               8.2.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 67/150

      P9_TA(2021)0278
      ANO Ģenerālās asamblejas 75. un 76. sesija
      Eiropas Parlamenta 2021. gada 9. jūnija ieteikums Padomei attiecībā uz Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālās asamblejas 75. un 76. sesiju (2020/2128(INI))
      (2022/C 67/20)

         Eiropas Parlaments,

                  —

                  ņemot vērā ANO Statūtus,

                  —

                  ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību (LES) un jo īpaši tā 21., 34. un 36. pantu,

                  —

                  ņemot vērā Vispārējo cilvēktiesību deklarāciju, jo īpaši tās preambulu un 18. pantu, un ANO cilvēktiesību konvencijas un tām pievienotos fakultatīvos protokolus,

                  —

                  ņemot vērā 2018. gada 5. jūlija ieteikumu Padomei par Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālās asamblejas 73. sesiju (1),

                  —

                  ņemot vērā ANO Ģenerālās asamblejas 2011. gada 3. maija rezolūciju par Eiropas Savienības līdzdalību ANO darbā, ar kuru ES ir piešķirtas tiesības uzstāties ANO Ģenerālajā asamblejā, mutiski izklāstīt priekšlikumus un grozījumus, kas pēc kādas dalībvalsts pieprasījuma var tikt nodoti balsojumam, un izmantot tiesības atbildēt,

                  —

                  ņemot vērā Padomes 2019. gada 17. jūnija secinājumus par ES rīcību, ar kuru stiprina uz noteikumiem balstītu multilaterālismu,

                  —

                  ņemot vērā Padomes 2020. gada 13. jūlija secinājumus par ES prioritātēm Apvienoto Nāciju Organizācijā un Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālās asamblejas 75. sesijā (2020. gada septembris – 2021. gada septembris),

                  —

                  ņemot vērā Eiropadomes priekšsēdētāja Charles Michel runu par tematu “Spēcīgāka un autonomāka Eiropas Savienība kā taisnīgākas pasaules dzinējspēks”, ar ko viņš 2020. gada 25. septembrī uzstājās ANO Ģenerālajā asamblejā,

                  —

                  ņemot vērā 2020. gada 22. septembrī publicēto Komisijas priekšsēdētājas vietnieka / Savienības Augstā pārstāvja ārlietās un drošības politikas jautājumos viedokļa rakstu “ES solidarizējas ar ANO”,

                  —

                  ņemot vērā ANO Ģenerālās asamblejas 2020. gada 16. septembrī pieņemto deklarāciju par Apvienoto Nāciju Organizācijas 75. gadadienas atzīmēšanu,

                  —

                  ņemot vērā 2016. gada jūnija globālo stratēģiju attiecībā uz Eiropas Savienības ārpolitiku un drošības politiku,

                  —

                  ņemot vērā 2020. gada 15. janvāra rezolūciju par gada ziņojumu par kopējās ārpolitikas un drošības politikas īstenošanu (2),

                  —

                  ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas Ilgtspējīgas attīstības programmu 2030. gadam un ilgtspējīgas attīstības mērķus (IAM),

                  —

                  ņemot vērā 1995. gada septembrī Pekinā rīkoto ceturto Pasaules Sieviešu konferenci, Pekinā pieņemto deklarāciju un rīcības platformu par pilnvērtīgu iespēju nodrošināšanu sievietēm, kā arī ar tām saistītos turpmākos noslēguma dokumentus, ko attiecīgi 2000. gada 9. jūnijā, 2005. gada 11. martā, 2010. gada 2. martā un 2015. gada 9. martā pieņēma ANO īpašajās sesijās: “Pekina + 5”, “Pekina + 10”, “Pekina + 15” un “Pekina + 20”, par jaunu rīcību un iniciatīvām, ar kurām īsteno Pekinas deklarācijas un rīcības platformu,

                  —

                  ņemot vērā rezolūciju par globālo paktu par drošu, sakārtotu un likumīgu migrāciju, ko ANO Ģenerālā asambleja apstiprināja 2018. gada 19. decembrī,

                  —

                  ņemot vērā Starptautiskās Krimināltiesas 1998. gada 17. jūlija Romas statūtus,

                  —

                  ņemot vērā to, ka ir pagājuši 20. gadi, kopš ANO Drošības padome 2000. gada 31. oktobrī pieņēma ANO rezolūciju Nr. 1325 (2000. gads) par sieviešu lielo nozīmi konfliktu nepieļaušanā un noregulējumā, miera sarunās, miera iedibināšanā, miera uzturēšanā, humanitārajā reaģēšanā un pēckonfliktu jauncelsmē,

