Svarīgs juridisks paziņojums

|

52005SC0149

Ieteikums Padomes Atzinums saskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 3. punktu par Igaunijas atjaunināto konverģences programmu 2004. - 2008. gadam  /* SEC/2005/0149 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 2.2.2005SEC(2005) 149 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 3. punktu par Igaunijas atjaunināto konverģences programmu 2004. - 2008. gadam(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSPadomes Regula (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1] paredz, ka neiesaistītās dalībvalstis, t. i., tās dalībvalstis, kuras nav pieņēmušas vienoto valūtu, Padomei un Komisijai iesniedz savas konverģences programmas. Saskaņā ar šās regulas 9. pantu Padome pārbauda visas konverģences programmas, ņemot vērā novērtējumu, ko sniedz Komisija un komiteja, kas izveidota ar Līguma 114. pantu (Ekonomikas un finanšu komiteja). Pamatojoties uz Komisijas ieteikumu un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju, Padome pēc programmas pārbaudes sniedz atzinumu. Saskaņā ar minēto regulu dalībvalstis katru gadu iesniedz atjauninātas konverģences programmas, kuras Padome arī var pārbaudīt, izmantojot tādu pašu procedūru.Dalībvalstīs, kas 2004. gada 1. maijā pievienojās ES, netiek izmantota vienota valūta, tomēr, lai varētu ieviest euro, tām noteiktā laikā ir jāīsteno konverģences kritēriji, tai skaitā viens no kritērijiem ir saistīts ar valsts finansiālā stāvokļa ilgtspējību.Dalībvalstis, kas 2004. gada 1. maijā pievienojās ES, ir apņēmušās iesniegt konverģences programmas līdz 2004. gada 15. maijam, bet pirmo atjaunināto programmu – līdz 2004. gada beigām. 2004. gada 5. jūlijā Padome novērtēja pirmo Igaunijas konverģences programmu, kas tika iesniegta 2004. gada 1. maijā un aptver laika posmu no 2004. gada līdz 2008. gadam. 2004. gada 1. decembrī Igaunija iesniedza savu atjaunināto konverģences programmu. Komisijas dienesti veica šīs atjauninātās programmas tehnisko novērtējumu, ņemot vērā Komisijas dienestu 2004. gada rudens ekonomikas prognožu rezultātus un „rīcības kodeksu par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu”[2], vispārīgi pieņemtu potenciālā ražošanas apjoma metodoloģiju, vispārējo ekonomikas politikas vadlīniju ieteikumus laika posmam no 2003. līdz 2005. gadam un 2002. gada 27. novembra Komisijas paziņojumā Padomei un Eiropas Parlamentam par budžeta politiku koordinēšanas stiprināšanu noteiktos principus[3]. Šis vērtējums ir pamatā šādam novērtējumam.-  2004. gada 1. decembrī Komisijai tika iesniegta pirmā Igaunijas atjauninātā konverģences programma, kas aptver laika posmu no 2004. gada līdz 2008. gadam. Programma atbilst „rīcības kodeksam par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu”.-  Programmā uzrādītais makroekonomikas scenārijs 2004. gadā paredz reālā IKP pieaugumu 5,6% apmērā. Saskaņā ar 2005. gada prognozēm reālā IKP pieaugums palielināsies līdz 5,9% un pieauguma temps 6% gadā tiks uzturēts visā laika posmā no 2006. gada līdz 2008. gadam. Tas ir nedaudz zemāk nekā Komisijas dienestu 2004. gada rudens prognozē no 2004. gada līdz 2006. gadam, kur tika paredzēts 5,9% pieauguma temps 2004. gadā, 6% - 2005. gadā un 6,2% - 2006. gadā. Abas prognozes ir zemākas par Komisijas potenciālā ražošanas apjoma pieauguma aplēsi no 2004. līdz 2007. gadam. Pamatojoties uz pašreiz pieejamo informāciju un jo īpaši ņemot vērā to, ka faktiskais pieauguma temps 2004. gada pirmajos trijos ceturkšņos salīdzinājumā ar iepriekšējā gada atbilstošo periodu bija 6,3%, kā arī līdz ar Igaunijas iestāžu piesardzīgajām valdības prognozēm iepriekš, programmas scenāriju var uzskatīt par ticamu. Augstais ārējā konta deficīts joprojām būs galvenais Igaunijas makroekonomiskās nestabilitātes faktors tuvākajā nākotnē, kas lielā mērā atspoguļo vērā ņemamu ieguldījumu nepieciešamību ekonomikā, lai panāktu ES vidējo ienākumu līmeņus. Kaut gan programma prognozē ilgtspējīgu ārējā deficīta samazinājumu, strukturāli uzlabojoties tirdzniecības bilancei, pašreizējās tendences un ne pārāk uzticamie tirdzniecības dati drīzāk rada pamatu piesardzīgai attieksmei.-  2004. gada 28. jūnijā Igaunija pievienojās VKM II ar standarta svārstību augstāko un zemāko robežu, tomēr Igaunija vienpusēji apņēmās uzturēt pašreizējo valūtas piesaistes sistēmu. Fiksēta piesaiste euro, ko atbalsta spēcīga politikas disciplīna, palīdzēja diezgan strauji apturēt inflāciju Igaunijas ekonomikā pēdējo dažu gadu laikā. Galvenokārt atspoguļojot iestājas ES radīto ietekmi, gada SPCI inflācija pieauga līdz 3% 2004. gadā, bet ir paredzama tās samazināšanās vidējā termiņā. Igaunijas naudas tirgus un banku kreditēšanas likmes ir vēsturiski zemas, kas atspoguļo attīstību euro zonā, kā arī ilgtspējīgu procentu likmju konverģenci.-  Atjauninātās programmas mērķis ir sasniegt bezdeficīta budžetu vai nelielu budžeta pārpalikumu programmas periodā. 2004. gadam budžeta pārpalikums ir paredzams 1% no IKP. No 2005. gada un turpmākajiem gadiem mērķis ir bezdeficīta valsts budžets. Ekonomikas aktivitātes pieauguma rezultātā var sagaidīt, ka samazināsies valdības ieguldījumi un patēriņš procentos no IKP, turpretim nominālie izdevumi abos posteņos palielināsies. Līdztekus palielināsies ieņēmumi procentos no IKP, ko galvenokārt izraisīs notiekošās nodokļu reformas neto ietekme. Kaut gan salīdzinājumā ar 2004. gada maija programmu vispārējā stratēģija palika nemainīga, tomēr paredzamais budžeta pārpalikums 2004. gadam ir ticis pārskatīts augšup līdz 1% no IKP no 0,7%. IKP pieauguma prognozes ir palielinātas visā programmas periodā, tomēr tās joprojām izskatās piesardzīgas.-  Programmas budžeta prognožu riski izskatās lielā mērā līdzsvaroti. No vienas puses piesardzīgais makroekonomikas scenārijs liek domāt, ka ieņēmumi varētu būt augstāki un izdevumi nedaudz zemāki nekā plānots. Patiesi Igaunija ir iedibinājusi piesardzīgas prognozēšanas tradīcijas un daudzkārtēju fiskālo mērķu pārsniegšanu pēdējos dažos gados. No otras puses pilnībā nevar izslēgt varbūtību, ka negaidīti netiks gūti ieņēmumi no plānotās nodokļu samazināšanas vai ka ārējie satricinājumi nelabvēlīgi ietekmēs izaugsmi.-  Ņemot vērā šo riska novērtējumu, budžeta pozīcija programmā izskatās atbilstoša, lai sasniegtu Stabilitātes un izaugsmes paktā noteikto vidēja termiņa mērķi, t.i., bezdeficīta budžetu visā programmas periodā. Šķiet, ka tā arī nodrošina pietiekamu drošības rezervi, neļaujot pārsniegt 3% no IKP kā deficīta slieksni, pastāvot normālām makroekonomikas svārstībām.-  Parāda līmenis ir noteikts 4,8% no IKP 2004. gadā, kas ir krietni zem 60% no IKP kā Līgumā noteiktās atsauces vērtības un patiesi ir zemākais ES. Programma paredz parāda līmeni turpmāk pazemināt par 1,9 procentu punktiem visā programmas periodā.-  Programma vispārīgi aplūko valdības strukturālo reformu programmu, kas tiek virzīta uz pasākumiem valsts infrastruktūras uzlabošanai (šim mērķim arī izmantojot ES fondus), izglītības un veselības aprūpes sistēmas uzlabošanai un aktīvai darba tirgus politikai, kā arī inovāciju un pētniecības sekmēšanai. Programma arī uzsver pasākumus, kas turpmāk spēcinātu budžeta procesu, izmantojot daudzgadu budžeta shēmu, un kas palielinātu nominālo izdevumu griestu pārredzamību un uzticamību, izmantojot sistemātiskus novērtēšanas mehānismus. Vietējo pašvaldību deficītus ir plānots kontrolēt, izmantojot uzlaboto aizņēmumu koordinēšanu centrālās valdības līmenī, kā arī obligātu vidēja termiņa budžeta shēmu sagatavošanu, gada deficīta limitu ieviešanu un obligātus rezervju uzkrājumus. Var pamatoti sagaidīt, ka reformas, kas jau tiek īstenotas vai kuras tiek sagatavotas likumdošanas līmenī, uzlabos Igaunijas ekonomikas izaugsmes apstākļus, vienlaicīgi spēcinot darba iniciatīvas, izveidojot jaunas darba vietas un mudinot neizvairīties no nodokļiem, kā arī uzlabojot fiskālo disciplīnu gan ministriju, gan arī vietējo pašvaldību līmenī. Stimulējošie agri gūtie rezultāti, īpaši darba tirgū, ir kļuvuši redzami jau 2004. gadā.-  Izskatās, ka Igaunija ir labvēlīgā situācijā attiecībā uz valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējību, no kurām prognozētās budžeta izmaksas saistībā ar iedzīvotāju novecošanos ir nozīmīgs elements. Zemais valsts parāda līmenis, ievērojamās valdības finanšu rezerves un vidēja termiņa budžeta stratēģija, kas pilnīgi atbilst mērķim par bezdeficīta budžetu vai budžeta pārpalikumu, līdz ar drošām un pamatīgām pensijas un veselības aprūpes sistēmas reformām, kas paredz apturēt budžeta spiedienu ilgtermiņā, nodrošina, ka valsts finansēm ir nemainīgi ilgtspējīgs pamats.-  Atjauninātajā programmā noteiktās ekonomikas politikas vispārēji atbilst valstij īpaši noteiktajām vispārējās ekonomikas politikas vadlīnijām valsts finanšu jomā. 2004. gada budžeta pārpalikums pārsniedza prognozes, kas ir saskaņā ar ieteikumu izvairīties no procikliskas fiskālās politikas. Bet, ņemot vērā to, ka 2004. gadā ārējā konta deficīts, iespējams, nav ievērojami samazinājies (ja tas vispār samazinājies), straujš budžeta pārpalikuma samazinājums var no fiskālās politikas viedokļa nepietiekami atbalstīt ārējās nestabilitātes korekciju.Ņemot vērā šo novērtējumu, Komisija ir pieņēmusi klātpievienoto ieteikumu, kas ir paredzēts Padomes atzinumam par Igaunijas atjaunināto konverģences programmu, un pārsūta to Padomei.IeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 3. punktu par Igaunijas atjaunināto konverģences programmu 2004. - 2008. gadamEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu,[4] un jo īpaši tās 9. panta 3. punktu;ņemot vērā Komisijas ieteikumu;apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju;IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.1.  Padome [2005. gada 17. februārī] pārbaudīja Igaunijas atjaunināto konverģences programmu, kas aptver laika posmu no 2004. līdz 2008. gadam. Programma atbilst pārskatītajam „rīcības kodeksam par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu”.2.  Makroekonomiskais scenārijs, uz kura balstās programma, paredz reālā IKP pieaugumu no vidēji 5,6% 2004. gadā līdz 6,0% atlikušajā programmas periodā. Pamatojoties uz pašreiz pieejamo informāciju, izskatās, ka šis scenārijs atspoguļo ticamus pieauguma pieņēmumus. Programmas prognozes attiecībā uz inflāciju arī izskatās ticamas.3.  Igaunijas mērķis ir sasniegt bezdeficīta budžetu vai budžetu ar nelielu pārpalikumu programmas periodā. 2004. gadam programmas mērķis ir sasniegt budžeta pārpalikumu 1% apmērā no IKP, kas ir par 0,3% augstāk nekā pēdējā maija programmā plānotais pārpalikums. No 2005. gada ir paredzēts bezdeficīta budžets, kā bija noteikts iepriekšējā programmā. 2004. gadā ir paredzēts palielināt valsts ieguldījumus par vienu procentu punktu no IKP līdz 4,4% pirms to pazemināšanas līdz 3,9% līdz 2008. gadam, un tādējādi tas paliek ievērojami virs ES vidējā līmeņa (2,4% no IKP 2004. gadā).4.  Programmas budžeta prognožu riski izskatās lielā mērā līdzsvaroti. No vienas puses piesardzīgais makroekonomikas scenārijs liek domāt, ka ieņēmumi varētu būt augstāki un izdevumi nedaudz zemāki nekā plānots. Igaunija ir iedibinājusi piesardzīgas prognozēšanas tradīcijas un daudzkārtēju fiskālo mērķu pārsniegšanu pēdējos dažos gados. No otras puses, nevar pilnībā izslēgt varbūtību, ka neparedzēti netiks gūti ieņēmumi no plānotās nodokļu samazināšanas vai ka ārējie satricinājumi nelabvēlīgi ietekmēs pieaugumu. Ņemot vērā risku līdzsvaru, budžeta pozīcija programmā izskatās atbilstoša, lai sasniegtu Stabilitātes un izaugsmes paktā noteikto vidēja termiņa mērķi, t.i., bezdeficīta budžetu visā programmas periodā (2004.-2008.). Šķiet, ka tas arī nodrošina pietiekamu drošības rezervi, neļaujot pārsniegt 3% no IKP kā deficīta slieksni, pastāvot normālām makroekonomikas svārstībām.5.  Parāda līmenis ir plānots 4,8% no IKP 2004. gadā, kas ir krietni zem 60% no IKP Līguma atsauces vērtības un patiesi ir zemākais ES. Programma paredz parāda līmeni turpmāk pazemināt par 1,9 procentu punktiem visā programmas periodā.6.  Izskatās, ka Igaunija ir labvēlīgā situācijā attiecībā uz tās valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējību, neskatoties uz paredzētām nozīmīgām budžeta izmaksām saistībā ar iedzīvotāju novecošanos. Zemais valsts parāda līmenis, ievērojamās valdības finanšu rezerves un vidēja termiņa budžeta stratēģija, kas pilnīgi atbilst mērķim par bezdeficīta budžetu vai budžeta pārpalikumu, līdz ar drošām un pamatīgām pensijas un veselības aprūpes sistēmas reformām, kas paredz apturēt budžeta spiedienu ilgtermiņā, nodrošina, ka valsts finansēm ir nemainīgi ilgtspējīgs pamats.7.  Atjauninātajā programmā noteiktās ekonomikas politikas vispārēji atbilst valstij noteiktajām vispārējām ekonomikas politikas vadlīnijām valsts finanšu jomā. 2004. gada budžeta pārpalikums pārsniedza prognozes, kas ir saskaņā ar ieteikumu par izvairīšanos no procikliskas fiskālās politikas. Bet, ņemot vērā, ka 2004. gadā ārējā konta deficīts, iespējams, nav ievērojami samazinājies (ja vispār samazinājies), straujš budžeta pārpalikuma samazinājums var no fiskālās politikas viedokļa nepietiekami atbalstīt ārējās nestabilitātes korekciju.Tabula: Nozīmīgāko makroekonomikas un budžeta prognožu salīdzinājums2004. | 2005. | 2006. | 2007. | 2008. |Reālais IKP (% izmaiņas) | KP dec. 2004 | 5,6 | 5,9 | 6,0 | 6,0 | 6,0 |KOM okt. 2004 | 5,9 | 6,0 | 6,2 | n.p. | n.p. |KP maijs 2004 | 5,3 | 5,8 | 5,6 | 5,9 | 5,8 |SPCI inflācija* (%) | KP dec 2004 | 3,3 | 3,2 | 2,5 | 2,8 | 2,8 |KOM okt. 2004 | 3,4 | 3,5 | 2,8 | n.p. | n.p. |KP maijs 2004 | 3,1 | 3,0 | 2,8 | 2,8 | 2,8 |Valsts bilance (% no IKP) | KP dec. 2004 | 1,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 |KOM okt. 2004 | 0,5 | 0,2 | 0,1 | n.p. | n.p. |KP maijs 2004 | 0,7 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,0 |Primārā bilance (% no IKP) | KP dec. 2004 | 1,3 | 0,2 | 0,2 | 0,2 | 0,2 |KOM okt. 2004 | 0,8 | 0,4 | 0,3 | n.p. | n.p. |KP maijs 2004 | 1,0 | 0,3 | 0,3 | 0,3 | 0,3 |Valsts bruto parāds (% no IKP) | KP dec. 2004 | 4,8 | 4,6 | 4,3 | 3,1 | 2,9 |KOM okt. 2004 | 4,8 | 4,4 | 4,2 | n.p. | n.p. |KP maijs 2004 | 5,4 | 5,1 | 4,7 | 3,4 | 3,2 |Piezīme: *programma attiecas uz nacionālo PCI definīciju, ne SPCI. Avoti: konverģences programma (KP); Komisijas dienestu 2004. gada rudens prognozes (KOM). |[1] OV L 209, 2.8.1997. Visi dokumenti, kas ir minēti šajā tekstā, ir atrodami šādā tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Ekonomikas un finanšu komitejas pārskatītais atzinums par stabilitātes un konverģenču programmu saturu un formātu, dokuments EFC/ECFIN/404/01 - REV 1, 27.6.2001, kas ir ECOFIN Padomes apstiprināts 10.7.2001.[3] KOM(2002) 668, 27.11.2002.[4] OV L 209, 2.8.1997, p. 1. Dokumenti, kas ir minēti šajā tekstā, ir atrodami šādā tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.


