title: Komisijas Ieteikums ( 2005. gada 14. decembris ) par koordinētu pārbaužu programmu 2006. gadam dzīvnieku ēdināšanas jomā saskaņā ar Padomes Direktīvu 95/53/EK

text:
               22.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 337/51

         KOMISIJAS IETEIKUMS
   (2005. gada 14. decembris)
   par koordinētu pārbaužu programmu 2006. gadam dzīvnieku ēdināšanas jomā saskaņā ar Padomes Direktīvu 95/53/EK
   (2005/925/EK)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Padomes 1995. gada 25. oktobra Direktīvu 95/53/EK, ar ko nosaka principus, kas reglamentē oficiālo pārbaužu organizēšanu dzīvnieku ēdināšanas jomā (1), un jo īpaši tās 22. panta 3. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Dalībvalstis 2005. gadā noteica vairākus jautājumus, kurus būtu vēlams iekļaut koordinēto pārbaužu programmā 2006. gadam.

               (2)

               Lai gan Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. maija Direktīvā 2002/32/EK par nevēlamām vielām dzīvnieku barībā (2) noteikts aflatoksīna B1 maksimāli pieļaujamais saturs dzīvnieku barībā, nav nekādu Kopienas noteikumu par citiem mikotoksīniem, piemēram, ohratoksīnu A, zearalenonu, dezoksinivalenolu, fumoniziniem, toksīniem T-2 un HT-2. Informācijas apkopošana par šo mikotoksīnu klātbūtni, izmantojot paraugu ņemšanu izlases veidā, varētu sniegt informāciju, kas būtu lietderīga situācijas novērtēšanai no tiesību aktu izstrādāšanas viedokļa. Turklāt atsevišķām barības sastāvdaļām, tādām kā graudaugiem un eļļasaugu sēklām, ir paaugstināts mikotoksīnu piesārņojuma risks, kas saistīts ar novākšanas, uzglabāšanas un transportēšanas apstākļiem. Tā kā mikotoksīnu koncentrācija katru gadu mainās, par visiem minētajiem mikotoksīniem ir lietderīgi apkopot vairāku secīgu gadu datus.

               (3)

               Iepriekšējās pārbaudes par antibiotiku un kokcidiostatu klātbūtni atsevišķos barības veidos, kas paredzēti tādām dzīvnieku sugām un kategorijām, kurām šīs aktīvās vielas nav atļautas, liecina, ka šāda veida pārkāpumi vēl aizvien notiek. Turklāt saskaņā ar 11. panta 2. punktu Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 22. septembra Regulā (EK) Nr. 1831/2003 par dzīvnieku ēdināšanā lietotām piedevām (3) ir svarīgi nodrošināt, lai aktīvi piemērotu normas par antibiotikas saturošu barības piedevu lietošanas izbeigšanu.

               (4)

               Ir svarīgi nodrošināt, lai ierobežojumi dzīvnieku izcelsmes barības sastāvdaļu lietošanai lopbarībā, kā to nosaka attiecīgie Kopienas tiesību akti, tiktu efektīvi īstenoti.

               (5)

               Ir svarīgi nodrošināt, lai mikroelementu vara un cinka saturs kombinētajā barībā cūkām nepārsniegtu maksimāli pieļaujamo līmeni, kas noteikts Komisijas 2003. gada 25. jūlija Regulā (EK) Nr. 1334/2003, ar kuru groza nosacījumus, ar kādiem atļauj izmantot vairākas barības piedevas, kas pieder mikroelementu grupai (4).

               (6)

               Šajā ieteikumā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pastāvīgās pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komitejas atzinumu,

         AR ŠO DALĪBVALSTĪM IESAKA:

               1)

               Īstenot koordinētu pārbaužu programmu 2006. gadā, pārbaudot:

                           a)

                           mikotoksīnu (aflatoksīna B1, ohratoksīna A, zearalenona, dezoksinivalenola, fumonizinu, toksīnu T-2 un HT-2) koncentrāciju dzīvnieku barībā, norādot analīžu metodes; par paraugu ņemšanas metodēm jāizmanto gadījuma izlases paraugu ņemšana un paraugu ņemšanu pēc atlases kritērijiem ar noteiktu mērķi; mērķa paraugi jāņem no tādiem barības līdzekļiem, par kuriem ir aizdomas, ka tajos paaugstinātās koncentrācijās varētu būt mikotoksīni, piemēram, no labības graudiem, eļļasaugu sēklām, eļļasaugļiem, to izstrādājumiem un blakusproduktiem, kā arī no ilgstoši glabātiem vai lielā attālumā pa jūru vestiem barības līdzekļiem; attiecībā uz aflatoksīnu B1 īpaša uzmanība jāpievērš arī citiem slaucamiem dzīvniekiem, izņemot piena lopus, paredzētajai kombinētajai lopbarībai; pārbaužu rezultātu pārskatus sastādīt pēc I pielikumā noteiktā parauga;

                           b)

                           kokcidiostatus un/vai histomonostatus neatkarīgi no tā, vai šīs vielas ir atļautas barības piedevas kādām dzīvnieku sugām vai kategorijām, ja tās bieži atrod neārstnieciskajos premiksos bez ārstniecības vielām un kompleksajā barībā dzīvniekiem, kuriem tās nav atļautas. Veicot pārbaudes, premiksos un kompleksajā barībā īpaši jāmeklē tās vielas, par kurām kompetentā iestāde uzskata, ka ir lielākas iespējas konstatēt pārkāpumus; par pārbaužu rezultātiem jāziņo, izmantojot II pielikumā noteikto paraugu;

                           c)

                           antibiotiku kā barības piedevu pakāpenisku izmantošanas izbeigšanu saskaņā ar II pielikumu;

                           d)

                           ierobežojumu ievērošanu saskaņā ar III pielikumu par dzīvnieku valsts izcelsmes dzīvnieku barības līdzekļu ražošanu un izmantošanu;

                           e)

                           vara un cinka saturu kombinētajā lopbarībā cūkām saskaņā ar IV pielikumu.

               2)

               Iekļaut šā ieteikuma 1. punktā paredzēto koordinēto pārbaužu programmā iegūtos rezultātus atsevišķas nodaļas veidā tajā gadskārtējā ziņojumā par pārbaudes darbībām, kas jāiesniedz līdz 2007. gada 1. aprīlim, un saskaņotā ziņojumu parauga jaunākajā versijā.

      Briselē, 2005. gada 14. decembrī

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Markos KYPRIANOU

      (1)  OV L 265, 8.11.1995., 17. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/46/EK (OV L 234, 1.9.2001., 55. lpp.).

      (2)  OV L 140, 30.5.2002., 10. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2005/8/EK (OV L 27, 29.1.2005., 44. lpp.).

      (3)  OV L 268, 18.10.2003., 29. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 378/2005 (OV L 59, 5.3.2005., 8. lpp.).

      (4)  OV L 187, 26.7.2003., 11. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 2112/2003 (OV L 317, 2.12.2003., 22. lpp.).
   I PIELIKUMS
   Atsevišķu mikotoksīnu (aflatoksīna B1, ohratoksīna A, zearalenona, dezoksinivalenola un fumonizinu, toksīnu T-2 un HT-2) koncentrācija barībā
   Rezultāti atsevišķi par katru analizēto paraugu; 1. punkta a) apakšpunktā minēto pārbaužu rezultātu pārskatu paraugs

               Barība

               Paraugu ņemšana
               (gadījuma izlases vai mērķa paraugs)

               Mikotoksīnu veids un koncentrācija (μg/kg barības ar mitruma saturu 12 %)

               Klase (1)

               Tips (2)

               Izcelsmes valsts

               Aflatoksīns B1

               Ohratoksīns A

               Zearalenons

               Dezoksinivalenols

               Fumonizini (3)

               Toksīni T-2 un HT-2 (4)

         Kompetentā iestāde norāda arī intervences pasākumus, ko veic, ja konstatēts, ka:

               —

               maksimāli pieļaujamais aflatoksīna B1 līmenis ir pārsniegts,

               —

               izmantotās analīzes metodes,

               —

               to kvalitatīvās noteikšanas robežas.

      (1)  Izraugās vienu no šādām klasēm: barības līdzeklis, barības piedeva, premikss, papildbarība, kompleksā barība, kombinētā lopbarība.

      (2)  Izraugās vienu no šādiem tipiem: a) attiecībā uz barības līdzekļiem konkrētā barības līdzekļa nosaukums saskaņā ar B daļu pielikumā Padomes Direktīvā 96/25/EK (OV L 125, 23.5.1996., 35. lpp.); b) attiecībā uz pārējo barību dzīvnieku sugu, kurai tā paredzēta.

      (3)  Fumonizina B1 un fumonizina B2 koncentrācijas var uzrādīt to abu kopīgā satura veidā.

      (4)  Toksīna T-2 un toksīna HT-2 koncentrācijas var uzrādīt to abu kopīgā satura veidā.
   II PIELIKUMS
   Dažu neatļautu ārstniecības vielu klātbūtne barības piedevās
   Dažas ārstniecības vielas var būt likumīgi atļautas piedevas konkrētām dzīvnieku sugām un kategorijām paredzētos premiksos un kombinētajā barībā, ja ir izpildītas prasības, kas noteiktas 10. pantā Regulā (EK) Nr. 1831/2003.
   Neatļautu ārstniecības vielu klātbūtne dažām dzīvnieku sugām un kategorijām paredzētajā barībā ir noteikumu pārkāpums.
   Ārstniecības vielas, kuru klātbūtni pārbauda, jāizvēlas no šāda saraksta:

               1)

               Ārstniecības vielas, kas par barības piedevām atļautas tikai atsevišķām dzīvnieku sugām vai kategorijām:

                           dekokvināts (Deccox)

                           diklazurils (Clinacox 0,2 %)

                           halofuginona hidrobromīds (Stenorol)

                           lazalocīda A nātrija sāls (Avatec 15 %)

                           alfa-maduramicīnamonijs (Cygro 1 %)

                           monenzīnnātrijs (Elancoban G100, 100, G200, 200)

                           narazīns (Monteban)

                           narazīns/nikarbazīns (Maxiban G160)

                           robenidīna hidrohlorīds (Cycostat 66 G)

                           salinomicīnnātrijs (Sacox 120G, 120)

                           semduramicīna nātrijs (Aviax 5 %)

               2)

               Ārstniecības vielas, kuras vairs nav atļauts izmantot par barības piedevām:

                           amprolijs

                           amprolijs/etopabāts

                           arprinocīds

                           avilamicīns

                           avoparcīns

                           karbadokss

                           dimetridazols

                           dinitolmīds

                           flavofosfolipols

                           ipronidazols

                           metiklorpindols

                           metiklorpindols/metilbenzokvāts

                           nikarbazīns

                           nifursols

                           olahindokss

                           ronidazols

                           spiramicīns

                           tetraciklīni

                           tilozīna fosfāts

                           virginiamicīns

                           cinka bacitracīns

                           citi pretmikrobu līdzekļi

               3)

               Ārstniecības vielas, kuras nekad nav bijušas atļautas izmantošanai par barības piedevām:
               citas vielas
               Analīžu rezultāti atsevišķi par katru prasībām neatbilstošo paraugu; 1. punkta b) apakšpunktā minēto pārbaužu rezultātu pārskatu paraugs:

                           Barības veids
                           (dzīvnieku sugas un kategorijas)

                           Konstatētā viela

                           Noteiktais saturs

                           Pārkāpuma cēlonis (1)

                           Veiktie pasākumi

                     Kompetentā iestāde norāda arī:

                           —

                           analizēto paraugu kopējo skaitu,

                           —

                           pārbaudīto vielu nosaukumus,

                           —

                           izmantotās analīžu metodes,

                           —

                           to noteikšanas robežas.