                  —

                  ņemot vērā ES rīcības plānu par sievietēm, mieru un drošību (SMD) 2019.–2024. gadam un uzsverot, cik svarīgi ir pilnībā īstenot SMD programmu kā šķērsgriezuma aspektu visos miera un drošības jautājumos,

                  —

                  ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas neatkarīgā eksperta ziņojumus par aizsardzību pret vardarbību un diskrimināciju seksuālās orientācijas un dzimumidentitātes dēļ,

                  —

                  ņemot vērā ANO Drošības padomes rezolūciju Nr. 2532 (2020. gads) par karadarbības pārtraukšanu koronavīrusa saslimšanas (Covid-19) pandēmijas laikā un atbalstot ANO ģenerālsekretāra Antonio Guterres aicinājumu visā pasaulē izsludināt pamieru,

                  —

                  ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas globālo terorisma apkarošanas stratēģiju, kuru Ģenerālā asambleja pieņēma 2006. gada septembrī un kura drīz tiks atjaunināta septīto reizi,

                  —

                  ņemot vērā Ieroču tirdzniecības līgumu (ITL);

                  —

                  ņemot vērā 2018. gada 12. septembra rezolūciju par autonomo ieroču sistēmām (3),

                  —

                  ņemot vērā 2016. gada 7. jūnija rezolūciju par miera atbalsta operācijām — ES sadarbība ar ANO un Āfrikas Savienību (4),

                  —

                  ņemot vērā Reglamenta 118. pantu,

                  —

                  ņemot vērā Ārlietu komitejas ziņojumu (A9-0173/2021),

                  A.

                  tā kā Apvienoto Nāciju Organizācija šogad atzīmē savu 75. gadadienu; tā kā ANO ir sevi apliecinājusi kā būtisku universālu forumu, kurā tiek veidota starptautiski vienprātīga nostāja miera un drošības, ilgtspējīgas attīstības un cilvēktiesību un starptautisko tiesību ievērošanas jautājumos; tā kā tā ir uzskatāma arī par galveno atbalsta sniedzēju nestabilām valstīm un neaizsargātām kopienām valstu veidošanā un konfliktu risināšanā; tā kā pieaugošais politiskais saspīlējums jauc ANO darba kārtību; tā kā dažas valstis, kas cenšas panākt vienpusēju lēmumu pieņemšanu, ANO sasniegumus un neatsveramo lomu bieži vien vērā neņem; tā kā no ES un tās dalībvalstu viedokļa ir svarīgi nodrošināt, lai ANO arī turpmāk būtu efektīvs un lietderīgs forums, kurš kalpo starptautiskās sabiedrības interesēm, un lai tā turpinātu būt sekmīga pašreizējo un turpmāko globālo problēmu risināšanā un tā kā to var izdarīt tikai ANO Ģenerālās asamblejas un ANO Drošības padomes rezolūciju īstenošanas un ar multilaterālo risinājumu piemērošanas ceļā; tā kā ANO trīs pīlāri, proti, i) miers un drošība, ii) attīstība, cilvēktiesības un iii) tiesiskums, ir nešķirami un cits citu papildina; tā kā demokrātija, cilvēktiesības un tiesiskums dažādos pasaules reģionos tiek aizvien vairāk apdraudēti un tā kā daudzās ANO dalībvalstīs pilsoniskās sabiedrības darbības iespējas samazinās; tā kā cilvēktiesību aizstāvji sava likumīgā darba dēļ visā pasaulē saskaras ar aizvien lielākiem draudiem, turklāt, ir jāņem vērā, ka Covid-19 ierobežojumi un pārvietošanās ierobežojumi ir samazinājuši cilvēktiesību pārkāpumu uzrādīšanas un uzraudzības intensitāti; tā kā valstīm ir pienākums rīkoties, lai nodrošinātu, ka visām personām, vietējām kopienām un iedzīvotāju grupām ir tiesības pilnībā izmantot savas cilvēktiesības saskaņā ar ANO pamatmērķiem un orientējošiem principiem, kas ir noteikti tās 1945. gada dibināšanas statūtos un ANO Vispārējā cilvēktiesību deklarācijā; tā kā miera un drošības, ilgtspējīgas attīstības un cilvēktiesību ievērošanas nodrošināšana un veicināšana ir daži no ANO pamatprincipiem; tā kā nesenajos ANO ziņojumos ir norādīts, ka vairākas ANO dalībvalstis sistemātiski pārkāpj un noplicina cilvēktiesības; tā kā ANO sākotnējo mērķi — miera uzturēšanu — nepārtraukti apdraud sarežģītas krīzes;

                  B.

