title: 2004/741/EK: Padomes Ieteikums (2004. gada 14. oktobris) par dalībvalstu nodarbinātības politikas īstenošanu

text:
               29.10.2004

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 326/47

      PADOMES IETEIKUMS

   (2004. gada 14. oktobris)
   par dalībvalstu nodarbinātības politikas īstenošanu
   (2004/741/EK)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 128. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropas Nodarbinātības stratēģijai pieder vadošā loma Lisabonas stratēģijas nodarbinātības un darba tirgus mērķu īstenošanā. Veiksmīga Lisabonas plāna īstenošana prasa, lai dalībvalstu nodarbinātības politika saskaņoti sekmētu trīs papildinošus un savstarpēji atbalstošus mērķus: pilnīgu nodarbinātību, kvalitāti un ražīgumu darbā un sociālo kohēziju un iekļaušanu. Šo mērķu sasniegšana prasa, lai turpmākas strukturālas reformas koncentrētos uz 10 galvenajām specifiskajām prioritātēm un uzlabotu vadību.

               (2)

               Eiropas Nodarbinātības stratēģija 2003. gadā ir uzsvērusi vidēja termiņa ievirzi un Nodarbinātības pamatnostādnēs ieteiktās politikas pilna apjoma īstenošanas nozīmi. Tādēļ Nodarbinātības pamatnostādnes jāpārskata tikai reizi trīs gados, kamēr starpposmā to atjaunināšanai jāpaliek stingri ierobežotai.

               (3)

               Padome 2004. gadā ar Lēmumu 2004/740/EK (1) bez izmaiņām pieņēma pamatnostādnes dalībvalstu nodarbinātības politikai.

               (4)

               Padome 2003. gada 22. jūlijā pieņēma Ieteikumu dalībvalstu nodarbinātības politikas īstenošanai (2). Dalībvalstu rīcības plānu novērtēšana, kuras rezultāti iekļauti Apvienotajā ziņojumā par nodarbinātību, 2003.–2004., parāda, ka dalībvalstis un sociālie partneri uz šiem Padomes ieteikumiem ir reaģējuši minimāli.

               (5)

               Eiropas Nodarbinātības darba grupa ieteica, ka ES būtu jāvēršas pie dalībvalstīm ar stingrākiem ieteikumiem. Prioritātēm vajadzētu būt darbinieku un uzņēmumu piemērošanās spēju palielināšanai; to cilvēku skaita palielināšanai, kuri pievienojas un paliek darba tirgū, padarot darbu par visiem pieejamu izvēli; lielākiem un efektīvākiem ieguldījumiem cilvēkkapitālā un mūžizglītībā; un reformu efektīvai īstenošanai, izmantojot labāku pārvaldību. Padome un Komisija atbalsta šo novērtējumu un ir ietvērušas Nodarbinātības darba grupas politikas norādes Apvienotajā ziņojumā par nodarbinātību.

               (6)

               Pamatu ES ieteikumiem valstu nodarbinātības politikas jomā 2004. gadā nodrošina analīze attiecībā uz to, kā īstenotas Pamatnostādnes, 2003. gada Padomes ieteikumi, kas ietverti Apvienotajā ziņojumā par nodarbinātību, kā arī vispārīgās un katrai valstij konkrētās politikas norādes, kas ietvertas Nodarbinātības darba grupas ziņojumā.

               (7)

               Uz jaunajām dalībvalstīm Nodarbinātības pamatnostādnes attiecas no to pievienošanās. Visas jaunās dalībvalstis pēdējos gados ir sniegušas ziņojumus par to, kā tiek īstenoti Kopējie novērtēšanas dokumenti (KND), kas attiecas uz Nodarbinātības pamatnostādnēm. Lai varētu sekmīgi pārkārtot savu ekonomiku, vairumam jauno dalībvalstu kopā ar sociālajiem partneriem tālāk jāattīsta savi centieni nodarbinātības politikas modernizēšanā. Tikpat būtiska kā jauns līdzsvars starp elastīgumu un drošību, pieaugoša dalība nodarbinātībā un ieguldījums cilvēkkapitālā ar mūžizglītības palīdzību ir arī vajadzība uzlabot darbaspēka veselību. Sociālā partnerība un nozīmīgi uzlabojumi valsts iestāžu administratīvajā jaudā vairumā jauno dalībvalstu joprojām ir izšķiroši, lai pilnībā īstenotu un prasmīgi izmantotu Eiropas Sociālā fonda palīdzību, kas ir galvenais instruments, lai ieguldītu cilvēkkapitālā un mūžizglītībā.

               (8)

               Eiropas Nodarbinātības darba grupas ziņojumā ietvertās norādes attiecībā uz konkrētām valstīm pilnībā atbilst KND īstenošanas ziņojumu izskatīšanai un var būt orientieris Nodarbinātības pamatnostādņu ieviešanai jaunajās dalībvalstīs,

         AR ŠO IESAKA, ka dalībvalstīm būtu jāveic pielikumā izklāstītās darbības, konkrēti uz tām atsaucoties. Šis ieteikums aizstāj Padomes 2003. gada 22. jūlija Ieteikumu.

      Luksemburgā, 2004. gada 14. oktobrī

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         P. VAN GEEL

      (1)  Sk. šī Oficiālā Vēstneša 45 lpp.

      (2)  OV L 197, 5.8.2003., 22. lpp.

      PIELIKUMS
      IETEIKUMI UN PRIORITĀTES ATTIECĪBĀ UZ KONKRĒTĀM VALSTĪM
      Visaktuālākais risināmais jautājums ir arvien vairāk un labāku darbavietu radīšana. Pavasara Eiropadome vispārējās nodarbinātības stratēģijas kontekstā uzsvēra, ka neatliekama uzmanība dalībvalstīm jāpievērš četriem galvenajiem jautājumiem: piemērošanās spējām, lielāka cilvēku skaita piesaistīšanai darba tirgum, nodarbinātības kvalitātes uzlabošanai un ieguldīšanai cilvēkkapitālā. Eiropadome uzsvēra arī to, ka izmaiņu atbalstam un aizstāvībai jāsniedzas ārpus valdību kompetences. Lai radītu šo atbalstu, Eiropadome aicināja dalībvalstis veidot reformu partnerattiecībās, iekļaujot tajās sociālos partnerus, pilsonisko sabiedrību un valsts iestādes atbilstoši katras valsts kārtībai un tradīcijām.
      Nodarbinātības, sociālās politikas, veselības un patērētāju lietu padomes galvenie ziņojumi, kas apstiprināja Nodarbinātības darba grupas novērtējumu un Apvienotā ziņojuma par nodarbinātību analīzi par pamatnostādņu un 2003. gada Padomes ieteikumu īstenošanu, parādīja, ka visām dalībvalstīm un sociālajiem partneriem nekavējoties jāizvirza šādas prioritātes:

                  —

                  palielināt darba ņēmēju un uzņēmumu piemērošanās spējas, tostarp veicinot elastīgumu, kas apvienots ar aizsardzību darba tirgū, modernizējot un paplašinot darba aizsardzības jēdzienu, maksimāli palielinot darba radošumu un paaugstinot produktivitāti,

                  —

                  piesaistīt un saglabāt arvien vairāk cilvēku darba tirgū un panākt, lai darbs kļūtu par patiesu iespēju visiem, tostarp: veidojot visaptverošas ar darbīgu novecošanu saistītas stratēģijas, turpmāku politikas uzlabošanu, lai palielinātu dalību darba tirgū, aktīvu darba tirgus politiku ar individuāliem pakalpojumiem visiem, kas meklē darbu, nodarbojoties ar “darbam jāatmaksājas” politiku, izmantojot gan finansiālus, gan nefinansiālus stimulus,

                  —

                  arvien efektīvāk ieguldīt cilvēkkapitālā un mūžizglītībā, tostarp sadalot izmaksas un atbildību starp valsts iestādēm, paplašinot apmācību piedāvājumu, īpaši tiem, kam visvairāk vajadzīgi mazkvalificēti un gados vecāki darba ņēmēji, un

                  —

                  nodrošināt efektīvāku reformu īstenošanu ar labākas pārvaldības palīdzību, tostarp veidojot reformu partnerattiecībās, lai mobilizētu sociālo partneru un dažādu ieinteresēto pušu atbalstu un līdzdarbošanos, kur tas ir lietderīgi, nosakot mērķus, lai atspoguļotu Eiropas līmeņa mērķus un nodrošinātu efektīvu valsts naudas līdzekļu izlietojumu, veicinot valsts darbības plānu lomu un paaugstinot to pārredzamību, stiprinot valsts īpašo ieteikumu lomu un attīstot efektīvāku savstarpējo izglītošanos.

            Šo prioritāšu ietvaros izklāstīti šādi katru valsti raksturojoši ieteikumi un prioritātes.
      KATRU VALSTI RAKSTUROJOŠI IETEIKUMI
      BEĻĢIJA
      Neskatoties uz pozitīvajām tendencēm laikā no 1997. gada, nodarbinātības līmenis Beļģijā saglabājas manāmi zemāks par ES vidējo un ir ievērojami zemāks par Lisabonas mērķiem. Gados vecāko darba ņēmēju nodarbinātības līmenis Beļģijā ir starp zemākajiem ES 25. Uzkrītoši zems ir nepilsoņu nodarbinātības līmenis. Pēc vairāku gadu nepārtraukta krituma bezdarba līmenis ir sācis celties. Pieaugušo iesaistīšanās izglītībā un apmācībā ir nemainīga bez uzlabošanās.
      Nodarbinātības darba grupas vērtējums un Apvienotā ziņojuma par nodarbinātību analīze par ES pamatnostādņu īstenošanu, kā arī Padomes 2003. gada ieteikumi pierāda, ka Beļģijai nekavējoties jāizvirza šādas prioritātes:

                  Palielināt darba ņēmēju un uzņēmumu piemērošanās spējas

                              —

                              labāk paredzēt un atbalstīt uzņēmumu pārkārtošanos, jo sevišķi štatu samazināšanas gadījumos,

                              —

                              tālāk samazināt neoficiāli algota darbaspēka izmaksas, jo īpaši zemu apmaksātajiem darba ņēmējiem, tādā veidā nodrošinot budžeta nostiprināšanu,

                              —

                              uzlabot sadarbību starp vietējiem nodarbinātības dienestiem, lai atbalstītu mobilitāti starp reģioniem.

                  Piesaistīt vairāk cilvēku darba tirgum un panākt, lai darbs kļūtu par patiesu iespēju visiem

                              —

                              pārskatīt nodokļu un pabalstu sistēmas, lai novērstu pastāvošos bezdarba slazdus, un, pārskatot pabalstu nosacījumus, nodrošināt atbilstošus finansiālus stimulus par aktīvu darba meklēšanu,

                              —

                              palielināt pieaugušo bezdarbnieku, maznodrošināto jauno cilvēku un imigrantu dalību nodarbinātības dienestu organizētajos pasākumos,

                              —

                              noteikt visaptverošu stratēģiju darbīgai novecošanai, iespējām piekļūt turpmākai apmācībai, elastīgas darba vides veicināšanai un efektīvai darba meklēšanai nenodarbinātajiem gados vecākajiem darba ņēmējiem, ieskaitot izšķiršanos samazināt plānus par priekšlaicīgu aiziešanu pensijā.

                  Arvien vairāk un efektīvāk ieguldīt cilvēkkapitālā un mūžizglītībā

                              —

                              rīkoties, lai samazinātu priekšlaicīgu aiziešanu no skolas,

                              —

                              pārraudzīt nesenos starpprofesionālos nolīgumus, lai palielinātu darba ņēmēju piedalīšanos apmācībā, īpašu uzmanību pievēršot darba ņēmējiem ar zemu kvalifikāciju.

            DĀNIJA
      Nodarbinātības līmenis Dānijā ir krietni augstāks par Lisabonas nodarbinātības plānā noteikto, arī attiecībā uz sievietēm un gados vecākiem darba ņēmējiem. Neskatoties uz neseno kāpumu, kas īpaši ietekmēja skolu beidzējus un pasliktināja situāciju ilgtermiņa bezdarbā, bezdarbs saglabājas nosacīti zems. Ņemot vērā augsto nodarbinātības līmeni, Dānijas galvenā prioritāte ir nodrošināt atbilstošu darba piedāvājumu ilgākā laika posmā.
      Nodarbinātības darba grupas vērtējums un Apvienotā ziņojuma par nodarbinātību analīze attiecībā uz ES pamatnostādņu īstenošanu, kā arī Padomes 2003. gada ieteikumi pierāda, ka Dānijai nekavējoties jāizvirza šādas prioritātes:

                  Palielināt darba ņēmēju un uzņēmumu piemērošanās spējas

                              —

                              tālāk samazināt vispārējo fiskālo spiedienu uz darbu nodrošinoša budžeta nostiprināšanu.

                  Piesaistīt vairāk cilvēku darba tirgum un panākt, lai darbs kļūtu par patiesu iespēju visiem

                              —

                              rīkoties saskaņā ar visaptverošu stratēģiju darbīgai novecošanai, tostarp atbilstošos gadījumos novērst finansiālu stimulēšanu priekšlaicīgai aiziešanai pensijā,

                              —

                              pārskatīt nodokļu un pabalstu sistēmas, lai samazinātu galējās nodokļu likmes un ierosinātu finansiālu stimulēšanu maznodrošināto grupām, tostarp nenodarbinātajiem un pasīvajiem, tādējādi rosinot strādāt,

                              —

                              pārraudzīt, kāda ietekme ir nesenajām reformām par imigrantu iekļaušanu darba tirgū, it sevišķi mēģinājumiem pārspīlēt nepieciešamās, darba prasībām atbilstošās reformas.

                  Arvien vairāk ieguldīt cilvēkkapitālā un mūžizglītībā

                              —

                              pārbaudīt tendences arodapmācībā sakarā ar neseno apmācību izmaksu pieaugšanu.