      (1)  Cēlonis, kas izraisījis neatļautas vielas klātbūtni barībā un kas noteikts kompetento iestāžu veiktā izmeklēšanā.
   III PIELIKUMS
   Dzīvnieku izcelsmes barības līdzekļu ražošanas un lietošanas ierobežojumi
   Neskarot Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 882/2004 (1) 3. panta noteikumus, dalībvalstis 2006. gadā īsteno koordinētu pārbaužu programmu, lai noteiktu, vai tiek ievēroti attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes barības līdzekļu ražošanu un lietošanu noteiktie ierobežojumi.
   Jo īpaši, lai nodrošinātu, ka saskaņā ar IV pielikumu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (EK) Nr. 999/2001 (2) tiek ievērots aizliegums mājdzīvniekiem izbarot pārstrādātu dzīvnieku proteīnu, dalībvalstīm jāīsteno kontroles programmas ar attiecīgo mērķi. Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 882/2004 3. pantu šādu kontroles programmu pamatā jābūt ar riskiem pamatotai stratēģijai, kurā ir iekļauti visi barības ražošanas posmi un visu veidu ražošanas telpas, kurās barība tiek ražota, apstrādāta un izlietota. Dalībvalstīm jāpievērš īpaša uzmanība ar riskiem iespējami saistīto kritēriju definēšanai. Iesvara koeficienta vērtībai, ko piešķir katram kritērijam, jābūt proporcionālam tam atbilstošajam riska faktoram. Pārbaužu biežumam un katrā konkrētajā vietā ņemto analizējamo paraugu skaitam jābūt saistītam ar tai noteikto iesvara koeficientu summu.
   Sastādot pārbaužu programmu, orientējoši jāņem vērā šādas vietas un kritēriji:

               Vieta

               Kritēriji

               Iesvara koeficients

               Lopbarības ražotnes

                           —

                           Lopbarības ražotnes, kurās ražo kombinēto barību atgremotājiem un dzīvniekiem, kas nav atgremotāji, un kurās ražotā barība satur izņēmuma kārtā pārstrādātas dzīvnieku olbaltumvielas

                           —

                           Lopbarības ražotnes, kurās iepriekš nav ievērotas noteikumu prasības vai bijušas aizdomas par to neievērošanu

                           —

                           Lopbarības ražotnes, kurās izmanto lielus daudzumus importētas barības ar augstu proteīna saturu, piemēram, zivju miltus, sojas miltus, kukurūzas lipekļa miltus un proteīnu koncentrātus

                           —

                           Lopbarības ražotnes ar lielu kombinētās barības ražošanas apjomu

                           —

                           Piesārņojuma izplatīšanās risks, kura cēlonis uzņēmuma iekšējo darbību procedūras (bunkuru izmantošanas kārtība, ražošanas līniju efektīvas atdalīšanas kontrole, sastāvdaļu kontrole, uzņēmuma laboratorija, paraugu ņemšanas metodes)

               Robežkontroles posteņi un citas ievešanas vietas Kopienā

                           —

                           Barības importa lieli/mazi daudzumi

                           —

                           Barība ar augstu proteīna saturu

               Lauku saimniecības

                           —

                           Lauku saimniecībā izmantojamie maisītāji, kuros jauc izņēmuma kārtā pārstrādātas dzīvnieku izcelsmes olbaltumvielas

                           —

                           Lauku saimniecības, kurās kopā tiek turēti atgremotāju dzīvnieki un citu sugu dzīvnieki (risks barojot sajaukt barību)

                           —

                           Lauku saimniecības, kas iegādājas barību bez iepakojuma beramkravu veidā

               Tirgotāji

                           —

                           Noliktavas lopbarībai ar augstu proteīna saturu un šādas barības pagaidu glabāšana

                           —

                           Lielu barības daudzumu tirgošana beztaras beramkravu veidā

                           —

                           Tirgotāji, kas pārdod ārzemēs ražotu kombinēto barību

               Pārvietojamie maisītāji

                           —

                           Maisītāji, kuros ražo barību gan atgremotājiem dzīvniekiem, gan citu sugu dzīvniekiem

                           —

                           Maisītāji, attiecībā uz kuriem iepriekš nav ievērotas noteikumu prasības vai bijušas aizdomas par to neievērošanu

                           —

                           Maisītāji, kuros izmanto lopbarību ar augstu proteīna saturu

                           —

                           Maisītāji, kas ražo lielus lopbarības daudzumus

                           —

                           Maisītāji, kas apkalpo lielu saimniecību skaitu, ieskaitot lauku saimniecības, kas tur atgremotājus

               Transporta līdzekļi

                           —

                           Transportlīdzekļi, kurus izmanto pārstrādāta dzīvnieku proteīna un barības transportēšanai

                           —

                           Transportlīdzekļi, attiecībā uz kuriem iepriekš nav ievērotas noteikumu prasības vai bijušas aizdomas par to neievērošanu

         Kā alternatīvu šīm orientējošajām vietām un kritērijiem dalībvalstis līdz 2006. gada 31. martam var iesniegt Komisijai savu riska novērtējumu.
   Paraugi jāņem no partijām vai procesos, kur ir lielāka aizliegto pārstrādāto proteīnu piesārņojuma izplatīšanās iespēja (pirmā partija pēc tādas lopbarības transporta, kas saturējusi šajā partijā aizliegtu dzīvnieku izcelsmes proteīnu, tehniskas problēmas vai izmaiņas ražošanas līnijās).
   Pārbaudēs var iekļaut arī no transportlīdzekļiem, ražošanas iekārtām un glabātavām ņemto putekļu paraugu analīzes.
   Gada minimālais pārbaužu skaits vienā dalībvalstī ir 10 pārbaudes uz katrām 100 000 tonnām saražotās kombinētās barības. Oficiāli ņemto paraugu minimālais skaits gadā vienā dalībvalstī ir 20 paraugi uz katrām 100 000 tonnām saražotās kombinētās barības. Kamēr apstiprinās alternatīvas metodes, paraugu analīzēm jāizmanto Komisijas Direktīvā 2003/126/EK (3) aprakstītā identifikācijas un noteikšanas mikroskopijas metode. Dzīvnieku proteīnu noteikšanas rezultāti jāinterpretē saskaņā ar noteikumiem Regulā (EK) Nr. 999/2001.
   Pārbaudes programmu rezultāti jāpaziņo Komisijai šādā formā.
   Dzīvnieku izcelsmes barības līdzekļu izbarošanas ierobežojumu (aizliegtu pārstrādātu dzīvnieku proteīnu izmantošana barībā) ievērošanas pārbaužu rezultātu kopsavilkums
   A.   Dokumentētas pārbaudes

               Posms

               Pārbaužu skaits, tai skaitā pārbaudes pārstrādāto dzīvnieku proteīnu klātbūtnes konstatēšanai

               Dokumentētās pārbaudēs, izņemot laboratorijas analīzes, konstatēto pārkāpumu u. c. skaits

               Barības līdzekļu imports

               Barības līdzekļu glabāšana

               Lopbarības ražotnes

               Maisītāji saimniecībās/pārvietojamie maisītāji

               Lopbarības tirdzniecības starpnieki

               Transportlīdzekļi

               Lauku saimniecības, kurās tur neatgremotāju sugu dzīvniekus

               Lauku saimniecības, kurās tur atgremotāju sugu dzīvniekus

               Citi:…

         B.   Barības līdzekļu un kombinētās barības paraugu ņemšana un testēšana attiecībā uz pārstrādātām dzīvnieku olbaltumvielām

               Vieta

               Oficiāli ņemto paraugu skaits, kas pārbaudīti attiecībā uz pārstrādātiem dzīvnieku izcelsmes proteīniem

               Neatbilstošu paraugu skaits

               Atrasti pārstrādāti sauszemes dzīvnieku proteīni

               Atrasti pārstrādāti dzīvnieku proteīni no zivīm

               Barības sastāvdaļas

               Kombinētā barība

               Barības sastāvdaļas

               Kombinētā barība

               Barības sastāvdaļas

               Kombinētā barība

               atgremotājiem

               neatgremotājiem

               atgremotājiem

               neatgremotājiem

               atgremotājiem

               neatgremotājiem

               Pēc importēšanas

               Lopbarības ražotnes

               Starpnieki/glabāšana

               Transportlīdzekļi

               Maisītāji saimniecībās/pārvietojamie maisītāji

               Lauku saimniecībā

               Citi:…

         C.   Kopsavilkums par atgremotājiem dzīvniekiem paredzētās barības paraugos atrastajiem aizliegtajiem pārstrādātajiem proteīniem

               Parauga ņemšanas mēnesis

               Piesārņojuma veids, pakāpe un izcelsme

               Piemērotās sankcijas (vai citi pasākumi)

               1

               2

               3

               4

               5

               …

      (1)  OV L 165, 30.4.2004., 1. lpp.

      (2)  OV L 147, 31.5.2001., 1. lpp.

      (3)  OV L 339, 24.12.2003., 78. lpp.
   IV PIELIKUMS
   Visu cūkām paredzētās kombinētās barības paraugu (prasībām atbilstošo un neatbilstošo) vara un cinka satura analīžu rezultāti

               Kombinētās barības veids
               (dzīvnieku kategorija)

               Mikroelements
               (varš vai cinks)

               Konstatētais līmenis
               (mg/kg kombinētās barības)

               Maksimāli pieļaujamā satura pārsniegšanas cēlonis (1)

               Veiktie pasākumi

      (1)  Kas noteikts kompetento iestāžu veiktā izmeklēšanā.


title: Padomes Ieteikums ( 2012. gada 10. jūlijs ) par Eiropas Centrālās bankas Valdes locekļa iecelšanu amatā

text:
               21.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 215/4

         PADOMES IETEIKUMS
   (2012. gada 10. jūlijs)
   par Eiropas Centrālās bankas Valdes locekļa iecelšanu amatā
   2012/C 215/05
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 283. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Protokolu par Eiropas Centrālo banku sistēmas statūtiem un Eiropas Centrālās bankas statūtiem un jo īpaši tā 11.2. pantu,
   AR ŠO IESAKA EIROPADOMEI:
   Eiropas Centrālās bankas Valdes locekļa amatā uz astoņu gadu pilnvaru laiku iecelt Yves MERSCH kungu.

