title: Padomes Ieteikums (2020. gada 20. jūlijs) par Kipras 2020. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Kipras 2020. gada stabilitātes programmu 2020/C 282/13

text:
               26.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/82

      PADOMES IETEIKUMS
      (2020. gada 20. jūlijs)
      par Kipras 2020. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Kipras 2020. gada stabilitātes programmu
      (2020/C 282/13)
      EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
      ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
      ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
      ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
      ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
      ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
      ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
      tā kā:

                  (1)

                  Komisija 2019. gada 17. decembrī pieņēma gada ilgtspējīgas izaugsmes stratēģiju, tādējādi uzsākot 2020. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Komisija 2019. gada 17. decembrī uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Kipra bija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu Padomes ieteikumam par eurozonas ekonomikas politiku.

                  (2)

                  2020. gada ziņojums par Kipru tika publicēts 2020. gada 26. februārī. Tajā bija izvērtēts, kā Kipra īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2019. gada 9. jūlijā (3) (“2019. gada valstij adresētie ieteikumi”), turpmākie pasākumi, kas veikti pēc tai adresētajiem ieteikumiem, kuri pieņemti iepriekšējos gados, un Kipras progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā bija ietverts arī padziļināts pārskats, kurš veikts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu un kura rezultāti arī tika publicēti 2020. gada 26. februārī. No Komisijas veiktās analīzes secināms, ka Kiprā pastāv pārmērīga makroekonomikas nelīdzsvarotība. Proti, ļoti augsts ienākumus nenesošu aizdevumu īpatsvars noslogo finanšu sektoru, un liels privātais, valsts un ārējais parāds apgrūtina ekonomiku mērena izaugsmes potenciāla apstākļos.

                  (3)

                  2020. gada 11. martā Pasaules Veselības organizācija Covid-19 uzliesmojumu oficiāli pasludināja par pasaules mēroga pandēmiju. Tā ir nopietna sabiedrības veselības ārkārtas situācija, kas skar iedzīvotājus, sabiedrību kopumā un ekonomiku. Tā pakļauj valstu veselības sistēmas smagai spriedzei, rada traucējumus globālajās piegādes ķēdēs, izraisa svārstīgumu finanšu tirgos, rada patērētāju pieprasījuma satricinājumus un negatīvi ietekmē dažādas nozares. Tā apdraud cilvēku darbvietas un ienākumus, kā arī uzņēmumu darbību. Tā ir izraisījusi ievērojamu ekonomikas satricinājumu, kam jau ir nopietnas sekas Savienībā. Komisija 2020. gada 13. martā pieņēma paziņojumu, kurā aicināja koordinēt rīcību, reaģējot uz krīzi ekonomikā, un iesaistīt visus dalībniekus valstu un Savienības līmenī.

                  (4)

                  Vairākas dalībvalstis ir izsludinājušas ārkārtas stāvokli vai ieviesušas ārkārtas pasākumus. Ārkārtas pasākumiem vajadzētu būt stingri samērīgiem, nepieciešamiem, ar ierobežotu ilgumu un saskaņā ar Eiropas un starptautiskajiem standartiem. Uz tiem būtu jāattiecina demokrātiskā pārraudzība un iespēja tos neatkarīgi pārskatīt tiesā.

                  (5)

                  2020. gada 20. martā Komisija pieņēma paziņojumu par Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšanu. Šī vispārējā izņēmuma klauzula, kas izklāstīta Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktā, 6. panta 3. punktā, 9. panta 1. punktā un 10. panta 3. punktā un Padomes Regulas (EK) Nr. 1467/97 (4) 3. panta 5. punktā un 5. panta 2. punktā, atvieglo budžeta politikas koordināciju nopietnas ekonomikas lejupslīdes laikā. Komisija savā 2020. gada 20. marta paziņojumā pauda viedokli, ka, ņemot vērā paredzamo nopietno ekonomikas lejupslīdi Covid-19 pandēmijas dēļ, ir izpildīti nosacījumi vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšanai, un aicināja Padomi apstiprināt šo secinājumu. Dalībvalstu finanšu ministri 2020. gada 23. martā piekrita Komisijas novērtējumam. Viņi bija vienisprātis, ka nopietnā ekonomikas lejupslīde prasa apņēmīgu, vērienīgu un koordinētu atbildi. Vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšana ļauj uz laiku atkāpties no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai, ar noteikumu, ka tas neapdraud fiskālo stabilitāti vidējā termiņā. Attiecībā uz korektīvo daļu Padome uz Komisijas ieteikuma pamata var arī nolemt pieņemt pārskatītu fiskālo trajektoriju. Vispārējā izņēmuma klauzula neaptur Stabilitātes un izaugsmes paktā paredzētās procedūras. Tā ļauj dalībvalstīm atkāpties no budžeta prasībām, kas tiktu piemērotas parastā situācijā, un vienlaikus dod iespēju Komisijai un Padomei veikt vajadzīgos politikas koordinācijas pasākumus pakta ietvaros.

                  (6)

                  Ir jāturpina pasākumi, lai ierobežotu un kontrolētu Covid-19 pandēmijas izplatīšanos, stiprinātu valstu veselības sistēmu noturību, mazinātu pandēmijas sociālekonomiskās sekas, izmantojot atbalsta pasākumus uzņēmumiem un mājsaimniecībām, un nodrošinātu pienācīgus veselības un drošības apstākļus darbavietās nolūkā atsākt saimniecisko darbību. Savienībai būtu pilnībā jāizmanto dažādie tās rīcībā esošie instrumenti, lai atbalstītu dalībvalstu centienus minētajās jomās. Vienlaikus dalībvalstīm un Savienībai būtu jāstrādā kopā, lai sagatavotu pasākumus, kas vajadzīgi, lai panāktu atgriešanos pie mūsu sabiedrību un ekonomiku normālas darbības un ilgtspējīgas izaugsmes, citstarp integrējot zaļo pārkārtošanos un digitālo pārveidi un mācoties no krīzes laikā gūtās pieredzes.

                  (7)

                  Covid-19 krīze ir apliecinājusi, ka iekšējais tirgus ir pietiekami elastīgs, lai spētu pielāgoties ārkārtas situācijām. Tomēr, lai nodrošinātu ātru un vienmērīgu pāreju uz ekonomikas atveseļošanas posmu, preču un pakalpojumu brīvu apriti un darba ņēmēju brīvu pārvietošanos, būtu jāatceļ tie ārkārtas pasākumi, kas kavē iekšējā tirgus normālu darbību, tiklīdz tie vairs nav nepieciešami. Pašreizējā krīze rāda, ka veselības nozarē ir vajadzīgi krīžgatavības plāni. Starp svarīgākajiem elementiem plašāku krīžgatavības plānu izstrādē ir minamas uzlabotas iepirkuma stratēģijas, diversificētas piegādes ķēdes un būtiskāko materiālu stratēģiskās rezerves.

                  (8)

                  Savienības likumdevējs ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulām (ES) 2020/460 (5) un (ES) 2020/558 (6) jau ir grozījis attiecīgos tiesiskos regulējumus, lai dalībvalstīm ļautu mobilizēt visus neizmantotos līdzekļus no Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem nolūkā novērst Covid-19 pandēmijas ārkārtējās sekas. Minētie grozījumi nodrošinās papildu elastīgumu, kā arī vienkāršotas un racionalizētas procedūras. Lai mazinātu spiedienu uz naudas plūsmu, dalībvalstis 2020.–2021. grāmatvedības gadā var arī izmantot 100 % līdzfinansējuma likmi no Savienības budžeta. Kipra tiek mudināta pilnībā izmantot šīs iespējas, lai palīdzētu visvairāk skartajām personām un nozarēm.

                  (9)

                  Covid-19 pandēmijas sociālekonomiskās sekas valstī, iespējams, izpaudīsies nevienādi, jo pastāv atšķirīgi specializācijas modeļi; sevišķi tas attiecas uz vietām, kuras lielā mērā paļaujas uz tūrismu un plašākā nozīmē – uz uzņēmējdarbību, kurā pastāv tieša saskare ar patērētājiem. Tas rada risku, ka Kiprā palielināsies teritoriālā nevienlīdzība. To papildina risks, ka uz laiku izirs konverģences process starp dalībvalstīm, tāpēc pašreizējā situācijā ir vajadzīga mērķtiecīga politiska atbildes reakcija.

                  (10)

                  Kipra savu 2020. gada valsts reformu programmu un 2020. gada stabilitātes programmu iesniedza 2020. gada 7. maijā. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

                  (11)

                  Uz Kipru šobrīd attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa un noteikums par parādu.

                  (12)

                  Valdība savā 2020. gada stabilitātes programmā plāno, ka nominālā bilance pasliktināsies no pārpalikuma 1,7 % apmērā no iekšzemes kopprodukta (IKP) 2019. gadā uz deficītu 4,3 % apmērā no IKP 2020. gadā. Paredzams, ka 2021. gadā deficīts samazināsies līdz 0,4 % no IKP. Vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2019. gadā bija samazinājusies līdz 95,5 % no IKP, bet saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmu 2020. gadā tā palielināsies līdz 116,8 %. Covid-19 pandēmijas dēļ makroekonomisko un fiskālo perspektīvu ietekmē liela nenoteiktība. Turklāt budžeta prognožu pamatā ir riski, proti, konkrētas iespējamās saistības un potenciālās valsts slimnīcu finansēšanas vajadzības valsts veselības apdrošināšanas sistēmas īstenošanas pirmajos gados.

                  (13)

                  Reaģējot uz Covid-19 pandēmiju – un atbilstoši saskaņotai Savienības mēroga pieejai –, Kipra ir laikus noteikusi budžeta pasākumus, lai palielinātu savas veselības aprūpes sistēmas kapacitāti, ierobežotu pandēmiju un sniegtu atbalstu vissmagāk skartajām personām un nozarēm. Saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmu minētie budžeta pasākumi sasniedz 4,4 % no IKP. Pasākumi ietver veselības aprūpes pakalpojumu stiprināšanu ar papildu budžetu līdz 0,5 % no IKP, subsidētas algas darba ņēmēju paturēšanai uzņēmumā uzņēmējdarbības pārtraukšanas gadījumā (2,7 % no IKP) un ienākumu atbalstu mazajiem uzņēmumiem un pašnodarbinātām personām (0,3 % no IKP). Turklāt Kipra ir paziņojusi par pasākumiem, kuri, lai gan bez tiešas ietekmes uz budžetu, palīdzēs nodrošināt likviditātes atbalstu uzņēmumiem, tostarp, piemēram, PVN maksājuma atlikšanu uz diviem mēnešiem. Kopumā Kipras veiktie pasākumi atbilst pamatnostādnēm, kas sniegtas Komisijas 2020. gada 13. marta paziņojumā. Minēto ārkārtas pasākumu un fiskālo atbalsta pasākumu pilnīga īstenošana, kam sekotu fiskālās politikas pārorientēšana uz piesardzīga vidēja termiņa fiskālā stāvokļa sasniegšanu, kad to ļaus ekonomikas apstākļi, palīdzēs saglabāt fiskālo stabilitāti vidējā termiņā.

                  (14)

                  Pamatojoties uz Komisijas 2020. gada pavasara prognozi ar nemainīgas politikas pieņēmumu, Kipras vispārējās valdības budžeta bilance tiek prognozēta –7 % apmērā no IKP 2020. gadā un –1,8 % apmērā no IKP 2021. gadā. Tiek prognozēts, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2020. gadā sasniegs 115,7 % no IKP un 2021. gadā – 105 % no IKP.

                  (15)

                  Komisija 2020. gada 20. maijā nāca klajā ar ziņojumu, kas sagatavots saskaņā ar Līguma 126. panta 3. punktu, jo Kipra 2019. gadā nebija ievērojusi noteikumu par parādu un 2020. gadā plāno pārkāpt deficīta robežvērtību, kas ir 3 % no IKP. Kopumā Komisijas analīze liecina, ka Līgumā un Regulā (EK) Nr. 1467/97 noteiktais parāda kritērijs ir ievērots, taču deficīta kritērijs nav izpildīts.

                  (16)

                  Kipra reaģēja uz Covid-19 uzliesmojumu ar virkni pasākumu krīzes ekonomiskās ietekmes mazināšanai. Valdība 2020. gada 15. martā nāca klajā ar finansiālā atbalsta programmu, kuras mērķis ir aizsargāt sabiedrības veselību un nodrošināt uzņēmumu un darba devēju ekonomisko izdzīvošanu. Programmā paredzēti 100 miljoni EUR finansiālam atbalstam veselības aprūpes nozarē pandēmijas apkarošanai, tostarp papildu medicīnas, aprūpes un atbalsta personāla pieņemšanai darbā, kā arī aprīkojumam un infrastruktūrai. Tajā ir izklāstīta virkne pasākumu, kas atbalstītu uzņēmumus, uzlabojot likviditāti, piemēram, atbalsta shēmas uzņēmumiem un pašnodarbinātām personām un PVN maksājumu pagaidu apturēšana uzņēmumiem. Pasākumu kopums ietver arī īpašu atbalstu 11 miljonu EUR apmērā, kas palīdzēs atgūties tūrisma nozarei.