            VĀCIJA
      Vācijas nodarbinātības līmenis ir augstāks par ES vidējo līmeni, bet vēl aizvien ir krietni zemāks par Lisabonas plānā noteikto. Gados vecāko darba ņēmēju nodarbinātības līmenis atpaliek no plānotā. Sieviešu nodarbinātības līmenis pārsniedz ES vidējo līmeni, bet ir nemainīgs, bez uzlabošanās. Lai gan rādītāji reģionu vidū ir dažādi, visumā Vācijas darba tirgus ir ieguvis no ES ekonomiskās attīstības laikā no 1997. gada līdz 2000. gadam. Turpmākajos gados nodarbinātībā bijis kritums un bezdarbs palielinājies. Bezdarbs un jo īpaši ilgtermiņa bezdarbs saglabājas starp augstākajiem ES rādītājiem. Būtiskas reģionālas atšķirības pastāv starp valsts austrumu un rietumu daļām.
      Nodarbinātības darba grupas vērtējums un Apvienotā ziņojuma par nodarbinātību analīze attiecībā uz ES pamatnostādņu īstenošanu, kā arī Padomes 2003. gada ieteikumi pierāda, ka Vācijai nekavējoties jāizvirza šādas prioritātes:

                  Palielināt darba ņēmēju un uzņēmumu piemērošanās spējas

                              —

                              pārskatīt sociālo aizsardzību sistēmu finansēšanu, lai samazinātu neoficiālo darba algu izmaksas, tādā veidā nodrošinot budžeta nostiprināšanu,

                              —

                              aicināt, lai sociālie partneri uzņemtos saistības nepārtraukti atspoguļot atšķirības vietējā, reģionālā un nozaru ražīgumā un darba tirgus apstākļus algu noteikšanā, kā arī censties panākt turpmāku progresu darba laika elastīgumā un apmācības iespēju nodrošināšanā, izmantojot, piemēram, apmācību uzskaiti (skatīt Vispārīgo pamatnostādņu par dalībvalstu un Kopienas ekonomikas politiku (BEPG) 5. pamatnostādni),

                              —

                              sekmēt MVU attīstību, īpaši ar vienkāršākiem normatīviem un labāk pieejamu finansējumu; stiprināt uzņēmējdarbības kultūru, jo īpaši valsts austrumdaļā.

                  Piesaistīt vairāk cilvēku darba tirgum un panākt, lai darbs kļūtu par patiesu iespēju visiem

                              —

                              turpināt nodokļu un sociālo pabalstu sistēmu reformu, tādā veidā nodrošinot pietiekamu motivāciju, lai sāktu strādāt; uzmanīgi pārraudzīt un izvērtēt Harca un citas darba tirgus reformas, lai nodrošinātu, ka tālāk uzlabotos valsts nodarbinātības dienestu efektivitāte bezdarbnieku atbalstīšanā,

                              —

                              pārskatīt iespēju, ka nodokļi kavē sievietēm piedalīties darba tirgū; palielināt bērnu aprūpes iespējas, sevišķi valsts Rietumu daļā, un uzlabot atbilstību starp skolu stundu sarakstu un darba stundām; aicināt sociālos partnerus uzņemties savu atbildību par ievērojamu atšķirību samazināšanu dažādu dzimumu izpeļņā,

                              —

                              turpmāk izstrādāt visaptverošu stratēģiju darbīgai novecošanai, lai nodrošinātu, ka cilvēki neaiziet no darba, sevišķi pēc 60 gadu vecuma; papildus atbalstīt nepilnas slodzes darbu vīriešiem un palielināt apmācības pieejamību gados vecākajiem darba ņēmējiem,

                              —

                              nostiprināt centienus integrēt imigrantus.

                  Arvien vairāk un efektīvāk ieguldīt cilvēkkapitālā un mūžizglītībā

                              —

                              uzlabot darbaspēka izglītības līmeni un pastiprināt finansiālus stimulus, lai palielinātu piedalīšanos mūžizglītībā, īpaši attiecībā uz mazkvalificētiem, MVU strādājošiem darba ņēmējiem un gados vecākiem darba ņēmējiem,

                              —

                              turpināt duālās sistēmas modernizāciju; samazināt priekšlaicīgu aiziešanu no skolas.

            GRIEĶIJA
      Kaut gan pēdējā laikā darba vietu izveidošana ir palielinājusies, Grieķijā joprojām ir viens no zemākajiem nodarbinātības līmeņiem ES, īpaši sieviešu vidū, un sarūkošs, bet joprojām augsts bezdarba līmenis. Plaši izplatīts nedeklarēts darbs. Darba ražīgums ir ievērojami cēlies, tomēr tas joprojām ir zemā līmenī. Arī pieaugušo piedalīšanās apmācībās ir visai vāja, īpaši ņemot vērā darbaspējīgā vecuma iedzīvotāju zemo izglītības līmeni. Pēdējos gados pieaugošā imigrācija ir sekmējusi darba piedāvājumu.
      Nodarbinātības darba grupas vērtējums un Apvienotā pārskata par nodarbinātību analīze attiecībā uz ES pamatnostādņu īstenošanu, kā arī Padomes 2003. gada ieteikumi pierāda, ka Grieķijai nekavējoties jāizvirza šādas prioritātes:

                  Palielināt darba ņēmēju un uzņēmumu piemērošanās spējas

                              —

                              pilnībā ieviest apstiprināto darba tirgus reformu kopumu; turpmāk veicināt ieinteresētību par nepilna laika darbu un izveidot pagaidu darba aģentūras, lai tādējādi palielinātu darba sadales dažādību,

                              —

                              samazināt neoficiālo darba algu izmaksas, tādā veidā nodrošinot budžeta nostiprināšanu; strādāt pie tā, lai nomainītu nedeklarētu darbu par oficiālu darbu, uzlabojot standarta un nestandarta līgumu pievilcību darba devējiem un nodarbinātajiem un nostiprinot likuma izpildes iespējas,

                              —

                              sekmēt nodarbinātībai draudzīgāku uzņēmējdarbības vidi.

                  Piesaistīt vairāk cilvēku darba tirgum un panākt, lai darbs kļūtu par patiesu iespēju visiem

                              —

                              pastiprināt rīcību, kas paaugstinātu efektīvas darba tirgus politikas līmeni un iedarbību tādā līmenī, kas aptvertu lielāko daļu pasīvo nenodarbināto un bezdarbnieku,

                              —

                              paātrināt tādu efektīvu nodarbinātības dienestu izveidi visā valstī, kas piedāvā preventīvus un uz indivīdu vērstus pakalpojumus; uzlabot statistiskās pārraudzības sistēmas,

                              —

                              tālāk paaugstināt sieviešu motivāciju piedalīties darba tirgū, ieskaitot nepilna darba laika nodarbinātību; palielināt bērnu un citu apgādājamo aprūpes iespēju pieejamību un izmantošanas iespējas,

                              —

                              noteikt visaptverošu stratēģiju darbīgai novecošanai, lai nodrošinātu elastīgus darba līgumus un finansiālus stimulus, kas savukārt veicinātu, lai gados vecāki darba ņēmēji ilgāk paliktu nodarbināti un atbalstītu prasmju attīstīšanu.

                  Arvien vairāk ieguldīt cilvēkkapitālā un mūžizglītībā

                              —

                              samazināt priekšlaicīgu aiziešanu no skolas un pastiprināt izglītības nozīmi darba tirgū,

                              —

                              pārskatīt finansiālus stimulus, lai sekmētu mūžizglītību un palielinātu iesaistīšanos apmācībās, jo īpaši attiecībā uz mazkvalificētajiem iedzīvotājiem un imigrantiem.

            SPĀNIJA
      Laika posmā starp 1997. un 2002. gadu Spānijai bija augstākais nodarbinātības līmeņa pieaugums un augstākā bezdarba līmeņa samazināšanās starp dalībvalstīm. Tomēr bezdarbs joprojām ir augstāks par ES vidējo, kamēr nodarbinātības līmenis saglabājas krietni zemāks. Ņemot vērā lielās atšķirības starpreģionālajos rādītājos, pievēršanās reģionālajām atšķirībām joprojām ir prioritāra. Īpaši zema saglabājas sieviešu līdzdalība un gados vecāku darba ņēmēju nodarbinātības līmenis. Turklāt sevišķi liela cilvēku daļa (apmēram trešdaļa no darba ņēmējiem) joprojām ir nodarbināti, izmantojot terminētos līgumus. Darba ražīgums saglabājas zemā līmenī. Vispārējais zināšanu apgūšanas līmenis un pieaugušo līdzdalība apmācībā ir visai zema. Pēdējos gados darba piedāvājumu veicinājusi pieaugošā imigrācija.
      Nodarbinātības darba grupas vērtējums un Apvienotā pārskata par nodarbinātību analīze attiecībā uz ES pamatnostādņu īstenošanu, kā arī Padomes 2003. gada ieteikumi pierāda, ka Spānijai nekavējoties jāizvirza šādas prioritātes:

                  Palielināt darba ņēmēju un uzņēmumu piemērošanās spējas

                              —

                              stimulēt darba organizācijas modernizāciju, lai nostiprinātu produktivitāti un kvalitāti darbā,

                              —

                              pārskatīt noteiktos pamatnosacījumus, izveidojot darbiniekiem pievilcīgākus ilglaicīgos darba līgumus, un apkarot terminētu darba līgumu izmantošanu, tādā veidā vēršoties pret darba tirgus sadrumstalotību; palielināt pagaidu darba faktora pievilcību darba ņēmējiem; novērst šķēršļus nepilna darba laika darbam,

                              —

                              izmantot iespējas izpeļņas diferencēšanai saskaņā ar produktivitātes attīstību vietējā, reģionālā un nozares līmenī (skatīt BEPG 5. pamatnostādni).

                  Piesaistīt vairāk cilvēku darba tirgum un panākt, lai darbs kļūtu par patiesu iespēju visiem

                              —

                              paaugstināt finansiālos stimulus sievietēm, lai veicinātu viņu līdzdalību darba tirgū; palielināt bērnu un citu apgādājamo aprūpes iespēju pieejamību un izmantošanas iespējas,

                              —

                              nodrošināt lielāku efektīvu darba tirgus pasākumu pieejamību un iedarbību maznodrošinātajiem iedzīvotājiem, it īpaši gados jauniem cilvēkiem, cilvēkiem ar invaliditāti, imigrantiem un ilgstoši nenodarbinātajiem; pabeigt valsts nodarbinātības dienestu modernizāciju, ieskaitot statistiskās pārraudzības sistēmu; nostiprināt sadarbību starp reģionālajiem nodarbinātības dienestiem; un vērsties pret atlikušajiem šķēršļiem, kas traucē ģeogrāfiskajam kustīgumam,

                              —

                              noteikt visaptverošu stratēģiju darbīgai novecošanai, kas nodrošinātu elastīgus darba līgumus, finansiālos stimulus, kas motivētu gados vecākus darba ņēmējus ilgāk palikt nodarbinātiem un piedalīties apmācībā.

                  Arvien vairāk ieguldīt cilvēkkapitālā un mūžizglītībā

                              —

                              samazināt priekšlaicīgu aiziešanu no skolas un nodrošināt kvalitāti un terciārās izglītības nozīmi darba tirgū,

                              —

                              nostiprināt finansiālus stimulus mūžizglītībai, lai tādējādi palielinātu līdzdalību tajā un jo īpaši mazkvalificēto darba ņēmēju līdzdalību.

            FRANCIJA
      Francijā vispārējais nodarbinātības līmenis ir zem ES vidējā līmeņa. Gados vecāku darba ņēmēju (55–64 gadu vecu) nodarbinātības līmenis ir viens no zemākajiem ES. Laikā no 1997. gada līdz 2000. gadam bezdarbs ievērojami kritās, bet atkal ir cēlies sakarā ar ekonomikas palēnināšanos. Bezdarbs saglabājas starp augstākajiem ES, un īpaši augsts tas ir jauniem cilvēkiem (15–24 gadus veciem). Nepilsoņu nodarbinātības līmenis ir uzkrītoši zems, sevišķi sievietēm. Terminēto darba līgumu daļa turpina pārsniegt ES 15 vidējo, turpretim pieaugušo līdzdalība izglītībā un apmācībās saglabājas tik tikko zem vidējā.
      Nodarbinātības darba grupas vērtējums un Apvienotā pārskata par nodarbinātību analīze attiecībā uz ES pamatnostādņu īstenošanu, kā arī Padomes 2003. gada ieteikumi pierāda, ka Francijai nekavējoties jāizvirza šādas prioritātes:

                  Palielināt darba ņēmēju un uzņēmumu piemērošanās spējas

                              —

                              veicināt ar terminēto darba līgumu nodarbināto cilvēku pāreju uz ilglaicīgajiem darba līgumiem, lai tādējādi izvairītos no darba tirgus sadrumstalotības un palielinātu iespējas palikt un progresēt darba tirgū,

                              —

                              izstrādāt efektīvāku sistēmu pārkārtošanās pārskatīšanai un organizēšanai,

                              —

                              veicināt uzņēmējdarbībai draudzīgu vidi, lai attīstītu MVU, un pārraudzīt, kā virzās pieaugošais uzņēmējdarbību uzsākušo skaits.

                  Piesaistīt vairāk cilvēku darba tirgum un panākt, lai darbs kļūtu par patiesu iespēju visiem

                              —

                              pārraudzīt pensijas reformas iespaidu uz pensijā došanās vecumu un izstrādāt visaptverošu stratēģiju darbīgai novecošanai, lai, piemērojot darba apstākļus, saglabātu gados vecākus darba ņēmējus ilgāk nodarbinātus, kā arī nodrošināt plašāku pieejamību apmācībām un izšķiršanos samazināt plānus par priekšlaicīgu aiziešanu pensijā,

                              —

                              uzlabot nodarbinātības dienestu sadarbību, lai nostiprinātu katram cilvēkam atsevišķu pakalpojumu piedāvājumu; radīt efektīvu piekļūšanu darbam un apmācībai nenodarbinātajiem gados jauniem cilvēkiem un imigrantiem, it īpaši sievietēm,

                              —

                              nodrošināt atbilstošu nesenās bezdarba apdrošināšanas sistēmas reformas izvērtēšanu un garantēt, ka tā atbilst prasībām un ir efektīva darba meklēšanai.