      Briselē, 2012. gada 10. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         V. SHIARLY


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52006SC0108

Ieteikums Padomes atzinums saskaņā ar 5. panta 3. punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97 par atjaunināto Beļģijas stabilitātes programmu 2005.-2009. gadam  /* SEC/2006/0108 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 1.2.2006SEC(2006) 108 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar 5. panta 3. punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97 par atjaunināto Beļģijas stabilitātes programmu 2005. – 2009. gadam(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSVispārēja informācijaStabilitātes un izaugsmes pakta, kas stājās spēkā 1998. gada 1. jūnijā, mērķis ir sakārtotas valsts finanses kā līdzeklis, lai nostiprinātu nosacījumus stabilām cenām un stiprai, stabilai izaugsmei, kas veicina nodarbinātības kāpumu. Pirmoreiz paktā grozījumus izdarīja 2005. gadā. Reformā, atzīstot pakta lietderību fiskālās disciplīnas nostiprināšanā, tika meklētas iespējas stiprināt tā efektivitāti un ekonomisko pamatojumu, kā arī ilgtermiņā nodrošināt valsts finanšu ilgtspējību.Padomes Regula (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1], kas ir pakta sastāvdaļa, paredz, ka dalībvalstīm ir jāiesniedz Padomei un Komisijai stabilitātes vai konverģences programmas un to ikgadējie atjauninājumi (dalībvalstis, kuras jau ir pieņēmušas vienoto valūtu, iesniedz (atjauninātas) stabilitātes programmas, bet dalībvalstis, kas to vēl nav pieņēmušas, iesniedz (atjauninātas) konverģences programmas). Beļģijas pirmā stabilitātes programma tika iesniegta 1998. gada decembrī. Saskaņā ar regulu, Padome, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju, 1999. gada 15. martā sniedza atzinumu. Saskaņā ar tādu pašu procedūru Komisija novērtē un iepriekš minētā komiteja pārbauda atjauninātās stabilitātes un konverģences programmas, lai gan tās var pārbaudīt arī Padome.Šajās programmās dalībvalstīm ir jānosaka budžeta stāvokļa vidējā termiņa mērķis un jāizklāsta politikas pasākumi tā sasniegšanai un uzturēšanai, ieskaitot attiecīgos ekonomiskos pieņēmumus. Pēc pakta reformas vidējā termiņa mērķis ir jāpielāgo atsevišķām dalībvalstīm, ņemot vērā ekonomikas un budžeta neviendabību Eiropas Savienībā, tostarp attiecībā uz ilgtspējības fiskālo risku. Citi reformas elementi ir tādi, ka ir jāpanāk simetriskāka pieeja fiskālajai politikai cikla laikā, pastiprinot budžeta disciplīnu ekonomiskā uzplaukuma laikā, lai gan attiecībā uz īslaicīgu novirzi no vidējā termiņa mērķa vai korekciju virzības uz to jāņem vērā „nozīmīgākās strukturālās reformas” ar pierādāmu ietekmi uz ilgtermiņa ilgtspējību.Ņemot vērā Komisijas dienestu 2005. gada rudens prognozi, rīcības kodeksu[2], kopīgi saskaņoto metodiku potenciālā produkcijas apjoma un cikliski koriģēto bilanču aplēsei, kā arī integrētajās pamatnostādnēs ietvertās vispārējās ekonomikas politikas pamatnostādnes 2005. – 2008. gadam, Komisija ir pārbaudījusi nesen iesniegto Beļģijas stabilitātes programmas atjauninājumu un, pamatojoties uz turpmāko novērtējumu, ir pieņēmusi ieteikumu Padomes atzinumam par to.Novērtējums(1) Beļģijas 2005. gada atjauninātā stabilitātes programma tika iesniegta 2005. gada 5. decembrī, vienu nedēļu pēc iesniegšanas termiņa beigām. Tā attiecas uz laikposmu no 2005. līdz 2009. gadam. Programma lielākoties atbilst jaunajā rīcības kodeksā[3] dotajam stabilitātes un konverģences programmas struktūras paraugam un datu iesniegšanas prasībām.(2) Beļģijā pēdējos desmit gados reālā IKP pieaugums vidēji bija tuvu 2 %, nedaudz virs vidējā rādītāja euro zonā. Tomēr nodarbinātības līmenis ir zems (aptuveni 60 %), un bezdarbu raksturo būtiskas reģionālās atšķirības un augsts ilgtermiņa bezdarba līmenis. Beļģija kopš 2000. gada ir noturējusi līdzsvarotu budžeta stāvokli.(3) Programmā izklāstītajā makroekonomiskajā scenārijā laikposmam no 2006. gada līdz 2009. gadam ir paredzēta mērena reālā IKP pieauguma uzlabošanās ― vidēji līdz 2,2 % ― pēc relatīvi vājiem rādītājiem 2005. gadā (1,4 %), kopā ar lēnu, bet nepārtrauktu nodarbinātības pieaugumu (0,7 % gadā). Scenāriju var uzskatīt par ticamu, un tas tikai nedaudz atšķiras no Komisijas dienestu 2005. gada rudens prognozes. Programmā ir paredzēts, ka tuvojoties tās perioda beigām, negatīvā starpība starp potenciālo un faktisko produkcijas apjomu samazināsies. Lai gan programmā inflācija ir paredzēta nedaudz augstāka nekā Komisijas dienestu rudens prognozē, šīs inflācijas perspektīvas izskatās reālas, ja ņem vērā mazāk labvēlīgus ārējos pieņēmumus.(4) Savā atzinumā 2005. gada 17. februārī Padome atbalstīja budžeta stratēģiju, kas sniegta Beļģijas stabilitātes programmas 2004. gada atjauninājumā. Attiecībā uz 2005. gada budžeta izpildi Komisijas dienestu 2005. gada rudens prognozē ir paredzēts līdzsvarots 2005. gada budžets, kas ir saskaņā ar iepriekšējās stabilitātes programmas atjauninājuma mērķi, neskatoties uz būtiski zemāku IKP pieaugumu. Tomēr dažu vienreizējo darījumu statistiskā uzskate ir jāsaskaņo ar Eiropas Kopienu Statistikas biroju, un tas var izraisīt pieaugumu 2005. gada deficīta iznākumā[4].(5) Budžeta stratēģijā, kas ir izklāstītā atjauninājumā, ir noteikts mērķis noturēt līdzsvarotu budžeta stāvokli līdz 2006. gadam un pēc tam veidot pārpalikumu (līdz 0,7 % no IKP līdz 2009. gadam), lai panāktu parāda attiecības samazinājuma tendenci. Pēc pakāpeniska samazinājuma no 7,2 % no IKP 2001. gadā līdz 4,3 % 2005. gadā primāram pārpalikumam, sākot no 2006. gada, būtu jānostabilizējas aptuveni 4 % līmenī no IKP. Programmā ir paredzēts valsts budžeta ieņēmumu attiecības samazinājums (lielākoties sakarā ar nodokļu sloga samazinājumu darba ņēmējiem), bet to ievērojami kompensē izdevumu attiecības samazinājums (lielākoties procentu izdevumi). Vienreizējiem un citiem pagaidu pasākumiem joprojām ir būtiska loma 2006. gadā (0,6 % no IKP), lai gan Beļģijas iestādes paredz, ka, sākot no 2006. gada, šādu pasākumu izmantojumam vajadzētu samazināties. Jaunais atjauninājums lielā mērā apstiprina budžeta stratēģiju, kas bija izklāstīta iepriekšējā programmā, izaugsmes ziņā ļoti līdzīgā kontekstā.(6) Atbilstoši Komisijas dienestu aprēķiniem, kas veikti, pamatojoties uz programmu un saskaņā ar vispārīgi pieņemto metodoloģiju, ir plānots, ka programmas darbības laikā strukturālā bilance (piemēram, cikliski koriģēta, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus) uzlabosies par gandrīz 1 % no IKP. Tā samazināsies no nulles 2005. gadā līdz deficītam 0,25 % apmērā no IKP 2006. gadā, kam sekos uzlabojums līdz pārpalikumam 0,5 % apmērā no IKP 2007. gadā. Pēc tam strukturālā stāvokļa uzlabojums kļūs pakāpeniskāks, līdz tas 2009. gadā sasniegs gandrīz 1 % no IKP. Beļģijas iestādes ir noteikušas vidēja termiņa mērķi attiecībā uz budžeta stāvokli, kā paredzēts Stabilitātes un izaugsmes paktā, t.i., strukturālu pārpalikumu 0,5 % no IKP, ko tā plāno sasniegt līdz 2007. gadam. Tā kā vidējā termiņa mērķis ir augstāks par minimālo slieksni (noteiktais deficīts ir aptuveni 1 % no IKP), ar tā sasniegšanu tiks nodrošināta drošības rezerve pret pārmērīga deficīta rašanos. Vidējā termiņa mērķis šajā novērtējumā tiek uzskatīs par atbilstošu, jo tas ir saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktā un rīcības kodeksā noteiktajiem euro zonas un VKM II dalībvalstu mērķiem, un paredz augstākas prasības par tām, ko nosaka parāda attiecība un vidējais potenciālais ražošanas pieaugums ilgtermiņā.(7) Attiecībā uz līdzsvaru budžeta rezultāts varētu būt daudz sliktāks nekā prognozēts programmā, jo īpaši no 2006. līdz 2007. gadam. Lai gan makroekonomisko scenāriju var uzskatīt par ticamu un valdība nesen ir ieviesusi jaunus pasākumus labākai veselības aprūpes izdevumu kontrolei, 2006. gada nodokļu ieņēmumi, kas paredzēti programmā, šķiet optimistiski, un izdevumu prognoze, šķiet, neparedz atbilstošu rezervi. Attiecībā uz 2007. gadu programmā nav paskaidrots, kā kompensēs vienreizēju un citu pagaidu pasākumu būtiskas daļas izbeigšanos. Tomēr ir jāņem vērā, ka Beļģijas iestādes nesenā pagātnē ir demonstrējušas stingru apņemšanos izpildīt savus līdzsvarota budžeta mērķus.(8) Ņemot vērā iepriekš izklāstīto riska novērtējumu, budžeta stāvoklis programmā var izrādīties nepietiekams, lai nodrošinātu programmas vidējā termiņa mērķa sasniegšanu līdz 2007. gadam, kā to paredz Beļģijas iestādes. Tomēr, kā norādīts iepriekš, programmas vidējā termiņa mērķi ietver augstākas prasības, nekā prasīts Stabilitātes un izaugsmes paktā, un programmas budžeta stratēģija, šķiet, ir atbilstīga, lai sasniegtu budžeta stāvokli strukturālā izteiksmē, ko var uzskatīt par atbilstošu paktam visā programmas laikā. Programmas budžeta daļā ir iestrādāta arī pietiekama drošības rezerve, lai netiktu pārkāpta deficīta robeža — 3 % no IKP — parastu makroekonomisko svārstību gadījumā. Lai gan vidējais strukturālās bilances gada uzlabojums ir mazs, koriģēšanas tempu attiecībā uz programmas vidējā termiņa mērķi var uzskatīt par kopumā atbilstošu. Tomēr 2006. gadā korekcija neatbilst paktam, jo ir paredzēts, ka strukturālā bilance samazināsies par 0,25 % no IKP situācijā, kad starpība starp potenciālo un faktisko produkcijas apjomu (kaut arī joprojām negatīva) samazinās.(9) Beļģijas parāda attiecība saglabājas krietni virs 60 % no IKP atsauces vērtības (94 % no IKP 2005. gada beigās), bet tā būtiski samazinās kopš 1993. gada (137 % no IKP). Pēc īslaicīgas palēnināšanās 2005. gadā, kas sekoja parāda pārņemšanai no valsts dzelzceļa uzņēmuma SNCB (2,5 % no IKP), paredzams, ka parāda attiecība turpinās samazināties un 2009. gadā tā būs zem 80 % no IKP. Galvenais samazinājuma iemesls ir augstais primārais pārpalikums (kas tomēr ir samazinājies no 7 % 2001. gadā līdz 4 % no IKP 2005. gadā). Parāda izmaiņas var būt mazāk labvēlīgas, nekā prognozēts programmā, ņemot vērā iepriekš minēto iespēju, ka budžeta rezultāts var būt sliktāks nekā gaidīts. Tomēr parāda attiecība, šķiet, būtiski samazinās, tuvojoties atsauces vērtībai, un drīz to sasniegs.(10) Attiecībā uz valsts finanšu ilgtspējību Beļģijai, šķiet, ir vidējs risks, kura pamatā ir prognozētās budžeta izmaksas saistībā ar iedzīvotāju novecošanos. Pašlaik bruto parāda līmenis samazinās, tomēr saglabājas krietni virs atsauces vērtības, un spēcīgs parāda attiecības samazinājums ir atkarīgs no lieliem primāriem pārpalikumiem ilgākam laika periodam. Beļģijas stratēģija ― izvirzīt fiskālās politikas centrā ilgtermiņa bažas, ieskaitot parāda samazināšanu, bez šaubām, mazinās risku ilgtspējībai, un „likums par novecošanās fondu” nostiprina politisko apņemšanos, nosakot juridiski saistošus budžeta mērķus. Turklāt nesenie pasākumi ar mērķi palielināt faktisko pensionēšanās vecumu un nodarbinātības rādītāju pozitīvi ietekmēs ilgtspējību. Tomēr pašreizējais budžeta stāvoklis var nebūt pietiekams, lai pilnībā nosegtu straujo izdevumu palielinājumu, kas ir saistīts ar iedzīvotāju novecošanos, uzsverot, cik svarīgi turpmākajos gados ir uzturēt lielu primāro pārpalikumu.(11) Valsts finanšu jomā paredzētie pasākumi kopumā atbilst vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs 2005. – 2008. gada periodam. Jo īpaši parāda attiecība tiek samazināta apmierinošā tempā, un ir uzsāktas dažas reformas, lai uzlabotu sociālās nodrošināšanas sistēmas ilgtspējību. Tomēr strukturālās bilances pasliktināšanās 2006. gadā neatbilst integrētajām pamatnostādnēm, kurās ir prasīts, lai tiktu veikti visi vajadzīgie korektīvie pasākumi, lai izpildītu vidējā termiņa mērķus.(12) Beļģijas valsts reformu programmā, kas iesniegta 2005. gada 26. oktobrī atjaunotās Lisabonas izaugsmes un nodarbinātības stratēģijas kontekstā, noteikti šādi uzdevumi ar būtisku ietekmi uz valsts finansēm: (i) veicināt nodarbinātību, samazinot nodokļu slogu attiecībā uz darbaspēku un (ii) uzturēt vispārējo valsts budžetu tuvu līdzsvaram un sākt veidot pārpalikumu, sākot ar 2007. gadu, lai panāktu parāda attiecības samazinājuma tendenci. Tomēr valsts reformas programmā ietverto darbību ietekme uz budžetu nav pietiekami atspoguļota stabilitātes programmas budžeta prognozēs. Stabilitātes programmā paredzētie pasākumi valsts finanšu jomā, šķiet, lielākoties ir saskaņā ar valsts reformas programmā iekļautajām darbībām.Ņemot vērā iepriekš izklāstīto novērtējumu, budžeta stāvokli var uzskatīt par labu un turpmāka parāda samazināšana, kas ir paredzēta programmā, sniedz labu piemēru atbilstīgi paktam veiktai fiskālai politikai. Tomēr Beļģijai būtu lietderīgi paātrināt strukturālās korekcijas 2006. gadā un turpmākajos gados, nosakot un izpildot papildu strukturālus pasākumus, lai sasniegtu budžeta mērķus, tādējādi ierobežojot vienreizējo pasākumu izmantošanu.IeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar 5. panta 3. punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97 par atjaunināto Beļģijas stabilitātes programmu 2005. – 2009. gadamEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[5] un jo īpaši tās 5. panta 3. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu,apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.1.  Beļģijā pēdējos desmit gados reālā IKP pieaugums vidēji bija tuvu 2 %, nedaudz virs vidējā rādītāja euro zonā. Tomēr nodarbinātības līmenis ir zems (aptuveni 60 %), un bezdarbu raksturo būtiskas reģionālās atšķirības un ilgtermiņa bezdarba augsts līmenis. Beļģija kopš 2000. gada ir noturējusi līdzsvarotu budžeta stāvokli.2.  Savā atzinumā 2005. gada 17. februārī Padome atbalstīja budžeta stratēģiju, kas sniegta Beļģijas stabilitātes programmas 2004. gada atjauninājumā.3.  Attiecībā uz 2005. gadā budžeta izpildi Komisijas dienestu 2005. gada rudens prognozē ir paredzēts līdzsvarots 2005. gada budžets, kas ir saskaņā ar iepriekšējās stabilitātes programmas atjauninājuma mērķi, neskatoties uz būtiski zemāku IKP pieaugumu. Tomēr dažu vienreizējo darījumu statistiskā uzskate ir jāsaskaņo ar Eiropas Kopienu Statistikas biroju, un tas var izraisīt pieaugumu 2005. gada deficīta iznākumā[6].4.  Padome [2006. gada 14. februārī] pārbaudīja atjaunināto Beļģijas stabilitātes programmu laikposmam no 2005. gada līdz 2009. gadam. Programma lielākoties atbilst jaunajā rīcības kodeksā[7] dotajam stabilitātes un konverģences programmas struktūras paraugam un datu iesniegšanas prasībām.5.  Makroekonomiskais scenārijs, kas ir šīs programmas pamatā, paredz, ka reālais IKP pieaugs no 1,4 % 2005. gadā līdz 2,2 % vidēji pārējā programmas periodā. Šis scenārijs, kas novērtēts, ņemot vērā patlaban pieejamo informāciju, šķiet pamatots ar ticamiem pieauguma pieņēmumiem. Programmas prognozes attiecībā uz inflāciju arī šķiet reālistiskas.6.  Budžeta stratēģijā, kas ir izklāstītā programmā, ir noteikts mērķis noturēt līdzsvarotu budžeta stāvokli līdz 2006. gadam un pēc tam veidot pārpalikumu (līdz 0,7 % no IKP līdz 2009. gadam), lai panāktu parāda attiecības samazinājuma tendenci. Pēc pakāpeniska samazinājuma no 7,2 % no IKP 2001. gadā, sākot no 2007. gada, primāram pārpalikumam būtu jānostabilizējas aptuveni 4 % līmenī no IKP. Programmā ir paredzēts valsts budžeta ieņēmumu samazinājums (lielākoties sakarā ar nodokļu sloga samazinājumu attiecībā uz darbaspēku), bet to ievērojami kompensē izdevumu attiecības samazinājums (lielākoties procentu izdevumi). Jaunais atjauninājums lielā mērā apstiprina budžeta stratēģiju, kas bija izklāstīta iepriekšējā programmā, izaugsmes ziņā ļoti līdzīgā kontekstā.7.  Paredzēts, ka programmas darbības laikā strukturālā bilance (t.i., cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus), ko aprēķina saskaņā ar vispārīgi pieņemtu metodoloģiju, uzlabosies gandrīz par 1 % no IKP. Iestādes noteica vidējā termiņa mērķi budžeta stāvoklim ar strukturālu pārpalikumu 0,5 % no IKP un plāno sasniegt šo stāvokli līdz 2007. gadam. Tā kā vidējā termiņa mērķis ir augstāks par minimālo slieksni (noteiktais deficīts apmēram 1 % no IKP), ar tā sasniegšanu tiks nodrošināta drošības rezerve pret pārmērīga deficīta rašanos. Vidējā termiņa mērķis šajā novērtējumā tiek uzskatīs par atbilstošu, jo tas ir saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktā un rīcības kodeksā noteiktajiem euro zonas un VKM II dalībvalstu mērķiem, un paredz augstākas prasības par tām, ko nosaka parāda attiecība un vidējais potenciālais ražošanas pieaugums ilgtermiņā.8.  Budžeta rezultāts varētu būt daudz sliktāks, nekā prognozēts programmā, jo īpaši 2006. un 2007. gadā. Lai gan makroekonomisko scenāriju var uzskatīt par ticamu un valdība nesen ir ieviesusi jaunus pasākumus labākai veselības aprūpes izdevumu kontrolei, 2006. gada nodokļu ieņēmumi, kas paredzēti programmā, šķiet optimistiski, un izdevumu prognoze šķiet neparedz atbilstošu rezervi. Attiecībā uz 2007. gadu programmā nav paskaidrots, kā kompensēs vienreizēju un citu pagaidu pasākumu būtiskas daļas izbeigšanos. Tomēr ir jāņem vērā, ka Beļģijas iestādes nesenā pagātnē ir demonstrējušas stingru apņemšanos izpildīt savus līdzsvarota budžeta mērķus.9.  Ņemot vērā šo riska novērtējumu, budžeta stāvoklis programmā var izrādīties nepietiekams, lai nodrošinātu programmas vidējā termiņa mērķa sasniegšanu līdz 2007. gadam, kā paredzēts programmā. Tomēr, kā norādīts iepriekš, programmas vidējā termiņa mērķi ietver augstākas prasības, nekā prasīts Stabilitātes un izaugsmes paktā. Budžeta stratēģija, šķiet, ir piemērota, lai sasniegtu budžeta stāvokli strukturālā izteiksmē, ko var uzskatīt par atbilstošu paktam visā programmas laikā. Turklāt budžeta stāvoklis programmā, šķiet, nodrošina pietiekamu drošības rezervi, lai netiktu pārkāpta deficīta robeža — 3 % no IKP — parastu makroekonomisko svārstību gadījumā. Attiecībā uz korekcijām, kas vērstas uz vidēja termiņa mērķu sasniegšanu, lai gan vidējais strukturālās bilances gada uzlabojums ir mazs, koriģēšanas tempu virzībā uz programmas vidējā termiņa mērķi var uzskatīt par kopumā atbilstošu. Tomēr 2006. gadā korekcija neatbilst paktam, jo ir paredzēts, ka strukturālā bilance samazināsies par 0,25 % no IKP situācijā, kad starpība starp potenciālo un faktisko produkcijas apjomu (kaut arī joprojām negatīva) samazinās.10.  Pēc aplēsēm, 2005. gada beigās parāda attiecība sasniedza 94 % no IKP, kas ir krietni vairāk par Līgumā ierakstīto atsauces vērtību — 60 % no IKP. Programmā lēsts, ka tās periodā parāda attiecība kritīsies par 16 procentu punktiem līdz mazāk nekā 80 % no IKP. Paredzams, ka parāda attiecība būs mazāk labvēlīga, nekā prognozēts programmā, ņemot vērā iepriekš minētos riskus, kas apdraud budžeta mērķus. Tomēr parāda attiecība, šķiet, būtiski samazinās, tuvojoties atsauces vērtībai, un drīz to sasniegs.11.  Attiecībā uz valsts finanšu ilgtspējību Beļģijai, šķiet, ir vidējs risks, kura pamatā ir prognozētās budžeta izmaksas saistībā ar iedzīvotāju novecošanos. Pašlaik bruto parāda līmenis samazinās, tomēr saglabājas krietni virs atsauces vērtības, un spēcīgs parāda attiecības samazinājums ir atkarīgs no lieliem primāriem pārpalikumiem ilgākam laika periodam. Beļģijas stratēģija ― izvirzīt fiskālās politikas centrā ilgtermiņa bažas, ieskaitot parāda samazināšanu, bez šaubām, mazinās risku ilgtspējībai, un „likums par novecošanās fondu” nostiprina politisko apņemšanos, nosakot juridiski saistošus budžeta mērķus. Turklāt nesenie pasākumi ar mērķi palielināt faktisko pensionēšanās vecumu un nodarbinātības rādītāju pozitīvi ietekmēs ilgtspējību. Tomēr pašreizējais budžeta stāvoklis var nebūt pietiekams, lai pilnībā nosegtu straujo izdevumu palielinājumu, kas ir saistīts ar iedzīvotāju novecošanos, uzsverot, cik svarīgi ir uzturēt lielu primāro pārpalikumu turpmākajos gados.12.  Valsts finanšu jomā paredzētie pasākumi kopumā atbilst vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs 2005. – 2008. gada periodam. Jo īpaši parāda attiecība tiek samazināta apmierinošā tempā, un ir uzsāktas dažas reformas, lai uzlabotu sociālās nodrošināšanas sistēmas ilgtspējību. Tomēr strukturālās bilances pasliktināšanās 2006. gadā neatbilst integrētajām pamatnostādnēm, kurās ir prasīts, lai tiktu veikti visi vajadzīgie korektīvie pasākumi, lai izpildītu vidējā termiņa mērķus.13.  Beļģijas valsts reformu programmā, kas iesniegta 2005. gada 26. oktobrī atjaunotās Lisabonas izaugsmes un nodarbinātības stratēģijas kontekstā, noteikti šādi uzdevumi ar būtisku ietekmi uz valsts finansēm: (i) veicināt nodarbinātību, samazinot nodokļu slogu attiecībā uz darbaspēku un (ii) uzturēt vispārējo valsts budžetu tuvu līdzsvaram un sākt veidot pārpalikumu sākot ar 2007. gadu, lai panāktu parāda attiecības samazinājuma tendenci. Tomēr valsts reformas programmā ietverto darbību ietekme uz budžetu nav pietiekami atspoguļota stabilitātes programmas budžeta prognozēs. Stabilitātes programmā paredzētie pasākumi valsts finanšu jomā, šķiet, lielākoties ir saskaņā ar valsts reformas programmā iekļautajām darbībām.Ņemot vērā iepriekš izklāstīto novērtējumu, Padome uzskata, ka kopumā budžeta stāvoklis ir labs un turpmāka parāda samazināšana, kas ir paredzēta programmā, sniedz labu piemēru atbilstīgi paktam veiktai fiskālai politikai. Tomēr Beļģijai būtu jāpaātrina strukturālās korekcijas 2006. gadā un turpmākajos gados, nosakot un izpildot papildu strukturālus pasākumus, lai sasniegtu budžeta mērķus, tādējādi ierobežojot vienreizējus pasākumus.Nozīmīgāko makroekonomikas un budžeta aplēšu salīdzinājums2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |Faktiskais IKP (izmaiņas, %) | SP 2005., dec. | 2,6 | 1,4 | 2,2 | 2,1 | 2,3 | 2,2 |KOM 2005., nov. | 2,6 | 1,4 | 2,1 | 2,0 | n.p. | n.p. |SP 2004., dec. | 2,4 | 2,5 | 2,5 | 2,1 | 2,0 | n.p. |SPCI inflācija (%) | SP 2005., dec. | 1,9 | 2,9 | 2,8 | 2,0 | 1,9 | 1,7 |KOM 2005., nov. | 1,9 | 2,7 | 2,6 | 1,9 | n.p. | n.p. |SP 2004., dec. | 1,9 | 2,0 | 1,8 | 1,8 | 1,8 | n.p. |Starpība starp potenciālo un faktisko produkcijas apjomu (% no iespējamā IKP) | SP 2005., dec1 | -0,2 | -0,8 | -0,6 | -0,6 | -0,5 | -0,4 |KOM 2005., nov2 | -0,1 | -0,8 | -0,8 | -1,0 | n.p. | n.p. |SP 2004., dec1 | -0,8 | -0,5 | -0,2 | -0,4 | -0,5 | n.p. |Valsts budžeta bilance (% no IKP) | SP 2005., dec. | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,3 | 0,5 | 0,7 |KOM 2005., nov. | 0,0 | 0,0 | -0,3 | -0,5 | n.p. | n.p. |SP 2004., dec. | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,3 | 0,6 | n.p. |Primārā bilance (% no IKP) | SP 2005., dec. | 4,8 | 4,3 | 4,1 | 4,2 | 4,1 | 4,1 |KOM 2005., nov. | 4,8 | 4,4 | 3,8 | 3,4 | n.p. | n.p. |SP 2004., dec. | 4,9 | 4,5 | 4,4 | 4,5 | 4,7 | n.p. |Cikliski koriģētā bilance (% no IKP) | SP 2005., dec1 | 0,1 | 0,4 | 0,3 | 0,6 | 0,8 | 0,9 |KOM 2005., nov. | 0,1 | 0,4 | 0,1 | 0,0 | n.p. | n.p. |SP 2004., dec1 | 0,5 | 0,3 | 0,1 | 0,5 | 0,9 | n.p. |Strukturālā bilance3 (% no IKP) | SP 2005., dec.4 | n.p. | 0,0 | -0,3 | 0,4 | 0,7 | 0,9 |KOM 2005., nov5 | -0,6 | 0,0 | -0,4 | 0,0 | n.p. | n.p. |SP 2004., dec. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. |Valsts bruto parāds (% no IKP) | SP 2005., dec. | 94,7 | 94,3 | 90,7 | 87,0 | 83,0 | 79,1 |KOM 2005., nov. | 96,2 | 94,9 | 91,1 | 88,1 | n.p. | n.p. |SP 2004., dec. | 96,6 | 95,5 | 91,7 | 88,0 | 84,2 | n.p. |Piezīmes: 1 Komisijas dienestu aprēķini, kuru pamatā ir programmā atrodamā informācija. 2 Pamatojoties uz 2,0 %, 2,1 %, 2,1 % un 2,3 % potenciālo pieaugumu attiecīgi periodā no 2004. gada līdz 2007. gadam. 3 Cikliski koriģētā bilance (kā iepriekšējās rindās), izņemot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus. 4 Vienreizēji un citi pagaidu pasākumi no programmas (0,4 % no IKP 2005. gadā un 0,6 % 2006. gadā; visi samazina budžeta deficītu). Pēc programmas iesniegšanas Beļģijas iestādes iesniedza skaitļus par vienreizējiem pasākumiem, sākot no 2007. gada (0,2 % 2007. gadā, 0,1 % 2008. gadā un 0,0 % 2009. gadā) ar brīdinājumu, ka „tie ir jāuzskata par pieņēmumiem, un tie netraucē Beļģijas iestādēm pieņemt lēmumus”. 5 Dati no Komisijas dienestu 2005. gada rudens prognozēm par vienreizējiem un citiem pagaidu pasākumiem: (2005. gadā 0,4 % no IKP un 2006. gadā 0,5 % no IKP; visi samazina budžeta deficītu ). Avots: Stabilitātes programma (SP); Komisijas dienestu 2005 gada rudens ekonomikas prognozes (KOM); Komisijas dienestu aprēķini |[1] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1.lpp.). Visi dokumenti, kas ir minēti šajā tekstā, ir atrodami šajā tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] „Specifikācijas par Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanu un pamatnostādnes stabilitātes un konverģences programmas formai un saturam”, ko atbalstījusi Ekonomikas un finanšu padome 2005. gada 11. oktobrī.[3] Programmā nav atsevišķas iedaļas par valsts finanšu institucionālām iezīmēm. Tajā arī ir obligāto datu trūkumi un nav sniegti visi fakultatīvie dati, kas ir noteikti jaunajā rīcības kodeksā.[4] Līdz šim valdības 2005. gadā pārņemtais dzelzceļa uzņēmuma parāds (2,5 % no IKP) nav tiešā veidā ietekmējis valsts budžeta deficītu, bet nodokļu parādu pārvēršana vērtspapīros 2005. gadā (0,2 % no IKP) ir veicinājusi deficīta samazinājumu.[5] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1.lpp.). Šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami šādā tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Līdz šim valdības 2005. gadā pārņemtais dzelzceļa uzņēmuma parāds (2,5 % no IKP) nav tieši ietekmējis valsts budžeta deficītu, bet nodokļu parādu pārvēršana vērtspapīros 2005. gadā (0,2 % no IKP) ir veicinājusi deficīta samazinājumu.[7] Programmā nav atsevišķas iedaļas par valsts finanšu institucionālām iezīmēm, bet šāda informācija daļēji ir ietverta citās iedaļās. Tajā ir arī obligāto datu trūkumi un nav sniegti visi fakultatīvie dati, kas ir noteikti jaunajā rīcības kodeksā.