title: Komisijas ieteikums Padomei atļaut veikt izmaiņas sarunu risināšanas norādījumos par Tirdzniecības un sadarbības nolīgumu ar Irākas Republiku

text:
   LV
LV    LV
 ---pagebreak---                     EIROPAS KOPIENU KOMISIJA
                                                   Briselē, 27.7.2009
                                                   SEC(2009) 1062 galīgā redakcija
                           KOMISIJAS IETEIKUMS PADOMEI
   atļaut veikt izmaiņas sarunu risināšanas norādījumos par Tirdzniecības un sadarbības
                               nolīgumu ar Irākas Republiku
LV                                            1                                         LV
 ---pagebreak---    1.       PASKAIDROJUMA RAKSTS
   Padome 2006. gada 23. martā pilnvaroja Komisiju veikt sarunas par Tirdzniecības un
   sadarbības nolīgumu ar Irāku un deva attiecīgus sarunu risināšanas norādījumus (dokuments
   6511/06 COMEM 23 WTO 38 RESTREINT UE).
   ES un Irākas sarunu septītajā kārtā, kas notika 2009. gada 25. un 26. februārī Bagdādē, Irāka
   un Komisija vienojās paaugstināt nolīguma projekta statusu, paredzot izveidot Sadarbības
   padomi, kura regulāri sanāktu ministru līmenī, un nolīguma nosaukumu mainot no
   „Tirdzniecības un sadarbības nolīgums” uz „Partnerības un sadarbības nolīgums”.
   Padome (MOG darba grupa) šai pieejai piekrita gan pirms septītās sarunu kārtas, gan pēc tās.
   Līdz ar to Komisija iesaka atspoguļot šīs izmaiņas sarunu risināšanas norādījumos un aicina
   Padomi atļaut veikt ierosinātās izmaiņas.
LV                                               2                                               LV
 ---pagebreak---    2.       IETEIKUMS
   Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija iesaka Padomei atļaut sarunu risināšanas norādījumos
   veikt šādas izmaiņas.
   (1)     Nolīguma nosaukuma maiņa
            • Nolīguma nosaukumu viscaur sarunu risināšanas norādījumos maina no
               „Tirdzniecības un sadarbības nolīgums” uz „Partnerības un sadarbības nolīgums”.
   (2)     Sadarbības padomes izveide
            • III sadaļas D iedaļā (Institucionālie, vispārīgie un nobeiguma noteikumi) pievieno
               jaunu punktu:
   „Tiek izveidota Sadarbības padome, kas pārrauga šā nolīguma īstenošanu. Sadarbības padome
   sanāk ministru līmenī. Tā izskata visus svarīgos jautājumus saistībā ar šo nolīgumu.”
            • Pašreizējo D.1. punktu groza, lai tiktu ņemta vērā Sadarbības padomes izveide:
   1. punkts — jauna redakcija:
   “Tiek izveidota Sadarbības komiteja, kas palīdz Sadarbības padomei veikt tās uzdevumus.”;
   2. punkts — bez izmaiņām.
LV                                                 3                                             LV


				|

		52013PC0386

			Ieteikums PADOMES LĒMUMS, ar ko atceļ Lēmumu 2009/591/EK par pārmērīga budžeta deficīta pastāvēšanu Latvijā /* COM/2013/0386 final - 2013/ () */

			   	Ieteikums
PADOMES LĒMUMS,
ar ko atceļ Lēmumu 2009/591/EK
par pārmērīga budžeta deficīta pastāvēšanu
Latvijā
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 126. panta 12. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
tā kā:
(1)       Ar
Padomes 2009. gada 7. jūlija Lēmumu 2009/591/EK[1], ņemot vērā
Komisijas ieteikumu saskaņā ar Līguma 104. panta 6. punktu,
tika nolemts, ka Latvijā pastāvēja pārmērīgs
budžeta deficīts. Padome atzīmēja, ka 2008. gadā
vispārējās valdības budžeta deficīts bija 4,0 %
no IKP, pārsniedzot Līgumā noteikto atsauces vērtību 3 %
no IKP, savukārt vispārējās valdības bruto parāds
2008. gadā bija 19,5 % no IKP, ievērojami mazāks par
Līgumā noteikto atsauces vērtību 60 % no IKP[2].
(2)       Saskaņā
ar Līguma 104. panta 7. punktu, kā arī 3. panta 4. punktu
Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1467/97
par to, kā paātrināt un precizēt pārmērīga
budžeta deficīta novēršanas procedūras īstenošanu[3], Padome 2009. gada 7. jūlijā,
pamatojoties uz Komisijas ieteikumu, pieņēma Latvijai adresētu
ieteikumu vēlākais līdz 2012. gadam novērst
pārmērīgo budžeta deficītu. Ieteikums tika publiskots.
(3)       Saskaņā
4. pantu Līgumiem pievienotajā Protokolā par
pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru
Komisija sniedz datus šīs procedūras īstenošanai. Piemērojot
minēto protokolu, dalībvalstīm saskaņā ar 3. pantu
Padomes 2009. gada 25. maija Regulā (EK) Nr. 479/2009 par
to, kā piemērot Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam
pievienoto Protokolu par pārmērīga budžeta deficīta
novēršanas procedūru[4],
divreiz gadā, proti, līdz 1. aprīlim un līdz 1. oktobrim,
jāpaziņo valdības budžeta deficīta un parāda dati un
citi saistītie rādītāji.
(4)       Apsverot,
vai lēmums par pārmērīga budžeta deficīta
pastāvēšanu būtu jāatceļ, Padomei būtu
jāpieņem lēmums, pamatojoties uz paziņotajiem datiem. Turklāt
lēmums par pārmērīga budžeta deficīta
pastāvēšanu būtu jāatceļ tikai tad, ja Komisijas
prognozes liecinātu, ka prognožu laikposmā budžeta deficīts
nepārsniegs robežvērtību 3 % no IKP[5].
(5)       Pamatojoties
uz Komisijas (Eurostat) datiem, kas sniegti saskaņā ar Regulas
(EK) Nr. 479/2009 14. pantu pēc tam, kad Latvija līdz 2013. gada
1. aprīlim paziņoja datus, kā arī pamatojoties uz
Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozi, var izdarīt
šādus secinājumus:
–
pēc liela vispārējās
valdības deficīta 2009. un 2010. gadā (attiecīgi 9,8 %
un 8,1 % no IKP), kas daļēji atspoguļoja pasākumus
finanšu nozares stabilizācijai, deficīts 2011. gadā
sāka strauji samazināties un sasniedza 3,6 % no IKP. Šis uzlabojums
atspoguļoja apjomīgo un plašo fiskālo konsolidāciju, kas
tika īstenota laikposmā no 2009. līdz 2011. gadam
ekonomikas korekciju programmas kontekstā, kuru papildināja
maksājumu bilances atbalsts, kā arī uzlabojumi cikliskajos
apstākļos; korekciju programma tika sekmīgi pabeigta 2012. gada
janvārī. Vispārējās valdības budžeta
deficīts 2012. gadā turpināja samazināties, sasniedzot
1,2 % no IKP, tādējādi rezultāts bija labāks
nekā 2012. gada konverģences programmā noteiktais
deficīta mērķis, proti, 2,1 % no IKP, un tas bija krietni
zem Līgumā paredzētās atsauces vērtības 3 %
no IKP. Ieņēmumu daļā tas atspoguļoja
labvēlīgos cikliskos apstākļus un lielāku
efektivitāti nodokļu jomā, savukārt izdevumu pieaugums
turpināja būt krietni mazāks par nominālo IKP pieaugumu. Rezultātā
2012. gadā valdības ieņēmumu daļa IKP
palielinājās par ¼ procentpunkta, savukārt valdības
izdevumu daļa samazinājās par 2 procentpunktiem;
–
2013. gada konverģences programmā
paredzēts, ka 2013. gadā nominālais deficīts būs 1,1 %
no IKP, pēc tam stabilizējoties 0,9 % apmērā no IKP
līdz 2016. gadam. Komisijas dienestu 2013. gada pavasara
prognozē paredzēts, ka vispārējās valdības
budžeta deficīts 2013. gadā paliks lielā mērā
nemainīgs, proti, 1,2 % no IKP, un 2014. gadā
samazināsies līdz 0,9 % no IKP, tādējādi tas
būs krietni mazāks par atsauces vērtību 3 % no IKP;
–
vispārējās valdības parāds
2012. gadā bija 40,7% no IKP. Komisijas
dienestu 2013. gada pavasara prognozē paredzēts, ka
vispārējās valdības bruto parāds 2013. gadā
palielināsies līdz 43,2 % no IKP, jo valdība akumulē
aktīvus parāda atmaksāšanai lielā apmērā, kas
paredzēta 2014.-2015. gadā. Gaidāms, ka 2014. gadā
parāds atkal samazināsies līdz aptuveni 40 % no IKP,
minētajai parāda atmaksāšanai tiekot īstenotai.
(6)       Padome
atgādina, ka, sākot no 2013. gada, kas ir gads pēc
pārmērīgā deficīta novēršanas, Latvijai būtu
jānodrošina atbilstība Stabilitātes un izaugsmes pakta
preventīvajai daļai, tai skaitā, ievērojot izdevumu
robežvērtību.
(7)       Saskaņā
ar Līguma 126. panta 12. punktu Padomes lēmums par
pārmērīga budžeta deficīta situāciju
jāatceļ, ja Padome atzīst, ka pārmērīgais budžeta
deficīts attiecīgajā dalībvalstī ir novērsts.
(8)       Padome
uzskata, ka pārmērīgais budžeta deficīts Latvijā ir
novērsts un līdz ar to Lēmums 2009/591/EK būtu
jāatceļ,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
No vispārējā
novērtējuma secināms, ka pārmērīgais budžeta
deficīts Latvijā ir novērsts.
2. pants
Ar šo atceļ Lēmumu 2009/591/EK.
3. pants
Šis lēmums ir adresēts Latvijas
Republikai.
Briselē,
                                                                       Padomes vārdā —
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 202, 4.8.2009., 50. lpp.
[2]               Vispārējās valdības budžeta
deficīta un parāda rādītāji par 2008. gadu
vēlāk tika pārskatīti, nosakot attiecīgi
pašreizējos 4,2 % no IKP un 19,8 % no IKP.
[3]               OV L 209, 2.8.1997., 6. lpp.
[4]               OV L 145, 10.6.2009., 1. lpp.
[5]               Saskaņā ar “Specifikācijām par
Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanu un
pamatnostādnēm par stabilitātes un konverģences programmu
formātu un saturu”, 2012. gada 3. septembris. Sk.
http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/pdf/coc/code_of_conduct_en.pdf