                  Arvien vairāk ieguldīt cilvēkkapitālā un mūžizglītībā

                              —

                              nodrošināt, lai sociālo partneru vienošanās par arodapmācību un tiesības uz apmācību visu darba ņēmēja mūžu rada tās iedzīvotāju daļas palielināšanos, kuri ir iesaistīti apmācībā, īpaši uzmanību pievēršot mazkvalificētajiem un MVU strādājošajiem darba ņēmējiem,

                              —

                              samazināt priekšlaicīgu skolas pamešanu; sekmēt un atbalstīt plašāku un vieglāku piekļūšanu apmācībai kā māceklim.

            ĪRIJA
      Īrija kopš 1997. gada ir ievērojami progresējusi nodarbinātības un ražīguma rezultātu ziņā. Kopējais nodarbinātības līmenis ir cēlies no 56,1 % līdz 65,3 %, turpretī bezdarbs ir krities gandrīz par divām trešdaļām un ilgtermiņa bezdarbs - no 5,6 % līdz 1,3 %. Uzlabojusies sieviešu līdzdalība darbaspēka resursos, bet joprojām pastāv nozīmīga atšķirība starp sieviešu un vīriešu nodarbinātības līmeņiem, un tāpat liela atšķirība pastāv dzimumu izpeļņā. Darbaspēka trūkums joprojām ir problēma, lai gan pieaugošā imigrācija to ir mazinājusi. Nozīmīgs Īrijas panākumu faktors ir tās spēja piesaistīt tiešas ārvalstu investīcijas. Svarīgi faktori ir arī sociālā sadarbība, Īrijas nodokļu sistēma, labi sakārtota vide un ieguldījumi cilvēkkapitālā.
      Nodarbinātības darba grupas vērtējums un Apvienotā pārskata par nodarbinātību analīze attiecībā uz ES pamatnostādņu īstenošanu, kā arī Padomes 2003. gada ieteikumi pierāda, ka Īrijai nekavējoties jāizvirza šādas prioritātes:

                  Piesaistīt vairāk cilvēku darba tirgum un panākt, lai darbs kļūtu par patiesu iespēju visiem

                              —

                              palielināt iespēju piekļūt aktīvā darba tirgus pasākumiem vēl lielākai daļai nenodarbināto un pasīvo iedzīvotāju un nodrošināt šo pasākumu efektivitāti,

                              —

                              palielināt bērnu aprūpes iespēju nodrošinājumu un pieejamību un steidzami rīkoties, lai risinātu cēloņus dzimumu izpeļņas atšķirībām.

                  Arvien vairāk ieguldīt cilvēkkapitālā un mūžizglītībā

                              —

                              īstenot saskaņotu mūžizglītības stratēģiju, lai samazinātu priekšlaicīgu skolas pamešanu un palielinātu līdzdalību apmācībās, īpaši attiecībā uz mazkvalificētiem un gados vecākiem darba ņēmējiem.

            ITĀLIJA
      Neskatoties uz vājajiem ekonomikas apstākļiem, nodarbinātības līmenis turpina palikt pozitīvs un kopš 1997. gada apliecina uzlabošanos. Tomēr nodarbinātības līmenis joprojām ir viens no zemākajiem ES. Arī sieviešu līdzdalība un gados vecāku darba ņēmēju nodarbinātības līmenis saglabājas kā viens no zemākajiem ES 25. Pēdējā laikā samazinājies bezdarbs, tomēr tas joprojām ir augstāks par ES 15 vidējo rādītāju. Salīdzinot 5 % lielo bezdarbu centrālajā ziemeļu daļā ar 18 % bezdarbu dienvidos, prioritāra ir pievēršanās būtiskām reģionālām atšķirībām. Nedeklarēts darbs joprojām ir īpaši svarīga problēma, pat ja ir sakārtots nodarbinātības stāvoklis 700 000 imigrantiem. Vispārējais zināšanu apgūšanas līmenis un līdzdalība apmācībās saglabājas sevišķi zema.
      Nodarbinātības darba grupas vērtējums un Apvienotā pārskata par nodarbinātību analīze attiecībā uz ES pamatnostādņu īstenošanu, kā arī Padomes 2003. gada ieteikumi pierāda, ka Itālijai nekavējoties jāizvirza šādas prioritātes:

                  Palielināt darba ņēmēju un uzņēmumu piemērošanās spējas

                              —

                              uzmanīgi sekot noteiktajām reformām, kuru nolūks ir samazināt neatbilstību starp ilglaicīgajiem un terminētajiem līgumiem un darba tirgus sadrumstalotību; uzlabot bezdarba apdrošināšanas līmeni, nodrošinājumu un efektivitāti,

                              —

                              tālāk samazināt neoficiāli algota darba izmaksas, jo īpaši zemu apmaksātajiem darba ņēmējiem, tādā veidā nodrošinot budžeta nostiprināšanu; veikt vairāk pasākumu, lai pārmainītu nedeklarēto darbu par oficiālu darbu, novēršot nodokļu bremzējošo ietekmi un uzlabojot likuma ieviešanas iespējas,

                              —

                              aicināt sociālos partnerus pārskatīt algu izmaksas sistēmas, ņemot vērā reģionālā darba tirgus atšķirības (skatīt BEPG 5. pamatnostādni).

                  Piesaistīt vairāk cilvēku darba tirgum un panākt, lai darbs kļūtu par patiesu iespēju visiem

                              —

                              kopā ar reģionālajām pārvaldes iestādēm nodrošināt efektīvu nodarbinātības dienestu attīstību visā valstī un ieviest sadarbību starp valsts un privātajiem pakalpojumu sniedzējiem; palielināt piekļūšanas iespējas efektīviem individualizētiem pakalpojumiem un palielināt plānus par līdzdalību aktīvajā darba tirgū, jo īpaši dienvidos; pievērst pastiprinātu uzmanību gados jauno, maznodrošināto un mazkvalificēto nodarbināto stāvoklim; nekavējoties ieviest visu valsti aptverošu, datorizētu darba tirgus informācijas sistēmu,

                              —

                              palielināt bērnu un citu apgādājamo aprūpes iespēju nodrošinājumu un pieejamību, īpaši bērniem, kas jaunāki par trīs gadiem, lai tādējādi veicinātu sieviešu līdzdalību darba tirgū, ieskaitot darbos uz nepilnu laiku,

                              —

                              izstrādāt plānotu darbīgas novecošanas stratēģiju un nodrošināt, ka paredzētās reformas nodrošina attiecīgus finansiālus stimulus, lai tādējādi noturētu darba ņēmējus nodarbinātības apritē un novērstu priekšlaicīgu aiziešanu pensijā.

                  Arvien vairāk ieguldīt cilvēkkapitālā un mūžizglītībā

                              —

                              pārraudzīt nesenās reformas un pārliecināties, ka tās paaugstina darbaspēka vispārējo zināšanu apgūšanas līmeni, samazina priekšlaicīgu skolas pamešanu un palielina terciārās izglītības nozīmi darba tirgū, tādējādi atvieglojot pāreju darbā,

                              —

                              nodrošināt efektīvus finansiālus stimulus mūžizglītībai un kopā ar sociālajiem partneriem palielināt līdzdalību apmācībā – galvenokārt mazkvalificētā darbaspēka līdzdalību, tai skaitā balstoties uz starpprofesiju fondu efektīvu veidošanu.

            LUKSEMBURGA
      Luksemburgas nodarbinātības līmenis ir tuvs ES vidējam līmenim, bet tomēr tas ir zem ES plānotā. Saglabājas zems bezdarbs, un ilglaicīga bezdarba līmenis ir viens no zemākajiem ES.
      Tomēr ekonomiskais sprādziens 1990. gadu beigās nav izraisījis visaptverošu nodarbinātības līmeņa celšanos. Jaunas darbavietas galvenokārt aizņēmuši pārrobežu strādnieki un sievietes, kamēr nodarbinātība gados vecākiem darba ņēmējiem saglabājās ļoti zemā līmenī. Līdzdalība izglītībā un apmācībās saglabājas zem ES 15 vidējā rādītāja.
      Nodarbinātības darba grupas vērtējums un Apvienotā pārskata par nodarbinātību analīze attiecībā uz ES pamatnostādņu īstenošanu, kā arī Padomes 2003. gada ieteikumi pierāda, ka Luksemburgai nekavējoties jāizvirza šādas prioritātes:

                  Palielināt darba ņēmēju un uzņēmumu piemērošanās spējas

                              —

                              atbalstīt jaunas uzņēmējdarbības uzsākšanu un veicināt uzņēmējdarbības apmācību, lai aicinātu izveidot alternatīvas darba vietas.

                  Piesaistīt vairāk cilvēku darba tirgum un panākt, lai darbs kļūtu par patiesu iespēju visiem

                              —

                              izveidot visaptverošu stratēģiju darbīgai novecošanai, īpaši privātajā sektorā, un atbalstīt nesenos finansiālos stimulus, lai darba ņēmējus ilgāk saglabātu nodarbinātības apritē, izšķiroties samazināt plānus par priekšlaicīgu aiziešanu pensijā,

                              —

                              veicināt uz darbu orientētus risinājumus cilvēkiem, kuri ietilpst invaliditātes grupās un ir darbaspējīgi,

                              —

                              uzlabot pakalpojumus, kas nodrošina labāku darba un personiskās dzīves sabalansēšanu, un iedrošināt sievietes atgriezties darbā pēc ilga laika posma ārpus darba tirgus; rīkoties, lai risinātu dzimumu izpeļņas atšķirību cēloņus.

                  Arvien vairāk ieguldīt cilvēkkapitālā un mūžizglītībā

                              —

                              nodrošināt efektīvu pamata noteikumu ieviešanu apmācību turpināšanai ar nolūku nostiprināt finansiālus stimulus mūžizglītībai un palielināt līdzdalību apmācībā, īpaši attiecībā uz mazkvalificēto darbaspēku,

                              —

                              pārskatīt vispārējo mūžizglītības sistēmu, lai panāktu labāku saskaņu starp izglītības un apmācības sistēmām un samazinātu priekšlaicīgu aiziešanu no skolas.

            NĪDERLANDE
      Lai gan sieviešu un vīriešu nodarbinātības līmenis krietni pārsniedz Lisabonas mērķos noteiktos, imigrantu nodarbinātības līmenis joprojām ir zems. Darba tirgum raksturīgs izcili augsts nepilnas slodzes darba līmenis (apmēram 44 % no darba ņēmējiem) un liels to cilvēku skaits, kuri saņem invaliditātes pabalstus. Gados vecāku darba ņēmēju nodarbinātības līmenis pārsniedz ES vidējo, bet tas tomēr ir zemāks par ES plānos noteikto. Kopš 2001. gada ievērojami audzis bezdarbs, kaut gan tas joprojām ir viens no zemākajiem ES. Valdība un sociālie partneri 2003. gada rudenī parakstīja vienošanos, kas, cita starpā, ietver algu pieauguma iesaldēšanu 2004. un 2005. gadā.
      Nodarbinātības darba grupas vērtējums un Apvienotā pārskata par nodarbinātību analīze attiecībā uz ES pamatnostādņu īstenošanu, kā arī Padomes 2003. gada ieteikumi pierāda, ka Nīderlandei nekavējoties jāizvirza šādas prioritātes:

                  Palielināt darba ņēmēju un uzņēmumu piemērošanās spējas

                              —

                              īstenot un uzmanīgi sekot algu pieaugumam saskaņā ar “rudens vienošanos” starp valdību un sociālajiem partneriem (skatīt BEPG 5. pamatnostādni).

                  Piesaistīt vairāk cilvēku darba tirgum un panākt, lai darbs kļūtu par patiesu iespēju visiem

                              —

                              veikt sistemātiskas darba spēju pārbaudes cilvēkiem, kuri saņem invaliditātes pabalstus, un palīdzēt darba spējīgajiem atrast piemērotu darbu un sagatavoties tam; pievērst īpašu uzmanību tām invaliditātes cilvēku grupām, kuras ir visvairāk pārstāvētas, piemēram, tādām kā sievietes, kas jaunākas par 40 gadiem,

                              —

                              pastiprināt preventīvu pieeju pieaugušajiem; uzlabot pastāvošo pasākumu efektivitāti un to pieejamību sociālo pabalstu saņēmējiem un cilvēkiem ar lielāko pasivitātes risku; sekmēt imigrantu integrāciju,

                              —

                              apvienot priekšlaicīgas pensionēšanās plānu novēršanu ar finansiāliem stimuliem, lai tādējādi darba ņēmējus ilgāk paturētu darbā un apmācībās, īpaši mazkvalificētos, gados vecākus darba ņēmējus,

                              —

                              veicināt pāreju no nepilnas slodzes darbiem uz pilnas slodzes darbiem; steidzami rīkoties, lai risinātu cēloņus dzimumu izpeļņas atšķirībām; palielināt bērnu aprūpes pieejamību.

                  Arvien vairāk ieguldīt cilvēkkapitālā un mūžizglītībā

                              —

                              rīkoties, lai samazinātu priekšlaicīgu skolas pamešanu; pastiprināt finansiālus stimulus, lai attīstītu mūžizglītību un palielinātu līdzdalību apmācībās, īpaši attiecībā uz mazkvalificētajiem un pasīvajiem.