                  (17)

                  Covid-19 krīze liecina par nepieciešamību virzīt investīcijas tā, lai uzlabotu un modernizētu sabiedrības veselības aprūpi, atjaunotu tās spējas un īstenotu veselības aprūpes reformu. Jaunā veselības aprūpes sistēma nodrošina labāku piekļuvi primārās aprūpes pakalpojumiem, atbilstošiem norādījumiem un ārstēšanai, pamatojoties uz klīniskajiem protokoliem. Tā paredz arī vispārējas tiesības uz cenas ziņā pieejamiem veselības aprūpes pakalpojumiem saistībā ar Covid-19 uzliesmojumu. Kiprai ir izstrādāts ārkārtas plāns rīcībai pandēmijas situācijā, un tā ir piešķīrusi papildu resursus infekcijas izplatīšanās novēršanai un tās ietekmes pārvaldībai. Vidējā termiņā Kiprai ir jāvirza investīcijas tā, lai palielinātu veselības aprūpes sistēmas efektivitāti, piekļūstamību un vispārējo noturību. Ar papildu resursiem veselības aprūpes sistēmai būtu jānovērš turpmāks medicīniskā personāla, kritiski svarīgu medicīnas preču un infrastruktūras trūkums. Lai nodrošinātu piekļuvi veselības aprūpei un vispārēju segumu, būtiska nozīme ir veselības aprūpes reformas raitai īstenošanai saskaņā ar plānu. Digitāli veselības aizsardzības risinājumi un jaunas lietojumprogrammas palīdzētu veicināt e-veselības pakalpojumu ieviešanu un uzlabot telekonsultācijas un brīdināšanas mehānismus. Ļoti svarīga ir politika, kas uzlabo slimnīcu kapacitāti, pievēršas veselības aprūpes darbinieku darba apstākļiem un nodrošina individuālo aizsardzības līdzekļu izmantošanu, testēšanu, zāles un medicīniskās ierīces. Ņemot vērā demogrāfiskās pārmaiņas un nepieciešamību atbalstīt visneaizsargātākos, tostarp cilvēkus ar invaliditāti, būtiska nozīme ir ilgtermiņa aprūpes, kā arī primārās un ambulatorās aprūpes integrācijai.

                  (18)

                  Pēc noturīgām pozitīvām tendencēm darba tirgū pēdējos gados Kipra veselības krīzes dēļ tagad saskarsies ar problēmām nodarbinātības līmeņa ziņā. Ir nepieciešami turpmāki centieni, lai mazinātu krīzes sociālekonomisko ietekmi. Kipra jau ir pieņēmusi ārkārtas pasākumus, tostarp īstermiņa darbalaika režīmu un bezdarbnieka pabalstu attiecināšanu arī uz pašnodarbinātām personām. Svarīgi būs saglabāt nodarbinātību un nodrošināt izziņoto pasākumu īstenošanu, rūpīgi konsultējoties ar sociālajiem partneriem. Ļoti svarīgi būs stiprināt valsts nodarbinātības dienestu spējas ar pastāvīgiem darbiniekiem, jo īpaši, nodrošinot to nodarbinātības konsultantu pakalpojumu nepārtrauktību, kuru pagaidu līgumiem termiņš beidzas 2020. gada otrajā pusē. Tādējādi tiks novērsta turpmāka spriedze šajos dienestos un tiks sniegts efektīvs atbalsts nesenajiem bezdarbniekiem un citām neaizsargātām grupām, piemēram, jauniešiem, kas nemācās, nestrādā un neapgūst arodu, ilgtermiņa bezdarbniekiem un personām ar invaliditāti. Papildu uzmanība īpaši jāpievērš tam, lai atbalstītu pāreju no skolas uz darba dzīvi un informētu jauniešus, jo nesenie absolventi var saskarties ar papildu grūtībām darba atrašanā.

                  (19)

                  Covid-19 uzliesmojuma dēļ ir vajadzīgi atbilstoši pasākumi, kas mazinātu sociālo ietekmi, noturētu mājsaimniecību ienākumu līmeni un nodrošinātu ātru ekonomikas atveseļošanu. Saskaņā ar Komisijas 2020. gada pavasara prognozi bezdarbs 2020. gadā pieaugs līdz 8,6 %, bet 2021. gadā mazināsies līdz 7,5 %. Domājams, ārējais pieprasījums pēc pakalpojumiem ievērojami samazināsies, jo paredzams, ka krīze īpaši smagi skars tūrisma nozari. Būtu jānodrošina pienācīga ienākumu kompensācija visiem skartajiem darba ņēmējiem un pašnodarbinātām personām, ieskaitot tos, kuriem nav piekļuves sociālajai aizsardzībai. Sociālās aizsardzības shēmām ir jāaizsargā nodarbinātie, pašnodarbinātie un bezdarbnieki. Būtu jānostiprina vispārējā sociālās aizsardzības sistēma, lai novērstu nabadzības un nevienlīdzības pieaugumu, jo īpaši, pievēršoties visneaizsargātākajiem, tostarp bērniem, ekonomiski neaktīvām personām, nedeklarētiem darba ņēmējiem un personām ar migrantu izcelsmi.

                  (20)

                  Ļoti svarīgi, iesaistot sociālos partnerus, ir veicināt elastīgu darba režīmu, īpaši tāldarba veidā. Īstermiņā tas atbalstīs darba ņēmējus, kuriem ir neparedzēti jāaprūpē bērni un citi apgādājamie, savukārt ilgtermiņā veicinās to sieviešu atgriešanos darba tirgū, kuras ir neaktīvas aprūpes pienākumu dēļ. Tā kā vecāka gadagājuma cilvēkiem un cilvēkiem ar hroniskām slimībām smagas slimības risks vīrusa dēļ ir palielinājies, investīcijas kvalitatīvos ilgtermiņa aprūpes pakalpojumos ir ļoti svarīgas, lai nodrošinātu to nepārtrauktu sniegšanu un efektivitāti īstermiņā un vidējā termiņā.

                  (21)

                  Šajā krīzes situācijā ir būtiski uzlabot izglītības un apmācības kvalitāti, efektivitāti un atbilstību darba tirgus prasībām, lai nodrošinātu ātru darba tirgus atveseļošanu. Cilvēku nodrošināšana ar vajadzīgajām prasmēm ir vēl jo svarīgāka laikā, kad arvien lielākam skaitam ir risks zaudēt darbu un pēc tam jābūt gataviem pārejai uz citu darbu. Mobilitātes ierobežojumi padarīja uzskatāmākas problēmas saistībā ar digitālo prasmju zemo līmeni Kiprā. Tas negatīvi ietekmē tādas tiešsaistes darbības kā tāldarbs, attālinātas mācības un e-veselības pakalpojumu izmantošana. No kvalitatīvas digitālās izglītības un attālinātu mācību viedokļa ļoti svarīga ir vienlīdzīga piekļuve IT infrastruktūrai un internetam (ieskaitot nelabvēlīgā situācijā esošus izglītojamos), kā arī labi apmācīti skolotāji. Lai tiktu galā ar zemajiem vispārējiem izglītības un apmācības rezultātiem un uzlabotu prasmes plašākā nozīmē, ir būtiski turpināt izglītības reformu, vienlaikus ieguldot digitālās mācīšanās, mācīšanās darbavietā un māceklības apmācības risinājumos, kā arī skolotāju un pasniedzēju prasmēs efektīvi izmantot IT rīkus. Būtu jāmeklē risinājums nepietiekamām pamatprasmēm, kā arī jāpalielina līdzdalība pieaugušo izglītībā. Lai paātrinātu pieteikšanos, pārkvalificēšanās programmas iespēju robežās varētu izstrādāt lietošanai tiešsaistē, bet pēc pandēmijas ierobežošanas tajās pēc nepieciešamības iekļaut klātienes nodarbības.

                  (22)

                  Gan krīzes laikā, gan pēc tās ir un būs vajadzīgi ievērojami līdzekļi uzņēmumu atbalstam. Lai uzņēmumi varētu turpināt strādāt, bet darbinieki – saņemt algas, ir būtiski nodrošināt pienācīgu piekļuvi finansējumam un likviditātei, īpaši mazo un vidējo uzņēmumu (MVU) gadījumā. Izstrādājot un īstenojot minētos pasākumus, ir jāņem vērā banku sektora noturība. Kipra ir ieviesusi īpašu mazo uzņēmumu atbalsta shēmu, kas subsidē algu maksājumus uzņēmumiem, kuros ir ne vairāk kā pieci darbinieki. Turklāt tūlītējais spiediens tiks mazināts, apturot palielinātās iemaksas valsts veselības aprūpes sistēmā un atliekot nodokļu (piemēram, PVN) maksājumus. Liela nozīme ir ātrai administratīvai koordinācijai, praktiskam atbalstam un efektīvai saziņai par MVU pieejamo palīdzību sadarbībā ar MVU atbalsta struktūrām un uzņēmējdarbības organizācijām. Arī tas, ka valsts iestādes ātrāk veic savus līgumsaistību maksājumus, var palīdzēt uzlabot MVU naudas plūsmu. Jaundibinātiem jaunuzņēmumiem un augošiem uzņēmumiem var būt vajadzīgs īpašs atbalsts, piemēram, kā valsts struktūru daļas pašu kapitālā un stimuli riska kapitāla fondiem ieguldījumu palielināšanai šajos uzņēmumos. Joprojām ir svarīgi īstenot finanšu instrumentus, kas sagatavoti pirms krīzes (Kipras Enerģētikas fonds).

                  (23)

                  Lai veicinātu ekonomikas atveseļošanu, būs svarīgi pasteidzināt labā sagatavotības stadijā esošo publisko investīciju projektu īstenošanu un veicināt privātās investīcijas, tostarp veicot attiecīgas reformas. Lai nodrošinātu ilgtspējīgu ekonomikas atveseļošanu un turpmāku izaugsmi, ir ārkārtīgi svarīgi efektīvi aizsargāt un izmantot valsts dabas resursus. Lai saglabātu valsts pievilcību tūristiem, ir jārisina problēmas, kas saistītas ar pāreju uz zaļo enerģiju, efektīvu atkritumu un ūdens apsaimniekošanu, kā arī dabas un bioloģiskās daudzveidības aizsardzību. Lai gan ievērojami ieguldījumi jau tiek veikti, ir jāpasteidzina vēl lielākas investīcijas šajās jomās. Kipra saskaras ar nopietnām problēmām sava 2030. gada mērķa izpildē saistībā ar siltumnīcefekta gāzu emisijām, uz kurām neattiecas ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēma. Šīs problēmas ir jārisina, savlaicīgi plānojot un pieņemot papildu pasākumus saskaņā ar valsts nacionālo enerģētikas un klimata plānu. Šādiem pasākumiem būs vajadzīgas investīcijas, īpaši tādās jomās kā atjaunojamā enerģija, energoefektivitāte un ilgtspējīgs transports, kuras var arī palīdzēt nodrošināt spēcīgu stimulu zaļajai pārejai. Kiprai arī jāuzlabo atkritumu apsaimniekošanas sistēma un aprites ekonomika. Joprojām tiek saražots ievērojami vairāk atkritumu nekā vidēji Savienībā, savukārt pārstrādes rādītāji joprojām ir ievērojami zemāki par Savienības vidējiem. Arī atkritumu apglabāšanas līmenis poligonos ir ļoti augsts. Ūdens resursu un notekūdeņu apsaimniekošanas jomā, īpaši pilsētu teritorijās, ir vērojama neefektivitāte. Sausums un ūdens trūkums ir visproblemātiskākās jomas, un nepietiekama politiskā reakcija varētu ietekmēt valsts lauku ekonomiku un tūrismu. 2021.–2027. gadam paredzēto līdzekļu plānošana Taisnīgas pārkārtošanās fondam, kas aplūkots Komisijas priekšlikumā, varētu palīdzēt Kiprai risināt dažas no problēmām, ko rada pārkārtošanās uz klimatneitrālu ekonomiku, jo īpaši teritorijās, kas ietvertas 2020. gada ziņojuma par valsti D pielikumā. Tas ļautu Kiprai optimāli izmantot minēto fondu.