title: Eiropas Centrālās bankas Ieteikums (2017. gada 4. aprīlis) par kopējiem noteikumiem tam, kā attiecībā uz mazāk nozīmīgām iestādēm nacionālās kompetentās iestādes īsteno dažas Savienības tiesību aktos noteiktās izvēles iespējas un rīcības brīvības (ECB/2017/10)

text:
                  13.4.2017

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  C 120/2

            EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS IETEIKUMS
      (2017. gada 4. aprīlis)
      par kopējiem noteikumiem tam, kā attiecībā uz mazāk nozīmīgām iestādēm nacionālās kompetentās iestādes īsteno dažas Savienības tiesību aktos noteiktās izvēles iespējas un rīcības brīvības
      (ECB/2017/10)
      (2017/C 120/02)
      EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS PADOME,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
      Ņemot vērā Padomes Regulu (ES) Nr. 1024/2013 (2013. gada 15. oktobris), ar ko Eiropas Centrālajai bankai uztic īpašus uzdevumus saistībā ar politikas nostādnēm, kas attiecas uz kredītiestāžu prudenciālo uzraudzību (1), un jo īpaši tās 4. panta 3. punktu, kā arī 6. panta 1. punktu un 5. punkta c) apakšpunktu,
      tā kā:

                  (1)

                  Eiropas Centrālā banka (ECB) atbild par Vienotā uzraudzības mehānisma (VUM) efektīvu un konsekventu darbību. Tā pārrauga sistēmas darbību, lai nodrošinātu augstu uzraudzības standartu konsekventu piemērošanu un uzraudzības rezultātu konsekvenci visās iesaistītajās dalībvalstīs.

                  (2)

                  ECB jānodrošina prudenciālo prasību konsekventa piemērošana kredītiestādēm iesaistītajās dalībvalstīs saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1024/2013 un Eiropas Centrālās bankas Regulu (ES) Nr. 468/2014 (ECB/2014/17) (2).

                  (3)

                  Kā saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1024/2013 tam kompetentā iestāde attiecībā uz kredītiestādēm, kas klasificētas kā nozīmīgas, ECB īstenojusi vairākas izvēles iespējas un rīcības brīvības, kas noteiktas Eiropas Centrālās bankas Regulā (ES) 2016/445 (ECB/2016/4) (3). Turklāt savos 2016. gada novembra norādījumos par Savienības tiesību aktos pieejamām izvēles iespējām un rīcības brīvībām (turpmāk – “ECB norādījumi”) ECB izklāsta kopējus noteikumus par to, kā atsevišķos gadījumos īstenot noteiktas citas izvēles iespējas pēc tam, kad individuāli izvērtēti tādu kredītiestāžu pieteikumi, kas klasificētas kā nozīmīgas saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1024/2013 6. panta 4. punktu, kā arī Regulas (ES) Nr. 468/2014 IV daļu un 147. panta 1. punktu.

                  (4)

                  Lai veicinātu nacionālo kompetento iestāžu (NKI) kopēju uzraudzības pieeju, tām izvērtējot individuālu izvēles iespēju un rīcības brīvību īstenošanu, ECB saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1024/2013 4. panta 3. punktu var pieņemt ieteikumus par noteikumiem, kurus piemēro, izvērtējot mazāk nozīmīgu iestāžu pieteikumus.

                  (5)

                  Kopējs noteikumu kopums izvēles iespēju un rīcības brīvību individuālai īstenošanai vajadzīgs, lai veicinātu mazāk nozīmīgu iestāžu uzraudzības VUM ietvaros konsekvenci, efektivitāti un caurredzamību un lai vajadzības gadījumā veicinātu vienlīdzīgu attieksmi pret nozīmīgām un mazāk nozīmīgām iestādēm, kā arī līdzvērtīgus konkurences apstākļus kredītiestādēm visās iesaistītajās dalībvalstīs. Tajā pašā laikā jāņem vērā proporcionalitātes princips un uzraudzīto kredītiestāžu tiesiskās paļāvības princips.

                  (6)

                  Šajā nolūkā ECB ir identificējusi noteiktas izvēles iespējas un rīcības brīvības, kuras ir daļa no ECB norādījumos iekļautajām un kuras būtu piemēroti vienādi īstenot attiecībā pret nozīmīgām iestādēm un mazāk nozīmīgām iestādēm. ECB tāpat identificējusi citas izvēles iespējas un rīcības brīvības, no kurām divas vispārīga rakstura izvēles tiesības un rīcības brīvības, kas paredzētas Regulas (ES) Nr. 575/2013 380. pantā un 420. panta 2. punktā, un kuru īstenošanai tā iesaka specifisku pieeju attiecībā uz mazāk nozīmīgām iestādēm.

                  (7)

                  Attiecībā uz izvēles iespējām un rīcības brīvībām, kas attiecas uz konsolidētu uzraudzību un prudenciālo prasību nepiemērošanu saskaņā ar ECB norādījumu II sadaļas 1. nodaļā iekļautajiem norādījumiem, NKI tiek aicinātas piemērot piesardzīgu pieeju, individuāli atļaujot šādu prasību nepiemērošanu. Attiecībā uz likviditātes prasību nepiemērošanu pārrobežu līmenī ECB iesaka specifisku pieeju mazāk nozīmīgām iestādēm, ņemot vērā, ka ne visi ECB norādījumos iekļautie noteikumi pieteikumu novērtēšanai attiecas uz šādām iestādēm.

                  (8)

                  Visā VUM jāpiemēro konsekventa un piesardzīga pieeja izvēles iespējām un rīcības brīvībām, kas saistītas ar pašu kapitālu un kapitāla prasībām, kas izklāstītas ECB norādījumu II sadaļas 2. un 3. nodaļā, ņemot vērā, ka šīm prasībām ir ietekme uz pieejamā pašu kapitāla apjomu un kvalitāti. Tas pats attiecas uz pirmā un otrā līmeņa papildu kapitāla instrumentiem vai mazākuma līdzdalību, kas var tikt iekļauti pašu kapitālā saskaņā ar konkrētiem noteikumiem. Turklāt, lai nodrošinātu līdzvērtīgus konkurences apstākļus, standarta metode, uz iekšējiem reitingiem pamatota metode, iekšējā modeļa metode un iekšējā modeļa pieeja pašu kapitāla prasību aprēķināšanai būtu jāpiemēro konsekventi visām kredītiestādēm VUM. Šajā nolūkā arī novērtējumam par to, vai ievērotas Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 575/2013 (4) noteiktās prasības, lai atļautu piemērot nulles procentu riska pakāpi pašu kapitāla prasību aprēķināšanai grupas iekšējiem riskiem, būtu jāpamatojas uz kopēju noteikumu kopumu. Tomēr ECB ir identificējusi noteiktas izvēles iespējas un rīcības brīvības saistībā ar pašu kapitālu un kapitāla prasībām, kurām vajadzīga specifiska pieeja attiecībā uz mazāk nozīmīgām iestādēm.

                  (9)

                  Saistībā ar izvēles iespējām un rīcības brīvībām, kas attiecas uz iestādēm, kuras iekļautas institucionālās aizsardzības shēmā, kopēju noteikumu kopuma izmantošana, lai izvērtētu pieteikumus par prudenciālo prasību nepiemērošanu, kā tas noteikts ECB norādījumu II sadaļas 4. nodaļā, ir ieteicama, lai nodrošinātu uzraudzības konsekvenci, ņemot vērā, ka institucionālās aizsardzības shēmas parasti aptver gan nozīmīgas, gan mazāk nozīmīgas iestādes. Tomēr attiecībā uz līdzdalību iestādēs, kas iekļautas institucionālās aizsardzības shēmās saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 49. panta 3. punktu, attiecībā uz mazāk nozīmīgām iestādēm tiek ieteikts izmantot specifisku pieeju, lai pēc iespējas vairāk mazinātu administratīvo slogu šīm iestādēm.

                  (10)

                  Saistībā ar lielu riska darījumu prasību ievērošanu ECB norādījumu II sadaļas 5. nodaļā izklāstītā pieeja attiecībā uz nozīmīgām iestādēm būtu jāizmanto arī attiecībā uz mazāk nozīmīgām iestādēm, lai veicinātu piesardzīgu attieksmi pret lieliem riska darījumiem visās kredītiestādēs VUM ietvaros un lai koncentrācijas riski tiktu pienācīgi pārvaldīti un ierobežoti.

                  (11)

                  ECB iesaka konsekventu un piesardzīgu pieeju attiecībā uz izvēles iespēju un rīcības brīvību, kas saistītas ar likviditātes prasībām, kā izklāstīts ECB norādījumu II sadaļas 6. nodaļā, jo šīs izvēles iespējas un rīcības brīvības ietekmē likviditātes seguma rādītāja prasību aprēķināšanu, piemēram, norādot režīmu specifiskajām ienākošo un izejošo līdzekļu plūsmām. Attiecībā uz tirdzniecības finansēšanas ārpusbilances saistīto produktu izejošo plūsmu likmēm NKI var piemērot izejošās plūsmas likmi, kas ir zemāka par 5 %, ja piemērojams izejošās plūsmas likme ir kalibrēta, pamatojoties uz statistikas datiem.

                  (12)

                  Attiecībā uz prasību nepiemērošanu kredītiestādēm, kas pastāvīgi saistītas ar centrālo iestādi, kā noteikts Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/36/ES (5) 21. panta 1. punktā, ECB norādījumu II sadaļas 8. nodaļā izklāstītā pieeja tiek ieteikta attiecībā uz mazāk nozīmīgām iestādēm, lai nodrošinātu līdzvērtīgus konkurences apstākļus.