            AUSTRIJA
      Kopumā Austrija ir sasniegusi augstu nodarbinātības līmeni un samērā augstu sieviešu nodarbinātības līmeni, kas atbilst Lisabonas mērķos noteiktajam. Bezdarbs ir viens no zemākajiem ES. Nozīmīga loma darba organizācijas modernizēšanā, darba likumdošanas uzlabošanā un apmierinošas algu attīstības nodrošināšanā ir sociālajai partnerībai. Tomēr īpaši zems ir gados vecāko darba ņēmēju nodarbinātības līmenis. Nodarbinātības pieaugums ir palēninājies, un bezdarbs sācis pieaugt. Pieaugušo dalība izglītībā un apmācībā ir zemāka par ES vidējo. Dzimumu darba algu atšķirības saglabājas kā vienas no augstākajām ES.
      Nodarbinātības darba grupas vērtējums un Apvienotā pārskata par nodarbinātību analīze attiecībā uz ES pamatnostādņu īstenošanu, kā arī Padomes 2003. gada ieteikumi pierāda, ka Austrijai nekavējoties jāizvirza šādas prioritātes:

                  Palielināt darba ņēmēju un uzņēmumu piemērošanās spējas

                              —

                              pārraudzīt un nepieciešamības gadījumā papildināt reformas par izstāšanās pabalsta tiesību aktu un plānoto tiesību ieviešanu uz bezdarba pabalstu pašnodarbinātajiem, tādējādi paaugstinot profesionāļu kustīguma līmeni.

                  Piesaistīt vairāk cilvēku darba tirgum un panākt, lai darbs kļūtu par patiesu iespēju visiem

                              —

                              izstrādāt visaptverošu stratēģiju darbīgai novecošanai, kas ietvertu plānu par iespējām samazināt priekšlaicīgu aiziešanu pensijā, finansiālu stimulu paplašināšanu gados vecāku cilvēku saglabāšanai darbā, it īpaši attiecībā uz gados vecākām sievietēm; pārraudzīt pensijas sistēmas pārskatīšanas ietekmi uz faktisko pensionēšanās vecumu un progresu valsts mērķu virzienā,

                              —

                              rīkoties, lai novērstu dzimuma izpeļņu atšķirību iemeslus; palielināt bērnu aprūpes iespēju nodrošinājumu un pieejamību, izvērtēt pašreizējās bērnu aprūpes pabalstu shēmas ietekmi uz sieviešu nodarbinātības līmeni un kvalitāti.

                  Arvien vairāk ieguldīt cilvēkkapitālā un mūžizglītībā

                              —

                              pārskatīt finansiālos stimulus, lai palielinātu līdzdalību apmācībā, īpaši attiecībā uz mazkvalificētajiem un imigrantiem.

            PORTUGĀLE
      Portugāle ir tuvu tam, lai sasniegtu Lisabonas mērķi par vispārējo nodarbinātību, un nedaudz pārsniedz nodarbinātības mērķi sievietēm un gados vecākajiem darba ņēmējiem. Nesenā ekonomiskās attīstības palēnināšanās ir izsaukusi bezdarba palielināšanos, lai gan tas ir samērā zemā līmenī, salīdzinot ar ES vidējo līmeni. Ražīguma līmenis, vispārējie zināšanu apgūšanas un apmācības pieejamības līmeņi saglabājas visai zemi. Turklāt liela daļa iedzīvotāju (vairāk nekā 20 %) ir nodarbināti ar terminētiem līgumiem. Pēdējos gados darba piedāvājumu sekmējusi pieaugusī imigrācija.
      Nodarbinātības darba grupas vērtējums un Apvienotā pārskata par nodarbinātību analīze attiecībā uz ES pamatnostādņu īstenošanu, kā arī Padomes 2003. gada ieteikumi pierāda, ka Portugālei nekavējoties jāizvirza šādas prioritātes:

                  Palielināt darba ņēmēju un uzņēmumu piemērošanās spējas

                              —

                              sekmēt darba organizācijas modernizāciju, lai tādējādi nostiprinātu ražīgumu un kvalitāti darbā,

                              —

                              balstoties uz jauno Darba likumu kodeksu, padarīt ilgtermiņa līgumus pievilcīgākus darba devējiem un darbiniekiem un pretoties darba tirgus sadrumstalotībai,

                              —

                              izveidot efektīvāku pārkārtošanās plānošanas un organizēšanas sistēmu.

                  Piesaistīt vairāk cilvēku darba tirgum un panākt, lai darbs kļūtu par patiesu iespēju visiem

                              —

                              pastiprināt aktīvā darba tirgus pasākumus nenodarbinātajiem un pasīvajiem un pārliecināties par to efektivitāti; pastiprināt imigrantu integrēšanas centienus,

                              —

                              rīkoties, lai novērstu dzimumu izpeļņas atšķirību iemeslus privātajā sektorā, un palielināt aprūpes iespēju pieejamību bērniem un citiem apgādājamajiem,

                              —

                              izstrādāt visaptverošu stratēģiju darbīgai novecošanai, kas ietvertu plānu par iespējām samazināt priekšlaicīgu aiziešanu pensijā, palielinātu apmācības pieejamību un nodrošinātu atbilstošu darba vidi.

                  Arvien vairāk ieguldīt cilvēkkapitālā un mūžizglītībā

                              —

                              nodrošināt, lai valsts mūžizglītības stratēģijas rezultāts būtu kopējā darba ņēmēju zināšanu apgūšanas līmeņa celšanās, mūžizglītības finansiālo stimulu nostiprināšana un pieaugoša līdzdalība apmācībās, īpaši attiecībā uz mazkvalificētajiem,

                              —

                              samazināt priekšlaicīgu aiziešanu no skolas un nostiprināt terciārās izglītības nozīmi darba tirgū.

            SOMIJA
      Somija ir tuvu vispārējam nodarbinātības līmeņa mērķim, un tā pārsniedz sieviešu nodarbinātības līmeņa mērķi. Pēdējā desmitgadē tā ir panākusi lielu pieaugumu gados vecāku darba ņēmēju iesaistīšanā, tuvojoties ES mērķim par gados vecākiem darba ņēmējiem. Bezdarba līmenis ir augstāks par ES vidējo, un īpaši augsts tas ir gados jauniem cilvēkiem.
      Nodarbinātības darba grupas vērtējums un Apvienotā pārskata par nodarbinātību analīze attiecībā uz ES pamatnostādņu īstenošanu, kā arī Padomes 2003. gada ieteikumi pierāda, ka Somijai nekavējoties jāizvirza šādas prioritātes:

                  Palielināt darba ņēmēju un uzņēmumu piemērošanās spējas

                              —

                              samazināt ārpusalgas darba izmaksas zemu apmaksātajiem, toties saglabājot stabilas valsts finanses.

                  Piesaistīt vairāk cilvēku darba tirgum un panākt, lai darbs kļūtu par patiesu iespēju visiem

                              —

                              pārraudzīt neseno reformu par aktīvā darba tirgus politikas iespaidu uz strukturālo bezdarbu un būtiskajām reģionālajām atšķirībām; ieviest īpašus pasākumus, lai sekmētu maznodrošinātu, gados jaunu cilvēku, cilvēku ar invaliditāti un imigrantu aktivizāciju un integrāciju,

                              —

                              tālāk pārveidot nodokļu un pabalstu sistēmas, lai novērstu bezdarba slazdus,

                              —

                              sekot darbīgas novecošanās valsts stratēģijai, uzlabojot darba apstākļus, piemaksas un nodrošinot apmācību mazkvalificētajiem un gados vecākajiem darba ņēmējiem.

                  Arvien vairāk ieguldīt cilvēkkapitālā un mūžizglītībā

                              —

                              rīkoties, lai samazinātu pāragru aiziešanu no skolas un pastiprinātu apmācību mazkvalificētajiem.

            ZVIEDRIJA
      Zviedrija pārsniedz visus ES nodarbinātības mērķus, tostarp tos, kas attiecas uz sievietēm un gados vecākiem darba ņēmējiem. Kopējais bezdarba līmenis ir apmēram 5 %. Jāatbalsta centieni izvairīties no darba piedāvājuma ierobežojumiem. Ņemot vērā iedzīvotāju novecošanos, būs nepieciešamība uzturēt darba piedāvājumu, izmantojot potenciālos darbaspēka avotus imigrantu, gados jauno un ilgstoši slimo vidū un uzlabojot darba finansiālos stimulus.
      Nodarbinātības darba grupas vērtējums un Apvienotā pārskata par nodarbinātību analīze attiecībā uz ES pamatnostādņu īstenošanu, kā arī Padomes 2003. gada ieteikumi pierāda, ka Zviedrijai nekavējoties jāizvirza šādas prioritātes:

                  Palielināt darba ņēmēju un uzņēmumu piemērošanās spējas

                              —

                              veicināt MVU attīstību, īpaši samazinot administratīvo slodzi.

                  Piesaistīt vairāk cilvēku darba tirgum un panākt, lai darbs kļūtu par patiesu iespēju visiem

                              —

                              pievērsties ilgtermiņa slimības atvaļinājumos esošo cilvēku pieaugošajam skaitam, piedāvājot uz darbu orientētus risinājumus un uzlabojot darba apstākļus,

                              —

                              novērst atlikušos bezdarba un pasivitātes slazdus,

                              —

                              uzmanīgi sekot tās rīcības rezultātiem, kas veikta, lai integrētu imigrantus darbaspēka jomā.

                  Arvien vairāk ieguldīt cilvēkkapitālā un mūžizglītībā

                              —

                              samazināt pāragru aiziešanu no skolas un palielināt apmācības pieejamību mazkvalificētajiem un pasīvajiem; pievērsties topošo vājo vietu un kvalifikācijas neatbilstībai zemas un vidējas kvalifikācijas nozarēs.

            APVIENOTĀ KARALISTE
      Apvienotā Karaliste pārsniedz visus nodarbinātības mērķus, tostarp tos, kas attiecas uz sievietēm un gados vecākiem darba ņēmējiem. Neskatoties uz globālās ekonomikas attīstības palēnināšanos, nodarbinātības līmenis ir saglabājies diezgan stabils, un bezdarba līmenis ir krietni zem ES vidējā. Tomēr noteiktās sabiedrības aprindās un starp konkrētām grupām pastāv ekonomiskās pasivitātes koncentrācija un mazākā apmērā arī bezdarbs. Ražīguma līmenis, īpaši attiecībā pret nostrādātajām stundām, saglabājas salīdzinoši zems. Daļēji tas ir saistīts ar pārsvarā zemas kvalifikācijas darbaspēku, ieskaitot nepietiekamu pamatkvalifikāciju. Dzimumu izpeļņas atšķirības saglabājas vienas no augstākajām ES.
      Nodarbinātības darba grupas vērtējums un Apvienotā pārskata par nodarbinātību analīze attiecībā uz ES pamatnostādņu īstenošanu, kā arī Padomes 2003. gada ieteikumi pierāda, ka Apvienotajai Karalistei nekavējoties jāizvirza šādas prioritātes:

                  Palielināt darba ņēmēju un uzņēmumu piemērošanās spējas

                              —

                              nodrošināt, ka algu paaugstināšanās nepārsniedz ražīguma attīstību (skatīt BEPG 3. pamatnostādni).

                  Piesaistīt vairāk cilvēku darba tirgum un panākt, lai darbs kļūtu par patiesu iespēju visiem

                              —

                              nodrošināt, ka aktīvā darba tirgus politika un pabalstu sistēmas novērš kvalifikācijas kritumu un veicina darba kvalitāti, uzlabojot finansiālos stimulus un atbalstot ilgtspējīgu pasīvo un nenodarbināto cilvēku integrāciju un attīstību darba tirgū; pievērsties pieaugošajam to cilvēku skaitam, kuri pieprasa slimības vai invaliditātes pabalstus, un īpašu uzmanību veltīt vientuļajiem vecākiem un cilvēkiem, kuri dzīvo trūcīgos rajonos,

                              —

                              uzlabot bērnu un citu apgādājamo aprūpes iespēju nodrošinājumu un pieejamību, vairot apmācības iespējas nepilnu slodzi strādājošām sievietēm ar zemu izpeļņu un steidzami rīkoties, lai risinātu dzimumu izpeļņas atšķirības problēmas.

                  Arvien vairāk ieguldīt cilvēkkapitālā un mūžizglītībā

                              —

                              īstenot nacionālas un reģionālas kvalifikācijas stratēģijas, lai nodrošinātu labākus finansiālos stimulus mūžizglītībai un tādējādi paaugstinātu ražīgumu un kvalitāti darbā; likt īpašu uzsvaru uz darbaspēka lasīt un rakstītprasmes un skaitītprasmes uzlabošanu, jo īpaši uz 16-19 gadu vecu un mazkvalificētu cilvēku līdzdalību un sasniegumiem, jo sevišķi to, kas strādā trūcīgi apmaksātos darbos.

            JAUNO DALĪBVALSTU PRIORITĀTES
      KIPRA
      Nodarbinātības līmenis Kiprā ir krietni augstāks par ES 15 vidējo, un bezdarba līmenis ir zems. Ārzemju strādnieku daļa, kuri bieži tiek nodarbināti kā pagaidu strādnieki, gadu gaitā ir nozīmīgi palielinājusies, reaģējot uz darba tirgus vajadzībām.

                  Palielināt darba ņēmēju un uzņēmumu piemērošanās spējas

                              —

                              Kiprai īpašs uzdevums ir palielināt jauninājumu apjomu un dažādot pakalpojumu nozari.

                  Piesaistīt vairāk cilvēku darba tirgum un panākt, lai darbs kļūtu par patiesu iespēju visiem

                              —

                              lai gan sieviešu līdzdalība Kiprā ir augstāka par ES vidējo rādītāju, vēl ir daudz darāmā, lai novērstu dzimumu atšķirības. Pasākumiem jāattiecas uz aprūpes iespēju uzlabošanu, sieviešu plašāku piedalīšanos apmācībās un veidu, kā palielināt nepilnas slodzes darba pievilcību,

                              —

                              lielu nodarbināto iedzīvotāju daļu veido ārzemju darba ņēmēji, kuri tiek nodarbināti kā pagaidu strādnieki. Tas ir iemesls, lai pārskatītu politiku, kas attiecas uz ārzemju darba ņēmēju nodarbinātību, ņemot vērā gan viņu ieguldījumu darba tirgus elastīgumā, gan imigrantu darba ņēmēju tiesības un iespējas,

                              —

                              jāpastiprina preventīvi un aktīvi darba tirgus pasākumi, lai tie atbilstu atsevišķām vajadzībām un aptvertu lielāku daļu nenodarbināto un darba nespējīgo cilvēku, kā arī gados vecākus darba meklētājus un sievietes. Prioritāte ir arī valsts nodarbinātības dienestu nostiprināšana un modernizēšana.

