp attiecībā uz vispārējo bērna pabalstu un papildu vienreizēju pabalstu, kas katru gadu maksājams pensionāriem, – šo pasākumu vērtība ir aptuveni 2,5 % no IKP gadā. Šie pasākumi varētu būt vēl mērķorientētāki uz sociālo aizsardzību. Tajā pašā laikā sociālo pabalstu segums cilvēkiem ar vismazākajiem ienākumiem ir zems. Lielākais galējas nabadzības pieaugums, par kuru 2019. gadā tika ziņots mājsaimniecību budžeta apsekojuma rezultātā, bija vērojams cilvēkiem vai ģimenēm, kas saņem pabalstus (izņemot pensijas un invaliditātes pensijas), – tas liecina par trūkumiem sociālā nodrošinājuma sistēmā. Turklāt ne visu veidu darba līgumi nodrošina piekļuvi sociālajai aizsardzībai, piemēram, adekvātiem bezdarbnieka pabalstiem, maternitātes pabalstiem, slimības un invaliditātes pabalstiem. Tas padara dažus ārkārtas pasākumu ietekmētos darba ņēmējus neaizsargātākus un pakļauj tos nabadzības riskam. Turklāt minimālā ienākuma pabalstu līmenis ir zemāks par Savienības vidējo rādītāju.

                  (21)

                  Pēkšņā mācību pārtraukšana visos izglītības līmeņos ir izglītības sistēmai radījusi problēmas saistībā ar attālinātu mācību nodrošināšanu. Lai novērstu pieaugošo nevienlīdzību, ir būtiski nodrošināt, ka piekļūt attālinātām mācībām var visi izglītojamie, jo īpaši nelabvēlīgā vidē dzīvojošie. Tomēr 2018. gadā gandrīz 330 000 skolēnu mājās nebija datora ar piekļuvi internetam. Ievērojamai daļai skolotāju trūkst prasmju, lai nodrošinātu digitālās mācības. Daudziem vecākiem tajā pašā laikā ir grūtības atbalstīt digitālās mācības un mājmācību. Turpinot veikt pasākumus ar mērķi nodrošināt skolas un skolotājus ar digitālo infrastruktūru un tiešsaistes mācību materiāliem, tiktu risināti daži no šiem jautājumiem un nodrošināta kvalitāte. Covid-19 krīze ļauj saskatīt vispārēju strukturālu problēmu saistībā ar digitālo prasmju apguvi, jo gandrīz pusei pieaugušo iedzīvotāju trūkst digitālo pamatprasmju un pieaugušo līdzdalība mācībās kopumā ir ievērojami mazāka nekā vidēji Savienībā. Nesenās reformas profesionālās izglītības jomā nav pietiekami stimulējušas darba devējus tajā piedalīties, un iespēja veikt apmācību darbvietā joprojām netiek pietiekami izmantota. Skolotāju trūkums norāda uz nepieciešamību palielināt skolotāja profesijas pievilcību.

                  (22)

                  Covid-19 uzliesmojums ir smagi ietekmējis darba apstākļus uzņēmumos, jo īpaši mazajos un vidējos uzņēmumos (MVU) un mikrouzņēmumos. Tāldarba režīma piedāvāšana ir sarežģīts uzdevums, un tikai desmitā daļa Polijas uzņēmumu ir pietiekami digitalizēti, lai varētu ātri pielāgoties jaunajiem apstākļiem. Viens no galvenajiem šķēršļiem MVU digitalizācijai ir zemais digitālo līdzekļu lietošanas prasmju līmenis uzņēmumu īpašnieku, vadītāju un darbinieku vidū. Digitālo tehnoloģiju izmantošana valsts pārvaldē ir būtiska, lai nodrošinātu valdības pakalpojumu sniegšanu, kā arī lai varētu vadīt krīzes uzraudzībai un pārvaldībai nepieciešamos pasākumus. Turklāt efektīvi digitālie publiskie pakalpojumi mazina nevajadzīgu regulatīvo un administratīvo slogu, un tam var būt izšķiroša nozīme atveseļošanas posmā.