                  (13)

                  Attiecībā uz izvēles iespējām un rīcības brīvībām, kas saistītas ar pārvaldības kārtību un prudenciālo uzraudzību, piesardzīga un konsekventa pieeja, kas izklāstīta ECB norādījumu II sadaļas 11. nodaļā, ir ieteicama, lai veicinātu, ka visas kredītiestādes ir pakļautas atbilstošām pārvaldības prasībām. Tomēr īpaša pieeja attiecībā uz mazāk nozīmīgām iestādēm saistībā ar riska komitejas un revīzijas komitejas apvienošanu uzskatāma par lietderīgu, ņemot vērā proporcionalitātes principu.

                  (14)

                  Tomēr šis ieteikums aptver izvēles iespējas un rīcības brīvības saistībā ar iestāžu sadarbību, jo ir jānodrošina vienmērīga sadarbība VUM ietvaros.

                  (15)

                  Attiecībā uz divpusējiem nolīgumiem par kredītiestāžu uzraudzību neiesaistītajās dalībvalstīs saskaņā ar Direktīvas 2013/36/ES 115. panta 2. punktu ir nepieciešama īpaša pieeja attiecībā uz mazāk nozīmīgām iestādēm, jo šī iespēja ir pieejama kompetentajai iestāde, kas ir atbildīga par atļauju piešķiršanu. Saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1024/2013 9. pantu un 4. panta 1. punkta a) apakšpunktu ECB ir ekskluzīva kompetence VUM ietvaros piešķirt atļaujas kredītiestādēm un atsaukt kredītiestāžu atļaujas un tāpēc tā ir jāiesaista, slēdzot divpusējus nolīgumus par kredītiestāžu uzraudzību neiesaistītajās dalībvalstīs,

            IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
      PIRMĀ DAĻA

         VISPĀRĪGI NOTEIKUMI

         I

      1.   Priekšmets un piemērošanas joma

      Šajā ieteikumā noteikti principi tam, kā NKI īsteno dažas Savienības tiesību aktos noteiktās izvēles iespējas un rīcības brīvības attiecībā uz mazāk nozīmīgām iestādēm.
      2.   Definīcijas

      Šajā ieteikumā piemēro definīcijas, kas noteiktas Regulā (ES) Nr. 1024/2013, Regulā (ES) Nr. 468/2014 (ECB/2014/17), Regulā (ES) Nr. 575/2013, Direktīvā 2013/36/ES un Deleģētajā regulā (ES) 2015/61 (6).
      OTRĀ DAĻA

         IZVĒLES IESPĒJAS UN RĪCĪBAS BRĪVĪBAS, KURĀM ATTIECĪBĀ UZ MAZĀK NOZĪMĪGĀM IESTĀDĒM TIEK IETEIKTA SPECIFISKA PIEEJA

         II

         Prudenciālo prasību nepiemērošana

      1.   Regulas (ES) Nr. 575/2013 8. panta 3. punkts: likviditātes prasību nepiemērošana pārrobežu līmenī

      Izskatot pieteikumus par likviditātes prasību nepiemērošanu pārrobežu līmenī, NKI novērtē, vai ievēroti visi Regulas (ES) Nr. 575/2013 8. panta 1. un 3. punktā noteiktie nosacījumi, piemērojot novērtēšanas noteikumus, kas paredzēti ECB norādījumu II sadaļas, 1. nodaļas 4. punktā, izņemot specifikācijas 8. panta 3. punkta b) apakšpunktam.

         III

         Kapitāla prasības

      1.   Regulas (ES) Nr. 575/2013 129. panta 1. punkts: riska darījumi nodrošināto obligāciju veidā

      Saistībā ar riska darījumiem nodrošināto obligāciju veidā NKI jāveic koordinācija ar ECB attiecībā uz nozīmīgu iespējamo koncentrācijas problēmu novērtējumu attiecīgajā iesaistītajā dalībvalstī pirms tā pieņem lēmumu par to, vai daļēji nepiemērot Regulas (ES) Nr. 575/2013 129. panta 1. punkta c) apakšpunktu un atļaut 2. kredītkvalitātes pakāpi līdz 10 % no emitentiestādes neatmaksāto segto obligāciju nominālvērtības kopējiem riska darījumiem.
      2.   Regulas (ES) Nr. 575/2013 311. panta 2. punkts: riska darījumu ar centrālajiem darījuma partneriem režīms

                  2.1.

                  NKI būtu jāatļauj kredītiestādei piemērot Regulas (ES) Nr. 575/2013 310. pantā noteikto režīmu saviem tirdzniecības riska darījumiem un iemaksām fondā saistību neizpildes gadījumiem darījuma partneriem, ja šis darījuma partneris paziņojis kredītiestādei, ka tas beidzis aprēķināt KCCP (hipotētisko kapitālu), kā noteikts Regulas (ES) Nr. 575/2013 311. panta 1. punkta a) apakšpunktā.

                  2.2.

                  2.1. punkta vajadzībām, novērtējot to iemeslu derīgumu, kuru dēļ centrālais darījuma partneris beidzis aprēķināt KCCP (hipotētisko kapitālu), NKI piemēro secinājumus, kurus, veicot iemeslu pārbaudi, ECB izdarījusi attiecībā uz to pašu centrālo darījuma partneri.

            3.   Regulas (ES) Nr. 575/2013 380. pants: prasību nepiemērošana sistēmas darbības traucējumu gadījumā

                  3.1.

                  Ja radušies sistēmas mēroga darbības traucējumi Regulas (ES) Nr. 575/2013 380. panta nozīmē, kuri apstiprināti publiskā ECB paziņojumā, un kamēr ECB nav sniegusi publisku paziņojumu, ka situācija ir labota, ECB būtu jānovērtē šie darbības traucējumi, un NKI būtu jāpiemēro ECB novērtējuma secinājumi, kā arī jāizmanto Regulas (ES) Nr. 575/2013 380. pantā noteiktā izvēles iespēja. Šādā gadījumā:

                              a)

                              nebūtu jāprasa kredītiestādēm ievērot pašu kapitāla prasības, kas noteiktas Regulas (ES) Nr. 575/2013 378. un 379. pantā; un

                              b)

                              darījuma partnera neveikts darījuma norēķins netiek uzskatīts par saistību neizpildi kredītriska vajadzībām.

                  3.2.

                  Ja NKI plāno sniegt publisku paziņojumu, ar kuru apstiprina sistēmas mēroga darbības traucējumus Regulas (ES) Nr. 575/2013 380. panta nozīmē, tā pirms šāda paziņojuma publicēšanas veic koordināciju ar ECB.

         IV

         Institucionālās aizsardzības shēmas

      1.   Regulas (ES) Nr. 575/2013 49. panta 3. punkts: atskaitījums par turējumiem iestādēs, kas ietilpst institucionālajās aizsardzības shēmās

                  1.1.

                  Ja iesniegti pieteikumi atļaut atskaitīt pašu kapitāla instrumentu turējumus, NKI būtu jāizmanto noteikumi, kas paredzēti ECB norādījumu II sadaļas 4.nodaļas 4. punktā, lai novērtētu, vai ievēroti nosacījumi, kas noteikti Regulas (ES) Nr. 575/2013 49. panta 3. punktā.

                  1.2.

                  NKI var atļaut institucionālajai aizsardzības shēmai iesniegt pieteikumu atļaujai saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 49. panta 3. punktu to mazāk nozīmīgo iestāžu vārdā, kuras ir shēmas dalībnieki. Šādā gadījumā NKI var pieņemt lēmumu, ar kuru piešķir atļauju saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 49. panta 3. punktu, kas attiecas uz visām pieteikumā norādītajām mazāk nozīmīgajām iestādēm.

         V

         Likviditāte

      1.   Regulas (ES) Nr. 575/2013 420. panta 2. punkts: likviditātes izejošās plūsmas

                  1.1.

                  Saskaņā ar Regulas (ES) 2016/445 11. pantu, NKI būtu jānosaka izejošās plūsmas likme līdz 5 % tirdzniecības finansējuma ar ārpusbilanci saistītiem produktiem, kā minēts Regulas (ES) Nr. 575/2013 429. pantā un tās I pielikumā, kuru kredītiestādēm jāizmanto, lai novērtētu likviditātes izejošās plūsmas. NKI būtu jāprasa kredītiestādēm sniegt tai pārskatus par atbilstošajām izejošajām plūsmām saskaņā ar Komisijas Īstenošanas regulu (ES) Nr. 680/2014 (7).

                  1.2.

                  Atkāpjoties no 1.1. punkta NKI var noteikt izejošās plūsmas līmeni zemāk par 5 %, pamatojoties uz statistikas datiem par attiecīgajā dalībvalstī reģistrētajām mazāk nozīmīgām iestādēm.

         VI

         Prudenciālā uzraudzība

      1.   Direktīvas 2013/36/ES 76. panta 3. punkts: riska komitejas un revīzijas komitejas apvienošana

                  1.1.

                  Attiecībā uz mazāk nozīmīgām iestādēm (t.sk. kredītiestādēm, kas ir grupas meitasuzņēmumi), kas netiek uzskatītas par nozīmīgām Direktīvas 2013/36/ES 76. panta 3. punkta izpratnē, NKI būtu jāīsteno izvēles iespēja, kas atļauj apvienot riska un revīzijas komitejas.

                  1.2.

                  NKI būtu jāizvērtē nozīmīgums Direktīvas 2013/36/ES 76. panta 3. punkta izpratnē, ņemot vērā izmēru, iekšējo organizāciju un kredītiestādes darbību veidu, tvērumu un sarežģītību, saskaņā ar ECB norādījumu II sadaļas 11. nodaļas 3. punktā noteiktajiem izvērtējuma noteikumiem.

                  1.3.

                  Ja nacionālie tiesību akti, ar kuriem transponē Direktīvu 2013/36/ES, jau paredz kritērijus, kas atšķiras no ECB norādījumu II sadaļas 11. nodaļas 3. punktā noteiktajiem kritērijiem, NKI būtu jāpiemēro nacionālajos tiesību aktos noteiktie kritēriji.

            2.   Direktīvas 2013/36/ES 115. panta 2. punkts: divpusējs nolīgums par kredītiestāžu neiesaistītajās dalībvalstīs uzraudzību

                  2.1.

                  Ņemot vērā ECB kompetenci par kredītiestāžu sākotnējo atļauju VUM ietvaros un NKI kompetenci par mazāk nozīmīgu iestāžu prudenciālo uzraudzību, NKI būtu jāpaziņo ECB par savu nolūku deleģēt atbildību par mazāk nozīmīgu iestāžu tiešu uzraudzību kompetentajai iestādei, kura piešķīrusi atļauju un uzrauga mazāk nozīmīgas iestādes mātesuzņēmumu vai par savu nolūku uzņemties atbildību par citā dalībvalstī darbības atļauju saņēmušas kredītiestādes meitasuzņēmuma uzraudzību. ECB kā par atļauju piešķiršanu kredītiestādēm atbildīgā kompetentā iestāde ar attiecīgo NKI sadarbosies, lai noslēgtu divpusēju nolīgumu par uzraudzības atbildības deleģēšanu vai uzņemšanos tās NKI vārdā, kura atbild par mātesuzņēmuma vai meitasuzņēmuma aktuālo uzraudzību iesaistītajās dalībvalstīs.

                  2.2.

                  Šādos gadījumos piemēro 2.1. punktu:

                              a)

                              NKI apsver savas atbildības par mazāk nozīmīgas iestādes tiešu uzraudzību deleģēšanu NKI, kura piešķīra atļauju mātesuzņēmumam un uzrauga to; un

                              b)

                              NKI kā mātesuzņēmuma, kas ir kredītiestāde, tiešajam uzraugam prasa vai tai piedāvāts uzņemties atbildību par kredītiestādes meitasuzņēmuma uzraudzību, kas saņēmis atļauju citā dalībvalstī.

            TREŠĀ DAĻA

         ATSEVIŠĶOS GADĪJUMOS ĪSTENOTAS IZVĒLES IESPĒJAS UN RĪCĪBAS BRĪVĪBAS, KURĀM ATTIECĪBĀ UZ VISĀM KREDĪTIESTĀDĒM TIEK IETEIKTA KOPĪGA PIEEJA

         VII

      Atsevišķos gadījumos īstenotas izvēles iespējas un rīcības brīvības, kurām attiecībā uz nozīmīgām un mazāk nozīmīgām iestādēm jāpiemēro kopīga pieeja, ir izklāstītas pielikumā. NKI šīs izvēles iespējas un rīcības brīvības būtu jāīsteno attiecībā uz mazāk nozīmīgām saskaņā ar atsauces tabulu, kas izklāstīta pielikumā.
      CETURTĀ DAĻA

         NOSLĒGUMA NOTEIKUMS

         VIII

         Noslēguma noteikums

      Šis ieteikums ir adresēts iesaistīto dalībvalstu NKI.