title: Komisijas Ieteikums ( 2011. gada 27. oktobris ) par pētniecības kopīgas plānošanas ierosmi Ūdens problēmas mainīgā pasaulē

text:
               29.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 317/1

         KOMISIJAS IETEIKUMS
   (2011. gada 27. oktobris)
   par pētniecības kopīgas plānošanas ierosmi “Ūdens problēmas mainīgā pasaulē”
   2011/C 317/01
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 181. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Ūdens pieejamība pietiekamā daudzumā un pienācīgā kvalitātē ir ļoti nozīmīgs jautājums un visas Eiropas un pat pasaules mēroga sabiedrības problēma.

               (2)

               Saskaņā ar stratēģiju “Eiropa 2020” Eiropas Komisija sagatavoja pamatiniciatīvu, kas izklāstīta 2011. gada 26. janvāra paziņojumā “ “Stratēģijas Eiropa 2020” pamatiniciatīva Resursu ziņā efektīva Eiropa” (1), kurā atgādināts, cik liela nozīme ir ūdenim kā vienam no pašiem būtiskākajiem dabas resursiem, bez kura nav iedomājama Eiropas un pasaules ekonomikas funkcionēšana un mūsu labklājība. Savukārt pamatiniciatīvā, kas izklāstīta Komisijas 2010. gada 6. oktobra paziņojumā “Stratēģijas “Eiropa 2020” pamatiniciatīva “Inovācijas savienība” ” (2), norādīts, ka ūdens kļūst par aizvien sāpīgāku sabiedrības problēmu un tāpēc ir viena no prioritārajām inovācijas jomām, lai Savienība varētu sasniegt ūdens rīcībpolitikas mērķus, tajā pašā laikā nodrošinot ūdenim labu ekoloģisko, ķīmisko un kvantitatīvo statusu, ilgtspējīgu ūdens izmantošanu un samazinot savu “ūdens pēdu”, uzlabojot nodrošinātību ar ūdeni un sekmējot Eiropas ūdenssaimniecības nozares izvirzīšanos vadībā pasaules mērogā.

               (3)

               Paredzams, ka nākamajos 20 gados pasaulē kopumā pieprasījums pēc ūdens aizvien vairāk pārsniegs pieejamos ūdens resursus. Ūdens pieprasījuma un piedāvājuma līdzsvara sarežģītajos meklējumos, prioritāšu noteikšanā, lai risinātu ūdens resursu pārmērīgas noslodzes un ūdens trūkuma problēmas, un ilglaicīgā ūdens ekosistēmu uzturēšanā ir vajadzīga saskaņota rīcība un spēcīga zinātniskā un tehniskā bāze, tajā pašā laikā pilnā mērā ņemot vērā vietējos ģeogrāfiskos, sociālekonomiskos un kultūras apstākļus. Tālab Eiropas Komisija 2012. gadam izstrādā konceptuālu plānu, kā aizsargāt Eiropas ūdeņus, kurā noteiks pasākumus, kas Eiropas Savienībā nodrošina kvalitatīvu ūdeni pietiekamā daudzumā visām leģitīmajām vajadzībām.