                  (23)

                  Lai mazinātu Covid-19 krīzes ietekmi, Polijas valdība krīzes skartajiem uzņēmumiem ir piedāvājusi būtisku likviditātes atbalstu, izmantojot garantijas, aizdevumus un uz nosacījumiem balstītas dotācijas un īpašu uzmanību pievēršot MVU un mikrouzņēmumiem. Valdības pasākumus atbalsta Polijas Valsts banka, tostarp ar valsts obligāciju iegādes programmu sekundārajā tirgū un ievērojamiem procentu likmju samazinājumiem. Lai palīdzētu uzņēmējdarbības nozarei veikt savu darbību un veicinātu ekonomikas atveseļošanu, ir svarīgi, lai minētie pasākumi tiktu efektīvi un ātri īstenoti un lai starpnieki tos efektīvi novirzītu labuma guvējiem. Izstrādājot un īstenojot minētos pasākumus, ir jāņem vērā banku sektora noturība un jāuzrauga finanšu sistēmas stabilitāte. Uzlabot krīzes skarto uzņēmumu naudas plūsmu palīdz arī iespēja atlikt nodokļu un sociālo iemaksu maksājumus un valsts iestāžu līgumsaistību maksājumu paātrināšana.

                  (24)

                  Lai veicinātu ekonomikas atveseļošanu, būs svarīgi pasteidzināt labā sagatavotības stadijā esošo publisko investīciju projektu īstenošanu un veicināt privātās investīcijas, tostarp, veicot attiecīgas reformas. Polijas ekonomika ir oglekļietilpīga, un gaisa kvalitāte ir viena no zemākajām Savienībā, un tas rada nopietnas bažas par vidi un veselību. Tāpēc ir svarīgi plānot un pieņemt vērienīgus pasākumus, kuru mērķis ir laikus īstenot pārkārtošanos uz tīru enerģiju saskaņā ar Eiropas zaļo kursu un nacionālo enerģētikas un klimata plānu. Lai gan optiskās šķiedras tīklu ieviešana Polijā pārsniedz Savienības vidējo rādītāju un iepriekšējos gados ir panākts ievērojams progress īpaši ātrdarbīgu un mobilo platjoslas pieslēgumu ieviešanā, Polija joprojām krietni atpaliek no saviem noteiktajiem savienojamības mērķiem. Ekonomikas atveseļošanu varētu vēl vairāk atbalstīt ar būtiskām investīcijām ilgtspējīga transporta infrastruktūrā, lai uzlabotu savienojamību starp perifēriem apgabaliem un saimnieciskās darbības centriem. Polija arvien vairāk paļausies uz zinātni un inovāciju, lai ilgtermiņā nodrošinātu ilgtspējīgu ekonomikas izaugsmi un konkurētspēju. Vispārējie izdevumi pētniecībai un izstrādei attiecībā pret IKP joprojām ir zemāki par Savienības vidējo rādītāju, un, neraugoties uz redzamo progresu daudzos valsts inovācijas ekosistēmas politikas pasākumu kopuma komponentos, sadarbība starp zinātni un uzņēmumiem joprojām ir galvenais šķērslis Polijas ceļā uz inovācijas stiprināšanu. 2021.–2027. gadam paredzēto līdzekļu plānošana Taisnīgas pārkārtošanās fondam, kas aplūkots Komisijas priekšlikumā, varētu palīdzēt Polijai risināt dažas no problēmām, ko rada pārkārtošanās uz klimatneitrālu ekonomiku, jo īpaši teritorijās, kas ietvertas 2020. gada ziņojuma par valsti D pielikumā. Tas ļautu Polijai optimāli izmantot minēto fondu.

                  (25)

                  Stabilai un paredzamai uzņēmējdarbības videi un labvēlīgam investīciju klimatam ir svarīga nozīme ekonomikas atveseļošanā pēc pandēmijas. Šajā ziņā būtiski elementi ir tiesu sistēmas neatkarība, efektivitāte un kvalitāte. Juridiskā noteiktība, tostarp piekļuve neatkarīgām tiesām, un uzticēšanās reglamentējošo rīcībpolitiku kvalitātei un paredzamībai un iestādēm, ir būtiski faktori arī iekšējā tirgus darbībai un Polijas pozīcijas saglabāšanai Eiropas piegādes ķēdēs situācijā pēc pandēmijas. Papildus Komisijas ilgstoši paustajām bažām par tiesiskumu Polijā – par vairākiem jautājumiem jau ir lemts Eiropas Savienības Tiesas nolēmumos – nesenā situācijas attīstība rada turpmākas bažas, apdraudot Polijas un Savienības tiesiskās kārtības darbību.