         Frankfurtē pie Mainas, 2017. gada 4. aprīlī

               ECB prezidents

            Mario DRAGHI

         (1)  OV L 287, 29.10.2013., 63. lpp.

         (2)  Eiropas Centrālās bankas Regula (ES) Nr. 468/2014 (2014. gada 16. aprīlis), ar ko izveido Vienotā uzraudzības mehānisma pamatstruktūru Eiropas Centrālās bankas sadarbībai ar nacionālajām kompetentajām un norīkotajām iestādēm (VUM pamatregula) (ECB/2014/17) (OV L 141, 14.5.2014., 1. lpp.).

         (3)  Eiropas Centrālās bankas Regula (ES) 2016/445 (2016. gada 14. marts) par Savienības tiesību aktos noteikto izvēles iespēju un rīcības brīvības īstenošanu (ECB/2016/4) (OV L 78, 24.3.2016., 60. lpp.).

         (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 575/2013 (2013. gada 26. jūnijs) par prudenciālajām prasībām attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām, un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 648/2012 (OV L 176, 27.6.2013., 1. lpp.).

         (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2013/36/ES (2013. gada 26. jūnijs) par piekļuvi kredītiestāžu darbībai un kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību prudenciālo uzraudzību, ar ko groza Direktīvu 2002/87/EK un atceļ Direktīvas 2006/48/EK un 2006/49/EK (OV L 176, 27.6.2013., 338. lpp.).

         (6)  Komisijas Deleģētā regula (ES) 2015/61 (2014. gada 10. oktobris), ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 575/2013 attiecībā uz likviditātes seguma prasību kredītiestādēm (OV L 11, 17.1.2015., 1. lpp.).

         (7)  Komisijas Īstenošanas regula (ES) Nr. 680/2014 (2014. gada 16. aprīlis), ar ko nosaka īstenošanas tehniskos standartus attiecībā uz iestāžu sniegtajiem uzraudzības pārskatiem saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 575/2013 (OV L 191, 28.6.2014., 1. lpp.).

         PIELIKUMS

                     Izvēles iespējas un/vai rīcības brīvības juridiskais pamats

                     Ieteiktā pieeja: atbilstība nozīmīgo iestāžu izvēles iespēju un rīcības brīvības regulējumam

                           Konsolidētā uzraudzība un prudenciālo prasību nepiemērošana

                     Regulas (ES) Nr. 575/2013 7. panta 1., 2. un 3. punkts: kapitāla prasību nepiemērošana

                     ECB norādījumu II sadaļas 1. nodaļas 3. punkts

                     Regulas (ES) Nr. 575/2013 8. panta 1. un 2. punkts: likviditātes prasību nepiemērošana

                     ECB norādījumu II sadaļas 1. nodaļas 4. punkts

                     Regulas (ES) Nr. 575/2013 9. pants: individuāla konsolidācijas metode

                     ECB norādījumu II sadaļas 1. nodaļas 5. punkts

                     Regulas (ES) Nr. 575/2013 10. panta 1. un 2. punkts: prasību nepiemērošana kredītiestādēm, kuras ir pastāvīgi saistītas ar centrālo iestādi

                     ECB norādījumu II sadaļas 1. nodaļas 6. punkts

                     Regulas (ES) Nr. 575/2013 24. panta 2. punkts: aktīvu un ārpusbilances posteņu novērtēšana – Starptautisko finanšu pārskatu standartu izmantošana prudenciāliem mērķiem

                     ECB norādījumu II sadaļas 1. nodaļas 8. punkts

                           Pašu kapitāls

                     Regulas (ES) Nr. 575/2013 49. panta 1. punkts: līdzdalības apdrošināšanā atskaitījums

                     ECB norādījumu II sadaļas 2. nodaļas 4. punkts

                     Regulas (ES) Nr. 575/2013 49. panta 2. punkts: līdzdalības finanšu sektora iestādēs atskaitījums

                     ECB norādījumu II sadaļas 2. nodaļas 5. punkts

                     Regulas (ES) Nr. 575/2013 78. panta 1. punkta b) apakšpunkts: pašu kapitāla samazinājums – kapitāla rezerves pārsnieguma prasība

                     ECB norādījumu II sadaļas 2. nodaļas 6. punkts

                     Regulas (ES) Nr. 575/2013 78. panta 3. punkts: pašu kapitāla samazinājums – savstarpējās sabiedrības, krājiestādes un kooperatīvās sabiedrības

                     ECB norādījumu II sadaļas 2. nodaļas 7. punkts

                     Regulas (ES) Nr. 575/2013 83. panta 1. punkts: prasību nepiemērošana pirmā un otrā līmeņa papildu kapitāla instrumentiem, kurus emitējusi īpašam nolūkam dibināta sabiedrība

                     ECB norādījumu II sadaļas 2. nodaļas 9. punkts

                     Regulas (ES) Nr. 575/2013 84. panta 5. punkts: mazākuma līdzdalība iekļauta konsolidētajā pirmā līmeņa kapitālā

                     ECB norādījumu II sadaļas 2. nodaļas 10. punkts

                           Kapitāla prasības

                     Regulas (ES) Nr. 575/2013 113. panta 6. punkts: riska svērto riska darījumu summas aprēķināšana – grupas iekšējās rezerves

                     ECB norādījumu II sadaļas 3. nodaļas 3. punkts

                     Regulas (ES) Nr. 575/2013 162. panta 1. punkts: riska darījumu termiņš

                     ECB norādījumu II sadaļas 3. nodaļas 5. punkts

                     Regulas (ES) Nr. 575/2013 225. panta 2. punkts: pašu aplēstās svārstīguma korekcijas

                     ECB norādījumu II sadaļas 3. nodaļas 7. punkts

                     Regulas (ES) Nr. 575/2013 243. panta 2. punkts un 244. panta 2. punkta otrā daļa: būtiska riska pārvešana

                     ECB norādījumu II sadaļas 3. nodaļas 8. punkts

                     Regulas (ES) Nr. 575/2013 283. panta 3. punkts: Iekšējā modeļa metodes īstenošana

                     ECB norādījumu II sadaļas 3. nodaļas 9. punkts

                     Regulas (ES) Nr. 575/2013 284. panta 4. un 9. punkts: darījuma partnera kredītriska riska vērtības aprēķināšana

                     ECB norādījumu II sadaļas 3. nodaļas 10. punkts

                     Regulas (ES) Nr. 575/2013 311. panta 3. punkts: tirgus risks (riska darījumi ar centrālajiem darījuma partneriem)

                     ECB norādījumu II sadaļas 3. nodaļas 11. punkts

                     Regulas (ES) Nr. 575/2013 366. panta 4. punkts: valūtas riska kvantitatīvā rādītāja aprēķināšana

                     ECB norādījumu II sadaļas 3. nodaļas 12. punkts

                           Institucionālās aizsardzības shēmas

                     Regulas (ES) Nr. 575/2013 8. panta 4. punkts: likviditātes prasību nepiemērošana institucionālās aizsardzības shēmām

                     ECB norādījumu II sadaļas 4. nodaļas 3. punkts

                           Lielie riska darījumi

                     Regulas (ES) Nr. 575/2013 396. panta 1. punkts: lielo riska darījumu prasību ievērošana

                     ECB norādījumu II sadaļas 5. nodaļas 3. punkts

                           Likviditāte

                     Regulas (ES) Nr. 575/2013 422. panta 8. punkts un Deleģētās regulas (ES) 2015/61 29. pants: grupas iekšējās likviditātes izejošās plūsmas

                     ECB norādījumu II sadaļas 6. nodaļas 11. punkts

                     Regulas (ES) Nr. 575/2013 425. panta 4. punkts un Deleģētās regulas (ES) 2015/61 34. pants: grupas iekšējās likviditātes ienākošās plūsmas

                     ECB norādījumu II sadaļas 6. nodaļas 15. punkts

                     Deleģētās regulas (ES) 2015/61 8. panta 1. punkts: likvīdo aktīvu turējumu diversifikācija

                     ECB norādījumu II sadaļas 6. nodaļas 5. punkts

                     Deleģētās regulas (ES) 2015/61 8. panta 3. punkta c) apakšpunkts: likvīdo aktīvu pārvaldība

                     ECB norādījumu II sadaļas 6. nodaļas 6. punkts

                     Deleģētās regulas (ES) 2015/61 8. panta 6. punkts: valūtu neatbilstība

                     ECB norādījumu II sadaļas 6. nodaļas 4. punkts

                     Deleģētās regulas (ES) 2015/61 10. panta 2. punkts: ārkārtīgi augstas kvalitātes nodrošināto obligāciju diskonti

                     ECB norādījumu II sadaļas 6. nodaļas 7. punkts

                     Deleģētās regulas (ES) 2015/61 24. panta 6. punkts: ar noguldījumu garantiju sistēmu nodrošinātu mazumtirdzniecības noguldījumu multiplikators

                     ECB norādījumu II sadaļas 6. nodaļas 8. punkts

                     Deleģētās regulas (ES) 2015/61 25. panta 3. punkts: augstāki izejošo plūsmu līmeņi

                     ECB norādījumu II sadaļas 6. nodaļas 9. punkts

                     Deleģētās regulas (ES) 2015/61 26. pants: izejošās plūsmas ar savstarpēji atkarīgām ienākošajām plūsmām

                     ECB norādījumu II sadaļas 6. nodaļas 10. punkts

                     Deleģētās regulas (ES) 2015/61 30. panta 2. punkts: reitingu samazinājumu ierosinātāju papildu nodrošinājuma izejošās plūsmas

                     ECB norādījumu II sadaļas 6. nodaļas 12. punkts

                     Deleģētās regulas (ES) 2015/61 33. panta 2. punkts: ienākošo plūsmu ierobežojums

                     ECB norādījumu II sadaļas 6. nodaļas 13. punkts

                     Deleģētās regulas (ES) 2015/61 33. panta 3. punkta 4. un 5. apakšpunkts: specializētas kredītiestādes

                     ECB norādījumu II sadaļas 6. nodaļas 14. punkts

                           Aizņemtie līdzekļi

                     Regulas (ES) Nr. 575/2013 429. panta 7. punkts: grupas iekšējo riska darījumu izslēgšanas no sviras rādītāja aprēķināšanas

                     ECB norādījumu II sadaļas 7. nodaļas 3. punkts

                           Piekļuves kredītiestāžu darbībai vispārīgās prasības

                     Direktīvas (ES) 2013/36/ES 21. panta 1. punkts: prasību nepiemērošana kredītiestādēm, kuras ir pastāvīgi saistītas ar centrālo iestādi

                     ECB norādījumu II sadaļas 9. nodaļas 1. punkts

                           Pārvaldības kārtība un prudenciālā uzraudzība

                     Direktīvas 2013/36/ES 88. panta 1. punkts: priekšsēdētāja un izpilddirektora funkciju apvienošana

                     ECB norādījumu II sadaļas 11. nodaļas 4. punkts

                     Direktīvas 2013/36/ES 91. panta 6. punkts: papildu direktori, bez izpildfunkcijām

                     ECB norādījumu II sadaļas 11. nodaļas 5. punkts

                     Direktīvas (ES) 2013/36/ES 108. panta 1. punkts: iekšējās kapitāla pietiekamības novērtējuma process kredītiestādēm, kuras ir pastāvīgi saistītas ar centrālo iestādi

                     ECB norādījumu II sadaļas 11. nodaļas 7. punkts

                     Direktīvas (ES) 2013/36/ES 111. panta 5. punkts: finanšu pārvaldītājsabiedrību vai jauktu finanšu pārvaldītājsabiedrību uzraudzība, ja grupas daļa atrodas neiesaistītajās dalībvalstīs

                     ECB norādījumu II sadaļas 11. nodaļas 8. punkts

                     Direktīvas 2013/36/ES 117. pants un 118. pants: sadarbības pienākumi

                     ECB norādījumu II sadaļas 11. nodaļas 10. punkts

                     Direktīvas 2013/36/ES 142. pants: kapitāla saglabāšanas plāni

                     ECB norādījumu II sadaļas 11. nodaļas 13. punkts


Avis juridique important

|

52004SC0811

Rekomendācija Padomes rekomendācijai Maltai ar mērķi izbeigt pārmērīga valsts budžeta deficīta situāciju  /* SEC/2004/0811 galīgā redakcija */