                  Arvien vairāk ieguldīt cilvēkkapitālā un mūžizglītībā

                              —

                              balstoties uz izglītības reorganizāciju, kas notiek kopš 2000. gada, Kiprai ir nepieciešams izstrādāt vispārēju nacionālu mūžizglītības stratēģiju. Tai vajadzētu veicināt skolēnu atbiruma samazināšanu, uzlabojot saistību starp sākotnējo izglītību un tālāko apmācību, kā arī nodrošināt lielāku līdzdalību apmācībā.

            ČEHIJAS REPUBLIKA
      Nodarbinātības līmenis Čehijas Republikā ir nedaudz augstāks par ES 15 vidējo. Bezdarbs ir apmēram tāds pats kā vidēji ES 15, bet kopš 1990-to gadu vidus tas lēnām pieaug. Gados vecāku darba ņēmēju nodarbinātības līmenis ir tuvu ES vidējam līmenim, tomēr, ņemot vērā likumā noteikto agro pensijas vecumu, tas ir zems, īpaši sievietēm. Pastāv nozīmīga reģionālā nelīdzsvarotība.

                  Palielināt darba ņēmēju un uzņēmumu piemērošanās spējas

                              —

                              sekojot savai ekonomikas un nodarbinātības izaugsmes stratēģijai, Čehijas Republikai nepieciešams nodrošināt, ka algu paaugstināšanās saglabājas saskaņā ar ražīguma palielināšanos,

                              —

                              samērā augstā nodokļu likme darba ienākumiem un ārpusalgas darba izmaksām traucē darba vietu izveidei un izspiež mazkvalificēto darbaspēku no darba tirgus, novirzot to uz pabalstiem un/vai nedeklarētā darbā. Tādēļ saskaņotai nodokļu un pabalstu sistēmai turpmāk vajadzētu novērst atkarību no pabalstiem un nodrošināt, lai atmaksātos pastāvīgs darbs.

                  Piesaistīt vairāk cilvēku darba tirgum un panākt, lai darbs kļūtu par patiesu iespēju visiem

                              —

                              lai gan nodarbinātības līmenis ir augtāks par ES vidējo, sieviešu un gados vecāku darba ņēmēju līdzdalības palielināšanai ir jābūt prioritātei. Nozīmīgu ieguldījumu šajā ziņā var veikt, nostiprinot piemaksas nepilnas slodzes darbam,

                              —

                              nepieciešams veikt vairāk pasākumu, lai darba tirgū integrētu sabiedriski neaizsargātās grupas. Tas īpaši nepieciešams citos reģionos, ne Prāgā, jo īpaši un attiecībā uz čigānu tautības iedzīvotājiem. Vajadzīgi preventīvi un aktīvi pasākumi darba tirgum, kas apvienoti ar antidiskriminācijas pasākumiem, liekot uzsvaru uz izglītību, apmācību, atbalstu uzņēmējdarbībai un darba vietu izveidei. Valsts nodarbinātības dienestu modernizācijai ir jābūt prioritārai.

                  Arvien vairāk ieguldīt cilvēkkapitālā un mūžizglītībā

                              —

                              pamatojoties uz neseno cilvēku resursu attīstības stratēģiju, izšķiroša būtu līdzdalības paaugstināšana gan vispārējā, gan mazkvalificētajiem domātajā izglītībā un apmācībā, lai tādējādi uzturētu darba vietu veidošanu un atbalstītu profesionālu un ģeogrāfisku kustīgumu.

            IGAUNIJA
      Nodarbinātības līmenis Igaunijā ir nedaudz zemāks par ES 15 vidējo līmeni. Bezdarba līmenis gadu gaitā ir samazinājies, tomēr tas saglabājas augstāks par ES vidējo līmeni. Turklāt liela daļa no bezdarbniekiem ir ilglaicīgi nenodarbinātie. Demogrāfisko pārmaiņu rezultātā tiek prognozēts, ka Igauniju visvairāk ietekmēs darbaspējīgās iedzīvotāju daļas samazināšanās.

                  Palielināt darba ņēmēju un uzņēmumu piemērošanās spējas

                              —

                              samazinot nodokļu likmi darba ienākumiem, īpaši pelnītājiem ar zemākām algām, un veicinot līguma un darba laika dažādību, varētu sekmēt veidot lielāku darba iespēju radīšanu. Tam jānotiek roku rokā ar centieniem uzlabot nodokļu sistēmu un mainīt nedeklarēto darbu uz pastāvīgu darbu. Svarīgi ir arī tas, ka algu palielinājums saglabājas saskaņā ar ražīguma pieaugumu.

                  Piesaistīt vairāk cilvēku darba tirgum un panākt, lai darbs kļūtu par patiesu iespēju visiem

                              —

                              ņemot vērā straujo darbaspējīgo iedzīvotāju skaita samazināšanos, Igaunijai jāmeklē iespējas, kā samazināt pasivitātes līmeni un saglabāt un piesaistīt darba tirgum vairāk cilvēku. Igaunijai joprojām ir būtiski turpmāk palielināt sieviešu, gados vecāku darba ņēmēju un mazkvalificēto līdzdalību,

                              —

                              lai papildinātu neseno bezdarba apdrošināšanas aktu, šķiet nepieciešami nostiprināt aktīvā darba tirgus pasākumus, kā arī atbalstīt aktīvu darba meklēšanu, nodrošināt lielāku pieejamību apmācībai nenodarbinātajiem un garantēt, ka darba tirgus kļūst iesaistošāks. Arī sabiedriskajiem nodarbinātības dienestiem jāgūst labumu no palielinātajiem resursiem. Īpaša uzmanība jāpievērš tādiem maznodrošinātajiem cilvēkiem kā ilglaicīgi nenodarbinātajiem, gados jauniem cilvēkiem, cilvēkiem ar invaliditāti un gados vecākiem darba meklētājiem. Īpaši riska faktori ir piederība etniskai minoritātei un valsts valodas nezināšana.

                  Arvien vairāk ieguldīt cilvēkkapitālā un mūžizglītībā

                              —

                              paturot prātā neatbilstības risku, Igaunijai jāveicina iespējas, lai apmācībām varētu piekļūt visi nodarbinātie, it īpaši mazkvalificētie. Svarīgs uzdevums ir samazināt skolēnu atbirumu un nodrošināt izglītības un apmācības kvalitāti. Nepārprotams darba kārtības jautājums ir mūžizglītības sistēmas izveide.

            UNGĀRIJA
      Nodarbinātības līmenis Ungārijā ir zems, īpaši attiecībā uz mazkvalificētajiem, maznodrošinātajiem, sievietēm un gados vecākiem darba ņēmējiem. Tajā pašā laikā bezdarba līmenis saglabājas krietni zem ES 15 vidējā līmeņa. Tas ir izskaidrojams ar zemu līdzdalības koeficientu, t.i. lielu darbaspējīgā vecuma iedzīvotāju pasivitāti. Pastāv liela darba tirgus nelīdzsvarotība starp centrālajiem un rietumu reģioniem, kur koncentrēta “modernā ekonomika”, un pārējo valsti. Zems reģionālais un nozaru kustīgums, kamēr kvalifikāciju vājās vietas ir gan kvalificēta darbaspēka trūkums, gan nepietiekama izglītības un apmācības sistēmu atsaucība uz darba tirgus vajadzībām.

                  Palielināt darba ņēmēju un uzņēmumu piemērošanās spējas

                              —

                              darba algām ir augsta nodokļu likme, un tas ir šķērslis darba vietu izveidei un faktors nedeklarēta darba veicināšanai. Turklāt sakarā ar ekonomiskās izaugsmes palēnināšanos vajadzīgi turpmāki pasākumi, lai kopā ar sociālajiem partneriem nodrošinātu nodarbinātajiem draudzīgāku algu attīstību. Tās tiek noteiktas ar ekonomikas konkurētspējīgāko daļu un tādēļ pietiekami neveicina tādu iespēju nostiprināšanu, kas radītu darba vietu ekonomikas vājākajām daļām.

                  Piesaistīt vairāk cilvēku darba tirgum un panākt, lai darbs kļūtu par patiesu iespēju visiem

                              —

                              darba ņēmēju veselības situācija ir svarīgs jautājums, kas daļēji var izskaidrot zemo aktivitāti. Šajā sakarā ir vajadzīgs darbības plāns, lai sekmētu labākus darba apstākļus un uzlabotu profilaktisko un ārstniecisko veselības aprūpi. Nepieciešamas reformas sociālo pabalstu sistēmā, ieskaitot slimības pabalstus, lai darbs atmaksātos un tiktu samazināts nedeklarētais darbs,

                              —

                              to jāpavada ar elastīgāku un ģimenei draudzīgāku darba kārtības izveidi, ieskaitot pievilcīgākus nepilnas slodzes darbus, galvenokārt sievietēm un gados vecākiem darba ņēmējiem. Nepieciešams arī nostiprināt profilaktiskos un aktīvos darba tirgus pasākumus nenodarbinātajiem un pasīvajiem, īpaši nelabvēlīgākajos reģionos. Tas prasa modernus valsts nodarbinātības dienestus, lai tādējādi atbalstītu profesionālo un ģeogrāfisko kustīgumu. Pamatojoties uz integrācijas stratēģiju, nepieciešams veikt pasākumus, lai uzlabotu čigānu tautības iedzīvotāju izredzes darba tirgū.

                  Arvien vairāk ieguldīt cilvēkkapitālā un mūžizglītībā

                              —

                              jācenšas izveidot mūžizglītības stratēģiju, un tajā jāietver pasākumi, kas samazinātu skolēnu atbirumu, sekmētu vienlīdzīgu piekļūšanu universitātes izglītībai un paplašinātu pieeju apmācībai, īpaši attiecībā uz mazkvalificētajiem un maznodrošinātajiem. Ir svarīgi uzlabot izglītības sistēmas efektivitāti un palielināt tās elastību, lai būtu iespējams labāk piemēroties darba tirgus pieprasītai kvalifikācijai.

            LIETUVA
      Nodarbinātības līmenis Lietuvā pēdējā laikā ir nedaudz cēlies, tomēr tas joprojām saglabājas krietni zem ES 15 vidējā. Bezdarba līmenis ir ievērojami pazeminājies, tomēr vēl aizvien krietni augstāks par ES vidējo līmeni.

                  Palielināt darba ņēmēju un uzņēmumu piemērošanās spējas

                              —

                              joprojām problēma ir salīdzinoši nelielā nodarbinātība pakalpojumu sfērā. Kaut gan ir veikti pasākumi, lai atvieglotu nodokļu nastu, joprojām pastāv augsta algas nodokļu likme zemu apmaksātajiem, kas traucē darba vietu radīšanu. Sociālajiem partneriem ir svarīga loma pārkārtošanas plānošanā un organizēšanā.

                  Piesaistīt vairāk cilvēku darba tirgum un panākt, lai darbs kļūtu par patiesu iespēju visiem

                              —

                              balstoties uz sociālās palīdzības reformu un turpmākiem pasākumiem, lai darbs atmaksātos, svarīgi nostiprināt aktīvā darba tirgus politiku, lai tādējādi palīdzētu nenodarbinātajiem vai pasīvajiem cilvēkiem atgriezties darbā. Galvenās prioritātes ir lielākas iespējas piekļūt apmācībai, atbalsts darba meklēšanā, profesionālais kustīgums un valsts nodarbinātības dienestu modernizācija. Lai gan sieviešu un gados vecāku darba ņēmēju līdzdalība, salīdzinot ar ES vidējo rādītāju, ir diezgan augsta, līmeņa celšanos varētu sekmēt, likvidējot traucēkļus nepilnas slodzes darbam.

                  Arvien vairāk ieguldīt cilvēkkapitālā un mūžizglītībā

                              —

                              vajadzīgi nopietni pasākumi, lai attīstītu mūžizglītību, jo sevišķi, lai tālāk modernizētu izglītības sistēmu, samazinātu skolēnu atbirumu un palielinātu līdzdalību apmācībā, jo īpaši attiecībā uz mazkvalificētajiem. Zema ir nodarbināto līdzdalība apmācībās, tāpat kā viņu ieguldījums arodapmācības turpināšanā.

            LATVIJA
      Spēcīgas ekonomiskās izaugsmes iespaidā nodarbinātība Latvijā pēdējo divu gadu laikā ir diezgan stipri pieaugusi. Tomēr vispārējais nodarbinātības līmenis ir zemāks nekā ES 15 vidējais līmenis. Bezdarbs saglabājas virs ES 15 vidējā ar lielām reģionālām atšķirībām. Tajā pašā laikā Rīgā pastāv darbaspēka un kvalifikācijas trūkums.

                  Palielināt darba ņēmēju un uzņēmumu piemērošanās spējas

                              —

                              lai panāktu lielāka skaita jaunu darbavietu izveidi, svarīgi atbalstīt pakalpojumu attīstību, īpaši trūcīgākos reģionos, un pievērst uzmanību nedeklarēta darba problēmai. Nedeklarētā darba apmēri samazina sociālās nodrošināšanas pabalstus un noved pie augsta darba nodokļu sloga.

                  Piesaistīt vairāk cilvēku darba tirgum un panākt, lai darbs kļūtu par patiesu iespēju visiem

                              —

                              minimālās algas un nodokļu un pabalstu sistēmu kombinācija jāpadara pietiekoši pievilcīga, lai cilvēki uzsāktu darbu formālajā ekonomikā. Īpaša uzmanība jāpievērš tam, lai sievietes tiktu atbalstītas palikt darba tirgū,

                              —

                              turklāt iedarbīgas un profilaktiskas politikas izveidošana bezdarbniekiem prasa lielākus pūliņus, jo īpaši pasākumu veidošana, lai atbalstītu darba meklēšanu, uzņēmējdarbību, ģeogrāfisko kustīgumu un lielākas piekļūšanas iespējas apmācībai. Valsts nodarbinātības dienestu modernizācija jāuzskata par prioritāru. Jāpievērš īpaša uzmanība, lai nodrošinātu objektīvāku un ietverošāku darba tirgu gados jaunajiem un mazkvalificētajiem. Sevišķs riska faktors ir piederība etniskajai minoritātei un valsts valodas nezināšana.