                  (26)

                  Spēcīga un stabila regulatīvā vide ir pamats ekonomikas izaugsmes un privāto investīciju uzturēšanai. Pienācīgas publiskā sektora un sociālo partneru apspriešanās trūkums negatīvi ietekmē uzņēmējdarbības vides stabilitāti un noturību, kā arī tiesību aktu kvalitāti. Sabiedriskās apspriešanas tika noteiktas par obligātām attiecībā uz Ministru padomes ierosinātiem likumprojektiem, tomēr tās vai nu netiek veiktas, vai nav obligātas attiecībā uz priekšlikumiem, kuri tiek iesniegti saskaņā ar citu kārtību, piemēram, parlamenta deputātu iesniegtajiem priekšlikumiem. Šī nekonsekvence vēl vairāk ietekmē tā rezultātā pieņemto tiesību aktu kvalitāti. Turklāt ir pasliktinājusies sociālā dialoga kvalitāte, jo īpaši tāpēc, ka politikas veidošanas procesā apspriešanas nenotiek vai arī tās ir ļoti īsas. Nodrošinot pietiekamu laiku apspriešanai, uzlabojot ieinteresēto personu viedokļu iestrādāšanu tiesību aktos un politikas dokumentos un iespējami samazinot to tiesību aktu skaitu, par kuriem apspriešanās nenotiek, tiktu stiprināta sociālo partneru iesaiste un uzlabota likumdošanas procesa kvalitāte. Sociālā dialoga padome veido institucionālu satvaru trīspusējam sociālajam dialogam. Tomēr 2020. gada aprīlī pieņemtās tiesību normas vājina sociālo partneru autonomiju Sociālā dialoga padomē un draud vēl vairāk pasliktināt sociālā dialoga efektivitāti valstī.

                  (27)

                  Polijai adresētie ieteikumi, kas izklāstīti šajā ieteikumā (“2020. gada valstij adresētie ieteikumi”), pievēršas Covid-19 pandēmijas sociālekonomiskās ietekmes novēršanai un ekonomikas atveseļošanas veicināšanai, taču 2019. gada valstij adresētie ieteikumi attiecās arī uz reformām, kuras ir būtiskas, lai risinātu strukturālās problēmas vidējā termiņā līdz ilgtermiņā. 2019. gada valstij adresētie ieteikumi nav zaudējuši aktualitāti un arī turpmāk tiks pārraudzīti visā nākamā gada Eiropas pusgadā. Tas ietver 2019. gada valstij adresētos ieteikumus, kas skar ar investīcijām saistīto ekonomikas politiku. Visi 2019. gada valstij adresētie ieteikumi būtu jāņem vērā kohēzijas politikas finansējuma stratēģiskajā plānošanā pēc 2020. gada, tostarp pašreizējās krīzes ietekmes mazināšanas pasākumos un izejas stratēģijās.

                  (28)

                  Eiropas pusgads nodrošina satvaru pastāvīgai ekonomikas un nodarbinātības politikas koordinēšanai Savienībā un tādējādi var veicināt ekonomikas ilgtspēju. Dalībvalstis savās 2020. gada valsts reformu programmās ir izvērtējušas progresu, kas gūts ANO ilgtspējīgas attīstības mērķu (IAM) īstenošanā. Nodrošinot 2020. gada valstij adresēto ieteikumu pilnīgu īstenošanu, Polija sekmēs progresu IAM sasniegšanā un dos ieguldījumu kopīgos pūliņos nodrošināt konkurētspējīgu ilgtspēju Savienībā.

                  (29)

                  Komisija 2020. gada Eiropas pusgada kontekstā ir veikusi Polijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2020. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2020. gada konverģences programmu, 2020. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti valstij adresētie ieteikumi, kas Polijai adresēti iepriekšējos gados. Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas nodrošināšanā Polijā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

                  (30)

                  Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2020. gada konverģences programmu, un tās atzinums (8) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā,

            AR ŠO IESAKA Polijai 2020. un 2021. gadā rīkoties šādi.