                  tā kā Covid-19 pandēmija ir pierādījusi, ka visā starptautiskajā sabiedrībā ir steidzami nepieciešama pretošanās spēju veidošana un ciešs multilaterāls dialogs un sadarbība, īpaši attiecībā uz piekļuvi sabiedriskajiem labumiem; tā kā Pasaules Veselības organizācijas (PVO) loma zināšanas un godprātība ir sevišķi nozīmīgas tieši tagad, kad globālā mērogā ir jāīsteno koordinācija un centieni apkarot Covid-19 pandēmiju; tā kā PVO ir jāturpina uzlabot tās spējas pārvaldīt pašreizējo pandēmiju un nākotnē gaidāmos pandēmijas riskus; tā kā par atveseļošanas un rīcības galvenajiem ceļvežiem ir uzskatāmi Programma 2030. gadam un IAM, kurus starptautiskā sabiedrība jau ir apstiprinājusi; tā kā, ja pasaules līmenī netiks īstenota ātra, nozīmīga un būtiska politikas rīcība, Covid-19, visticamāk, tikai paātrinās negatīvās tendences, tostarp demokrātijas, tiesiskuma un cilvēktiesību, jo īpaši sieviešu un bērnu tiesību un dzimumu līdztiesības, apdraudējumu; tā kā parlamentārā kontrole pār valdības lēmumiem ir svarīga arī tādēļ, lai nodrošinātu pilsoņu pamattiesību un pamatbrīvību stingru ievērošanu; tā kā ES un ANO sadarbībai šo tendenču apkarošanā ir izšķiroša nozīme; tā kā pandēmija ir dienas gaismā izcēlusi to, ka vispārējas veselības veicināšana ir ne vien morāls pienākums, bet arī ekonomiskās labklājības, sociālās labklājības un attīstības priekšnoteikums, kā arī ir neatsverama no pilnvērtīgu iespēju radīšanas visām personām viedokļa, jo īpaši attiecībā uz visneaizsargātākajām personām; tā kā pandēmija ir likusi saprast arī to, cik svarīgi ir pasaules līmenī vairāk un labāk ieguldīt kritiski svarīgu vajadzību apmierināšanā veselības jomā;

                  C.

                  tā kā PVO, būdama ANO izpildiestāde, kas Apvienoto Nāciju sistēmā koordinē veselības aizsardzības pasākumus, ir uzskatāma par vadošo pasaules veselības jautājumus pārzinošo institūciju; tā kā PVO 21. gadsimta veselības un attīstības programmas 6 galvenajos punktos ir paredzēts lietpratīgi izmantot pētniecības, informācijas un pierādījumu priekšrocības, kā arī stiprināt alianses, īstenojot partneru, tostarp ANO struktūru un citu starptautisku organizāciju, ziedotāju, pilsoniskās sabiedrības organizāciju un privātā sektora savstarpēji sniegto atbalstu un sadarbību;

                  D.

                  tā kā ANO ir uzskatāma par nozīmīgu forumu, kurā iekļaujošu dialogu risina valstis-parādnieces, kreditori un citas ieinteresētās personas;

                  E.

                  tā kā ANO ģenerālsekretārs, virzot uz priekšu ANO reformu, ir sevi apliecinājis kā teicamu vadītāju; tā kā ir vajadzīgi papildu drosmīgi pasākumi un politiska izlēmība, lai risinātu galvenos neatrisinātos jautājumus, piemēram, ANO Drošības padomes struktūras reformu; tā kā ES un tas dalībvalstis, būdamas lielākie ANO finanšu donori, visas kopā ir apliecinājušas nozīmīgu apņemšanos nodrošināt efektīvu multilaterālismu, ANO sniedzot politisku, simbolisku un finanšu atbalstu, turklāt par galveno mērķi ir izvirzīta nabadzības izskaušana, miera un stabilitātes veicināšana ilgtermiņā, cilvēktiesību aizsardzība, cilvēku tirdzniecības apkarošana un humanitārās palīdzības sniegšana iedzīvotājiem, valstīm un reģioniem, kas cieš no visu veidu krīzēm — gan dabas, gan cilvēka izraisītām; tā kā ANO sistēmas pienācīga finansējuma problēma joprojām ir aktuāla; tā kā ES būtu jāaicina ANO tās reformēšanas centienos pielikt vēl lielākus pūliņus, tās personālā un vadībā iekļaujot vairāk sieviešu, gados jaunu cilvēku un personu ar invaliditāti, kā arī palielināt informētību par ANO struktūrās novērojamo parādību komplekso dabu,

                  1.

                  iesaka Padomei:

                              a)