                  Arvien vairāk ieguldīt cilvēkkapitālā un mūžizglītībā

                              —

                              īpaša problēma ir kvalifikāciju atšķirību un neatbilstību pārvarēšana. Jāpieliek lielākas pūles, lai palielinātu izglītības pieejamību, samazinātu skolēnu atbirumu un palielinātu apmācības pieejamību, īpaši attiecībā uz mazkvalificētajiem. Attīstot mūžizglītību, tai jābūt daļai no vispārējas stratēģijas.

            MALTA
      Salīdzinot ar ES 15 vidējo līmeni, nodarbinātības līmenis Maltā ir sevišķi zems. Jo īpaši zems ir gados vecāku darba ņēmēju nodarbinātības līmenis. Sieviešu nodarbinātības līmenis ir zemākais ES 25 - tikai trešdaļa no sievietēm darbaspējīgajā vecumā strādā. Bezdarbs pēdējo divu gadu laikā ir nedaudz palielinājies, tomēr saglabājas zem ES 15 vidējā līmeņa.

                  Palielināt darba ņēmēju un uzņēmumu piemērošanās spējas

                              —

                              galvenie risināmie uzdevumi Maltai saistās ar privatizācijas programmas pabeigšanu, pa to laiku pēc vajadzības un pakāpeniski pārvietojot nodarbinātos, lai tādējādi samazinātu administratīvās izmaksas un darbaspēka nodokļu nastu. Šajā ziņā ir svarīgi balstīties uz Uzņēmējdarbības veicināšanas akta noteikumiem un sekot līdzi tā ietekmei.

                  Piesaistīt vairāk cilvēku darba tirgum un panākt, lai darbs kļūtu par patiesu iespēju visiem

                              —

                              Maltas tuvākais uzdevums ir paplašināt tās darba piedāvājumu, paaugstinot sieviešu nodarbinātības līmeni. Pamatojoties uz pārskatīto nodarbinātības regulu noteikumu aktu, vajadzīga turpmāka rīcība, lai palielinātu sieviešu līdzdalību oficiālajā ekonomikā. Svarīgu ieguldījumu dotu bērnu aprūpes iespēju palielināšana,

                              —

                              par augstu prioritāti uzskatāma arī nodokļu un pabalstu sistēmas reforma, jo starpība starp minimālo algu un ienākumu līmeni ir atzīta par pārāk mazu, lai nodrošinātu pietiekamus finansiālos stimulus, kas veicinātu uzsākt darbu. Turklāt šī reforma palīdzētu pārveidot nedeklarētu darbu par pastāvīgu nodarbinātību.

                  Arvien vairāk ieguldīt cilvēkkapitālā un mūžizglītībā

                              —

                              svarīgs jautājums ir darbaspēka zemā izglītības līmeņa un kvalifikācijas neatbilstība. Īpaši uztraucoši ir augstie rādītāji tādās jomās kā priekšlaicīga aiziešana no skolas, analfabētisms un zema kvalifikācija. Galvenās prioritātes ir saistītas ar to, lai celtu vispārīgo izglītības līmeni, samazinātu priekšlaicīgu aiziešanu no skolas un paaugstinātu līdzdalību apmācībā, jo īpaši attiecībā uz mazkvalificēto darbaspēku. Jāveic pasākumi, lai iesaistītu sociālos partnerus izveidot sistemātiskāku pieeju izglītībai un apmācībai.

            POLIJA
      Nodarbinātības līmenis Polijā ir viens no zemākajiem ES 25. Pēdējo četru gadu laikā pasliktinājusies situācija darba tirgū. Īpaši zems ir sieviešu, gados vecāku darba ņēmēju, jaunu cilvēku un mazkvalificēto nodarbinātības līmenis. Apmēram 20 % lielais bezdarba līmenis ir augstākais kopš ekonomikas pārkārtošanas sākuma un augstākais ES 25.

                  Palielināt darba ņēmēju un uzņēmumu piemērošanās spējas

                              —

                              pārkārtošanās kontekstā īpaši svarīga ir rīcība, kas uzlabotu nodarbinātībai draudzīgas vides izveidošanu, un pasākumi, kas atbalstītu uzņēmējdarbību,

                              —

                              pamatojoties uz nesenajiem pasākumiem, lai samazinātu darba izmaksas mazkvalificētajiem un gados jaunajiem cilvēkiem, svarīgi būtu pārskatīt nodokļu – pabalstu sistēmu, lai ar visaptverošām metodēm pievērstos augstajai darba nodokļu likmei, īpaši attiecībā uz algu skalas zemāko daļu. Turklāt tas veicinātu nedeklarēta darba samazināšanu,

                              —

                              sociālajiem partneriem nozīmīga loma ir, ne tikai atbalstot nodarbinātībai draudzīgu algu izveidošanu, bet arī aktīvi veicinot pārmaiņas uzņēmumu līmenī un sekmējot darba vietu mobilitāti.

                  Piesaistīt vairāk cilvēku darba tirgum un panākt, lai darbs kļūtu par patiesu iespēju visiem

                              —

                              saskaņā ar centieniem izveidot efektīvu sadarbību nodarbinātībai vietējā līmenī un attīstīt iedarbīgu darba tirgus politiku Polijai pēc iespējas ātrāk jāveido jauni valsts nodarbinātības dienesti, kam būtu pietiekami resursi finansējuma, personālsastāva, apmācības un aprīkojuma ziņā,

                              —

                              turklāt ir svarīgi, lai turpinātos dažādo pabalstu sistēmu reforma, ieskaitot invaliditātes pabalstus un sociālo palīdzību, koncentrējoties uz aktīvas darba meklēšanas un pārintegrācijas veicināšanu,

                              —

                              īpaša uzmanība nepieciešama gados jauniem maznodrošinātiem cilvēkiem,

                              —

                              darba iespēju nostiprināšanu sievietēm un gados vecākiem darba ņēmējiem veicinātu arī pasākumi, kas novērstu šķēršļus nepilnas slodzes darbam.

                  Vairāk un efektīvāk ieguldīt cilvēkkapitālā un mūžizglītībā

                              —

                              cenšoties izveidot visaptverošu mūžizglītības stratēģiju, svarīgi garantēt, lai izglītības un apmācības sistēma jaunus ienācējus darba tirgū nodrošinātu ar tādu kvalifikāciju, kāda nepieciešama strukturālajām pārmaiņām raksturīgajā darba tirgū. Sevišķa uzmanība jāpievērš tam, lai garantētu vienlīdzīgu piekļūšanu izglītībai un uzlabotu izglītības efektivitāti un kvalitāti. Mūžizglītības stratēģijas attīstībā galvenās prasības saistās ar lielākiem ieguldījumiem apmācības stimulēšanā un atvieglotu piekļūšanu apmācībai, kā arī sociālo partneru iesaistīšanu.

            SLOVĒNIJA
      Nodarbinātības līmenis Slovēnijā ir mazliet zem ES 15 vidējā līmeņa, tomēr gados vecākajiem darba ņēmējiem tas ir sevišķi zems. Bezdarba līmenis ir krietni zem ES vidējā līmeņa.

                  Palielināt darba ņēmēju un uzņēmumu piemērošanās spējas

                              —

                              jānovērtē minimālās algas un dažādu nodokļu komponentu savstarpējā iedarbība uz darbaspēku, lai tādējādi varētu palielināt darba aktivitāti un samazināt nedeklarēto darbu. Ir svarīgi sekot šiem centieniem, lai veicinātu elastīgas darba formas, tajā pašā laikā saglabājot pienācīgu līdzsvaru starp elastīgumu un nodrošinājumu.

                  Piesaistīt vairāk cilvēku darba tirgum un panākt, lai darbs kļūtu par patiesu iespēju visiem

                              —

                              acīmredzama Slovēnijas prioritāte ir to cilvēku nodarbinātības paaugstināšana, kuriem ir pāri 55 gadiem. Tālākos centienos jāiekļauj priekšlaicīgas pensionēšanās plānu sašaurināšana, nodrošinot atbilstību starp nodokļiem un pabalstu reformām (piemēram, pasākumi, kas domāti nedeklarēta darba samazināšanai un pensiju reformām), lai sekmētu elastīgas darba formas un gados vecāku darba ņēmēju piekļūšanu apmācībai,

                              —

                              lai “atmaksātos strādāt”, ir svarīgi pārskatīt mijiedarbību, kāda pastāv starp nodarbinātību, sociālajiem pabalstiem un minimālo algu, tādējādi paaugstinot stimulu uzņemties darbu oficiālajā ekonomikā. Īstenojot preventīvo pieeju, Valsts nodarbinātības dienests ir izstrādājis daudzpusīgu pārvaldības modeli, tomēr būtu svarīgi uzlabot valsts nodarbinātības dienesta darbinieku apmācību, lai viņi prasmīgāk tiktu galā ar sarežģītākajiem nodarbinātības gadījumiem. Jāpastiprina sadarbība starp privātajiem un valsts nodarbinātības dienestiem.

                  Arvien vairāk ieguldīt cilvēkkapitālā un mūžizglītībā

                              —

                              balstoties uz pēdējiem sasniegumiem un iniciatīvām mūžizglītības sistēmu attīstībā, būtu svarīgi, lai tālākizglītībā un apmācībā palielinātos pieaugušo iedzīvotāju daļa. Darba ņēmējiem un darba devējiem vajadzīgi atbilstoši līdzekļi un finansiāli stimuli, ko ieguldīt apmācībā, kā arī nepieciešams skaidri formulēt ieinteresēto pušu lomu. Svarīga problēma ir darba ņēmēju atbiruma līmeņa samazināšana.

            SLOVĀKIJA
      Salīdzinot ar ES 15 vidējo līmeni, Slovākijā saglabājas zems vispārējais nodarbinātības līmenis. Lai arī bezdarbs samazinās, tas joprojām ir ļoti augsts, un lielu tā daļu sastāda ilgtermiņa bezdarbnieki. Sieviešu nodarbinātības līmenis ir zems, jo sevišķi jaunu cilvēku, mazkvalificētu un gados vecāku darba ņēmēju (sevišķi sieviešu) vidū. Vērojama reģionu nelīdzsvarotība.

                  Palielināt darba ņēmēju un uzņēmumu piemērošanās spējas

                              —

                              nepieciešams tālāk samazināt augsto nodokļu kavējošo iedarbību uz darbaspēku, ko galvenokārt veido sociālā palīdzība. Jāmudina, lai sociālie partneri veicinātu ar līgumu noslēgtu darbu un darba laika daudzveidību (piemēram, novērstu šķēršļus nepilnam darba laikam), lai radītu lielākas darba iespējas un atvieglotu darba mobilitāti.

                  Piesaistīt vairāk cilvēku darba tirgum un panākt, lai darbs kļūtu par patiesu iespēju visiem

                              —

                              svarīgi ir efektīvi turpināt bezdarba un pasivitātes slazdu novēršanu un nedeklarēta darba pārvēršanu nodarbinātībā, balstoties uz notiekošajām nodokļu un pabalstu sistēmu reformām. Rūpīgi jāpārrauga reformu ieviešanu un ietekmi,

                              —

                              papildus centieniem par darba atmaksāšanos īpašu uzmanību jāturpina pievērst tam, lai palielinātu gados vecāku cilvēku dalību nodarbinātībā, jo sevišķi īstenojot likumdošanas aktus un pensiju reformu, elastīgākas darba formas un lielāku nepilna laika darba izmantošanu. Tas varētu veicināt arī sieviešu dalības palielināšanu,

                              —

                              sākot no zema līmeņa, noteikta efektīvas darba tirgus politikas finansēšanas paaugstināšana un to cilvēku daļas palielināšana, kuri piedalās aktīvos pasākumos. Lai pastiprinātu aktīvu darba meklēšanu, svarīgi īstenot reformas un padarīt darba tirgu ietverošāku. Tas pieprasa mūsdienīgāku efektīva darba tirgus politiku, lielākas iespējas bezdarbniekiem un bezdarbīgajiem cilvēkiem piekļūt apmācībai un mūsdienīgus nodarbinātības dienestus, lai aptvertu lielāku iedzīvotāju skaitu. Turpmāka uzmanība vajadzīga riska grupām (piemēram, ilgu laiku nenodarbinātiem cilvēkiem, jauniešiem, cilvēkiem ar īpašām vajadzībām, gados vecākiem darba ņēmējiem) un nelabvēlīgiem reģioniem. Ātri jāsāk darboties jaunajai prioritātei par čigānu tautības iedzīvotāju integrāciju.