                  1.

                  Ievērojot Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējo izņēmuma klauzulu, veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai efektīvi vērstos pret Covid-19 pandēmiju, stiprinātu ekonomiku un atbalstītu tās turpmāko atveseļošanu. Kad to pieļaus ekonomiskie apstākļi, īstenot fiskālo politiku ar mērķi panākt piesardzīgu vidēja termiņa fiskālo stāvokli un nodrošināt parāda ilgtspēju, vienlaikus veicinot investīcijas. Uzlabot veselības aprūpes sistēmas izturētspēju, piekļūstamību un efektivitāti, tostarp, nodrošinot pietiekamus resursus un paātrinot e-veselības pakalpojumu ieviešanu.

                  2.

                  Mazināt krīzes ietekmi uz nodarbinātību, jo īpaši, veicinot elastīga un saīsināta darbalaika režīmu izmantošanu. Mērķtiecīgāk virzīt sociālos pabalstus un nodrošināt piekļuvi šiem pabalstiem tiem, kam tie ir vajadzīgi. Uzlabot digitālās prasmes. Turpināt veicināt uzņēmumu un valsts pārvaldes digitalizāciju.

                  3.

                  Turpināt centienus nodrošināt uzņēmumiem piekļuvi finansējumam un likviditāti. Pasteidzināt labā sagatavotības stadijā esošo publisko investīciju projektu īstenošanu un rosināt privātās investīcijas, lai sekmētu ekonomikas atveseļošanu. Koncentrēt investīcijas uz zaļo pārkārtošanos un digitālo pāreju, jo īpaši uz digitālo infrastruktūru, tīru un efektīvu enerģijas ražošanu un izmantošanu un ilgtspējīgu transportu, tādējādi veicinot pakāpenisku ekonomikas dekarbonizāciju, tostarp ogļu ieguves reģionos.

                  4.

                  Uzlabot investīciju vidi, jo īpaši, aizsargājot tiesu iestāžu neatkarību. Nodrošināt efektīvas sabiedriskās apspriešanas un sociālo partneru iesaistīšanu politikas veidošanas procesā.

         Briselē, 2020. gada 20. jūlijā

               Padomes vārdā –

               priekšsēdētāja

            J. KLOECKNER

         (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.).

         (3)  OV C 301, 5.9.2019., 123. lpp.

         (4)  Padomes Regula (EK) Nr. 1467/97 (1997. gada 7. jūlijs) par to, kā paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras īstenošanu (OV L 209, 2.8.1997., 6. lpp.).

         (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2020/460 (2020. gada 30. marts), ar kuru groza Regulas (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013 un (ES) Nr. 508/2014 attiecībā uz īpašiem pasākumiem, kas nepieciešami, lai piesaistītu investīcijas dalībvalstu veselības aprūpes sistēmās un citos to ekonomikas sektoros, reaģējot uz Covid-19 uzliesmojumu (Investīciju iniciatīva reaģēšanai uz koronavīrusu) (OV L 99, 31.3.2020., 5. lpp.).

         (6)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2020/558 (2020. gada 23. aprīlis), ar ko Regulas (ES) Nr. 1301/2013 un (ES) Nr. 1303/2013 groza attiecībā uz īpašiem pasākumiem, lai nodrošinātu ārkārtas elastību Eiropas strukturālo un investīciju fondu izmantošanā, reaģējot uz Covid-19 uzliesmojumu (OV L 130, 24.4.2020., 1. lpp.).

         (7)  Valdības neto primāros izdevumus veido kopējie valdības izdevumi, izņemot procentu izdevumus, izdevumus saistībā ar Savienības programmām, kas ir pilnībā izlīdzināti ar ienākumiem no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas saistībā ar bezdarbnieku pabalstu izdevumiem. Valsts finansētā bruto pamatkapitāla veidošanas līmenis ir izlīdzināts četru gadu laikposmā. Ir ņemti vērā tiesību aktos paredzētie diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu jomā ir atskaitīti.

         (8)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.