               (4)

               Pastāv risks, ka ievērojamā daļā Eiropas saldūdeņu līdz 2015. gadam neizdosies sasniegt labu ekoloģisko stāvokli, kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 23. oktobra Direktīvā 2000/60/EK, ar ko izveido sistēmu Kopienas rīcībai ūdens resursu politikas jomā (3). Risku izraisa vairāki atšķirīgi apstākļi un cēloņi, uz kuriem norādīts EVA 2010. gada ziņojumā par vides stāvokli. Ūdens piesārņojums vēl aizvien rada draudus sabiedrības veselībai, jo īpaši saistībā ar jaunu piesārņotāju iedarbību, ietekmi, kāda ir dažās Eiropas ūdenstilpēs sastopamiem ķīmisko vielu maisījumiem, un potenciālo risku, ko rada mikrobioloģiskais piesārņojums.

               (5)

               Paredzams, ka arī klimata pārmaiņas ietekmēs Eiropas ūdens ekosistēmas, kā rezultātā biežāk būs novērojams ūdens trūkums, mūs biežāk piemeklēs aizvien smagāki sausuma periodi, jo īpaši Vidusjūras valstīs, un lielā daļā Eiropas valstu aizvien lielāku apdraudējumu radīs plūdi.

               (6)

               Intensīva lauksaimniecība, kas nepieciešama, lai ražotu vairāk pārtikas un biomasas, var palielināt pieprasījumu pēc saldūdens apūdeņošanas vajadzībām, un tas vēl vairāk noslogotu ūdens rezerves. Bez kavēšanās ir jārod risinājumi ūdens taupīšanai, lai uzlabotu apūdeņošanas efektivitāti, samazinātu ūdens patēriņu un ilgtspējīgi apsaimniekotu un saglabātu ūdens nesējslāņus.

               (7)

               Augošā urbanizācija un apbūves izplešanās (te jāmin arī kuģošanas un enerģētikas infrastruktūra) izraisa hidromorfoloģiskas pārmaiņas, kas ietekmē virszemes un pazemes ūdenstilpes, dzīvotnes un citus bioloģiskās daudzveidības aspektus. Lieti noderētu vairāk integrēta pieeja plānošanai. Tai būtu jābalstās uz uzticamām monitoringa sistēmām un holistiskāku novērtējumu par zemes lietojuma izmaiņu ietekmi uz ekosistēmām.

               (8)

               Ūdens infrastruktūras stāvoklis Eiropā aizvien pasliktinās, kas skaidrojams ar novecošanu, rakšanas darbu nodarītajiem postījumiem, nepietiekamu apkopi vai pārslodzi. Ziņo, ka dažviet Eiropā ir lielas noplūdes no ūdensapgādes sistēmām – ūdens zudumi tīklā ir no 5 % līdz 40 %.

               (9)

               Eiropas ūdenssaimniecības nozarei ir liela ekonomiska nozīme: gada vidējā izaugsme ir 5 % un vidējais apgrozījums apmēram EUR 80 miljardi, kas ir aptuveni trešā daļa no pasaules ūdens tirgus. Stratēģiskāka sadarbība ūdens pētniecības un inovāciju jomā Eiropā var radīt zinātniskus un tehniskus jaunatklājumus, kuri varētu stiprināt Eiropas konkurētspēju starptautiskos tirgos, sekmēt pāreju uz ūdenstaupīgāku ekonomiku Eiropā un tādējādi palīdzēt sasniegt stratēģijas “Eiropa 2020” atjaunināto mērķi – viedāku, ilgtspējīgāku un iekļaujošāku ekonomiku.

               (10)

               Zinātnisko un tehnisko zināšanu bāzes nostiprināšanai Eiropā ir izšķirīga nozīme, lai risinātu ūdensapgādes problēmu sociālos, vides un ekonomiskos aspektus.

               (11)

               Lai gan Eiropā netrūkst izcilas pētniecības, paraugoties uz pašreizējo ūdens pētniecību Eiropā, paveras visnotaļ sarežģīta un sadrumstalota aina. Daudzi pētniecības tīkli un organizācijas, kas darbojas Eiropas, valsts un reģionālā mērogā, ūdens pētniecības stratēģiskos mērķus nosprauž relatīvā nošķirtībā, kas savukārt noved pie tā, ka pētniecības darbības pārklājas vai konkurē savā starpā, bieži vien nesasniedzot vajadzīgo kritisko masu.

               (12)

               Tā kā lielākā daļa Eiropas teritorijas ietilpst pārrobežu ūdensšķirtnēs, ir nepieciešama pārrobežu sadarbība, lai sasniegtu kritisko masu no zināšanu, darbību un institucionālās rīcībspējas viedokļa, kas vajadzīga, lai veicinātu Eiropas pētniecības potenciāla efektīvāku izmantošanu un sekmētu savstarpēji saderīgus pārrobežu risinājumus.

               (13)

               Kopīgas plānošanas ierosme “Ūdens problēmas mainīgā pasaulē” sekmētu pētniecības koordinēšanu šajā laukā un palīdzētu izveidot pilnībā funkcionējošu Eiropas Pētniecības telpu saldūdens sfērā, un tādējādi arī stiprinātu Eiropas vadošās pozīcijas un konkurētspēju šīs jomas pētniecībā un palīdzētu sasniegt Savienības ūdens rīcībpolitikas mērķus.

               (14)

               Konkurētspējas padome 2010. gada 26. maija sanāksmē (4) atzina, ka “Ūdens problēmas mainīgā pasaulē” ir viena no jomām, kurā kopīgai plānošanai būtu sevišķi liela pievienotā vērtība, lai mazinātu dalībvalstu pasākumu sadrumstalotību pētniecības jomā. Tāpēc Padome pieņēma secinājumus, kuros atzīts, ka ir jāuzsāk saldūdenim veltīta kopīgas plānošanas ierosme, un Komisija aicināta iesaistīties ierosmes sagatavošanā. Padome arī no jauna apliecināja, ka kopīgā plānošana ir dalībvalstu virzīts process, kurā Komisijai ir koordinatora loma.

               (15)

               Ūdens pētniecība ir joma, kas izcelta Savienības pētniecības pamatprogrammā, kurai savukārt ir liela stratēģiska nozīme Eiropas politikas veidošanas procesā, ņemot vērā ūdens problēmu globālo raksturu. Saskaņā ar kopīgās plānošanas ierosmi īstenotie pasākumi ir cieši jākoordinē ar Savienības 7. pētniecības pamatprogrammu un nākamajām Savienības programmām šajā jomā, it īpaši ar Pētniecības un inovāciju pamatprogrammu 2014.–2020. gadam “Apvārsnis 2020”.

               (16)

               Komisijas dienestu darba dokumentā ir iztirzāti pētniecības pasākumi valstu līmenī, un to analīze liecina, ka, lai kāpinātu pētniecības efektivitāti un iespaidu un izvairītos no dubulta darba, ir nepieciešama labāka koordinācija, proti, jāizveido kopīga stratēģiska programma.

               (17)

               Lai Komisija varētu ziņot Eiropas Parlamentam un Padomei par to, kā sokas visu kopīgas plānošanas ierosmju īstenošana, dalībvalstīm būs regulāri jāziņo Komisijai par šīs kopīgas plānošanas ierosmes virzību,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.

               1.

               Dalībvalstis tiek aicinātas izstrādāt kopīgu redzējumu par to, kā sadarbība un koordinācija pētniecībā Savienības līmenī var palīdzēt sasniegt mērķi: izveidot ilgtspējīgas ūdens sistēmas ilgtspējīgai ekonomikai Eiropā un aiz tās robežām un izmantot šāda kopīga redzējuma sniegtās priekšrocības.

               2.

               Dalībvalstis tiek aicinātas izstrādāt kopīgu stratēģiskas pētniecības darba programmu, kurā apzinātas un noteiktas saldūdens pētniecības vajadzības un mērķi vidējā termiņā un ilgtermiņā. Stratēģijā jāiekļauj īstenošanas plāns, kurā nospraustas prioritātes un termiņi, kā arī norādīti īstenošanai vajadzīgie pasākumi, instrumenti un resursi.

               3.

               Dalībvalstis tiek aicinātas stratēģiskās pētniecības programmā un īstenošanas plānā iekļaut šādus pasākumus:

                           a)

                           apzināt informāciju un dalīties informācijā par attiecīgajām valsts programmām, pētniecības darbībām un Savienības koordinētām pētniecības programmām;

                           b)

                           nostiprināt kopīgās perspektivēšanas darbības un tehnoloģiju novērtēšanas iespējas;

                           c)

                           apmainīties ar informāciju, resursiem, paraugpraksi, metodiku un vadlīnijām;

                           d)

                           apzināt jomas, pētījumus vai izmēģinājuma projektus, kam par labu nāktu koordinēšana, kopīgi uzaicinājumi iesniegt priekšlikumus vai resursu (tostarp finansiālo) sakopošana;

                           e)

                           noteikt kārtību, kā kopīgi veicami pētījumi d) punktā minētajās jomās;

                           f)

                           nodrošināt koordināciju un sinerģijas radīšanu ar pašreizējām pētniecības un inovācijas programmām Savienībā, piemēram, pētniecības pamatprogrammu, un citām saistītām kopīgas plānošanas ierosmēm, jo īpaši tādām kā “Apvienot zināšanas par klimatu Eiropai”, “Pilsētu Eiropa – globālas pilsētproblēmas, kopīgi risinājumi Eiropā” un “Veselīgas un produktīvas jūras un okeāni”;

                           g)

                           vajadzības gadījumā kopīgi izmantot esošo pētniecības infrastruktūru vai izveidot jaunus instrumentus, piemēram, koordinētas datu bankas, vai modeļus ar ūdeni saistītu procesu izpētei;

                           h)

                           rosināt ciešāku sadarbību starp publisko un privāto sektoru, kā arī atklāto inovāciju starp dažādām pētniecības darbībām un uzņēmējdarbības nozarēm saistībā ar ūdeni;

                           i)

                           eksportēt un publiskot zināšanas, inovācijas un starpdisciplināras metodiskas pieejas, jo īpaši saistībā ar būtiskiem rezultātiem no politikas veidošanas viedokļa;

                           j)

                           nodrošināt valstu un Savienības mēroga politikas veidošanai vajadzīgo zinātnisko un tehnisko informāciju;

                           k)

                           veidot tīklus starp centriem, kas nodarbojas ar ūdens pētniecību.

               4.

               Dalībvalstis tiek aicinātas uzturēt efektīvu kopīgas pārvaldības struktūru ūdens pētniecības jomā; kurai ir pilnvaras noteikt sadarbības un koordinācijas kopīgus nosacījumus, noteikumus un procedūras un uzraudzīt stratēģiskās pētniecības programmas īstenošanu.

               5.

               Dalībvalstis tiek aicinātas kopīgi īstenot stratēģiskās pētniecības programmu, izmantojot savas valsts pētniecības programmas saskaņā ar kopīgajai plānošanai brīvprātīgi piemērojamo nostādņu pamatnosacījumiem, ko izstrādājusi Padomes Augsta līmeņa kopīgas plānošanas grupa.

               6.

               Dalībvalstis tiek aicinātas sadarboties ar Komisiju nolūkā izvērtēt iespējamās Komisijas iniciatīvas, lai palīdzētu dalībvalstīm izstrādāt un īstenot stratēģiskās pētniecības programmu un koordinēt kopīgo programmu ar citām Savienības ierosmēm šajā jomā.