                  Arvien vairāk ieguldīt cilvēkkapitālā un mūžizglītībā

                              —

                              satraucoši augstais jauniešu bezdarba līmenis norāda uz vajadzību samazināt atšķirību starp prasmēm, kas apgūtas sākotnējā izglītībā un prasmēm, kas vajadzīgas, lai gūtu panākumus darba tirgū. Ekonomiskā pārkārtošanās, reģionālā un prasmju neatbilstība arī pieprasa lielāku atbalstu profesionālajam un ģeogrāfiskajam kustīgumam dzīves laikā,

                              —

                              galvenās prasības mūžizglītības stratēģijas attīstīšanai ir lielāka finansiālā stimulēšana un atvieglota piekļūšana apmācībām. Tālāk reformējot izglītības sistēmu un pārskatot atsevišķu cilvēku, uzņēmumu un visas sabiedrības devumu, nepieciešams atbalstīt ieguldījumu cilvēkkapitālā un sekmēt mūžizglītību.


				|

		52014PC0433

			Ieteikums PADOMES LĒMUMS, ar ko atceļ Lēmumu 2010/287/ES par pārmērīga budžeta deficīta situāciju Nīderlandē /* COM/2014/0433 final */

			   	Ieteikums
PADOMES LĒMUMS,
ar ko atceļ Lēmumu 2010/287/ES par
pārmērīga budžeta deficīta situāciju
Nīderlandē
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 126. panta
12. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu,
tā kā:
(1)       Ar Padomes 2009. gada
2. decembra Lēmumu 2010/287/ES[1],
pamatojoties uz Komisijas ieteikumu, tika noteikts, ka Nīderlandē
pastāv pārmērīgs budžeta deficīts. Padome
atzīmēja, ka 2009. gadam plānotais
vispārējās valdības budžeta deficīts bija 4,8 %
no IKP, tādējādi pārsniedzot Līgumā noteikto
atsauces vērtību 3 % no IKP, savukārt plānotais
vispārējās valdības bruto parāds 2009. gadā
bija 59,7 % no IKP, tādējādi nepārsniedzot
Līgumā noteikto atsauces vērtību 60 % no IKP[2].
(2)       Saskaņā ar LESD
126. panta 7. punktu un Padomes 1997. gada 7. jūlija
Regulas (EK) Nr. 1467/97 par to, kā paātrināt un
precizēt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas
procedūras īstenošanu[3],
3. panta 4. punktu Padome 2009. gada 2. decembrī,
pamatojoties uz Komisijas ieteikumu, pieņēma Nīderlandei
adresētu ieteikumu novērst pārmērīgo valsts budžeta
deficītu, vēlākais, līdz 2013. gadam. Ieteikums tika
publiskots.
(3)       Padome 2013. gada
21. jūnijā lēma, ka Nīderlande ir veikusi
iedarbīgus pasākumus atbilstoši Padomes ieteikumam saskaņā
ar Līguma 126. panta 7. punktu un ka pēc
sākotnējā ieteikuma pieņemšanas ekonomikā ir
norisinājušies negaidīti nelabvēlīgi notikumi ar
būtiskām nelabvēlīgām sekām attiecībā
uz valdības finansēm. Tāpēc Padome (pamatojoties uz
Komisijas ieteikumu) lēma, ka Regulas (EK) Nr. 1467/97 3. panta
5. punktā paredzētie nosacījumi bija izpildīti, lai
būtu iespējams sniegt jaunu ieteikumu Nīderlandei, pamatojoties
uz Līguma 126. panta 7. punktu, nolūkā novērst
pārmērīgā deficīta situāciju līdz,
vēlākais, 2014. gadam. Ieteikums tika publiskots.
(4)       Saskaņā 4. pantu
Līgumiem pievienotajā Protokolā par pārmērīga
budžeta deficīta novēršanas procedūru Komisija sniedz datus
šīs procedūras īstenošanai. Piemērojot minēto protokolu,
dalībvalstīm saskaņā ar 3. pantu Padomes
2009. gada 25. maija Regulā (EK) Nr. 479/2009 par to,
kā piemērot Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam pievienoto
Protokolu par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas
procedūru, divreiz gadā, proti, līdz 1. aprīlim un
līdz 1. oktobrim, jāpaziņo valdības budžeta
deficīta un parāda dati un citi saistītie
rādītāji[4].

(5)       Apsverot, vai lēmums par
pārmērīga budžeta deficīta pastāvēšanu būtu
jāatceļ, Padomei lēmums būtu jāpieņem,
pamatojoties uz paziņotajiem datiem. Turklāt lēmums par pārmērīga
budžeta deficīta pastāvēšanu būtu jāatceļ tikai
tad, ja Komisijas prognozes liecina, ka prognožu laikposmā budžeta
deficīts nepārsniegs robežvērtību, proti, 3 % no IKP[5].
(6)       Pamatojoties uz Komisijas (Eurostat)
datiem, kas sniegti saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 479/2009
14. pantu, pēc tam, kad Nīderlande līdz 2014. gada
1. aprīlim paziņoja datus, kā arī pamatojoties uz 2014. gada stabilitātes programmu un
Komisijas 2014. gada pavasara prognozi, var izdarīt šādus
secinājumus.
–
Pēc maksimālā apjoma sasniegšanas
5,6 % apmērā no IKP 2009. gadā Nīderlandes
vispārējās valdības budžeta deficīts tika
pakāpeniski samazināts un sasniedza 2,5 % no IKP
2013. gadā[6].
Šā uzlabojuma pamatā bija konsolidācijas pasākumi gan
izdevumu, gan ieņēmumu pusē, it īpaši (netiešo)
nodokļu palielināšana un publisko izdevumu samazināšana.
–
Nīderlandes 2014. gada stabilitātes
programmā prognozēts, ka vispārējās valdības
budžeta deficīts 2014. gadā palielināsies līdz
2,9 % no IKP un 2015. gadā samazināsies līdz
2,1 % no IKP, savukārt saskaņā ar Komisijas 2014. gada
pavasara prognozi 2014. gadā vispārējās valdības
budžeta deficīts sasniegs 2,8 % no IKP un 2015. gadā tas
sasniegs 1,8 % no IKP. Tādējādi ir gaidāms, ka
prognozes periodā budžeta deficīts saglabāsies zem
Līgumā noteiktās atsauces vērtības, proti, 3 % no
IKP.
–
Pēc tam, kad strukturālā bilance
2013. gadā uzlabojās par 1,4 % no IKP, tiek
prognozēts, ka strukturālā bilance, t. i.,
vispārējās valdības bilance, kurā veiktas korekcijas
saistībā ekonomikas ciklu un no kuras atskaitīti
vienreizējie un citi pagaidu pasākumi, 2014. gadā
stabilizēsies un 2015. gadā uzlabosies par
0,5 procentpunktiem, pamatojoties uz pieņēmumu, ka
rīcībpolitika netiks mainīta. Šajā sakarā šķiet,
ka pašlaik veidojas starpība 0,5 % apmērā no IKP
salīdzinājumā ar strukturālās bilances korekciju, kas
virzībai uz vidējā termiņa mērķi nepieciešama
2014. gadā; tas liecina, ka pakta preventīvās daļas
pilnīgai ievērošanai ir nepieciešams nostiprināt budžeta
pasākumus, ņemot vērā pieaugošo risku, ka notiks
būtiska atkāpe no nepieciešamās korekcijas.
–
Parāda un IKP
attiecība no 2010. līdz 2013. gadam palielinājās par
aptuveni 10 procentpunktiem (līdz 73,5 %). Saskaņā
ar Komisijas dienestu 2014. gada pavasara prognozi
vispārējās valdības bruto parāds 2014. gadā
turpinās palielināties līdz 73,8 % no IKP un ka
2015. gadā tas samazināsies līdz 73,4 % no IKP.
(7)       Padome atgādina, ka,
sākot no 2014. gada, kas ir gads pēc
pārmērīgā deficīta novēršanas, Nīderlandei
tiek piemērota Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā
daļa un tai būtu jāvirzās uz vidējā termiņa
mērķa sasniegšanu atbilstošā tempā, tai skaitā
ievērojot izdevumu robežvērtību, un jāgūst pietiekami
panākumi virzībā uz parāda kritērija ievērošanu
saskaņā ar Padomes 1997. gada jūlija Regulas (EK)
Nr. 1467/97 par to, kā paātrināt un precizēt
pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras
īstenošanu, 2. panta 1.a punktu.
(8)       Saskaņā ar
Līguma 126. panta 12. punktu Padomes lēmums par
pārmērīga budžeta deficīta pastāvēšanu
jāatceļ, ja Padome atzīst, ka pārmērīgs budžeta
deficīts attiecīgajā dalībvalstī ir novērsts.
(9)       Padome atzīst, ka
pārmērīgais budžeta deficīts Nīderlandē ir
novērsts, un tāpēc Lēmums 2010/287/ES būtu
jāatceļ,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1.pants
No vispārējā
novērtējuma izriet, ka pārmērīga budžeta deficīta
situācija Nīderlandē ir novērsta.
2.pants
Ar šo atceļ Lēmumu 2010/287/ES.
3.pants
Šis lēmums
ir adresēts Nīderlandes Karalistei.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā –
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 125, 21.5.2010., 42. lpp.
[2]               Vispārējās valdības budžeta
deficīta un parāda rādītāji par 2009. gadu
vēlāk tika pārskatīti, nosakot attiecīgi
pašreizējos 5,6 % no IKP un 60,8 % no IKP.
[3]               OV L 209, 2.8.1997., 6. lpp.
[4]               OV L 145, 10.6.2009., 1. lpp.
[5]               Saskaņā ar “Specifikācijām par
Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanu un
pamatnostādnēm par stabilitātes un konverģences programmu
formātu un saturu”, 2012. gada 3. septembrishttp://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/pdf/coc/code_of_conduct_en.pdf.
[6]               Vispārējās valdības budžeta
deficītu 2013. gadā ievērojami ietekmēja SNS Reaal
nacionalizācija, kura saskaņā ar Nīderlandes statistikas
biroja (Statistics Netherlands) pēdējo novērtējumu
nav ietekmējusi deficīta apmēru, taču galīgais
lēmums par Eurostat veikto klasifikāciju vēl nav
pieņemts. Pamatojoties uz pašlaik pieejamo informāciju,
rezultātā deficīts var palielināties par ne vairāk
kā 0,3 % no IKP.


title: Padomes Ieteikums ( 2014. gada 8. jūlijs ) par Polijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Polijas 2014. gada konverģences programmu

text:
               29.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/97

         PADOMES IETEIKUMS
   (2014. gada 8. jūlijs)
   par Polijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Polijas 2014. gada konverģences programmu
   2014/C 247/19
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), un 2010. gada 21. oktobrī tā pieņēma lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (2), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Dalībvalstu vai to valdību vadītāji 2012. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu par Izaugsmes un nodarbinātības paktu, kas ir saskaņots pamats rīcībai valstu, ES un eurozonas līmenī, izmantojot visas iespējamās sviras, instrumentus un politikas jomas. Viņi pieņēma lēmumu par dalībvalstu līmenī veicamo rīcību, jo īpaši paužot pilnīgu apņemšanos sasniegt stratēģijas “Eiropa 2020” mērķus un īstenot konkrētām valstīm adresētos ieteikumus.

               (4)

               Padome 2013. gada 9. jūlijā pieņēma ieteikumu (3) par Polijas valsts reformu programmu 2013. gadam un sniedza savu atzinumu par Polijas atjaunināto konverģences programmu 2012.–2016. gadam.

               (5)

               Komisija 2013. gada 13. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, iezīmējot 2014. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. 2013. gada 13. novembrī Komisija, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (4), pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Polija netika noteikta kā viena no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (6)

               Eiropadome 2013. gada 20. decembrī apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes sekmēšanai. Tā uzsvēra vajadzību īstenot diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju, atjaunot normālus aizdevumu nosacījumus ekonomikai, sekmēt izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu, novērst krīzes sociālās sekas un modernizēt valsts pārvaldi.

               (7)

               Polija 2014. gada 24. aprīlī iesniedza savu 2014. gada valsts reformu programmu un savu 2014. gada konverģences programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (8)

               2014. gada konverģences programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir līdz 2015. gadam panākt, ka budžeta deficīts ir zem Līgumā noteiktās atsauces vērtības, proti, 3 % no IKP, un līdz 2018. gadam sasniegt vidēja termiņa mērķi. Vidēja termiņa mērķis (–1 % no IKP strukturālā izteiksmē) paredz stingrākas saistības, nekā prasīts Stabilitātes un izaugsmes paktā. 2014. gada konverģences programmā izklāstītie mērķi attiecībā uz pamata deficītu atbilst pārmērīgā deficīta savlaicīgai novēršanai. Lai gan (pārrēķinātā) strukturālā korekcija 2014. gadā atbilst Padomes ieteikumam saskaņā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru, tā nav pietiekama, lai gūtu 2015. gadā nepieciešamos uzlabojumus. Gados, kas seko plānotajai pārmērīga budžeta deficīta novēršanai, plānotā (pārrēķinātā) gada virzība uz vidēja termiņa mērķi ir lēnāka, nekā noteikts Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībās. Tādēļ programmas mērķi daļēji atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Tiek prognozēts, ka programmas laikposmā vispārējās valdības parāds saglabāsies mazāks par 60 % no IKP. Polijas iestādes prognozē, kas tas strauji samazināsies no 57,1 % no IKP 2013. gadā līdz 49,5 % 2014. gadā – galvenokārt apjomīga vienreizēja pensiju fonda aktīvu pārveduma dēļ – un šādā līmenī paliks arī 2015. gadā. Konverģences programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams attiecībā uz 2014. gadu un optimistisks attiecībā uz 2015. gadu, jo tajā norādītais reālais IKP pieaugums – 3,8 % – ir lielāks nekā Komisijas dienestu 2014. gada pavasara prognozēs norādītais 3,4 % pieaugums. Pamatojoties uz Padomes veikto konverģences programmas izvērtējumu un Komisijas prognozi, ievērojot Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka, lai gan sagaidāms, ka Polijā tiks ievērota pamata deficīta robežvērtība, ko Padome ir ieteikusi 2014. gadam, pastāv riski, ka pārmērīga budžeta deficīta novēršana 2015. gadā nebūs ilgtspējīga un pēc tam korekcijas vidēja termiņa mērķa sasniegšanai nebūs pienācīgas.