                  (24)

                  Covid-19 radītie pārvietošanās ierobežojumi parādīja, cik svarīga nozīme ir modernai digitālajai infrastruktūrai, vispārējai interneta piekļuvei un digitālo pakalpojumu pieejamībai. Investīcijas digitālajā ekonomikā ir būtiskas, lai stiprinātu ražīgumu un veicinātu ekonomikas atveseļošanu pēc krīzes. Kipras rādītājs Komisijas 2020. gada Digitālās ekonomikas un sabiedrības indeksā ir zems. Tikai 45 % Kipras iedzīvotāju vecumā no 16 līdz 74 gadiem ir vismaz digitālās pamatprasmes, un informācijas un komunikācijas tehnoloģiju speciālisti salīdzinājumā ar Savienības vidējo rādītāju joprojām veido mazāku darbaspēka īpatsvaru (2,7 % salīdzinājumā ar 3,9 %), tādējādi kavējot digitālās ekonomikas potenciāla izmantošanu. Tiešsaistes mijiedarbība starp valsts iestādēm un iedzīvotājiem ir zema, un tiešsaistē sazinās tikai 51 % Kipras iedzīvotāju. E-komercijas līmenis (t. i., MVU, kas pārdod tiešsaistē, e-komercijas apgrozījums un pārrobežu tirdzniecība tiešsaistē) uzlabojas (31,8 % 2019. gadā salīdzinājumā ar 29,4 % 2018. gadā), taču tas joprojām ir zemāks par Savienības vidējo rādītāju –40,1 %.

                  (25)

                  Kipra var turpināt uzlabot savu pētniecības un inovācijas sistēmu, lai atbalstītu ražīguma pieaugumu un nepieciešamo digitālo un vides pāreju pēc pandēmijas. Uzņēmumu zemā pētniecības un inovācijas absorbcijas spēja pazemina Kipras konkurētspēju. Sadarbības uzlabošana starp akadēmiskajām aprindām un uzņēmumiem un pētniecības rezultātu komercializācija joprojām ir viena no galvenajām jomām, kur nepieciešama steidzama rīcība. Tomēr nesen ir veikti daudzsološi pasākumi, piemēram, ir izveidota jauna Pētniecības, inovācijas un digitālās politikas viceministrija, iecelts jauns pētniecības, inovācijas un digitālās politikas ministra vietnieks, kā arī izveidots jaunais Kipras pētniecības un inovācijas stratēģiskais satvars 2019.–2023. gadam (“Inovācijas Kiprai”), kurā noteikts augstāks pētniecības un izstrādes mērķis 1,5 % apmērā no IKP līdz 2023. gadam (salīdzinājumā ar pašreizējiem 0,56 %).

                  (26)

                  Cīņai pret agresīvu nodokļu plānošanu ir būtiska nozīme nodokļu sistēmu efektivitātes un taisnīguma uzlabošanā, kā atzīts 2020. gada ieteikumā par eurozonas ekonomikas politiku. Nodokļu maksātāju agresīvo nodokļu plānošanas stratēģiju blakusietekme nozīmē, ka papildus Savienības tiesiskajam regulējumam ir nepieciešama koordinēta politiskā rīcība valsts līmenī. Ekonomiskie pierādījumi liecina, ka Kipras nodokļu noteikumi tiek izmantoti agresīvai nodokļu plānošanai. Kipra ir spērusi soļus šīs problēmas risināšanai, īstenojot starptautiskas un Eiropas iniciatīvas un veicot dažus papildu valsts pasākumus. Tomēr agresīvu nodokļu plānošanu arī turpmāk var veicināt tādas sistēmas iezīmes kā nodokļu neieturēšana par dividendēm, procentu un honorāru maksājumiem, ko Kiprā bāzēti uzņēmumi pārskaita trešo valstu rezidentiem, un noteikumi par uzņēmumu ienākuma nodokļa rezidenci. Ir cieši jāuzrauga fiktīvo procentu samazināšanas shēma. Visbeidzot, shēmu investoru naturalizācijai Kiprā izņēmuma kārtā un investoru uzturēšanās shēmu ESAO ir iekļāvusi sarakstā kā shēmas ar potenciāli augstu ļaunprātīgas izmantošanas risku. Kipra ir sagatavojusi un iesniegusi juridiskai pārbaudei likumprojektus, ar kuriem ievieš nodokļu ieturēšanu par dividenžu, procentu un honorāru maksājumiem uz valstīm, kuras iekļautas ES saraksta ar jurisdikcijām, kas nodokļu nolūkos nesadarbojas, I pielikumā. Papildus esošajai pārvaldībai un kontrolei Kipra ir arī sagatavojusi un iesniegusi juridiskai pārbaudei uz inkorporāciju balstīta uzņēmumu ienākuma nodokļa rezidences testa ieviešanu. Šo pasākumu efektivitāte cīņā pret agresīvu nodokļu plānošanu būs jāizvērtē.

                  (27)

                  Efektīva tiesu sistēma joprojām ir svarīga pievilcīgas, investīcijām un uzņēmējdarbībai labvēlīgas ekonomikas sastāvdaļa, un tai būs izšķiroša nozīme ekonomikas atveseļošanas procesā. Tas, ka tiesu sistēma darbojas ļoti neefektīvi, joprojām apdraud līgumu izpildi, kā arī liedz ātri izskatīt civillietas un komerclietas. Ir izsludinātas vairākas reformas, lai risinātu būtiskākās tiesu sistēmas problēmas Kiprā, jo īpaši tādas kā novecojuši civilprocesa noteikumi un tiesu digitalizācija, lielais neizskatīto lietu skaits un tiesnešu mūžizglītības trūkums, taču progress joprojām ir lēns.

                  (28)

                  Valsts pārvaldes noturības un efektivitātes stiprināšana ir būtiska, lai nodrošinātu atveseļošanas pasākumu ātru un efektīvu īstenošanu Kiprā pēc Covid-19. Lai novērstu šķēršļus saskaņotai īstenošanai, investīcijām un pakalpojumu sniegšanai valstī, ir jāuzlabo koordinācija starp centrālo un vietējo valdību un jānovērš sadrumstalotība un neefektivitāte vietējā līmenī. Publiskās pārvaldes digitalizācijas paātrināšana ir būtiska, lai nodrošinātu tās darbības nepārtrauktību, kā arī iedzīvotāju un uzņēmumu pastāvīgu un efektīvu piekļuvi sabiedriskajiem pakalpojumiem.

                  (29)

                  Kiprai adresētie ieteikumi, kas izklāstīti šajā ieteikumā (“2020. gada valstij adresētie ieteikumi”), pievēršas Covid-19 pandēmijas sociālekonomiskās ietekmes novēršanai un ekonomikas atveseļošanas veicināšanai, taču 2019. gada valstij adresētie ieteikumi attiecās arī uz reformām, kuras ir būtiskas, lai risinātu strukturālās problēmas vidējā līdz ilgākā termiņā. 2019. gada valstij adresētie ieteikumi nav zaudējuši aktualitāti un arī turpmāk tiks pārraudzīti visā nākamā gada Eiropas pusgadā. Tas ietver 2019. gada valstij adresētos ieteikumus, kas skar ar investīcijām saistīto ekonomikas politiku. Visi 2019. gada valstij adresētie ieteikumi būtu jāņem vērā kohēzijas politikas finansējuma stratēģiskajā plānošanā pēc 2020. gada, tostarp pašreizējās krīzes ietekmes mazināšanas pasākumos un izejas stratēģijās.

                  (30)

                  Lai pārvarētu Covid-19 krīzi un atbalstītu ekonomiku, ir būtiski aizsargāt banku sistēmas vispārējo stabilitāti un pārvaldīt finanšu stabilitātes riskus. Lai gan banku sektora stabilitāte pēdējos gados ir ievērojami uzlabojusies, pandēmija rada spriedzi bankām, palielinot kredītrisku un radot spiedienu uz rentabilitāti un kapitalizāciju. Neaizsargātība un problēmas izriet no privātā sektora ar pārmērīgām parādsaistībām un ienākumus nenesošu aizdevumu (INA) lielā apjoma, kas ierobežo kreditēšanas atbalsta apmēru. Kipras banku sektorā ir otrais augstākais INA īpatsvars eurozonā. Tāpēc centieni samazināt INA joprojām ir prioritāte, it sevišķi pievēršoties “atlikušajiem INA”, kam jau sen vajadzēja būt atmaksātiem pirms Covid-19 krīzes sākuma. Lai sasniegtu šo mērķi, ir būtiski panākt progresu attiecībā uz valstij piederošo aktīvu pārvaldīšanas uzņēmumu (KEDIPES), tostarp tā organizatorisko modeli un stratēģiju. ESTIA shēmas mērķis ir pienācīgi atbalstīt un aizsargāt neaizsargātus aizņēmējus, taču joprojām ir svarīgi šo mērķi līdzsvarot ar maksājumu kultūras uzlabošanu. Šajā sakarā prasījumu izpildes stiprināšana un maksātnespējas regulējuma izmantošanas veicināšana palīdzētu nodrošināt slikto kredītu ilgtspējīgu pārstrukturēšanu. Turklāt svarīgs uzdevums joprojām ir īpašumtiesības apliecinošu dokumentu izdošanas kavējumu samazināšana, īstenojot strukturālu risinājumu, lai novērstu nekustamā īpašuma darījumu sistēmas nepilnības (t. i., veicinātu īpašumtiesības apliecinošu dokumentu izdošanu un nodošanu).

                  (31)

                  Lai nodrošinātu atveseļošanu pēc Covid-19 krīzes un panāktu līdzekļu un resursu efektīvu, atbildīgu un pārredzamu piešķiršanu un sadali, ir svarīgi turpināt centienus stiprināt sistēmu korupcijas novēršanai un sodīšanai par to. Lai gan korupcijas apkarošanas rīcības plāns tiek īstenots, joprojām nav pieņemti tādi svarīgi pasākumi un tiesību akti kā likumprojekti par pārredzamības uzlabošanu publiskā lēmumu pieņemšanā, neatkarīgas pretkorupcijas iestādes izveidi, ziņošanu par korupciju un trauksmes cēlēju aizsardzību. Vēl nav pabeigti noteikumi, kas saistīti ar Juridiskā biroja funkciju nodalīšanu un darbā pieņemšanas procedūrām.

                  (32)

                  Eiropas pusgads nodrošina satvaru pastāvīgai ekonomikas un nodarbinātības politikas koordinēšanai Savienībā un tādējādi var veicināt ekonomikas ilgtspēju. Dalībvalstis savās 2020. gada valsts reformu programmās ir izvērtējušas progresu, kas gūts ANO ilgtspējīgas attīstības mērķu (IAM) īstenošanā. Nodrošinot 2020. gada valstij adresēto ieteikumu pilnīgu īstenošanu, Kipra sekmēs progresu IAM sasniegšanā un dos ieguldījumu kopīgos pūliņos nodrošināt konkurētspējīgu ilgtspēju Savienībā.

                  (33)

                  Cieša ekonomiku koordinācija ekonomiskajā un monetārajā savienībā ir būtiska, lai panāktu strauju atveseļošanos no Covid-19 pandēmijas ekonomiskās ietekmes. Kiprai kā dalībvalstij, kuras valūta ir euro, būtu jānodrošina, ka tās politika turpina atbilst 2020. gada ieteikumiem eurozonai un tiek koordinēta ar politiku, ko īsteno pārējās dalībvalstis, kuru valūta ir euro, vienlaikus ņemot vērā Eurogrupas politiskās norādes.

                  (34)

                  Komisija 2020. gada Eiropas pusgada kontekstā ir veikusi Kipras ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2020. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2020. gada stabilitātes programmu, 2020. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti valstij adresētie ieteikumi, kas Kiprai adresēti iepriekšējos gados. Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas nodrošināšanā Kiprā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

                  (35)

                  Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2020. gada stabilitātes programmu, un tās atzinums (7) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā,

                  (36)

                  Padome ir izskatījusi 2020. gada valsts reformu programmu un 2020. gada stabilitātes programmu, ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo novērtējumu. 2020. gada valstij adresētajos ieteikumos ir ņemts vērā, ka Covid-19 pandēmijas apkarošana un ekonomikas atveseļošanas veicināšana ir pirmais nepieciešamais solis, kas ļaus koriģēt nelīdzsvarotību. 2020. gada valstij adresētie ieteikumi, kuri ir tieši vērsti uz makroekonomikas nelīdzsvarotību, ko Komisija konstatējusi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu, ir atspoguļoti 1., 3. un 4. ieteikumā,

            AR ŠO IESAKA Kiprai 2020. un 2021. gadā rīkoties šādi.

                  1.