               7.

               Dalībvalstis tiek aicinātas cieši sadarboties ar Stratēģisko forumu starptautiskajai sadarbībai ZT jomā (SFIC), lai izstrādātu un īstenotu stratēģiskās pētniecības programmas iespējamos starptautiskos aspektus un nodrošinātu saskanību ar SFIC iniciatīvām sadarbībā ar un attiecībā uz trešām valstīm.

               8.

               Dalībvalstis tiek aicinātas regulāri ziņot Komisijai par šīs kopīgās plānošanas ierosmes virzību, proti, iesniegt ikgadējus progresa ziņojumus.

      Briselē, 2011. gada 27. oktobrī

            Komisijas vārdā –

            Komisijas locekle

         Máire GEOGHEGAN-QUINN

      (1)  COM(2011) 21 galīgā redakcija.

      (2)  COM(2010) 546 galīgā redakcija.

      (3)  OV L 327, 22.12.2000., 1. lpp.

      (4)  Padomes secinājumi 10246/10, http://register.consilium.europa.eu/pdf/en/10/st10/st10246.en10.pdf


title: Padomes Ieteikums (2017. gada 21. februāris) attiecībā uz Komisijas atbrīvošanu no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (devītais EAF) darbību īstenošanu 2015. finanšu gadā

text:
               23.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 58/2

         PADOMES IETEIKUMS
   (2017. gada 21. februāris)
   attiecībā uz Komisijas atbrīvošanu no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (devītais EAF) darbību īstenošanu 2015. finanšu gadā
   (2017/C 58/02)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Partnerattiecību nolīgumu starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu grupas locekļiem, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses, kas parakstīts Kotonū 2000. gada 23. jūnijā (1) un grozīts ar Luksemburgā 2005. gada 25. jūnijā parakstīto nolīgumu (2),
   ņemot vērā Iekšējo nolīgumu starp dalībvalstu valdību pārstāvjiem, tiekoties Padomes sanāksmē, par Kopienas atbalsta finansēšanu un administrēšanu saskaņā ar Finanšu protokolu pie Partnerattiecību nolīguma starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstīm un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, kas parakstīts Kotonū (Beninā) 2000. gada 23. jūnijā, un finansiālas palīdzības piešķiršanu aizjūras zemēm un teritorijām, kam piemēro EK līguma Ceturto daļu (3) (“Iekšējais nolīgums”), ar ko izveido, cita starpā, devīto Eiropas Attīstības fondu (devītais EAF), un jo īpaši tā 32. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Finanšu regulu (2003. gada 27. marts), ko piemēro 9. Eiropas Attīstības fondam (4), un jo īpaši tās 96. līdz 103. pantu,
   izskatījusi ieņēmumu un izdevumu pārskatu un bilanci saistībā ar devītā EAF darbībām laikposmā līdz 2015. gada 31. decembrim un Revīzijas palātas Gada pārskatu par darbībām, ko finansē no 8., 9., 10. un 11. Eiropas Attīstības fonda (EAF), attiecībā uz 2015. finanšu gadu kopā ar minētajā gada pārskatā iekļautajām Komisijas atbildēm (5),
   tā kā:

               (1)

               Ievērojot Iekšējā nolīguma 32. panta 3. punktu, Eiropas Parlaments pēc Padomes ieteikuma atbrīvo Komisiju no atbildības par devītā EAF finanšu pārvaldību.

               (2)

               Devītā EAF darbības 2015. finanšu gadā Komisija ir kopumā īstenojusi apmierinoši,

         AR ŠO IESAKA Eiropas Parlamentam atbrīvot Komisiju no atbildības par devītā EAF darbību īstenošanu 2015. finanšu gadā.

      Briselē, 2017. gada 21. februārī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         E. SCICLUNA

      (1)  OV L 317, 15.12.2000., 3. lpp.

      (2)  OV L 209, 11.8.2005., 27. lpp.

      (3)  OV L 317, 15.12.2000., 355. lpp.

      (4)  OV L 83, 1.4.2003., 1. lpp.

      (5)  OV C 375, 13.10.2016., 287. lpp.


title: Padomes Ieteikums ( 2011. gada 12. jūlijs ) par Polijas 2011. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par atjaunināto Polijas konverģences programmu 2011.–2014. gadam

text:
               23.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/5

         PADOMES IETEIKUMS
   (2011. gada 12. jūlijs)
   par Polijas 2011. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par atjaunināto Polijas konverģences programmu 2011.–2014. gadam
   2011/C 217/02
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 9. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   pēc apspriešanās ar Ekonomikas un finanšu komiteju,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam uzsākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kurai par pamatu ņemta ciešāka ekonomikas politikas koordinācija un kura pievērsīs uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), bet 2010. gada 21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (2), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Komisija 2011. gada 12. janvārī pieņēma pirmo Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot jaunu ekonomiskās pārvaldības ciklu ES un pirmo Eiropas ex-ante un integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas balstās uz stratēģiju “Eiropa 2020”.

               (4)

               Eiropadome 2011. gada 25. martā apstiprināja fiskālās konsolidācijas un strukturālu reformu prioritātes (saskaņā ar Padomes 2011. gada 15. februāra un 7. marta secinājumiem un atbilstīgi Komisijas Gada izaugsmes pētījumam). Tā uzsvēra, ka prioritāte jāpiešķir stabilam budžetam un fiskālās stabilitātes atjaunošanai, bezdarba samazināšanai, izmantojot darbaspēka tirgus reformas, un jauniem centieniem, lai stiprinātu izaugsmi. Tā aicināja dalībvalstis šīs prioritātes izvērst konkrētos pasākumos, ko paredzēts iekļaut to stabilitātes vai konverģences programmā un valsts reformu programmās.

               (5)

               Eiropadome 2011. gada 25. martā uzaicināja dalībvalstis, kuras piedalās paktā “Euro plus”, savlaicīgi nākt klajā ar savām saistībām, lai tās varētu iekļaut to stabilitātes vai konverģences programmās un valstu reformu programmās.

               (6)

               Polija 2011. gada 27. aprīlī iesniedza savu 2011. gada konverģences programmas atjauninājumu, kas attiecas uz laikposmu no 2011. līdz 2014. gadam, un 2011. gada 29. aprīlī – 2011. gada valsts reformu programmu. Abas programmas izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (7)

               Pasaules finanšu krīzes rezultātā Polijā samazinājās ekonomiskā aktivitāte, reālā IKP pieauguma tempiem 2009. gadā sarūkot līdz 1,6 %, bet lejupslīde tomēr nesākās. Reālā IKP pieaugums 2010. gadā atgriezās 3,8 % līmenī, jo liels ārējais pieprasījums veicināja ražošanu un mainīja krājumu uzskaites ciklu, savukārt noturīgs darba tirgus veicināja privāto patēriņu. Lai gan nodarbinātība palielinājās, bezdarba līmenis no 7,1 % 2008. gadā pieauga līdz 9,6 % 2010. gadā. Krīze radīja smagus zaudējumus valsts finansēm. Vispārējais valsts budžeta deficīts no 3,7 % 2008. gadā palielinājās līdz 7,3 % 2009. gadā. Lai gan tika veikti daži konsolidācijas pasākumi, 2010. gadā tas sasniedza 7,9 % no IKP. Parāda attiecība pret IKP palielinājās no 50,9 % 2009. gadā līdz 55,1 % (3) 2010. gadā, tomēr nesasniedzot Līgumā noteikto 60 % robežu un Polijas Konstitūcijā noteiktos parāda griestus.

               (8)

               Pamatojoties uz atjauninātās konverģences programmas izvērtējumu saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka makroekonomiskais scenārijs, kas balstīts uz budžeta prognozēm, ir ticams, tomēr tam pamatā ir mazliet par daudz labvēlīgi pieņēmumi par pieaugumu 2012. gadā. Konverģences programmā paredzēts līdz 2012. gadam (termiņš, kuru noteikusi Padome) samazināt deficītu līdz līmenim, kas nesasniedz 3 % no IKP atsauces vērtības. Laikposmā no 2010. līdz 2012. gadam fiskālie pasākumi vidēji gadā pilnībā atbilst 1,25 % no IKP, ko Padome ieteica 2009. gada 7. jūlijā saskaņā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru (EDP). Konverģences programmas darbības laikā nav paredzēts sasniegt vidēja termiņa mērķi (VTM). Pensiju reformas grozījumi – budžeta strukturālā deficīta samazināšana par 0,7 % no IKP 2011. gadā un vēl par 0,5 % 2012. gadā – pamatā esošo budžeta situāciju būtiski neuzlabo, jo uzlabojumam budžeta sākotnējā stāvoklī pievienojas ilgtermiņa saistību pieaugums. Ir palielinājies risks, ka varētu netikt sasniegti budžeta mērķi. Konkrēti, optimistisko pieņēmumu dēļ attiecībā uz nodokļu bāzes elastīgumu tiešo nodokļu ieņēmumi varētu izrādīties mazāki, nekā prognozēts; novirzes konsolidācijas jomā var radīt tas, ka programmas prognozes saistībā ar sociālajām iemaksām ir balstītas uz labvēlīgiem nodarbinātības un algu pieauguma scenārijiem, kā arī iespējamā īstenošanas kavēšanās un izmaiņas deficīta samazināšanas pasākumos, ko arī valdība nevar tieši kontrolēt.

               (9)

               Polijas valdība apņēmās līdz 2012. gadam samazināt vispārējās valdības budžeta deficītu līdz līmenim, kas nesasniedz 3 % no IKP, kā bija ieteikusi Padome, un ilgtermiņā nodrošināt valsts finanšu stabilitāti. Šai nolūkā 2011. gadā tā saka īstenot plānu, lai ilgtspējīgi konsolidētu valsts finanses, veicot pasākumus, kuri ietekmē gan ieņēmumus, gan izdevumus, tostarp būtiski samazinot valsts ieguldījumu izdevumus. Valdība 2011. gada 5. maijā pieņēma 2012. gada budžeta projektu. Tajā paredzēts vēl vairāk samazināt deficītu. Papildus 2012. gada budžetā paredzētajiem var nākties īstenot vēl citus pasākumus, lai ievērotu termiņu un 2012. gadā novērstu pārmērīgo deficītu. Tomēr izaugsmi veicinošu izdevumu turpmāka samazināšana radītu risku, ka tiks negatīvi ietekmēta potenciālā izaugsme nākotnē.

               (10)

               Polija gadu gaitā ir nostiprinājusi savu fiskālo sistēmu. Tomēr šķiet, ka pašreizējie fiskālie noteikumi un vidēja termiņa programmu veidošanas procedūras nenodrošina budžeta procesa pietiekamu pārredzamību, stimulus koordinācijas veikšanai starp dažādiem valdības līmeņiem un pietiekamu elastību makroekonomisko triecienu un nelīdzsvarotības novēršanai, lai vidējā termiņā līdz ilgtermiņā nodrošinātu valsts finanšu ilgtspēju. Fiskālie noteikumi būtu jābalsta arī uz pietiekami vispārīgām budžeta kopsummām, un tiem vajadzētu būt saskaņotiem ar Eiropas nacionālo un reģionālo kontu sistēmu (ESA95). Saskaņā ar Komisijas jaunāko izvērtējumu, riski attiecībā uz valsts finanšu ilgtspēju, ir vērtējami kā vidēji.