               (9)

               Lai nodrošinātu panākumus fiskālās konsolidācijas stratēģijas īstenošanā, ir svarīgi, lai fiskālā konsolidācija tiktu atbalstīta ar visaptverošām strukturālām reformām. Izaugsmi veicinošu izdevumu (izglītībā, pētniecībā un inovācijā) nelielais īpatsvars pazemina ilgtermiņa izaugsmes izredzes. Paredzams, ka vidējā termiņā līdz ilgtermiņā izdevumi veselības aprūpes jomā ievērojami palielināsies iedzīvotāju novecošanas dēļ. Stiprinot primāro veselības aprūpi un nosūtīšanas sistēmas un izmantojot izmaksu efektivitātes ieguvumu potenciālu stacionārajā aprūpē, varētu mazināt slogu, kas gulstas uz publiskajām finansēm, un uzlabot piekļuvi veselības aprūpei. Zemais nodokļu saistību izpildes līmenis joprojām rada problēmas, jo īpaši attiecībā uz nodokļu administrācijas efektivitāti un administratīvo slogu nodokļu maksātājiem. Tajā pašā laikā Polija nesen publicēja rīcības plānu nodokļu saistību izpildes un nodokļu administrācijas efektivitātes uzlabošanai 2014.–2017. gadā. Polijā ir samazinātu PVN likmju sistēma, kas veicina to, ka Polijā ir Savienībā vislielākais to iespējamo ieņēmumu īpatsvars, ko varētu gūt, ja piemērotu standarta PVN likmi. Tas rada ieņēmumu zudumus un palielina nodokļu saistību izpildes izmaksas. Enerģijas nodokļu līmenis ir samērā zems. Nesen ir veikti pasākumi, lai uzlabotu Polijas fiskālo sistēmu. Tomēr sistēmai nāktu par labu, ja tiktu izveidota pilntiesīga, neatkarīga fiskālā padome, kura būtu atbildīga par fiskālo noteikumu ievērošanas ex-ante pārbaudēm, makroekonomisko un budžeta prognožu novērtējumu un publisko finanšu ilgtermiņa ilgtspējības analīzi, kā arī par fiskālo noteikumu ievērošanas ex-post pārbaudēm.

               (10)

               Jauniešu bezdarbs pēdējā gada laikā ir pakāpeniski pieaudzis, kas daļēji ir tādēļ, ka iegūtā izglītība joprojām nav saskaņota ar darba tirgus vajadzībām, kā arī tādēļ, ka pieaug to jauniešu īpatsvars, kas nav ne nodarbināti, ne iesaistīti izglītībā vai apmācībā. Neraugoties uz pašreizējiem centieniem reformēt profesionālās izglītības un apmācības sistēmu, ir vēl vairāk jāatvieglo piekļuve kvalitatīvai māceklībai un apmācībai darbavietā, jāstiprina izglītības iestāžu un darba devēju sadarbība un jāiesaista tie jaunieši, kuri nav ne nodarbināti, ne iesaistīti izglītībā vai apmācībā un nav reģistrējušies valsts nodarbinātības dienestā, saskaņā ar garantijas jauniešiem mērķiem. Ir īpaši svarīgi arī pielāgot prasmes darba tirgus prasībām, izmantojot mūžizglītības programmas, kurās līdzdalība joprojām ir ļoti zema, jo īpaši gados vecāku darba ņēmēju vidū, kuru zināšanas un pieredze bieži vien neatbilst mūsdienu prasībām. Joprojām pastāv darba tirgus segmentācija, un tiek pārmērīgi izmantoti terminēti darba līgumi, kā arī civiltiesiski līgumi. Darbs uz noteiktu laiku jo īpaši bieži ir sastopams jauniešu vidū. Lai gan terminētus darba līgumus bieži uzskata par instrumentu, kas palīdz bezdarbniekiem ienākt darba tirgū, lai vēlāk pārietu uz pastāvīgu līgumu, šķiet, ka tas neattiecas uz lielāko daļu darba ņēmēju Polijā, ņemot vērā to, ka pārejas no darba uz noteiktu laiku uz pastāvīgu darbu īpatsvars ir zems, un tas negatīvi ietekmē ražīgumu un cilvēkkapitāla kvalitāti.

               (11)

               Sieviešu dalība darba tirgū joprojām ir zema. Polija ir veikusi vairākus pasākumus, lai palielinātu sieviešu nodarbinātību, tostarp palielinājusi agrīnās bērnu aprūpes pakalpojumu (mazbērnu novietņu) pieejamību un publisku finansējumu bērnudārziem, lai mudinātu vecākus reģistrēt bērnus pirmsskolas izglītības iestādēs. Tomēr agrīnās bērnu aprūpes pakalpojumu pieejamība joprojām ir zema, jo īpaši lauku apvidos, un joprojām pastāv atšķirības piekļuvē pirmsskolas izglītībai. Gados vecāku darba ņēmēju dalība darba tirgū Polijā joprojām ir zema. Priekšlaicīgas pensionēšanās iespējas ir ievērojami samazinātas, bet ir nepieciešami papildu centieni, lai palielinātu gados vecāku cilvēku nodarbināmību un faktisko darba dzīves ilgumu. Īpašo pensiju shēmu kalnračiem un lauksaimniekiem reforma joprojām sagādā problēmas. Shēma lauksaimniekiem (KRUS) rada stimulus maziem lauksaimniekiem turpināt darbu lauksaimniecības nozarē, tādēļ rodas slēptais bezdarbs lauku apvidos un tiek stimulēta ēnu ekonomika. Uz kalnračiem joprojām attiecas privilēģijas attiecībā uz pensijas tiesībām un prasībām par minimālo darba stāžu. Abas pensiju shēmas negatīvi ietekmē nozaru un teritoriālo darbaspēka mobilitāti.

               (12)

               Polija ir to dalībvalstu vidū, kurās ir viszemākais pētniecības un attīstības izdevumu līmenis, un Polijā ir viens no zemākajiem plašas inovācijas rādītājiem. Privāto pētniecības un attīstības izdevumu līmenis ir īpaši zems. Zemais pētniecības un attīstības izdevumu līmenis ir saistīts ar uzņēmumu zemo aktivitāti pētniecības un inovācijas jomā un darījumdarbības vidi, kas nav pietiekami labvēlīga inovācijai. Inovācijas atbalsta sistēma Polijā ir bijusi tāda, kas izvairās no riska un balstās pārsvarā uz dotācijām, atbalstot tehnoloģiju absorbciju un nodošanu, bet būtiski neietekmējot patiesi jaunu inovāciju. Esošajiem nodokļu atvieglojumiem pētniecības un attīstības nozarē nav efektīvas ietekmes uz privātā sektora iekšējās pētniecības un attīstības veicināšanu, un tos izmanto vienīgi lieli uzņēmumi. Polijas uzņēmumi ir ļoti paļāvušies uz tehnoloģiju absorbciju. Lai gan tas ir bijis veiksmīgs risinājums, lai nodrošinātu produktivitātes pieaugumu un ekonomikas izaugsmi, Polijai tagad ir nepieciešama pāreja uz tādu modeli, kas būtu vairāk pielāgots vietējiem apstākļiem un balstīts uz inovāciju. Polijas uzņēmumu inovācijas spējas uzlabošana, saiknes starp zinātni un rūpniecību uzlabošana un tādu mērķtiecīgu instrumentu izstrāde, kas būtu pielāgoti visam inovācijas ciklam, joprojām sagādā problēmas.

               (13)

               Vēl joprojām ir ļoti liels ieguvumu potenciāls no energoefektivitātes uzlabošanas visās Polijas ekonomikas jomās, un šādi ieguvumi varētu veicināt izaugsmi, uzlabot konkurētspēju un sekmēt Polijas energoatkarības mazināšanos. Iekšzemes enerģijas ražošanas jauda noveco, un elektroenerģijas tīkls joprojām ir pārslogots, taču tiek virzīts darbs ar projektiem, lai palielinātu starpsavienojumu jaudu ar kaimiņos esošām dalībvalstīm. Dabasgāzes tirgū galvenā problēma joprojām ir diversifikācijas un konkurences trūkums.

               (14)

               Polijas slikti attīstītā transporta un fiksētā platjoslas infrastruktūra joprojām ir būtisks izaugsmes kavēklis. Jo īpaši ir nepieciešami ievērojami ieguldījumi sliktā stāvoklī esošajā dzelzceļa tīklā, lai uzlabotu dzelzceļa nozares konkurētspēju un panāktu labāku līdzsvaru starp autotransportu un dzelzceļa transportu. Tikai aptuveni trešā daļa no kopumā aptuveni 20 000 km ekspluatācijā esošo dzelzceļa līniju ir labā tehniskā stāvoklī. Joprojām turpinās problēmas attiecībā uz dzelzceļa projektu savlaicīgu īstenošanu. Uzlabojot atkritumu apsaimniekošanu, var palielināt resursu izmantošanas efektivitāti.

               (15)

               Līgumu izpilde Polijā ir ilgstoša, un būvatļauju saņemšanas procedūra ir gara un apgrūtinoša. Nodokļu saistību izpildes izmaksas ir augstas, un tā ir liela problēma darījumdarbības vidē. Polija ir guvusi ievērojamus panākumus, īstenojot vērienīgu reformu nolūkā atvieglot piekļuvi reglamentētām profesijām.

               (16)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir vispusīgi izanalizējusi Polijas ekonomikas politiku. Tā ir izvērtējusi valsts reformu programmu un konverģences programmu. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Polijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1. līdz 6. ieteikumā.

               (17)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi konverģences programmu, un tās atzinums (5) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā,

         AR ŠO IESAKA Polijai laikposmā no 2014. gada līdz 2015. gadam rīkoties šādi.

               1.

               Pastiprināt budžeta stratēģiju, lai līdz 2015. gadam nodrošinātu pārmērīgā budžeta deficīta novēršanu ilgtspējīgā veidā, panākot strukturālo korekciju centienu īstenošanu, kas noteikti Padomes ieteikumā saistībā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru. Pēc pārmērīgā budžeta deficīta novēršanas un līdz vidēja termiņa mērķa sasniegšanai turpināt ikgadējo strukturālo korekciju, par rādītāju nosakot 0,5 % no IKP. Fiskālās nelīdzsvarotības noturīgai koriģēšanai ir ticamā veidā jāīsteno vērienīgas strukturālās reformas, lai palielinātu pielāgošanās spējas un palielinātu izaugsmi un nodarbinātību. Šajā saistībā līdz minimumam ierobežot izaugsmi veicinošu ieguldījumu samazinājumus, precīzāk noteikt sociālās politikas mērķus, paaugstināt izdevumu efektivitāti un vispārējo efektivitāti veselības aprūpes nozarē, paplašināt nodokļu bāzi, piemēram, risinot jautājumu par samazināto PVN likmju plašo sistēmu, un uzlabot nodokļu saistību izpildi, jo īpaši palielinot nodokļu administrācijas efektivitāti. Izveidot neatkarīgu fiskālo padomi.

               2.

               Stiprināt centienus, lai samazinātu jauniešu bezdarbu, jo īpaši turpinot uzlabot izglītības atbilstību darba tirgus vajadzībām, palielinot māceklības un apmācību darbavietā pieejamību un stiprinot to jauniešu iesaistīšanu, kuri nav ne nodarbināti, ne iesaistīti izglītībā vai apmācībā un nav reģistrējušies valsts nodarbinātības dienestā, un izglītības iestāžu un darba devēju sadarbību saskaņā ar garantijas jauniešiem mērķiem. Palielināt pieaugušo līdzdalību mūžizglītībā, lai pielāgotu prasmju piedāvājumu pieprasījumam. Vērsties pret darba tirgus segmentāciju, pastiprinot centienus nodrošināt labāku pāreju no darba uz noteiktu laiku uz pastāvīgu darbu, un samazinot civiltiesisku līgumu pārmērīgu izmantošanu.

               3.

               Turpināt centienus palielināt sieviešu dalību darba tirgū, jo īpaši veicot turpmākus pasākumus nolūkā palielināt tādas kvalitatīvas bērnu aprūpes un pirmsskolas izglītības pieejamību, kuru vecāki var atļauties, un nodrošinot stabilu finansējumu. Iekļaut lauksaimniekus vispārējā pensiju shēmā, sākot ar to, ka tiktu paātrināta lauksaimnieku ienākumu novērtēšanas un reģistrēšanas sistēmas izveide. Pakāpeniski pārtraukt īpašo pensiju sistēmu kalnračiem, lai viņus integrētu vispārējā shēmā. Nostiprināt vispārējo pensiju reformu, pastiprinot centienus nolūkā veicināt gados vecāku cilvēku nodarbināmību, lai palielinātu izstāšanās no darba tirgus vecumu.

               4.

               Uzlabot nodokļu stimulu efektivitāti pētniecības un attīstības veicināšanā privātajā sektorā, kas papildinātu centienus stiprināt saiknes starp pētniecības, inovācijas un rūpniecības politiku, un mērķtiecīgāk izmantot esošos instrumentus inovācijas cikla dažādos posmos.

               5.

               Atjaunot un paplašināt enerģijas ražošanas jaudu un uzlabot efektivitāti visā energoapgādes ķēdē. Paātrināt un paplašināt elektroenerģijas tīkla – tostarp pārrobežu starpsavienojumu ar kaimiņos esošām dalībvalstīm – izveidi un izveidot gāzes starpsavienojumu ar Lietuvu. Nodrošināt dzelzceļa ieguldījumu projektu efektīvu īstenošanu bez turpmākas kavēšanās un uzlabot administratīvās spējas šajā nozarē. Pastiprināt centienus, lai palielinātu fiksēto platjoslas tīkla pārklājumu. Uzlabot atkritumu apsaimniekošanu.

               6.

               Veikt turpmākus pasākumus, lai uzlabotu darījumdarbības vidi, vienkāršojot līgumu izpildi un prasības būvatļauju saņemšanai. Pastiprināt centienus, lai samazinātu izmaksas un laiku, kas uzņēmumiem nepieciešams nodokļu saistību izpildei. Pabeigt pašreizējo reformu, kuras mērķis ir atvieglot piekļuvi reglamentētām profesijām.

      Briselē, 2014. gada 8. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. C. PADOAN

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Paliek spēkā 2014. gadā ar Padomes Lēmumu 2014/322/ES (2014. gada 6. maijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm 2014. gadam (OV L 165, 4.6.2014., 49. lpp.).

      (3)  OV C 217, 30.7.2013., 63. lpp.

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.).

      (5)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.