Rekomendācija PADOMES REKOMENDĀCIJAI MALTAI ar mērķi izbeigt pārmērīga valsts budžeta deficīta situāciju(Komisijas prezentēts)PASKAIDROJOŠAIS MEMORANDS2004.gada 7.aprīlī Komisija publicēja savas 2004.gada Pavasara prognozes [1]. Saskaņā ar sīm prognozēm, kurās tika ņemti vērā Maltas 2004.gada martā paziņotie dati, vispārējais valsts budzeta deficīts Maltā palielinājās no 5,7% IKP 2002.gadā līdz 9,7% IKP 2003.gadā, tādējādi pārsniedzot Līgumā noteikto 3% IKP slieksni..[1]  Komisijas 2004.gada Pavasara prognoze ir pieejama sajā mājaslapā: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/publications/european_economy/2004/ee204en.pdf.Pamatojoties uz so prima facie pierādījumu, Komisija 2004.gada 12.maijā uzsāka pret Maltu pārmērīga budzeta deficīta procedūru, pieņemot ziņojumu, kas paredzēts Līguma 104(3) pantā [2]. 2004.gada 21.maijā Komisija saņēma Maltas konverģences plānu, kas apstiprināja budzeta deficīta lielumu 9,7% IKP apmērā 2003.gadā.[2]  Šī ziņojuma pilns teksts ir pieejams sajā mājaslapā: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/procedures_en.htm.Pārmērīga budzeta deficīta procedūras piemērosanu (PDP) regulē Līguma 104.pants un Padomes Regula (EK) Nr. 1467/97 "par pārmērīga budzeta deficīta novērsanas procedūras ieviesanas paātrināsanu un skaidrojumu", kas ir Stabilitātes un attīstības pakta daļa [3]. Valstis, kas pievienojās ES 2004.gada 1.maijā ir dalībvalstis ar novirzi, un tām ir jāizvairās no pārmērīga budzeta deficīta, tomēr tām nevar piemērot sankcijas saskaņā ar 104.panta (9) un (11) daļu.[3]  OJ L 209, 2.8.1997.Komisijas ziņojums saskaņā ar Līguma 104(3) pantu secināja, ka budzeta deficīta pārsniegums 2003.gadā, virs Līguma noteiktā slieksņa 3% IKP neradās no neparasta notikuma, kas bija ārpus Maltas institūciju kontroles, un to arī neizraisīja nopietna ekonomiska lejupslīde Stabilitātes un attīstības pakta nozīmē. Attiecībā uz 2004.gada notikumiem, ziņojums secināja, ka vispārējam valsts budzeta deficītam 2004.gadā ir tendence samazināties, bet palikt virs 3% IKP. Konkrēti Komisijas 2004.gada Pavasara prognoze paredzēja vispārējo valsts budzeta deficītu 5,9% IKP apmērā 2004.gadā, kas ir virs 5,2% IKP, ko paredzēja Maltas varas iestādes konverģences programmā.Pamatojoties uz Komisijas 2004.gada Pavasara prognozēm, Komisijas ziņojums arī secināja, ka valsts parāda un IKP koeficients, kas 2003.gadā bija sasniedzis 72.0% IKP, 2004.gadā novirzīsies tālāk no Līgumā noteiktā parāda slieksņa 60% apmērā. Konkrēti Komisijas 2004.gada Pavasara prognoze paredz, ka parāda koeficients sasniegs 73,9% IKP 2004.gadā, kas ir virs 72,1% IKP, ko paredzēja Maltas varas iestādes konverģences programmā.Līguma 104(4) pants nosaka, ka " 114.pantā paredzētā Komiteja (t.i. Ekonomikas un finansu komiteja) izstrādā atzinumu par Komisijas ziņojumu". Komiteja sniedza savu atzinumu 2004.gada 24.maijā, piekrītot Komisijas ziņojumā izdarītajam novērtējumam. Sevisķi Komiteja secināja, ka budzeta situācija Maltā norāda uz to, ka pārmērīgs budzeta deficīts pastāv saskaņā ar abiem 104(2) pantā sādu budzeta deficītu identificēsanai paredzētajiem kritērijiem. Citu būtisku faktoru izvērtēsana, sevisķi budzeta situācija vidējā termiņā un valsts investīciju koeficients, nemainīja novērtējumu, pamatojoties uz siem kritērijiem kā tādiem. Komiteja arī uzskatīja, ka, visticamāk, vispārējais valsts budzeta deficīts 2004.gadā turpinās pārsniegt Līgumā noteikto slieksni un ka vispārējais bruto parāds 2004.gadā turpinās celties virs Līgumā noteiktā 60% IKP slieksņa.Komisija, izskatījusi būtiskos faktorus, kas ņemti vērā sajā ziņojumā, un ņemot vērā EFK atzinumu, uzskata, ka Maltā pastāv pārmērīgs budzeta deficīts. Šis atzinums, ko Komisija pieņēma 2004.gada 24.jūnijā, ir adresēts Padomei saskaņā ar Līguma 104(5)pantu. Komisija ir ieteikusi Padomei lemt attiecīgi atbilstosi 104(6)pantam. Bez tam, ar so Komisija iesniedz Padomei rekomendāciju Padomes rekomendācijai, kas adresējama Maltai, ar mērķi izbeigt pārmērīga budzeta deficīta situāciju saskaņā ar Līguma 104(7)pantu. Maltas veikto pasākumu monitorings var prasīt Padomei pieņemt tālākas rekomendācijas saskaņā ar 104(7)pantu, ņemot vērā to, ka 104(9)pants nav piemērojams dalībvalstīm ar novirzi.Rekomendācija PADOMES REKOMENDĀCIJAI MALTAI ar mērķi izbeigt pārmērīga valsts budžeta deficīta situācijuEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,Ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināsanas līgumu, un jo sevisķi tā 104(7) pantu;Ņemot vērā Komisijas rekomendāciju;Tā kā:(1) Saskaņā ar Līgumam 104.pantu dalībvalstīm ir jāizvairās no pārmērīga valsts budzeta deficīta;(2) Stabilitātes un attīstības pakts balstās uz labas valsts finansu pārvaldes uzdevumu kā cenu stabilitātes nosacījumu stiprināsanas un spēcīgas ilgt spējīgas izaugsmes, kas sekmē nodarbinātību, līdzekli;(3) 2004.gada [5.jūlijā] Padome saskaņā ar 104(6)pantu ir nolēmusi, ka Maltā pastāv pārmērīgs budzeta deficīts;(4) Pēc lemsanas par pārmērīga budzeta deficīta pastāvēsanu Maltā, Padomei saskaņā ar Līguma 104(7)pantu un Padomes Regulas (EK) Nr. 1467/97 3.pantu ir vienlaicīgi jāsniedz rekomendācijas iesaistītajai dalībvalstij ar mērķi izbeigt so situāciju zināmā laika posmā;(5) Saskaņā ar Padome Regulas (EK) Nr. 1467/97 3(4)pantu, sai rekomendācijai ir jānosaka, ka iesaistītajai dalībvalstij ir, vēlākais četru mēnesu laikā, jāveic efektīvi pasākumi un ka pārmērīgs budzeta deficīts ir jālabo gadā, kas seko tā identificēsanai, ja vien nepastāv īpasi apstākļi. Šādi īpasi apstākļi pastāv Maltas gadījumā, proti, jo vispārējais valsts budzeta deficīts pievienosanās laikā ES bija ievērojami virs noteiktā slieksņa;(6) Īpasu apstākļu pastāvēsana dod tiesības Padomei pieļaut pārmērīgā budzeta deficīta labosanu vidējā termiņā. Ir atbilstosi izvērtēt konverģences programmu, ko Malta iesniedza 2004.gada maijā ar tās vēlāk iesniegtajiem labojumiem, un Padomes Atzinumus par to kā tādus, kas nodrosina pārmērīgā budzeta deficīta labosanas vadlīnijas. 2004.gada maija konverģences programma plāno samazināt pārmērīgo budzeta deficītu zem 3% noteiktā slieksņa līdz 2006.gadam ar sādiem ikgadējiem vispārējā valsts budzeta deficīta mērķiem: 5,2% IKP 2004.gadā, 3,7% 2005.gadā, 2,3% 2006.gadā un 1,4% 2007.gadā. Bez tam programma paredz parāda koeficientu, kas 2003.gadā sasniedza 72,0%, bet turpinās celties virs 60% IKP Līgumā noteiktā parāda slieksņa līdz 2005.gadam (līdz 72,4%) bet pēc tam samazināsies līdz 70,4% 2007.gadā. Labojuma modelis ir balstīts uz makroekonomikas scenāriju, kas saskaņā ar 2004.fada [5.jūlija] Padomes Atzinumu par konverģences programmu ir ticams;(7) Pēc Padomes domām, budzeta konsolidācijas pasākumiem būtu jānodrosina noturīgu uzlabojumu vispārējā valsts bilancē, ar uzdevumu palielināt valsts finansu pārvaldes kvalitāti un spēcināt ekonomikas izaugsmes potenciālu.AR ŠO REKOMENDĒ:- Maltas varas iestādēm izbeigt pasreizējo pārmērīgā budzeta deficīta situāciju, cik drīz vien iespējams;- Maltas varas iestādēm veikt pasākumus vidējā termiņā, lai ticamā un ilgtspējīgā veidā 2006.gadā samazinātu budzeta deficītu zem 3% IKP saskaņā ar budzeta deficīta samazināsanas modeli, kas noteikts 2004.gada [5. jūlija] Padomes Atzinumā par 2004.gada maijā iesniegto konverģences programmu;- Maltas varas iestādēm apņēmīgi veikt pasākumus, kas paredzēti 2004.gada maija konverģences programmā, jo sevisķi strukturāla rakstura pasākumus, ar mērķi racionalizēt un samazināt izdevumus;- Maltas varas iestādēm veikt efektīvus pasākumus līdz 2004.gada [5. novembrim] attiecībā uz pasākumiem, kas paredzēti, lai panāktu 2005.gada budzeta deficīta mērķus;- Maltas varas iestādēm nodrosināt, ka parāda koeficienta pieaugums tiek apstādināts 2005.gadā un pēc tam samazināts, kā noteikts 2004.gada maijā iesniegtajā Padomes Atzinumā par konverģences programmu.Bez tam Padome aicina Maltas varas iestādes nodrosināt, lai budzeta konsolidācija vidēja termiņa budzeta pozīcijai tuvu bilancei vai ar pārpalikumu tiek uzturēta pēc tam, kad pārmērīgais budzeta deficīts ir labots.Šī rekomendācija tiek adresēta Maltas Republikai.Parakstīts Briselē, 2004.gada [5. jūlijā].Padomes vārdāPrezidentsxxxxxx


title: Padomes Ieteikums ( 2012. gada 20 decembris ) par neformālās un ikdienējās mācīšanās validēšanu

text:
               22.12.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 398/1

         PADOMES IETEIKUMS
   (2012. gada 20 decembris)
   par neformālās un ikdienējās mācīšanās validēšanu
   2012/C 398/01
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 165. un 166. pantu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               Ar neformālo un ikdienējo mācīšanos gūto mācīšanās rezultātu, proti, zināšanu, prasmju un kompetenču validēšanai var būt svarīga nozīme nodarbināmības un mobilitātes stiprināšanā, kā arī motivācijas stiprināšanā mūžizglītībai, īpaši tiem, kas atrodas nelabvēlīgākā sociālekonomiskajā situācijā vai kam ir zema kvalifikācija.

               (2)

               Laikā, kad Eiropas Savienība saskaras ar nopietnu ekonomikas krīzi, kas radījusi strauju bezdarba pieaugumu, jo īpaši jauniešu vidū, un novecojošas sabiedrības kontekstā attiecīgu zināšanu, prasmju un kompetenču validēšana var sniegt vēl vērtīgāku ieguldījumu darba tirgus darbības uzlabošanā, mobilitātes sekmēšanā un konkurētspējas un ekonomikas izaugsmes veicināšanā.

               (3)

               Darba devēju organizācijas, atsevišķi darba devēji, arodbiedrības, tirdzniecības, rūpniecības un amatniecības kameras, valstu struktūras, kuras ir iesaistītas profesionālo kvalifikāciju atzīšanas procesā un mācīšanās rezultātu novērtēšanā un apstiprināšanā, nodarbinātības dienesti, jauniešu organizācijas, jaunatnes darbinieki, izglītības un mācību iestādes, kā arī pilsoniskās sabiedrības organizācijas – tie visi ir galvenās ieinteresētās personas, kam ir svarīga loma neformālās un ikdienējās mācīšanās iespēju un visu tai sekojošo validēšanas procesu veicināšanā.