               (11)

               Lai gan valdība atcēla īpašās priekšlaicīgas pensionēšanās tiesības lielākajai daļai šo priekšrocību saņēmēju, ir saglabāti īpašie priekšlaicīgas pensionēšanās noteikumi uniformēto dienestu personālam un ogļračiem, un sievietēm likumā noteiktais faktiskais pensionēšanās vecums ir mazāks nekā vīriešiem. Tāpēc faktiskais pensionēšanās vecums joprojām ir neliels. Turklāt ievērojami subsidētais lauksaimnieku sociālā nodrošinājuma fonds (KRUS) praktiski nestimulē lauksaimniekus pārkārtoties uz produktīvākām nozarēm, ko ietekmē arī izglītība, infrastruktūra un mobilitātes problēmas, un tas kavē ekonomikas pārstrukturēšanu un ražīguma pieaugumu.

               (12)

               Izglītības un mācību sistēma nav pilnībā pielāgota tirgus vajadzībām. Lai gan augstākās izglītības apgūšana ir krasi palielinājusies, nodarbinātību ietekmē profesionālo iemaņu neatbilstība darbavietu piedāvājumam. Augstākās izglītības sistēma nav atbilstīgi saistīta ar uzņēmējdarbības un nodarbinātības vidi. Joprojām ļoti neliela ir to pieaugušo iedzīvotāju proporcionālā daļa (īpaši gados vecāki un nekvalificēti darba ņēmēji), kuri iegūst izglītību un arodizglītību.

               (13)

               Neraugoties uz neseno pieaugumu, valsts izdevumi pētniecībai un izstrādei (R&D) Polijā ir nelieli, arī privātie izdevumi R&D ir vieni no zemākajiem ES, un pēdējos gados tie ir turpinājuši samazināties. Tas var kļūt par ievērojamu šķērsli ekonomikas vidēja termiņa un ilgtermiņa izaugsmei. R&D sistēma nav pilnībā integrēta, jo universitātes, pētniecības institūti un ražošana ir vāji saistīti savā starpā.

               (14)

               Sieviešu nelielā iesaistīšanās darba tirgū daļēji ir saistīta ar nepietiekamām bērnu un apgādājamo aprūpes iespējām. Polija ievērojami atpaliek no ES vidējiem rādītajiem formālās aprūpes sistēmu ziņā bērniem līdz trīs gadu vecumam. Vienlīdz zems ir vecāku bērnu uzņemšanas līmenis, lai gan pēdējos gados tas ir pieaudzis. Daudzos gadījumos jaunie vecāki var piedalīties darba tirgū vienīgi tad, ja bērnu aprūpi nodrošina viņu radinieki. Turklāt aprūpes pakalpojumu nepietiekamais līmenis samazina darbaspēka potenciālu, ko var nodrošināt vecāka gadagājuma sievietes, īpaši tāpēc, ka tās pamet darbu vai priekšlaicīgi pensionējas, lai rūpētos par saviem mazbērniem vai citiem apgādājamiem.

               (15)

               Nepietiekami attīstītā tīkla infrastruktūra ir šķērslis uzņēmējdarbībai un ārvalstu ieguldījumiem, un slikti attīstītā transporta infrastruktūra palielina reģionu atšķirības. Enerģētikas infrastruktūra strauji noveco un ir sasniegusi savu iespēju robežu. Turklāt tai ir vajadzīgi ievērojami pielāgojumi, lai izpildītu prasības, kas saistītas ar klimata pārmaiņu mazināšanas politiku. Lai gan Polijas dzelzceļa sistēma ir trešā lielākā Eiropā, tā nevar pienācīgi atbalstīt saimnieciskās darbības paplašināšanos, jo infrastruktūra un ritošais sastāvs ir novecojuši.

               (16)

               Polijā ir zema uzņēmējdarbības vides kvalitāte un valsts pārvaldes efektivitāte. Salīdzinājumā ar citam valstīm Polijā ir īpašas problēmas nodokļu maksāšanas jomā, saistībā ar uzņēmējdarbības uzsākšanu un izbeigšanu, līgumu izpildi un īpašuma reģistrāciju. Uzņēmumu darbību kavē ilgstošas licencēšanas un atļauju izsniegšanas procedūras. Attiecībā uz juridiskām darbībām, piemēram, līgumu izpildi un celtniecības atļauju saņemšanu, attiecīgo procedūru skaits ir diezgan liels, un kopējais process ir pārāk garš.

               (17)

               Polija ir uzņēmusies vairākas saistības saskaņā ar paktu “Euro plus”. Fiskālajā jomā Polija apņemas ievērot pašreizējos aizdevuma un izdevumu pagaidu noteikumus, ieviest jaunus noteikumus, kuri ierobežo pašvaldību deficīta līmeni, un ieviest pastāvīgus noteikumus attiecībā uz izdevumiem. Lai pastiprinātu finansiālo stabilitāti, tiek veikti pasākumi, kuru mērķis ir efektīvāks banku nozares regulējums un uzraudzība. Pasākumi nodarbinātības jomā ir vērsti uz sieviešu, kā arī vecāka gadagājuma darba ņēmēju, dalību darba tirgū un reformām, kuru mērķis ir nostiprināt saites starp uzņēmējdarbību un izglītību. Konkurētspējas vairošanas pasākumi ir orientēti uz izglītības un zinātnes nozari, transporta un platjoslas infrastruktūras attīstību un pasākumiem uzņēmējdarbības vides uzlabošanai. Šīs saistības attiecas uz četrām pakta jomām un lielā mērā atspoguļo jautājumus, kas ietverti konverģences un valstu reformu programmās. Vairākiem svarīgiem politikas uzdevumiem jāpievērš lielāka uzmanība (piemēram, vecāka gadagājuma darba ņēmēju iesaistīšana darba tirgū), vai arī tie ir tikai pieminēti (piemēram, uzņēmējdarbības pārvaldības uzlabošana). Ieteikumos tika novērtētas un ņemtas vērā pakta “Euro plus” saistības.

               (18)

               Komisija ir izvērtējusi konverģences programmu un valsts reformu programmu, tostarp pakta “Euro plus” saistības. Tā ir ņēmusi vērā ne tikai minēto programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Polijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina ES vispārējā ekonomiskā pārvaldība, kas panākams, turpmākajos valstu lēmumos sniedzot ES līmeņa norādes. Komisija uzskata, ka saistībās ir ietverts vērienīgs valsts finanšu konsolidācijas plāns, un mudina valdību sākt īstenošanu, kā arī vajadzības gadījumā veikt papildu pasākumus, lai līdz 2012. gadam samazinātu vispārējās valdības budžeta deficītu līdz līmenim, kas nesasniedz 3 % no IKP. Balstoties uz iepriekšējos desmit gados gūtajiem panākumiem, būtu jāveic pasākumi, lai vēl vairāk palielinātu nodarbinātību – galvenokārt īstenojot pensiju un izglītības sistēmu reformas un uzlabojot bērnu un apgādājamo aprūpes pakalpojumus. Turklāt būtu jāturpina palielināt ārpuscenu konkurētspēju, uzlabojot R&D sistēmu un uzņēmējdarbības vidi un veicinot ieguldījumus infrastruktūrā.

               (19)

               Ņemot vērā šo novērtējumu, kā arī Padomes Ieteikumu (2009. gada 7. jūlijs) saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 126. panta 7. punktu, Padome ir izskatījusi Polijas konverģences programmas 2011. gada atjauninājumu, un tās atzinums (4) ir jo īpaši atspoguļots turpmāk sniegto ieteikumu 1. un 2. punktā. Ņemot vērā Eiropadomes 2011. gada 25. marta secinājumus, Padome ir izskatījusi Polijas valsts reformu programmu,

         AR ŠO IESAKA Polijai laikposmā no 2011. līdz 2012. gadam rīkoties šādi.

               1.

               Īstenot pasākumus, kuri paziņoti Likumā par 2012. gada budžetu un vajadzības gadījumā papildus veikt pastāvīgus pasākumus, lai līdz 2012. gadam samazinātu vispārējās valdības budžeta deficītu līdz līmenim, kas nesasniedz 3 % no IKP, atbilstīgi Padomes ieteikumiem saskaņā ar EDP. Nodrošinot pienācīgu progresu vidēja termiņa mērķa sasniegšanā, vienlaikus pēc iespējas minimāli samazināt izdevumus, kuri veicina izaugsmi.

               2.

               Īstenot tiesību aktus ar mērķi līdz 2013. gadam ieviest pastāvīgus noteikumus par izdevumiem. Šie noteikumi būtu jābalsta uz pietiekami vispārīgām budžeta kopsummām, un tiem ir jābūt saskaņā ar Eiropas kontu sistēmu. Turklāt veikt pasākumus, lai vidējā termiņā nostiprinātu mehānismus koordinācijai starp dažādiem valdības līmeņiem, kā arī ikgadējo budžeta sagatavošanas procesu koordinācijai.

               3.

               Kā plānots, palielināt likumā noteikto pensionēšanās vecumu uniformēto dienestu personālam, turpināt pasākumus, lai palielinātu faktisko pensionēšanās vecumu, piemēram, piesaistīt to paredzamajam dzīves ilgumam. Sagatavot grafiku, lai turpinātu uzlabot noteikumus par lauksaimnieku iemaksām sociālā nodrošinājuma fondā (KRUS), nolūkā atspoguļot individuālos ienākumus.

               4.

               Īstenot ierosināto mūžizglītības stratēģiju, nostiprināt mācekļu praksi un īpašās arodizglītības un mācību programmas gados vecākiem un nekvalificētiem darba ņēmējiem. Nostiprināt saites starp zinātni un ražošanu, īstenojot programmu “Mēs balstāmies uz zināšanām” (“Budujemy na Wiedzy”). Īstenot un īstenot augstākās izglītības reformu programmu “Partnerība zināšanu veicināšanai” (“Partnerstwo dla Wiedzy”), lai labāk saskaņotu izglītības sniegšanu ar tirgus vajadzībām.

               5.

               Palielināt sieviešu iesaistīšanos darba tirgū, veicot pasākumus, lai nodrošinātu stabilu finansējumu pirmsskolas vecuma bērnu aprūpes sistēmai un palielinātu bērnu līdz trīs gadu vecumam uzņemšanas līmeni.

               6.

               Veikt pasākumus, lai uzlabotu stimulus ieguldījumiem enerģijas ražošanas jaudu palielināšanā, lai veicinātu zemu oglekļa emisiju tehnoloģijas un turpinātu attīstīt pārrobežu elektrotīkla starpsavienojumus; izstrādāt daudzgadu plānu ieguldījumiem dzelzceļa infrastruktūrā un īstenot dzelzceļa transporta ģenerālplānu.

               7.

               Veikt pasākumus, lai vienkāršotu juridiskās procedūras, kas saistītas ar līgumu izpildi; pārskatīt tiesību aktus par celtniecību un zonējumu, lai racionalizētu pārsūdzības procedūras un paātrinātu administratīvās procedūras.

      Briselē, 2011. gada 12. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Saglabātas 2011. gadam ar Padomes Lēmumu 2011/308/ES (2011. gada 19. maijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (OV L 138, 26.5.2011., 56. lpp.).

      (3)  Skaitlis norādīts saskaņā ar Komisijas dienestu AMECO datubāzi. Saskaņā ar Finanšu ministrijas 2011. gada 30. maija paziņojumu parāda attiecība pret IKP 2010. gada 31. decembrī bija 54,9 %.

      (4)  Paredzēts 9. panta 3. punktā Regulā (EK) Nr. 1466/97.