                  Ievērojot Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējo izņēmuma klauzulu, veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai efektīvi vērstos pret Covid-19 pandēmiju, stiprinātu ekonomiku un atbalstītu tās turpmāko atveseļošanu. Kad to pieļaus ekonomiskie apstākļi, īstenot fiskālo politiku ar mērķi panākt piesardzīgu vidēja termiņa fiskālo stāvokli un nodrošināt parāda ilgtspēju, vienlaikus veicinot investīcijas. Stiprināt veselības aprūpes sistēmas noturību un spēju nodrošināt kvalitatīvus pakalpojumus par pieņemamu cenu, tostarp, pievēršoties veselības aprūpes darbinieku darba apstākļiem.

                  2.

                  Nodrošināt pienācīgu ienākumu kompensēšanu un visu iedzīvotāju piekļuvi sociālajai aizsardzībai. Stiprināt valsts nodarbinātības dienestus, veicināt elastīgu darba režīmu un uzlabot izglītības un apmācības atbilstību darba tirgus prasībām.

                  3.

                  Nodrošināt pienācīgu piekļuvi finansējumam un likviditātei, jo īpaši MVU. Pasteidzināt labā sagatavotības stadijā esošo publisko investīciju projektu īstenošanu un rosināt privātās investīcijas, lai sekmētu ekonomikas atveseļošanu. Ievirzīt investīcijas tā, lai tās veicinātu zaļo pārkārtošanos un digitālo pārveidi, jo īpaši tīru un efektīvu enerģijas ražošanu un izmantošanu, atkritumu un ūdens apsaimniekošanu, ilgtspējīgu transportu, digitalizāciju, kā arī pētniecību un inovāciju.

                  4.

                  Pastiprināt pasākumus tādu nodokļu sistēmas iezīmju novēršanai, kas privātpersonām un daudznacionāliem uzņēmumiem atvieglo agresīvu nodokļu plānošanu. Uzlabot tiesu sistēmas un publiskā sektora efektivitāti un digitalizāciju.

         Briselē, 2020. gada 20. jūlijā

               Padomes vārdā –

               priekšsēdētāja

            J. KLOECKNER

         (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

         (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

         (3)  OV C 301, 5.9.2019., 80. lpp.

         (4)  Padomes Regula (EK) Nr. 1467/97 (1997. gada 7. jūlijs) par to, kā paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras īstenošanu (OV L 209, 2.8.1997., 6. lpp.).

         (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2020/460 (2020. gada 30. marts), ar kuru groza Regulas (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013 un (ES) Nr. 508/2014 attiecībā uz īpašiem pasākumiem, kas nepieciešami, lai piesaistītu investīcijas dalībvalstu veselības aprūpes sistēmās un citos to ekonomikas sektoros, reaģējot uz Covid-19 uzliesmojumu (Investīciju iniciatīva reaģēšanai uz koronavīrusu) (OV L 99, 31.3.2020., 5. lpp.).

         (6)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2020/558 (2020. gada 23. aprīlis), ar ko Regulas (ES) Nr. 1301/2013 un (ES) Nr. 1303/2013 groza attiecībā uz īpašiem pasākumiem, lai nodrošinātu ārkārtas elastību Eiropas strukturālo un investīciju fondu izmantošanā, reaģējot uz Covid-19 uzliesmojumu (OV L 130, 24.4.2020., 1. lpp.).

         (7)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


title: Padomes Ieteikums (2020. gada 20. jūlijs) par Latvijas 2020. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Latvijas 2020. gada stabilitātes programmu 2020/C 282/14

text:
               26.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/89

      PADOMES IETEIKUMS
      (2020. gada 20. jūlijs)
      par Latvijas 2020. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Latvijas 2020. gada stabilitātes programmu
      (2020/C 282/14)
      EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
      ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
      ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
      ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
      ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
      ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
      tā kā:

                  (1)

                  Komisija 2019. gada 17. decembrī pieņēma gada ilgtspējīgas izaugsmes stratēģiju, tādējādi uzsākot 2020. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Komisija 2019. gada 17. decembrī uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1176/2011 (2) pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Latvija nebija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu Padomes ieteikumam par eurozonas ekonomikas politiku.

                  (2)

                  2020. gada ziņojums par Latviju tika publicēts 2020. gada 26. februārī. Tajā bija izvērtēts, kā Latvija īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2019. gada 9. jūlijā (3) (“2019. gada valstij adresētie ieteikumi”), turpmākie pasākumi, kas veikti pēc tai adresētajiem ieteikumiem, kuri pieņemti iepriekšējos gados, un Latvijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu.

                  (3)

                  2020. gada 11. martā Pasaules Veselības organizācija Covid-19 uzliesmojumu oficiāli pasludināja par pasaules mēroga pandēmiju. Tā ir nopietna sabiedrības veselības ārkārtas situācija, kas skar iedzīvotājus, sabiedrību kopumā un ekonomiku. Tā pakļauj valstu veselības sistēmas smagai spriedzei, rada traucējumus globālajās piegādes ķēdēs, izraisa svārstīgumu finanšu tirgos, rada patērētāju pieprasījuma satricinājumus un negatīvi ietekmē dažādas nozares. Tā apdraud cilvēku darbvietas un ienākumus, kā arī uzņēmumu darbību. Tā ir izraisījusi ievērojamu ekonomikas satricinājumu, kam jau ir nopietnas sekas Savienībā. Komisija 2020. gada 13. martā pieņēma paziņojumu, kurā aicināja koordinēt rīcību, reaģējot uz krīzi ekonomikā, un iesaistīt visus dalībniekus valstu un Savienības līmenī.

                  (4)

                  Vairākas dalībvalstis ir izsludinājušas ārkārtas stāvokli vai ieviesušas ārkārtas pasākumus. Ārkārtas pasākumiem vajadzētu būt stingri samērīgiem, nepieciešamiem, ar ierobežotu ilgumu un saskaņā ar Eiropas un starptautiskajiem standartiem. Uz tiem būtu jāattiecina demokrātiskā pārraudzība un iespēja tos neatkarīgi pārskatīt tiesā.

                  (5)

                  2020. gada 20. martā Komisija pieņēma paziņojumu par Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšanu. Šī vispārējā izņēmuma klauzula, kas izklāstīta Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktā, 6. panta 3. punktā, 9. panta 1. punktā un 10. panta 3. punktā un Padomes Regulas (EK) Nr. 1467/97 (4) 3. panta 5. punktā un 5. panta 2. punktā, atvieglo budžeta politikas koordināciju nopietnas ekonomikas lejupslīdes laikā. Komisija savā 2020. gada 20. marta paziņojumā pauda viedokli, ka, ņemot vērā paredzamo nopietno ekonomikas lejupslīdi Covid-19 pandēmijas dēļ, ir izpildīti nosacījumi vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšanai, un aicināja Padomi apstiprināt šo secinājumu. Dalībvalstu finanšu ministri 2020. gada 23. martā piekrita Komisijas novērtējumam. Viņi bija vienisprātis, ka nopietnā ekonomikas lejupslīde prasa apņēmīgu, vērienīgu un koordinētu atbildi. Vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšana ļauj uz laiku atkāpties no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai, ar noteikumu, ka tas neapdraud fiskālo stabilitāti vidējā termiņā. Attiecībā uz korektīvo daļu Padome uz Komisijas ieteikuma pamata var arī nolemt pieņemt pārskatītu fiskālo trajektoriju. Vispārējā izņēmuma klauzula neaptur Stabilitātes un izaugsmes paktā paredzētās procedūras. Tā ļauj dalībvalstīm atkāpties no budžeta prasībām, kas tiktu piemērotas parastā situācijā, un vienlaikus dod iespēju Komisijai un Padomei veikt vajadzīgos politikas koordinācijas pasākumus pakta ietvaros.

                  (6)

                  Ir jāturpina pasākumi, lai ierobežotu un kontrolētu Covid-19 pandēmijas izplatīšanos, stiprinātu valstu veselības sistēmu noturību, mazinātu pandēmijas sociālekonomiskās sekas, izmantojot atbalsta pasākumus uzņēmumiem un mājsaimniecībām, un nodrošinātu pienācīgus veselības un drošības apstākļus darbavietās nolūkā atsākt saimniecisko darbību. Savienībai būtu pilnībā jāizmanto dažādie tās rīcībā esošie instrumenti, lai atbalstītu dalībvalstu centienus minētajās jomās. Vienlaikus dalībvalstīm un Savienībai būtu jāstrādā kopā, lai sagatavotu pasākumus, kas vajadzīgi, lai panāktu atgriešanos pie mūsu sabiedrību un ekonomiku normālas darbības un ilgtspējīgas izaugsmes, citstarp integrējot zaļo pārkārtošanos un digitālo pārveidi un mācoties no krīzes laikā gūtās pieredzes.

                  (7)

                  Covid-19 krīze ir apliecinājusi, ka iekšējais tirgus ir pietiekami elastīgs, lai spētu pielāgoties ārkārtas situācijām. Tomēr, lai nodrošinātu ātru un vienmērīgu pāreju uz ekonomikas atveseļošanas posmu, preču un pakalpojumu brīvu apriti un darba ņēmēju brīvu pārvietošanos, būtu jāatceļ steidzamie ārkārtas pasākumi, kas kavē iekšējā tirgus normālu darbību, tiklīdz tie vairs nav nepieciešami. Pašreizējā krīze rāda, ka veselības nozarē ir vajadzīgi krīzes gatavības plāni. Starp svarīgākajiem elementiem plašāku krīzes gatavības plānu izstrādē ir minamas uzlabotas iepirkuma stratēģijas, diversificētas piegādes ķēdes un būtiskāko materiālu stratēģiskās rezerves.

                  (8)

                  Savienības likumdevējs ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulām (ES) 2020/460 (5) un (ES) 2020/558 (6) jau ir grozījis attiecīgos tiesiskos regulējumus, lai dalībvalstīm ļautu mobilizēt visus neizmantotos līdzekļus no Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem nolūkā novērst Covid-19 pandēmijas ārkārtējās sekas. Minētie grozījumi nodrošinās papildu elastīgumu, kā arī vienkāršotas un racionalizētas procedūras. Lai mazinātu spiedienu uz naudas plūsmu, dalībvalstis 2020.–2021. grāmatvedības gadā var arī izmantot 100 % līdzfinansējuma likmi no Savienības budžeta. Latvija tiek mudināta pilnībā izmantot šīs iespējas, lai palīdzētu visvairāk skartajām personām un nozarēm.

                  (9)

                  Paredzams, ka Covid-19 pandēmijas sociālekonomiskās sekas atšķirīgu specializācijas modeļu dēļ dažādās nozarēs un reģionos izpaudīsies nevienmērīgi. Tas rada risku, ka Latvijā palielināsies nevienlīdzība. To papildina risks, ka uz laiku izirs konverģences process starp dalībvalstīm, tāpēc pašreizējā situācijā ir vajadzīga mērķtiecīga politiska atbildes reakcija.

                  (10)

                  Latvija savu 2020. gada valsts reformu programmu un 2020. gada stabilitātes programmu iesniedza 2020. gada 30. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

                  (11)

                  Uz Latviju šobrīd attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa.

                  (12)

                  Valdība savā 2020. gada stabilitātes programmā plāno, ka nominālais deficīts pasliktināsies no 0,2 % no iekšzemes kopprodukta (IKP) 2019. gadā uz 9,4 % no IKP 2020. gadā. Nemainīgas politikas scenārijā budžeta deficīts saskaņā ar prognozēm samazināsies līdz 5,0 % no IKP 2021. gadā un līdz 2,7 % no IKP 2023. gadā. Vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2019. gadā bija samazinājusies līdz 36,9 % no IKP, bet saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmu 2022. gadā tā sasniegs maksimumu aptuveni 53 % apmērā. Covid-19 pandēmijas dēļ makroekonomisko un fiskālo perspektīvu ietekmē liela nenoteiktība.

                  (13)

                  Reaģējot uz Covid-19 pandēmiju – un atbilstoši saskaņotai Savienības mēroga pieejai –, Latvija ir laikus noteikusi budžeta pasākumus, lai palielinātu savas veselības aprūpes sistēmas kapacitāti, ierobežotu pandēmiju un sniegtu atbalstu vissmagāk skartajām personām un nozarēm. Saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmu minētie budžeta pasākumi sasniedz 3,0 % no IKP. Šie pasākumi ietver iespēju līdz trim gadiem atlikt nodokļu maksājumus, plašāku valsts apmaksātā slimības atvaļinājuma tvērumu, atbalstu konkrētām nozarēm un papildu izdevumus veselībai. Turklāt Latvija ir pieņēmusi likviditātes atbalstu uzņēmumiem garantiju un aizdevumu veidā 3,2 % apmērā no IKP. Kopumā Latvijas veiktie pasākumi atbilst pamatnostādnēm, kas sniegtas Komisijas 2020. gada 13. marta paziņojumā. Minēto ārkārtas pasākumu un fiskālo atbalsta pasākumu pilnīga īstenošana, kam sekotu fiskālās politikas pārorientēšana uz piesardzīga vidēja termiņa fiskālā stāvokļa sasniegšanu, kad to ļaus ekonomikas apstākļi, palīdzēs saglabāt fiskālo stabilitāti vidējā termiņā.