               (4)

               Gudras, ilgtspējīgas un iekļaujošas izaugsmes stratēģijā “Eiropa 2020” ir ietverts aicinājums attīstīt zināšanas, prasmes un kompetences ekonomikas izaugsmes un nodarbinātības palielināšanai. Ar to saistītajās pamatiniciatīvās “Jaunatne kustībā” un “Jaunu prasmju un darba vietu programma” ir uzsvērts, ka ir vajadzīgas elastīgākas mācīšanās iespējas, kas var uzlabot iekļūšanu un virzību uz priekšu darba tirgū, veicināt pārejas starp darba un mācīšanās posmiem un sekmēt neformālās un ikdienējās mācīšanās validēšanu.

               (5)

               Padomes 2009. gada 12. maija secinājumos par stratēģisku sistēmu Eiropas sadarbībai izglītības un apmācības jomā (ET 2020) (1) tika norādīts, ka mūžizglītība būtu jāuzskata par pamatprincipu, uz kura balstās visa sistēma, kas ir izveidota tā, lai aptvertu mācīšanos visos kontekstos neatkarīgi no tā, vai tā ir formāla, neformāla vai ikdienēja.

               (6)

               2009. gada “ES jaunatnes stratēģija – ieguldīt jaunatnē, iesaistīt jauniešus: atjaunināta atvērtās koordinācijas metode, kā risināt jauniešu problēmas un tiem pavērt jaunas iespējas” aicināja labāk atzīt prasmes, ko jaunieši ieguvuši neformālā izglītībā, un tika uzsvērta nepieciešamība pilnībā izmantot visus ES līmenī izstrādātos rīkus zināšanu, prasmju un kompetenču validēšanai, lai varētu atzīt kvalifikācijas. Tas tika apstiprināts ar Padomes Rezolūciju (2009. gada 27. novembris) par atjauninātu regulējumu Eiropas sadarbībai jaunatnes jomā (2010–2018) (2).

               (7)

               2010. decembra Briges komunikē Eiropas profesionālās izglītības un apmācības ministri, Eiropas sociālie partneri un Eiropas Komisija paziņoja, ka iesaistītajām valstīm ne vēlāk kā 2015. gadā būtu jāsāk izstrādāt valstu procedūras neformālās un ikdienējās mācīšanās atzīšanai un validēšanai, ko attiecīgā gadījumā atbalstītu ar valstu kvalifikāciju sistēmām.

               (8)

               Komunikē, ko pieņēma par augstāko izglītību atbildīgo Eiropas ministru konferencē, kas notika Lēvenā un Luvēnlanēvā 2009. gada 28. un 29. aprīlī, tika uzsvērts, ka sekmīgai mūžizglītības rīcībpolitikai būtu jāietver pamatprincipi un procedūras iepriekšējas mācīšanās atzīšanai, balstoties uz mācīšanās rezultātiem, bet Padomes 2011. gada 28. novembra secinājumos par augstākās izglītības modernizēšanu (3) dalībvalstis tika aicinātas izstrādāt skaidrus pārejas veidus no profesionālās un cita tipa izglītības uz augstāko izglītību, kā arī mehānismus, kā atzīt iepriekšēju mācīšanos un pieredzi, kas gūta ārpus formālās izglītības un mācībām.

               (9)

               Padomes 2011. gada 28. novembra Rezolūcijā par atjaunotu Eiropas izglītības programmu pieaugušajiem (4) par vienu no tās prioritārajām jomām 2012.–2014. gadam tika noteikta pilnībā funkcionējošu neformālās un ikdienējās mācīšanās validēšanas sistēmu ieviešana un to izmantošanas popularizēšana visu vecumu un visu kvalifikācijas līmeņu pieaugušo, kā arī uzņēmumu un citu organizāciju vidū.

               (10)

               Padomes 2002. gada 19. decembra Rezolūcijā par ciešākas Eiropas sadarbības veicināšanu profesionālās izglītības un apmācības jomā (5) un Kopenhāgenas 2002. gada 30. novembra deklarācijā tika prasīts izstrādāt kopīgu principu kopumu par neformālās un ikdienējās mācīšanās validēšanu.

               (11)

               Padomes un Padomē sanākušo dalībvalstu valdību pārstāvju 2004. gada 18. maija secinājumos tika pausts atbalsts kopīgiem Eiropas principiem par neformālās un ikdienējās mācīšanās apzināšanu un validēšanu.

               (12)

               Kopš 2004. gada regulāri tiek publicēts Eiropas pārskats par neformālās un ikdienējās mācīšanās validēšanu, kurā ir jaunākā informācija par pašreizējo validēšanas praksi Eiropas valstīs, un 2009. gadā tika publicētas Eiropas pamatnostādnes neformālās un ikdienējās mācīšanās validēšanai.

               (13)

               Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 2241/2004/EK (2004. gada 15. decembris) par vienotu Kopienas sistēmu kvalifikāciju un kompetences pārskatāmībai (Europass) (6) tika izveidota Europass sistēma – Eiropas dokumentu kopums, ko iedzīvotāji var izmantot, lai labāk darītu zināmas, reģistrētu un uzrādītu savas kompetences un kvalifikācijas visā Eiropā.

               (14)

               Padomes un Padomē sanākušo Eiropas Savienības dalībvalstu valdību pārstāvju 2006. gada 18. maija rezolūcijā par neformālās un dzīves izglītības nozīmes atzīšanu Eiropas jaunatnes jomā (7), dalībvalstis aicināja panākt, ka būtu iespējams apzināt kompetences, kas iegūtas ar neformālo un ikdienējo mācīšanos, lai tās varētu atzīt darba tirgū.

               (15)

                  Youthpass tika radīts kā pārredzamības rīks dalībniekiem projektos, ko finansē no programmas “Jaunatne darbībā”, kuru Eiropas Parlaments un Padome izveidoja ar Lēmumu Nr. 1719/2006/EK (8).

               (16)

               Eiropas Parlamenta un Padomes Ieteikumā (2008. gada 23. aprīlis) par Eiropas kvalifikāciju ietvarstruktūras izveidošanu mūžizglītībai (9) dalībvalstis tika aicinātas savus valsts kvalifikācijas līmeņus piesaistīt Eiropas kvalifikāciju ietvarstruktūrai un veicināt neformālās un ikdienējās mācīšanās validēšanu saskaņā ar kopējiem Eiropas principiem, par ko vienojās 2004. gada maijā.

               (17)

               Ar Eiropas kredītpunktu pārneses un uzkrāšanas sistēmu (ECTS), ko saistībā ar programmu Erasmus izveidoja 1989. gadā, formālajā izglītībā tiek piešķirti kredītpunkti, pamatojoties uz mācīšanās rezultātiem un studentu noslogotību, un tā arī atvieglo augstākās izglītības iestāžu iespējas piešķirt kredītpunktus par mācīšanās rezultātiem, kas gūti ar neformālo un ikdienējo mācīšanos.

               (18)

               Eiropas Parlamenta un Padomes Ieteikumā (2009. gada 18. jūnijs) par Eiropas kvalitātes nodrošināšanas pamatprincipu ietvarstruktūras izveidošanu profesionālajai izglītībai un apmācībām (10) tika norādīts, ka minētajai ietvarstruktūrai būtu jāatbalsta tas, ka tiek īstenoti vienotie Eiropas principi neformālās un ikdienējās mācīšanās apzināšanai un validēšanai, uzlabojot izglītības, apmācības un nodarbinātības savstarpējo saistību un veidojot saiknes starp formālo, neformālo un ikdienējo mācīšanos.

               (19)

               Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Ieteikumu (2009. gada 18. jūnijs) (11) tika izveidota Eiropas kredītpunktu sistēma profesionālajai izglītībai un apmācībai (ECVET), ko izmantot, lai pārnestu un uzkrātu indivīdu mācīšanās rezultātus, kas gūti ar formālo un, attiecīgā gadījumā, neformālo un ikdienējo mācīšanos.

               (20)

               Apspriešanās tiešsaistes aptaujas veidā, diskusijas attiecīgajās politikas struktūrās, kā arī dažādi savstarpējās mācīšanās pasākumi, kuros iesaistīti sociālie partneri, liecina par pārliecinošu vienprātību, ka ir svarīgi nodrošināt iespēju padarīt uzskatāmas zināšanas, prasmes un kompetences, kas gūtas dzīves un darba pieredzes gaitā, un parāda, ka pastāv plašs atbalsts Savienības iniciatīvai, ar kuru tiktu uzlabota validēšanas politika un prakse dalībvalstīs,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.

               1.

               LAI INDIVĪDIEM DOTU IESPĒJU PIERĀDĪT, KO VIŅI IEMĀCĪJUŠIES ĀRPUS FORMĀLĀS IZGLĪTĪBAS UN MĀCĪBĀM, TOSTARP MOBILITĀTES PIEREDZĒ, UN LAI MINĒTĀS ZINĀŠANAS VARĒTU IZMANTOT VIŅU KARJERAI UN MĀCĪŠANĀS TURPINĀŠANAI, UN PIENĀCĪGI IEVĒROJOT SUBSIDIARITĀTES PRINCIPU, DALĪBVALSTĪM VAJADZĒTU:

                           1.

                           Ne vēlāk kā 2018. gadā – atbilstīgi valstu apstākļiem un īpatnībām un kā tās uzskata par piemērotu – ieviest pasākumus neformālās un ikdienējās mācīšanās validēšanai, kas indivīdiem dod iespēju:

                                       a)

                                       panākt, ka tiek validētas zināšanas, prasmes un kompetences, kas iegūtas ar neformālo un ikdienējo mācīšanos, tostarp – attiecīgā gadījumā – izmantojot atvērtos izglītības resursus;

                                       b)

                                       pamatojoties uz validētu neformālās un ikdienējās mācīšanās pieredzi, iegūt pilnu vai – attiecīgā gadījumā – daļēju kvalifikāciju, neskarot citus piemērojamos Savienības tiesību aktus, jo īpaši Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2005/36/EK (2005. gada 7. septembris) par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu (12).

                                 Atkarībā no savām vajadzībām dalībvalstis savos validēšanas pasākumos var piešķirt prioritāti konkrētām jomām un/vai sektoriem;

                           2.

                           Pasākumos neformālās un ikdienējās mācīšanās validēšanai attiecīgā gadījumā iekļaut turpmāk minētās sastāvdaļas, vienlaikus ļaujot katram indivīdam atkarībā no savām vajadzībām izmantot jebkuru no tām – vai nu atsevišķi, vai kopā ar citām:

                                       a)

                                       ar neformālo un ikdienējo mācīšanos gūto indivīda mācīšanās rezultātu APZINĀŠANA;

                                       b)

                                       ar neformālo un ikdienējo mācīšanos gūto indivīda mācīšanās rezultātu DOKUMENTĒŠANA;

                                       c)

                                       ar neformālo un ikdienējo mācīšanos gūto indivīda mācīšanās rezultātu NOVĒRTĒŠANA;

                                       d)

                                       ar neformālo un ikdienējo mācīšanos gūto indivīda mācīšanās rezultātu SERTIFICĒŠANA tādā veidā kā kvalifikācija vai kredītpunkti, uz kuru pamata iegūst kvalifikāciju, vai attiecīgā gadījumā – citādi;

                           3.

                           Pasākumos neformālās un ikdienējās mācīšanās validēšanai atkarībā no gadījuma piemērot turpmāk minētos principus, vienlaikus ņemot vērā valsts, reģionālās un/vai vietējās, kā arī sektoru vajadzības un īpatnības:

                                       a)

                                       validēšanas pasākumi ir saistīti ar valstu kvalifikāciju sistēmām un atbilst Eiropas kvalifikāciju ietvarstruktūrai;

                                       b)

                                       indivīdiem un organizācijām ir pieejama informācija un norādes par validēšanas priekšrocībām un iespējām, kā arī par attiecīgajām procedūrām;

                                       c)

                                       nelabvēlīgā situācijā esošas grupas, tostarp bezdarbnieki un indivīdi, kam pastāv bezdarba risks, jo īpaši varētu gūt labumu no validēšanas pasākumiem, jo validēšana var palielināt viņu dalību mūžizglītībā un piekļuvi darba tirgum;

                                       d)

                                       bezdarbniekiem vai indivīdiem, kam pastāv bezdarba risks, ir iespēja saskaņā ar valstu tiesību aktiem un īpatnībām saņemt “prasmju auditu”, kura mērķis ir pietiekami savlaicīgi, vislabāk sešu mēnešu laikā pēc attiecīgas vajadzības konstatēšanas, apzināt viņu zināšanas, prasmes un kompetences;

                                       e)

                                       neformālās un ikdienējās mācīšanās validēšana tiek atbalstīta ar atbilstīgiem norādījumiem un konsultācijām, un ir viegli pieejama;

                                       f)

                                       atbilstīgi pastāvošajām kvalitātes nodrošināšanas sistēmām ir ieviesti pārredzami kvalitātes nodrošināšanas pasākumi, ar kuriem nodrošina drošas, pareizas un uzticamas novērtēšanas metodoloģijas un rīkus;

                                       g)

                                       darbiniekiem, kas ir iesaistīti validēšanas procesā, ir nodrošināta profesionālās kompetences attīstība visās attiecīgajās nozarēs;

                                       h)

                                       kvalifikācijas vai – attiecīgā gadījumā – daļējas kvalifikācijas, kas iegūtas, izmantojot neformālās un ikdienējās mācīšanās pieredzes validēšanu, atbilst saskaņotiem standartiem, kuri ir vai nu tādi paši kā formālās izglītības programmās iegūtu kvalifikāciju standarti, vai līdzvērtīgi;

                                       i)

                                       lai atvieglotu mācīšanās rezultātu dokumentēšanu, tiek veicināta Savienības pārredzamības rīku, piemēram, Europass sistēmas un Youthpass, izmantošana;

                                       j)

                                       pastāv sinerģija starp validēšanas pasākumiem un kredītpunktu sistēmām, ko izmanto formālās izglītības un mācību sistēmā, piemēram, ECTS un ECVET;

                           4.

                           To sastāvdaļu un principu izstrādē un īstenošanā, kas minēti no 1. līdz 4. punktam, iesaistīt visas attiecīgās ieinteresētās personas, proti, darba devējus, arodbiedrības, tirdzniecības, rūpniecības un amatniecības kameras, valstu struktūras, kuras ir iesaistītas profesionālo kvalifikāciju atzīšanas procesā, nodarbinātības dienestus, jauniešu organizācijas, jaunatnes darbiniekus, izglītības un mācību iestādes, kā arī pilsoniskās sabiedrības organizācijas.
                           Lai sekmētu dalību šajā procesā:

                                       a)

                                       darba devējiem, jauniešu organizācijām un pilsoniskās sabiedrības organizācijām būtu jāveicina un jāatvieglo darbā vai brīvprātīgā darbā gūto mācīšanās rezultātu apzināšana un dokumentēšana, izmantojot Savienības pārskatāmības rīkus, piemēram, tos, kas izstrādāti saistībā ar Europass sistēmu un Youthpass;

                                       b)

                                       izglītības un mācību iestādēm būtu jāatvieglo piekļuve formālai izglītībai un mācībām, pamatojoties uz mācīšanās rezultātiem, kas gūti ar neformālo un ikdienējo mācīšanos, un – attiecīgā gadījumā un ja iespējams – jāpiešķir atbrīvojumi un/vai kredītpunkti par attiecīgiem mācīšanās rezultātiem, kas gūti ar minēto mācīšanos;

                           5.

                           Sekmēt validēšanas pasākumu koordinēšanu starp ieinteresētajām personām izglītības, mācību, nodarbinātības un jaunatnes nozarēs, kā arī starp ieinteresētajām personām citās attiecīgās politikas jomās.

               2.

               DALĪBVALSTĪM UN KOMISIJAI BŪTU JĀVEIC ŠĀDI PASĀKUMI:

                           a)

                           ar Eiropas kvalifikāciju ietvarstruktūras padomdevēju grupas, kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Ieteikumu (2008. gada 23. aprīlis) par Eiropas kvalifikāciju ietvarstruktūras izveidošanu mūžizglītībai (13) (EQF) starpniecību sekot šā ieteikuma īstenošanai un turpmākās EQF padomdevēju grupas darbībās pēc vajadzības iesaistīt attiecīgas jauniešu organizācijas un pārstāvjus no brīvprātīgo darba nozares;

                           b)

                           gaidāmajos Padomes un Komisijas kopīgajos ziņojumos saistībā ar stratēģisko sistēmu “ET2020” un gaidāmajos kopīgajos Eiropas Savienības ziņojumos par jaunatni saistībā ar atjaunināto regulējumu Eiropas sadarbībai jaunatnes jomā ziņot par to, kas panākts pēc šā ieteikuma pieņemšanas;

                           c)

                           atbalstīt šā ieteikuma īstenošanu, izmantojot Savienības aģentūru, jo īpaši Cedefop, pieredzi, un gada pārskatā par valstu kvalifikāciju sistēmu attīstību ziņojot par situāciju saistībā ar neformālās un ikdienējās mācīšanās validēšanu.

               3.

               KOMISIJAI BŪTU JĀVEIC ŠĀDI PASĀKUMI:

                           a)

                           atbalstīt dalībvalstis un ieinteresētās personas:

                                       —

                                       atvieglojot efektīvus savstarpējās mācīšanās pasākumus un pieredzes un labās prakses apmaiņu,

                                       —

                                       regulāri pārskatot Eiropas pamatnostādnes neformālās un ikdienējās mācīšanās validēšanai, par to pilnībā konsultējoties ar dalībvalstīm,

                                       —

                                       regulāri un sadarbībā ar dalībvalstīm pārskatot Eiropas pārskatu par neformālās un ikdienējās mācīšanās validēšanu;

                           b)

                           pirms 2018. gada apsvērt iespēju turpināt izstrādāt, apspriežoties ar dalībvalstīm, kā noteikts Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumā Nr. 2241/2004/EK, instrumentus saistībā ar Europass sistēmu, ar kuriem visā Savienībā veicina pārredzamību validētiem mācīšanās rezultātiem, kas gūti neformālās un ikdienējās mācīšanās pieredzē;

                           c)

                           nodrošināt, ka sadarbībā ar dalībvalstīm šā ieteikuma īstenošanas atbalstīšanai tiek izmantota mūžizglītības programma un programma “Jaunatne darbībā”, un, neskarot sarunas par nākamo daudzgadu finanšu shēmu, gaidāmā Eiropas programma izglītības, mācību, jauniešu un sporta jomā un Eiropas struktūrfondi;

                           d)

                           sadarbībā ar dalībvalstīm un pēc apspriešanās ar attiecīgajām ieinteresētajām personām izskatīt un novērtēt saistībā ar šo ieteikumu īstenoto rīcību un līdz 2019. gada 31. decembrim ziņot Padomei par gūto pieredzi un secinājumiem attiecībā uz nākotni, tostarp, ja vajadzīgs, par šā ieteikuma iespējamu izvērtēšanu un pārskatīšanu.

      Briselē, 2012. gada 20. decembrī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         E. FLOURENTZOU

      (1)  OV C 119, 28.5.2009., 2. lpp.

      (2)  OV C 311, 19.12.2009., 1. lpp.

      (3)  OV C 372, 20.12.2011., 36. lpp.

      (4)  OV C 372, 20.12.2011., 1. lpp.

      (5)  OV C 13, 18.1.2003., 2. lpp.

      (6)  OV L 390, 31.12.2004., 6. lpp.

      (7)  OV C 168, 20.7.2006., 1. lpp.

      (8)  OV L 327, 24.11.2006., 30. lpp.

      (9)  OV C 111, 6.5.2008., 1. lpp.

      (10)  OV C 155, 8.7.2009., 1. lpp.

      (11)  OV C 155, 8.7.2009., 11. lpp.

      (12)  OV L 255, 30.9.2005., 22. lpp.

      (13)  OV C 111, 6.5.2008., 1. lpp.

      PIELIKUMS

         DEFINĪCIJAS

      Šajā ieteikumā piemēro šādas definīcijas:

                  a)

                     formālā mācīšanās ir mācīšanās, kas notiek organizētā un strukturētā vidē, kura īpaši paredzēta mācīšanās nolūkiem, un pēc tās parasti piešķir kvalifikāciju, visbiežāk izsniedzot sertifikātu vai diplomu; tā aptver vispārējās izglītības, sākotnējās profesionālās apmācības un augstākās izglītības sistēmas;

                  b)

                     neformālā mācīšanās ir mācīšanās, kas notiek plānotu nodarbību veidā (mācīšanās mērķu un laika ziņā) un kurā tiek sniegts noteikta veida mācīšanās atbalsts (piem., studenta un pasniedzēja kontakts); tās var būt programmas, kurās sniedz darbam nepieciešamās prasmes, novērš pieaugušo analfabētismu un veicina to, lai pamatizglītību iegūtu tie, kas priekšlaicīgi pametuši mācības; ļoti bieži neformālā mācīšanās ietver uzņēmumā veiktu apmācību, ar kuras palīdzību uzņēmumi atjaunina un uzlabo savu darbinieku prasmes, piemēram, IKT prasmes, strukturētu mācīšanos tiešsaistē (piem., izmantojot atvērtos izglītības resursus) un kursus, ko saviem biedriem, mērķgrupām vai plašākai sabiedrībai organizē pilsoniskās sabiedrības organizācijas;

                  c)

                     ikdienējā mācīšanās ir mācīšanās, kas notiek ikdienā saistībā ar darbu, ģimenes dzīvi vai brīvo laiku, un tā nav organizēta vai strukturēta mērķu, laika vai mācīšanās atbalsta ziņā. Ikdienējā mācīšanās var notikt bez īpaša nodoma no attiecīgās personas puses; ar ikdienēju mācīšanos gūtu rezultātu piemērs ir prasmes, kas iegūtas dzīves un darba pieredzē, darbā iegūtās projektu vadīšanas prasmes vai IKT prasmes, valodas, kas apgūtas laikā, kas pavadīts citā valstī, vai šādi iegūta starpkultūru pieredze, IKT prasmes, kas iegūtas ārpus darba, prasmes, kas iegūtas brīvprātīgā darbā, kultūras pasākumos, sportā, darbā ar jauniešiem un mājās (piem., bērna pieskatīšana);

                  d)

                     atvērtie izglītības resursi (AIR) ir digitalizēti materiāli, ko brīvi un atvērti piedāvā pedagogiem, studentiem un tiem, kas nodarbojas ar pašmācību, lai tos izmantotu un atkārtoti izmantotu mācīšanai, mācīšanās vajadzībām un pētniecībai; tas ietver mācīšanās saturu, programmatūras rīkus, ar ko izstrādā, lieto un izplata saturu, un ieviešanas resursus, piemēram, atvērtas licences; AIR nozīmē arī uzkrātus digitālus līdzekļus, ko iespējams pielāgot un kas dod labumu, neierobežojot citu iespējas tos izmantot;

                  e)

                     prasmju audits ir process, kura mērķis ir apzināt un analizēt indivīda zināšanas, prasmes un kompetences, tostarp viņa spējas un motivāciju, lai noteiktu karjeras projektu un/vai profesionālās pārorientācijas plānu vai mācību projektu; prasmju audita mērķis ir palīdzēt indivīdiem analizēt savu iepriekšējo karjeru, veikt pašvērtējumu par savu vietu darba vidē un plānot, kā veidot savu karjeru, vai dažos gadījumos – sagatavot ar neformālo un ikdienējo mācīšanos gūto rezultātu validēšanai;

                  f)

                     kvalifikācija ir oficiāls novērtēšanas un validēšanas procesa rezultāts, ko iegūst, kad kompetenta struktūra konstatē, ka indivīds ir sasniedzis mācīšanās rezultātus atbilstīgi konkrētiem standartiem;

                  g)

                     mācīšanās rezultāti ir izklāsti par to, ko mācīšanās procesā iesaistītais zina, izprot un spēj darīt pēc mācīšanās procesa pabeigšanas, un tajos apraksta zināšanas, prasmes un kompetences;

                  h)

                     valsts kvalifikāciju sistēma ir instruments kvalifikāciju klasifikācijai pēc vairāku kritēriju kopuma, kuri atbilst konkrētiem ar mācīšanos sasniegtiem līmeņiem; tās mērķis ir integrēt un koordinēt valsts kvalifikāciju apakšsistēmas un uzlabot kvalifikāciju pārskatāmību, pieejamību, gradāciju un kvalitāti saistībā ar darba tirgu un pilsonisko sabiedrību;

                  i)

                     validēšana ir pilnvarotas struktūras veikts process, kurā tiek apstiprināts, ka indivīds ir sasniedzis mācīšanās rezultātus, kas noteikti attiecīgā standartā, un tam ir šādi četri posmi:

                              1)

                              APZINĀŠANA dialogā par indivīda konkrēto pieredzi;

                              2)

                              DOKUMENTĒŠANA – lai indivīda pieredzi padarītu uzskatāmu;

                              3)

                              šīs pieredzes oficiāla NOVĒRTĒŠANA un

                              4)

                              novērtējuma rezultātu SERTIFICĒŠANA, kas var kalpot par pamatu daļējai vai pilnai kvalifikācijai;

                  j)

                     iepriekšējas mācīšanas atzīšana ir to mācīšanās rezultātu validēšana, kuri gūti vai nu formālajā izglītībā, vai ar neformālo, vai ikdienējo mācīšanos, pirms tikusi prasīta validēšana.