                  (14)

                  Pamatojoties uz Komisijas 2020. gada pavasara prognozi ar nemainīgas politikas pieņēmumu, Latvijas vispārējās valdības budžeta bilance tiek prognozēta –7,3 % apmērā no IKP 2020. gadā un –4,5 % apmērā no IKP 2021. gadā. Šīs prognozes rāda visumā līdzīgu stimulējošo pasākumu ietekmi salīdzinājumā ar 2020. gada stabilitātes programmu, taču prognozētais nodarbinātības kritums ir mazāks, un tiek arī pieņemts, ka automātisko stabilizatoru ietekme uz izdevumiem būs mazāka. Tiek prognozēts, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2020. un 2021. gadā joprojām saglabāsies zem 60 %.

                  (15)

                  Komisija 2020. gada 20. maijā nāca klajā ar ziņojumu, kas sagatavots saskaņā ar Līguma 126. panta 3. punktu, jo sagaidāms, ka Latvija 2020. gadā pārkāps deficīta robežvērtību, kas ir 3 % no IKP. Kopumā Komisijas analīze liecina, ka Līgumā un Regulā (EK) Nr. 1467/97 noteiktais deficīta kritērijs nav izpildīts.

                  (16)

                  Latvija ārkārtas stāvokli izsludināja 2020. gada 13. martā un vēlāk pagarināja to līdz 2020. gada 9. jūnijam. Valdība ierobežoja personu pārvietošanos pāri Latvijas robežām ar gaisa, dzelzceļa un jūras transportu, slēdza skolas un augstskolas, vienlaikus nodrošinot attālinātas mācības, aizliedza visus sabiedriskos pasākumus, ieviesa fiziskās distancēšanās noteikumus, ierobežoja tirdzniecību nedēļas nogalēs un pastiprināja digitālos publiskos pakalpojumus. Ņemot vērā uzlabojušos epidemioloģisko situāciju, iestādes 2020. gada 12. maijā mīkstināja valstī noteiktos ierobežojumus un vienojās no 2020. gada 15. maija no jauna atvērt robežas ar Lietuvu un Igauniju. Saskaņā ar Komisijas 2020. gada pavasara prognozi bezdarbs 2020. gadā pieaugs līdz 8,6 %, bet 2021. gadā nedaudz mazināsies – līdz 8,3 %. Prognozēts, ka ekonomika 2020. gadā saruks par 7 % un ka vissmagāk tiks skartas investīcijas un eksports, ņemot vērā rūkošo ārvalstu pieprasījumu un augošo nenoteiktību. Paredzams, ka nodarbinātība samazināsies par 2,5 %, ņemot vērā, ka negatīvo ietekmi uz nodarbinātību ievērojami mīkstinās valsts subsidētie darbinieku dīkstāves pabalsti un algu subsīdijas uz eksportu orientētajās nozarēs. Reaģējot uz Covid-19 krīzi, Latvija ir izstrādājusi visaptverošu fiskālo un ekonomikas pasākumu kopumu. Iestāžu pasākumi ir bijuši vērsti trijos virzienos: 1) atbalsts darba ņēmējiem; 2) atbalsts uzņēmumiem; un 3) atbalsts vissmagāk skartajām ekonomikas nozarēm. Nodarbinātības jomas pasākumi, kuru mērķis ir saglabāt darbvietas un stiprināt sociālās drošības tīklu, cita starpā ietver algu subsīdijas maksimāli 75 % apmērā no personas bruto algas, slimības atvaļinājuma segšanu, ja darba ņēmējam diagnosticēta Covid-19 vai viņš ir karantīnā, un bezdarbnieka pabalstu izmaksas termiņu pagarināšanu. Lai nodrošinātu likviditāti dzīvotspējīgiem uzņēmumiem un ātri palielinātu vitāli svarīgu preču un pakalpojumu piedāvājumu, ir paredzēts atbalsts pagaidu grūtībās nonākušiem uzņēmumiem.

                  (17)

                  Covid-19 pandēmija ir prasījusi bezprecedenta pasākumus slimības izplatīšanās un ietekmes ierobežošanai. Tā ir saasinājusi Latvijas veselības sistēmas strukturālos trūkumus, kas tieši saistīti ar ierobežotajiem finanšu resursiem un cilvēkresursiem, kas tai pieejami, un reformu lēnu īstenošanu. Piekļuvi kvalitatīvai un cenu ziņā pieejamai veselības aprūpei un veselības sistēmas efektivitāti ietekmē zemais publiskais finansējums. Rezultāts ir lielas iedzīvotāju norādītās neapmierinātās vajadzības pēc veselības aprūpes, būtiski personīgie maksājumi, īpaši neaizsargātajām iedzīvotāju grupām, kā arī piekļuves nevienlīdzība. Vēl viens vājo veselības rezultātu iemesls ir neveselīgs dzīvesveids. Papildus tam sarežģīta problēma ir veselības aprūpes darbaspēka trūkums, kas kavē veselības aprūpes pakalpojumu sniegšanu. Lai uzlabotu veselības aprūpes efektivitāti un kvalitāti, nepieciešams paātrināt iesāktās reformas, kas vēl ir agrīnā stadijā, ieskaitot efektīvus preventīvos pasākumus, primārās veselības aprūpes stiprināšanu, slimnīcu nozares racionalizēšanu un mērķtiecīgu kvalitātes vadību. Šo reformu ietekmes apmērs un iespējas uzlabot rezultātus veselības jomā ir lielā mērā atkarīgi arī no veselībai paredzētā publiskā finansējuma apjoma. Lai nākotnē spētu pārvarēt līdzīgas krīzes, ir svarīgi nodrošināt investīcijas efektīvos un ar resursiem labi nodrošinātos sabiedrības veselības pasākumos, kuru mērķis ir novērst, iegrožot un mazināt infekcijas slimību izplatīšanos un pārvaldīt to ietekmi uz veselības sistēmas sniegumu. Investīcijas varētu koncentrēt uz vajadzīgā aprīkojuma nodrošināšanu, stabiliem e-veselības pakalpojumiem, veselības aprūpes infrastruktūru cilvēkresursiem un uz to, lai nodrošinātu kapacitāti sniegt visus paredzamos regulāros veselības aprūpes pakalpojumus līdztekus Covid-19 pacientu aprūpei.

                  (18)

                  Latvija ir veikusi pasākumus, lai izvērstu ienākumu atbalstu darba ņēmējiem un izvairītos no atlaišanas ārkārtas situācijas laikā. Tomēr šis atbalsts tvēruma un adekvātuma ziņā ir ierobežots, galvenokārt tāpēc, ka tas ir atkarīgs no veiktajām sociālajām iemaksām un šauri formulētiem atbilstības kritērijiem. Turklāt šī shēma nepieļauj daļēju dīkstāvi. Pakāpeniskāka pāreja no ienākumu atbalsta uz darba ienākumiem nodrošinātu lielāku darba tirgus elastību dīkstāves periodā un ekonomikas atveseļošanas laikā. Ir jāturpina strādāt pie tā, lai visiem uzlabotu sociālās drošības tīkla adekvātumu, ilgumu un tvērumu. Tomēr šos centienus kavē zemais nodokļu ieņēmumu īpatsvars attiecībā pret IKP. Neraugoties uz nelieliem uzlabojumiem, personām ar invaliditāti garantētā minimālā ienākuma, minimālo pensiju un ienākumu atbalsta adekvātums joprojām ir zems. Latvija ir ieviesusi bezdarbnieka palīdzības pabalstu visneaizsargātākajiem, tomēr bezdarbnieki ir pakļauti augstam nabadzības riskam, jo īpaši bezdarba ieilgšanas gadījumā. Derētu novērst esošos trūkumus pašnodarbinātu personu un nestandarta darba ņēmēju piekļuvē sociālajai aizsardzībai, tostarp bezdarba apdrošināšanai. Nedeklarētais darbs un aplokšņu algas, neraugoties uz to īpatsvara mazināšanos, joprojām ir plaši izplatīta parādība, kas vājina attiecīgo darba ņēmēju sociālo aizsardzību un palielina arodriskus. Personām, kas pieder pie neaizsargātajām grupām, visticamāk, būs visgrūtāk atkal atrast darbu. Nodarbinātības, izglītības, veselības aprūpes un sociālo pakalpojumu integrācijas un sociālo pakalpojumu nodrošinājuma līmenis joprojām ir zems. Ļoti sliktos sadzīves apstākļos mītošo cilvēku īpatsvars un saspiestos apstākļos mītošo cilvēku īpatsvars ir vieni no lielākajiem Savienībā, savukārt sociālo mājokļu trūkst.

                  (19)

                  Atbalsta sniegšana mazajiem un vidējiem uzņēmumiem ar mērķi palīdzēt tiem ātri attīstīt elastīga darba un tāldarba spējas var ievērojami palīdzēt mazināt krīzes ietekmi. Īpašas bažas rada zemais reģistrēšanās līmenis valsts nodarbinātības dienestos un zemais bezdarbnieku iesaistes līmenis aktīvajos darba tirgus pasākumos. Lai saīsinātu bezdarba periodus un atvieglotu atgriešanos darbā, jāpastiprina un jāpielāgo aktīvo darba tirgus pasākumu īstenošana un struktūra. Darbaspēka noturības uzlabošanā ekonomikas lejupslīdes laikā sevišķi svarīgi ir dot cilvēkiem iespēju iegūt nepieciešamās prasmes. Efektīvi un viegli pieejami pieaugušo izglītības, pārkvalificēšanās un prasmju pilnveides pasākumi kopā ar sociālajiem pakalpojumiem un mobilitātes atbalstu varētu palīdzēt lielākam skaitam cilvēku iegūt prasmes, kas nepieciešamas darba tirgū. Jāuzlabo arī digitālās prasmes, jo tikai 43 % Latvijas iedzīvotāju digitālās prasmes ir pamata vai augstākā līmenī. Covid-19 pandēmija ir arī uzskatāmi parādījusi, ka ir nepieciešams uzlabot kvalitatīvu digitālo izglītību un apmācību un visiem izglītojamajiem nodrošināt vienlīdzīgu piekļuvi tai. Svarīgi arī stiprināt sociālo partneru spējas, lai nodrošinātu to jēgpilnu un savlaicīgu iesaisti Covid-19 krīzes pārvarēšanā un sekojošajā atveseļošanas procesā.

                  (20)

                  Tika ātri izstrādāta apjomīga likviditātes atbalsta shēma, kuru īsteno valsts attīstības finanšu institūcija Altum. Tā ir palīdzējusi pārstrukturēt uzņēmumiem izsniegto aizdevumu atmaksas grafikus un nodrošinājusi likviditātes atbalstu jaunu aizdevumu veidā. Tomēr jāatzīmē, ka banku aizdevumu pārstrukturēšana pārsvarā notiek, neizmantojot valsts garantijas. Turklāt nosacījumi valsts garantiju saņemšanai ir salīdzinoši stingri. Līdz ar to ir risks, ka mazāki uzņēmumi, kuru finansiālais stāvoklis ir sliktāks vai kuriem ir kavēti nodokļu maksājumi, atbalstu nesaņems. Restorāniem un viesnīcām, kas ir starp šīs krīzes smagāk skartajām nozarēm, ir grūtības piekļūt likviditātei to vājā nodrošinājuma un finansiālā stāvokļa dēļ. Tajā pašā laikā ir svarīgi saglabāt banku nozares noturību.

                  (21)

                  Lai veicinātu ekonomikas atveseļošanu, būs svarīgi pasteidzināt labā sagatavotības stadijā esošo publisko investīciju projektu īstenošanu un veicināt privātās investīcijas, tostarp veicot attiecīgas reformas. Valsts digitālās pārveides un zaļās pārkārtošanās atbalsta rīcībpolitikās būtu jāņem vērā ievērojamās reģionālās atšķirības. Vairākumā Latvijas pilsētteritoriju ir izcila digitālā infrastruktūra, turpretī laukos fiksētās platjoslas interneta pārklājums ir vājš, īpaši pēdējās jūdzes pieslēgumu ziņā. Digitālo infrastruktūru uzlabot palīdzēs neatlaidīgs un pastiprināts darbs pie ļoti ātrdarbīgas platjoslas tīklu izvēršanas. Lai pārvarētu izaicinājumus saistībā ar pāreju uz klimatneitrālu ekonomiku, ir vajadzīgas investīcijas nolūkā diversificēt ekonomiku un padarīt to modernāku un konkurētspējīgāku, tostarp stiprinot investīcijas pētniecībā, inovācijā un cilvēkkapitālā, un nolūkā mazināt pārejas sociālekonomiskās izmaksas. Latvijas vidiskā ilgtspēja ir atkarīga no sekmīgas virzības uz energoefektivitātes uzlabošanu, Nacionālā enerģētikas un klimata plāna īstenošanas, tostarp jo īpaši attiecībā uz transportu un ēkām, un vidiskās ilgtspējas apsvērumu integrēšanas citās ekonomikas nozarēs, jo īpaši lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē. Intermodālā transporta infrastruktūras uzlabošana Rīgā un tās apkārtnē atvieglotu darbaspēka mobilitāti un reizē palīdzētu ierobežot vieglo automobiļu augošo enerģijas patēriņu. Papildus tam jāatzīmē, ka Rail Baltica projekts un energotīklu starpsavienojumu projekti Latvijai ir būtiskas investīciju prioritātes nolūkā uzlabot tās apgādes drošumu un palielināt integrāciju iekšējā tirgū. Turpinot investēt atjaunojamo energoresursu enerģijā, jo īpaši vēja enerģijā, un sekmējot pāreju uz aprites ekonomiku ar ievērojami augstāku reciklēšanas rādītāju, arī ir iespējams uzlabot rezultātus gan vides jomā, gan ekonomikā un veicināt klimata pārmaiņu mazināšanas mērķu sasniegšanu. 2021.–2027. gadam paredzēto līdzekļu plānošana Taisnīgas pārkārtošanās fondam, kas aplūkots Komisijas priekšlikumā, varētu palīdzēt Latvijai risināt dažas no problēmām, ko rada pārkārtošanās uz klimatneitrālu ekonomiku, jo īpaši teritorijās, kas ietvertas 2020. gada ziņojuma par valsti D pielikumā. Tas ļautu Latvijai optimāli izmantot minēto fondu.

                  (22)

                  Latvija ir būtiski samazinājusi riskantas naudas plūsmas caur savām bankām un pārveidojusi nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas sistēmu. Konkrētāk, Latvija ir aizliegusi apkalpot nerezidentu čaulas uzņēmumus un grozījusi vairākus tiesību aktus. Ir stiprinātas galveno uzraudzības, finanšu ziņu vākšanas un tiesībaizsardzības iestāžu spējas un pilnvaras. Lai gan finanšu iestāžu uzraudzība ir ievērojami pastiprināta, tās trāpīgumu un efektivitāti varētu uzlabot labāka risku novērtēšana. Turklāt, kaut arī tiesībaizsardzības iestāžu spējas un sadarbība ir uzlabojušās, būtu iespējams vēl vairāk stiprināt to izmeklēšanas un kriminālvajāšanas spējas noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas lietās.

                  (23)

                  Latvijai adresētie ieteikumi, kas izklāstīti šajā ieteikumā (“2020. gada valstij adresētie ieteikumi”), pievēršas Covid-19 pandēmijas sociālekonomiskās ietekmes novēršanai un ekonomikas atveseļošanas veicināšanai, taču 2019. gada valstij adresētie ieteikumi attiecās arī uz reformām, kuras ir būtiskas, lai risinātu strukturālās problēmas vidējā līdz ilgākā termiņā. 2019. gada valstij adresētie ieteikumi nav zaudējuši aktualitāti un arī turpmāk tiks pārraudzīti visā nākamā gada Eiropas pusgadā. Tas ietver 2019. gada valstij adresētos ieteikumus, kas skar ar investīcijām saistīto ekonomikas politiku. Visi 2019. gada valstij adresētie ieteikumi būtu jāņem vērā kohēzijas politikas finansējuma stratēģiskajā plānošanā pēc 2020. gada, tostarp pašreizējās krīzes ietekmes mazināšanas pasākumos un izejas stratēģijās.

                  (24)

                  Eiropas pusgads nodrošina satvaru pastāvīgai ekonomikas un nodarbinātības politikas koordinēšanai Savienībā un tādējādi var veicināt ekonomikas ilgtspēju. Dalībvalstis savās 2020. gada valsts reformu programmās ir izvērtējušas progresu, kas gūts ANO ilgtspējīgas attīstības mērķu (IAM) īstenošanā. Nodrošinot 2020. gada valstij adresēto ieteikumu pilnīgu īstenošanu, Latvija sekmēs progresu IAM sasniegšanā un dos ieguldījumu kopīgos pūliņos nodrošināt konkurētspējīgu ilgtspēju Savienībā.

                  (25)

                  Cieša ekonomiku koordinācija ekonomiskajā un monetārajā savienībā ir būtiska, lai panāktu strauju atveseļošanos no Covid-19 pandēmijas ekonomiskās ietekmes. Latvijai kā dalībvalstij, kuras valūta ir euro, būtu jānodrošina, ka tās politika turpina atbilst 2020. gada ieteikumiem eurozonai un tiek koordinēta ar politiku, ko īsteno pārējās dalībvalstis, kuru valūta ir euro, vienlaikus ņemot vērā Eurogrupas politiskās norādes.

                  (26)

                  Komisija 2020. gada Eiropas pusgada kontekstā ir veikusi Latvijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2020. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2020. gada stabilitātes programmu, 2020. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti valstij adresētie ieteikumi, kas Latvijai adresēti iepriekšējos gados. Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas nodrošināšanā Latvijā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

                  (27)

                  Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2020. gada stabilitātes programmu, un tās atzinums (7) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā,

            AR ŠO IESAKA Latvijai 2020. un 2021. gadā rīkoties šādi.

                  1.

                  Ievērojot Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējo izņēmuma klauzulu, veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai efektīvi vērstos pret Covid-19 pandēmiju, stiprinātu ekonomiku un atbalstītu tās turpmāko atveseļošanu. Kad to pieļaus ekonomiskie apstākļi, īstenot fiskālo politiku ar mērķi panākt piesardzīgu vidēja termiņa fiskālo stāvokli un nodrošināt parāda ilgtspēju, vienlaikus veicinot investīcijas. Stiprināt veselības sistēmas noturību un piekļūstamību, tostarp nodrošinot to ar papildu cilvēkresursiem un finanšu resursiem.

                  2.

                  Paredzēt pienācīgu ienākumu atbalstu krīzes vissmagāk skartajām grupām un stiprināt sociālās drošības tīklu. Mazināt krīzes ietekmi uz nodarbinātību, tostarp izmantojot elastīgu darba režīmu, aktīvos darba tirgus pasākumus un prasmju pilnveidošanu.

                  3.

                  Nodrošināt uzņēmumu piekļuvi likviditātes atbalstam, jo īpaši mazajiem un vidējiem uzņēmumiem. Pasteidzināt labā sagatavotības stadijā esošo publisko investīciju projektu īstenošanu un rosināt privātās investīcijas, lai sekmētu ekonomikas atveseļošanu. Koncentrēt investīcijas uz zaļo pārkārtošanos un digitālo pāreju, jo īpaši uz pētniecību un inovāciju, tīru un efektīvu enerģijas ražošanu un izmantošanu, ilgtspējīgu transportu un digitālo infrastruktūru.

                  4.

                  Turpināt darbu pie nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas sistēmas pilnveidošanas.

         Briselē, 2020. gada 20. jūlijā

               Padomes vārdā –

               priekšsēdētāja

            J. KLOECKNER

         (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.).

         (3)  OV C 301, 5.9.2019., 86. lpp.

         (4)  Padomes Regula (EK) Nr. 1467/97 (1997. gada 7. jūlijs) par to, kā paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras īstenošanu (OV L 209, 2.8.1997., 6. lpp.).

         (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2020/460 (2020. gada 30. marts), ar kuru groza Regulas (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013 un (ES) Nr. 508/2014 attiecībā uz īpašiem pasākumiem, kas nepieciešami, lai piesaistītu investīcijas dalībvalstu veselības aprūpes sistēmās un citos to ekonomikas sektoros, reaģējot uz Covid-19 uzliesmojumu (Investīciju iniciatīva reaģēšanai uz koronavīrusu) (OV L 99, 31.3.2020., 5. lpp.).

         (6)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2020/558 (2020. gada 23. aprīlis), ar ko Regulas (ES) Nr. 1301/2013 un (ES) Nr. 1303/2013 groza attiecībā uz īpašiem pasākumiem, lai nodrošinātu ārkārtas elastību Eiropas strukturālo un investīciju fondu izmantošanā, reaģējot uz Covid-19 uzliesmojumu (OV L 130, 24.4.2020., 1. lpp.).

         (7)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


title: Padomes Ieteikums (2020. gada 20. jūlijs) par Lietuvas 2020. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Lietuvas 2020. gada stabilitātes programmu 2020/C 282/15

text:
               26.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 282/95

      PADOMES IETEIKUMS
      (2020. gada 20. jūlijs)
      par Lietuvas 2020. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Lietuvas 2020. gada stabilitātes programmu
      (2020/C 282/15)
      EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
      ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
      ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
      ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
      ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
      ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
      ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
      tā kā:

                  (1)

                  Komisija 2019. gada 17. decembrī pieņēma gada ilgtspējīgas izaugsmes stratēģiju, tādējādi uzsākot 2020. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Komisija 2019. gada 17. decembrī uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Lietuva nebija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu Padomes ieteikumam par eurozonas ekonomikas politiku.

                  (2)

                  2020. gada ziņojums par Lietuvu tika publicēts 2020. gada 26. februārī. Tajā bija izvērtēts, kā Lietuva īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2019. gada 9. jūlijā (3) (“2019. gada valstij adresētie ieteikumi”), turpmākie pasākumi, kas veikti pēc tai adresētajiem ieteikumiem, kuri pieņemti iepriekšējos gados, un Lietuvas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu.

                  (3)

                  2020. gada 11. martā Pasaules Veselības organizācija Covid-19 uzliesmojumu oficiāli pasludināja par pasaules mēroga pandēmiju. Tā ir nopietna sabiedrības veselības ārkārtas situācija, kas skar iedzīvotājus, sabiedrību kopumā un ekonomiku. Tā pakļauj valstu veselības sistēmas smagai spriedzei, rada traucējumus globālajās piegādes ķēdēs, izraisa svārstīgumu finanšu tirgos, rada patērētāju pieprasījuma satricinājumus un negatīvi ietekmē dažādas nozares. Tā apdraud cilvēku darbvietas un ienākumus, kā arī uzņēmumu darbību. Tā ir izraisījusi ievērojamu ekonomikas satricinājumu, kam jau ir nopietnas sekas Savienībā. Komisija 2020. gada 13. martā pieņēma paziņojumu, kurā aicināja koordinēt rīcību, reaģējot uz krīzi ekonomikā, un iesaistīt visus dalībniekus valstu un Savienības līmenī.

                  (4)

                  Vairākas dalībvalstis ir izsludinājušas ārkārtas stāvokli vai ieviesušas ārkārtas pasākumus. Ārkārtas pasākumiem vajadzētu būt stingri samērīgiem, nepieciešamiem, ar ierobežotu ilgumu un saskaņā ar Eiropas un starptautiskajiem standartiem. Uz tiem būtu jāattiecina demokrātiskā pārraudzība un iespēja tos neatkarīgi pārskatīt tiesā.

                  (5)

                  2020. gada 20. martā Komisija pieņēma paziņojumu par Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšanu. Šī vispārējā izņēmuma klauzula, kas izklāstīta Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktā, 6. panta 3. punktā, 9. panta 1. punktā un 10. panta 3. punktā un Padomes Regulas (EK) Nr. 1467/97 (4) 3. panta 5. punktā un 5. panta 2. punktā, atvieglo budžeta politikas koordināciju nopietnas ekonomikas lejupslīdes laikā. Komisija savā 2020. gada 20. marta paziņojumā pauda viedokli, ka, ņemot vērā paredzamo nopietno ekonomikas lejupslīdi Covid-19 pandēmijas dēļ, ir izpildīti nosacījumi vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšanai, un aicināja Padomi apstiprināt šo secinājumu. Dalībvalstu finanšu ministri 2020. gada 23. martā piekrita Komisijas novērtējumam. Viņi bija vienisprātis, ka nopietnā ekonomikas lejupslīde prasa apņēmīgu, vērienīgu un koordinētu atbildi. Vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšana ļauj uz laiku atkāpties no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai, ar noteikumu, ka tas neapdraud fiskālo stabilitāti vidējā termiņā. Attiecībā uz korektīvo daļu Padome uz Komisijas ieteikuma pamata var arī nolemt pieņemt pārskatītu fiskālo trajektoriju. Vispārējā izņēmuma klauzula neaptur Stabilitātes un izaugsmes paktā paredzētās procedūras. Tā ļauj dalībvalstīm atkāpties no budžeta prasībām, kas tiktu piemērotas parastā situācijā, un vienlaikus dod iespēju Komisijai un Padomei veikt vajadzīgos politikas koordinācijas pasākumus pakta ietvaros.

                  (6)

                  Ir jāturpina pasākumi, lai ierobežotu un kontrolētu Covid-19 pandēmijas izplatīšanos, stiprinātu valstu veselības sistēmu noturību, mazinātu pandēmijas sociālekonomiskās sekas, izmantojot atbalsta pasākumus uzņēmumiem un mājsaimniecībām, un nodrošinātu pienācīgus veselības un drošības apstākļus darbavietās nolūkā atsākt saimniecisko darbību. Savienībai būtu pilnībā jāizmanto dažādie tās rīcībā esošie instrumenti, lai atbalstītu dalībvalstu centienus minētajās jomās. Vienlaikus dalībvalstīm un Savienībai būtu jāstrādā kopā, lai sagatavotu pasākumus, kas vajadzīgi, lai panāktu atgriešanos pie mūsu sabiedrību un ekonomiku normālas darbības un ilgtspējīgas izaugsmes, citstarp integrējot zaļo pārkārtošanos un digitālo pārveidi un mācoties no krīzes laikā gūtās pieredzes.

                  (7)

                  Covid-19 krīze ir apliecinājusi, ka iekšējais tirgus ir pietiekami elastīgs, lai spētu pielāgoties ārkārtas situācijām. Tomēr, lai nodrošinātu ātru un vienmērīgu pāreju uz ekonomikas atveseļošanas posmu, preču un pakalpojumu brīvu apriti un darba ņēmēju brīvu pārvietošanos, būtu jāatceļ tie ārkārtas pasākumi, kas kavē iekšējā tirgus normālu darbību, tiklīdz tie vairs nav nepieciešami. Pašreizējā krīze rāda, ka veselības nozarē ir vajadzīgi krīžgatavības plāni. Starp svarīgākajiem elementiem plašāku krīžgatavības plānu izstrādē ir minamas uzlabotas iepirkuma stratēģijas, diversificētas piegādes ķēdes un būtiskāko materiālu stratēģiskās rezerves.

                  (8)

                  Savienības likumdevējs ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulām (ES) 2020/460 (5) un (ES) 2020/558 (6) jau ir grozījis attiecīgos tiesiskos regulējumus, lai dalībvalstīm ļautu mobilizēt visus neizmantotos līdzekļus no Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem nolūkā novērst Covid-19 pandēmijas ārkārtējās sekas. Minētie grozījumi nodrošinās papildu elastīgumu, kā arī vienkāršotas un racionalizētas procedūras. Lai mazinātu spiedienu uz naudas plūsmu, dalībvalstis 2020.–2021. grāmatvedības gadā var arī izmantot 100 % līdzfinansējuma likmi no Savienības budžeta. Lietuva tiek mudināta pilnībā izmantot šīs iespējas, lai palīdzētu visvairāk skartajām personām un nozarēm.

                  (9)

                  Paredzams, ka Lietuvā Covid-19 pandēmijas sociālekonomiskās sekas atšķirīgu specializācijas modeļu dēļ dažādās nozarēs un reģionos izpaudīsies nevienmērīgi. Tas rada risku, ka Lietuvā palielināsies nevienlīdzība. To papildina risks, ka uz laiku izirs konverģences process starp dalībvalstīm, tāpēc pašreizējā situācijā ir vajadzīga mērķtiecīga politiska atbildes reakcija.

                  (10)

                  Lietuva savu 2020. gada valsts reformu programmu iesniedza 2020. gada 15. maijā un 2020. gada stabilitātes programmu – 2020. gada 30. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

                  (11)

                  Uz Lietuvu šobrīd attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa.

                  (12)

                  Valdība savā 2020. gada stabilitātes programmā plāno, ka nominālā bilance pasliktināsies no pārpalikuma 0,3 % apmērā no iekšzemes kopprodukta (IKP) 2019. gadā uz deficītu 11,4 % apmērā no IKP 2020. gadā. Paredzams, ka deficīts 2021. gadā samazināsies līdz 3,9 % no IKP. Vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2019. gadā bija pieaugusi līdz 36,3 % no IKP, un saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmu 2020. gadā tā palielināsies līdz aptuveni 50,6 %. Covid-19 pandēmijas dēļ makroekonomisko un fiskālo perspektīvu ietekmē liela nenoteiktība.

                  (13)

                  Reaģējot uz Covid-19 pandēmiju – un atbilstoši saskaņotai Savienības mēroga pieejai –, Lietuva ir laikus noteikusi budžeta pasākumus, lai palielinātu savas veselības aprūpes sistēmas kapacitāti, ierobežotu pandēmiju un sniegtu atbalstu vissmagāk skartajām personām un nozarēm. Saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmu minētie budžeta pasākumi sasniedz 6,8 % no IKP. Šie pasākumi ietver nodokļu maksājumu atlikšanu, papildu finansējumu medicīnas preču iegādei, subsīdijas darbvietu saglabāšanai un pabalstus pašnodarbinātām personām un darba ņēmējiem, kurus negatīvi ietekmējusi Covid-19 pandēmija. Komisija, izanalizējusi dažu pasākumu struktūru un īstenošanu, atzina, ka to izmantošanas potenciāls ir relatīvi neliels, tāpēc Komisija pieņēma, ka valdības pasākumiem būs mazāka ietekme uz publiskajām finansēm. Turklāt Lietuva ir paziņojusi par diskrecionāriem pasākumiem, kas – lai gan tiem nebūs tiešas ietekmes uz budžetu – palīdzēs reaģēt uz krīzi, tostarp nodrošinās likviditātes atbalstu uzņēmumiem, un saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmas prognozi tie sasniegs 3,8 % no IKP. Minētie pasākumi ietver aizdevumu garantijas (2,9 % no IKP). Kopumā Lietuvas veiktie pasākumi atbilst pamatnostādnēm, kas sniegtas Komisijas 2020. gada 13. marta paziņojumā. Minēto ārkārtas pasākumu un fiskālo atbalsta pasākumu pilnīga īstenošana, kam sekotu fiskālās politikas pārorientēšana uz piesardzīga vidēja termiņa fiskālā stāvokļa sasniegšanu, kad to ļaus ekonomikas apstākļi, palīdzēs saglabāt fiskālo stabilitāti vidējā termiņā.

                  (14)

                  Pamatojoties uz Komisijas 2020. gada pavasara prognozi ar nemainīgas politikas pieņēmumu, Lietuvas vispārējās valdības budžeta bilance tiek prognozēta –6,9 % apmērā no IKP 2020. gadā un –2,7 % apmērā no IKP 2021. gadā. Tiek prognozēts, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2020. un 2021. gadā joprojām saglabāsies zem 60 %.

                  (15)

                  Komisija 2020. gada 20. maijā nāca klajā ar ziņojumu, kas sagatavots saskaņā ar Līguma 126. panta 3. punktu, jo Lietuva 2020. gadā plāno pārkāpt deficīta robežvērtību, kas ir 3 % no IKP. Kopumā Komisijas analīze liecina, ka Līgumā un Regulā (EK) Nr. 1467/97 noteiktais deficīta kritērijs nav izpildīts.

                  (16)

                  Saskaņā ar Komisijas 2020. gada pavasara prognozi Lietuvas IKP samazināsies par 8 %, kam sekos strauja atveseļošanās 7,5 % apmērā 2021. gadā. Lai reaģētu uz Covid-19 uzliesmojumu un mazinātu ekonomiskās sekas, Lietuva 16. martā nāca klajā ar Ekonomikas stimulēšanas un Covid-19 izplatīšanās seku mīkstināšanas plānu. Plāna apjoms ir 2,5 miljardi EUR jeb 6,3 % no valsts IKP, un tajā līdz pat 500 miljoniem EUR jeb 1,3 % no IKP ir atvēlēti tam, lai nodrošinātu veselības sistēmai nepieciešamos resursus. Vēl 500 miljoni EUR tika piešķirti darbvietu un ienākumu aizsardzībai. Valsts garantiju fondu kapacitāte tika palielināta par 500 miljoniem EUR, un ekonomikas stimulēšanai tika apstiprinātas papildu valsts garantijas vēl līdz 500 miljonu EUR apmērā. Aprīlī Komisija apstiprināja vairākas Lietuvas sagatavotas atbalsta shēmas Lietuvas ekonomikas atbalstam Covid-19 uzliesmojuma kontekstā. Šīs shēmas ir izstrādātas, lai palīdzētu uzņēmumiem apmierināt tūlītējas apgrozāmā kapitāla vajadzības un turpināt darbību pandēmijas laikā un pēc tās. Turklāt Lietuvas Banka atviegloja dažas kapitāla prasības komercbankām, lai palielinātu aizdevumus reālajai ekonomikai.

                  (17)

                  Lietuvas veselības jomas rezultāti pastāvīgi atpaliek no citu dalībvalstu rezultātiem – tas daļēji ir izskaidrojams ar to, ka veselības aprūpes sistēma, kas saņem mazu finansējumu, efektivitātes ziņā nav optimāla. Pašreizējā pandēmija sistēmu ir pakļāvusi papildu spiedienam un izgaismojusi vēl citas strukturālas problēmas, tostarp to, ka pakalpojumu kvalitāte tiek uzlabota lēni, nepietiek investīciju primārajā veselības aprūpē un nav gūti panākumi slimnīcu tīkla pielāgošanā, lai gan šā procesa mērķis ir slimnīcu tīklu padarīt efektīvāku un atbilstošāku vajadzībām. Covid-19 krīze arī ir atsegusi nevienlīdzību veselības aprūpes jomā, kas saistīta ar darbaspēka trūkumu un ģeogrāfisku neatbilstību starp pakalpojumiem un vajadzībām. Lietuvai ir jāmobilizē resursi, kas vajadzīgi, lai pārvarētu pašreizējo krīzi un nākotnē uzlabotu savu veselības aprūpes sistēmu noturību. Patlaban galvenais mērķis ir stiprināt spējas – tādos aspektos kā veselības aprūpes darbinieki, kritiski svarīgas medicīnas preces un aprīkojums, lai glābtu dzīvības pandēmijas laikā,– tomēr ilgākā termiņā būtu jāpalielina investīcijas veselības aprūpes sistēmas noturības uzlabošanā, lai tā varētu turpināt darbu, atgūt optimālu veiktspēju un sagatavoties jauniem satricinājumiem. Tādēļ būs jāpiešķir pietiekami resursi veselības aprūpes sistēmas piekļūstamības, efektivitātes un kvalitātes uzlabošanai, lai tā spētu labāk reaģēt uz problēmām, ko rada arvien plašāk vērojamās hroniskās saslimšanas, novecošana un ieilgusī nevienlīdzība. Šajā ziņā liela nozīme ir primārajai aprūpei un e-veselības attīstībai. Lietuvai būtu arī jānodrošina, ka netiek apdraudēti nesenie uzlabojumi attiecībā uz veselības aprūpes pieejamību cenu ziņā. Visbeidzot, lai nākotnē izveidotos noturība, būs arī jāuzlabo sistēmas spēja mazināt neveselīgu dzīvesveidu (tas ir viens no citiem svarīgākajiem faktoriem, kas ir Lietuvas slikto veselības rezultātu pamatā) un jāpieliek lielākas pūles, lai ilgtermiņa aprūpes nozari sagatavotu sabiedrības novecošanai.

                  (18)

                  Pirms Covid-19 pandēmijas dalības līmenis darba tirgū bija augsts un bezdarba līmenis – zems, taču šī krīze ir radījusi jaunas problēmas. Ar Savienības finansējuma palīdzību Lietuva ir īstenojusi saīsināta darbalaika shēmu, lai mazinātu pandēmijas ietekmi uz nodarbinātību, un ieviesusi vairākus citus pasākumus, lai mazinātu negatīvo ietekmi uz uzņēmumiem un pašnodarbinātajiem. Pirms krīzes aktīva darba tirgus politikas pasākumu tvērums samazinājās un līdzdalība pieaugušo izglītībā joprojām bija zema. Tomēr, lai bezdarbniekiem palīdzētu pēc iespējas ātrāk atgriezties darba tirgū un sniegtu faktisku atbalstu ilgtspējīgā veidā arī pēc atveseļošanas posma, būs jānodrošina, ka aktīva darba tirgus politikas pasākumiem ir plašāks tvērums un pietiekams finansējums, un jāveic citi pasākumi, lai panāktu darbaspēka pārkvalificēšanos un tā prasmju pilnveidošanu. Ir svarīgi stiprināt sociālo partneru spējas, lai nodrošinātu to jēgpilnu un laicīgu iesaistīšanu krīzes pārvarēšanas un atveseļošanas procesa sagatavošanā.

                  (19)

                  Lai gan pirms krīzes tika veikti pasākumi, lai novērstu nabadzības un sociālās atstumtības risku, piemēram, palielinot vispārējos bērnu pabalstus un pensijas, nabadzība un ienākumu nevienlīdzība joprojām ir viena no augstākajām Savienībā. Lietuvā ir salīdzinoši zemi publiskie izdevumi sociālajai aizsardzībai un zema sociālo pārvedumu ietekme uz nabadzības samazināšanu – un Eiropas sociālo tiesību pīlārā izmantotajā rezultātu pārskatā par rādītājiem sociālajā jomā tā novērtēta kā kritiska. Nodokļu un pabalstu sistēmas mazā progresivitāte un pārdales spēja ierobežo valsts iespējas finansēt sabiedriskos labumus un pakalpojumus un samazināt nabadzību un ienākumu nevienlīdzību. Vidējā termiņā Covid-19 pandēmijas negatīvā ietekme uz nodarbinātību un mājsaimniecību ienākumiem, iespējams, saasinās šīs problēmas. Lai novērstu pandēmijas krīzes visvairāk skarto personu stāvokļa pasliktināšanos, var būt nepieciešami tādi pagaidu pasākumi kā atbilstības noteikumu un dažu pabalstu summas un ilguma pārskatīšana. Sociālās drošības tīkls būtu jāpaplašina, lai atbalstītu visas grupas, arī pašnodarbinātos, darba ņēmējus, kas nodarbināti uz nestandarta darba līguma pamata, un visneaizsargātākās personas. Jānostiprina galveno sociālo pakalpojumu sniegšana un sociālo mājokļu nodrošināšana, lai atbalstītu personas, kurām tas ir nepieciešams.

                  (20)

                  Ārkārtīgi svarīgs ir bijis likviditātes atbalsts uzņēmumiem, kas sniegts, izmantojot publiskā sektora aizdevumus un garantijas, un kurā īpaša uzmanība pievērsta mazajiem un vidējiem uzņēmumiem (MVU), taču starpniekiem šis uzņēmumiem paredzētais likviditātes atbalsts ir jāpiešķir efektīvi un ātri, un aizdevumu nosacījumos ir jāņem vērā krīzes situācija. Izstrādājot un īstenojot minētos pasākumus, ir jāņem vērā banku sektora noturība. Ja būtu atļauta nodokļu maksājumu un sociālo iemaksu atlikšana un valsts iestādes ātrāk norēķinātos par līgumsaistībām, arī tas palīdzētu uzlabot MVU naudas plūsmu. Jaundibinātiem jaunuzņēmumiem un augošiem uzņēmumiem var būt vajadzīgs specifisks atbalsts, piemēram, kā valsts struktūru daļas pašu kapitālā un stimuli riska kapitāla fondiem investīciju palielināšanai minētajos uzņēmumos. Būtu jāturpina centieni samazināt nevajadzīgu regulatīvo un administratīvo slogu un piedāvāt efektīvus digitālos sabiedriskos pakalpojumus iedzīvotājiem un uzņēmumiem.

                  (21)

                  Lietuvai būtu jānodrošina, ka tās ekonomikas atveseļošanas pasākumi ir tālredzīgi un veicina digitālo pārveidi un zaļo pārkārtošanos, ņemot vērā to, ka šajās jomās jārisina vairākas problēmas. Attiecībā uz digitālo pārveidi jāatzīmē, ka digitālās prasmes nesasniedz Savienības vidējo līmeni, un MVU ziņo par ievērojamām grūtībām atrast darbiniekus IKT vakanču aizpildīšanai. Lai gan optiskās šķiedras tīkls gan laukos, gan pilsētās ir izvērsts plašāk nekā vidēji Savienībā, fiksētais platjoslas pārklājums un tā izmantošana ir ļoti zemi, un šajā ziņā saglabājas lielas atšķirības starp pilsētām un lauku apvidiem.

                  (22)

                  Lai veicinātu ekonomikas atveseļošanu, būs svarīgi pasteidzināt labā sagatavotības stadijā esošo publisko investīciju projektu īstenošanu un veicināt privātās investīcijas, tostarp, veicot attiecīgas reformas. Runājot par zaļo pārkārtošanos, kopējās siltumnīcefekta gāzu emisijas Lietuvā kopš 2010. gada nav daudz mainījušās. Lietuvas resursu produktivitāte ir viena no zemākajām Savienībā, un aprites (sekundārā) materiālu izmantošana ir krietni zemāka par Savienības vidējo rādītāju. Saskaņā ar Lietuvas nacionālo enerģētikas un klimata plānu ekonomikas dekarbonizāciju būtiski veicinātu ēku energoefektivitātes uzlabošana, izmantojot energoefektivitātes un atjaunojamo energoresursu risinājumus, apkures sistēmu modernizācija un transporta nozares ilgtspējas uzlabošana. Mērķtiecīgas publiskās un privātās investīcijas, kas risina minētos jautājumus, un citas investīcijas, kam ir būtiska ietekme uz vidi un veselību, var veicināt izaugsmi un noturību un palīdzēt nodrošināt ilgtspējīgu atveseļošanu no krīzes. Jau ieplānotās investīcijas ļauj ātri apzināt projektus, kurus varētu īstenot paātrināti un kuri varētu veicināt ekonomikas atveseļošanu, piemēram, investīcijas ēku renovācijā un atjaunojamos energoresursos. Sagatavojot vidēja termiņa atveseļošanas pasākumus, ir iespējams balstīties uz dalībvalstu nacionālajiem enerģētikas un klimata plāniem, kopīgu interešu projektu sarakstu un infrastruktūras attīstības plāniem. Papildus tam jāatzīmē, ka Rail Baltica projekts un energotīklu starpsavienojumu projekti Lietuvai ir būtiskas investīciju prioritātes nolūkā uzlabot tās apgādes drošumu un palielināt integrāciju Savienības iekšējā tirgū. 2021.–2027. gadam paredzēto līdzekļu plānošana Taisnīgas pārkārtošanās fondam, kas aplūkots Komisijas priekšlikumā, varētu palīdzēt Lietuvai risināt dažas no problēmām, ko rada pārkārtošanās uz klimatneitrālu ekonomiku, jo īpaši teritorijās, kas ietvertas 2020. gada ziņojuma par valsti D pielikumā. Tas ļautu Lietuvai optimāli izmantot minēto fondu.

                  (23)

                  Lietuvai adresētie ieteikumi, kas izklāstīti šajā ieteikumā (“2020. gada valstij adresētie ieteikumi”), pievēršas Covid-19 pandēmijas sociālekonomiskās ietekmes novēršanai un ekonomikas atveseļošanas veicināšanai, taču 2019. gada valstij adresētie ieteikumi attiecās arī uz reformām, kuras ir būtiskas, lai risinātu strukturālās problēmas vidējā līdz ilgākā termiņā. 2019. gada valstij adresētie ieteikumi nav zaudējuši aktualitāti un arī turpmāk tiks pārraudzīti visā nākamā gada Eiropas pusgadā. Tas ietver 2019. gada valstij adresētos ieteikumus, kas skar ar investīcijām saistīto ekonomikas politiku. Visi 2019. gada valstij adresētie ieteikumi būtu jāņem vērā kohēzijas politikas finansējuma stratēģiskajā plānošanā pēc 2020. gada, tostarp pašreizējās krīzes ietekmes mazināšanas pasākumos un izejas stratēģijās.

                  (24)

                  Eiropas pusgads nodrošina satvaru pastāvīgai ekonomikas un nodarbinātības politikas koordinēšanai Savienībā un tādējādi var veicināt ekonomikas ilgtspēju. Dalībvalstis savās 2020. gada valsts reformu programmās ir izvērtējušas progresu, kas gūts ANO ilgtspējīgas attīstības mērķu (IAM) īstenošanā. Nodrošinot 2020. gada valstij adresēto ieteikumu pilnīgu īstenošanu, Lietuva sekmēs progresu IAM sasniegšanā un dos ieguldījumu kopīgos pūliņos nodrošināt konkurētspējīgu ilgtspēju Savienībā.

                  (25)

                  Cieša ekonomiku koordinācija ekonomiskajā un monetārajā savienībā ir būtiska, lai panāktu strauju atveseļošanu no Covid-19 pandēmijas ekonomiskās ietekmes. Lietuvai kā dalībvalstij, kuras valūta ir euro, būtu jānodrošina, ka tās politika turpina atbilst 2020. gada ieteikumiem eurozonai un tiek koordinēta ar politiku, ko īsteno pārējās dalībvalstis, kuru valūta ir euro, vienlaikus ņemot vērā Eurogrupas politiskās norādes.

                  (26)

                  Komisija 2020. gada Eiropas pusgada kontekstā ir veikusi Lietuvas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2020. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2020. gada stabilitātes programmu, 2020. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti valstij adresētie ieteikumi, kas Lietuvai adresēti iepriekšējos gados. Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas nodrošināšanā Lietuvā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

                  (27)

                  Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2020. gada stabilitātes programmu, un tās atzinums (7) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā,

            AR ŠO IESAKA Lietuvai 2020. un 2021. gadā rīkoties šādi.

                  1.

                  Ievērojot Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējo izņēmuma klauzulu, veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai efektīvi vērstos pret Covid-19 pandēmiju, stiprinātu ekonomiku un atbalstītu tās turpmāko atveseļošanu. Kad to pieļaus ekonomiskie apstākļi, īstenot fiskālo politiku ar mērķi panākt piesardzīgu vidēja termiņa fiskālo stāvokli un nodrošināt parāda ilgtspēju, vienlaikus veicinot investīcijas. Palielināt veselības aprūpes sistēmas noturību, tostarp, mobilizējot pienācīgu finansējumu un novēršot veselības aprūpes darbaspēka un kritiski svarīga medicīniskā aprīkojuma trūkumu. Uzlabot veselības aprūpes pakalpojumu piekļūstamību un kvalitāti.

                  2.

                  Mazināt Covid-19 krīzes ietekmi uz nodarbinātību. Palielināt finansējumu aktīva darba tirgus politikas pasākumiem un to tvērumu un veicināt prasmes. Nodrošināt sociālās drošības tīkla pārklājumu un piemērotību un uzlabot nodokļu un pabalstu sistēmas efektivitāti, lai aizsargātu pret nabadzību.

                  3.

                  Atbalstīt likviditāti uzņēmumiem, jo īpaši MVU un uz eksportu orientētām nozarēm. Pasteidzināt labā sagatavotības stadijā esošo publisko investīciju projektu īstenošanu un rosināt privātās investīcijas, lai sekmētu ekonomikas atveseļošanu. Koncentrēt investīcijas uz zaļo pārkārtošanos un digitālo pāreju, jo īpaši uz ļoti augstas veiktspējas platjoslas pārklājuma veidošanu un izmantošanu, uz tīru un efektīvu enerģijas ražošanu un izmantošanu un uz ilgtspējīgu transportu. Veicināt tehnoloģiskas inovācijas MVU.

         Briselē, 2020. gada 20. jūlijā

               Padomes vārdā –

               priekšsēdētāja

            J. KLOECKNER

         (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

         (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

         (3)  OV C 301, 5.9.2019., 91. lpp.

         (4)  Padomes Regula (EK) Nr. 1467/97 (1997. gada 7. jūlijs) par to, kā paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras īstenošanu (OV L 209, 2.8.1997., 6. lpp.).

         (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2020/460 (2020. gada 30. marts), ar kuru groza Regulas (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013 un (ES) Nr. 508/2014 attiecībā uz īpašiem pasākumiem, kas nepieciešami, lai piesaistītu investīcijas dalībvalstu veselības aprūpes sistēmās un citos to ekonomikas sektoros, reaģējot uz Covid-19 uzliesmojumu (Investīciju iniciatīva reaģēšanai uz koronavīrusu) (OV L 99, 31.3.2020., 5. lpp.).

         (6)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2020/558 (2020. gada 23. aprīlis), ar ko Regulas (ES) Nr. 1301/2013 un (ES) Nr. 1303/2013 groza attiecībā uz īpašiem pasākumiem, lai nodrošinātu ārkārtas elastību Eiropas strukturālo un investīciju fondu izmantošanā, reaģējot uz Covid-19 uzliesmojumu (OV L 130, 24.4.2020., 1. lpp.).

         (7)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.