                              arī turpmāk gūt nozīmīgus panākumus, atbalstot efektīvu multilaterālismu, lietderīgas un pārredzamas multilaterālas organizācijas un jo īpaši ANO kā forumu, kas ir neatsverams, lai pasaules mēroga problēmām rastu multilaterālus risinājumus un lai politikas piemērošanas nolūkā uzrunātu maksimāli plaši auditoriju, risinātu politisku dialogu un starptautiskajā sabiedrībā panāktu vienprātību; Parlaments atzinīgi vērtē Padomes 2020. gada 13. jūlija secinājumus par ES prioritātēm Apvienoto Nāciju Organizācijā un Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālās asamblejas 75. sesijā, kas tiek uzskatītas par efektīviem forumiem, kuros veicina vispārējas vērtības, kas ir arī ES pamatvērtības; atkārtoti izsaka viedokli, ka ES un tās dalībvalstis par savām uzskata Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtos nostiprinātās vērtības un principus un ka tām ir būtiska nozīme šo principu un Apvienoto Nāciju Organizācijas mērķu sasniegšanas sekmēšanā, īstenojot ES ārējo darbību; uzskata, ka ES ir vajadzīgi globāli un reģionāli partneri, kas palīdzētu sekmīgi sasniegt tās ārpolitikas mērķus tādās jomās kā miers un drošība, terorisma un organizētās noziedzības apkarošana, reģionālie konflikti, pretdarbība nesekmīgām valstīm un masu iznīcināšanas ieroču izplatības apkarošana; ir pārliecināts, ka ES būtu jāpastiprina savi informēšanas pasākumi, lai iedibinātu plašākas partnerības, kas atbalstītu efektīvu multilaterālismu, un būtu jāapsver iespēja visos strukturētos dialogos ar tās partneriem iekļaut tematiskas diskusijas par efektīvu multilaterālismu; konstatē, ka Savienība balstās uz cilvēka cieņas, brīvības, demokrātijas, līdztiesības, tiesiskuma un cilvēktiesību ievērošanu, kā tas ir noteikts LES 2. pantā, un ka ES kopējās ārpolitikas un drošības politikas pamatā ir jābūt minēto vērtību veicināšanai ārpus ES, demokrātijas, tiesiskuma un cilvēktiesību universāluma un nedalāmības vairošanai saskaņā ar LES 21. pantu un Savienības stratēģiskajām interesēm, un ka minētais uzstādījums būtu arī efektīvi un saskaņoti jāatspoguļo visās Savienības attiecību ar trešām valstīm un iestādēm jomās un ES ANO sistēmas ietvaros nospraustajos mērķos, īpaši attiecībā uz starptautisko tiesību īstenošanu; tādēļ pauž uzskatu, ka Padomei būtu jāatbalsta visas darbības, ar kurām nodrošina cilvēktiesību jautājumu pastāvīgu atrašanos ANO dienas kārtības priekšplānā, ņemot vērā centienus iedragāt Vispārējo cilvēktiesību deklarāciju un citas attiecīgās ANO normas, atsevišķas cilvēktiesības pakārtojot kaut kādiem visas sabiedrības labklājības apsvērumiem; atbalsta konkrētas šajā sakarībā veiktas darbības, ar kurām tiek stiprināta ANO struktūra;

                              b)

                              ņemot vērš daudzpolāro kontekstu, kurā dažas valstis iestājas par selektīvu multilaterālismu, nevis efektīvu, uz vispārējām vērtībām balstītu multilaterālismu, uzskatīt, ka ES ir jācenšas vēl vairāk veicināt ANO locekļu beznosacījumu apņēmību ievērot vispārējās vērtības, uz noteikumiem balstītu sistēmu un cilvēktiesību pārspēku visās politikas jomās; Parlaments prasa veicināt šādu vērtību un tiesību integrēšanu visās ANO politikas un plānošanas jomās, cieši sadarbojoties ar līdzīgos uzskatos esošām valstīm, lai veicinātu politikas dialogu un politikas risinājumus, īstenošanu un integrēšanas spēju, vienlaikus ielāgojot, ka ANO ir starpvaldību organizācija, kurā tās dalībvalstis apspriežas un aktīvi iesaistās; aicina Padomi izmantot izdevību — šobrīd pie varas esošo ASV administrāciju — un neatslābstoši vērsties pie Savienotajām Valstīm nolūkā risināt abpusēji interesējošos rīcībpolitiskos un politikas jautājumus un uzturēt dialoga un partnerības spēju, ar kuru var atjaunot un arī turpmāk atraisīt ANO sistēmā īstenotās transatlantiskās partnerības un sadarbības potenciālu; šajā sakarībā cildinoši izsakās par “globālo demokrātijas samitu, kas tiek rīkots, lai atjaunotu brīvās pasaules nāciju garu un kopīgo mērķi”, ko ir ierosinājis Savienoto Valstu prezidents Džo Baidens, un lūdz, lai Padome iesaistītos šā samita organizēšanā, kura rīkošanas mērķis ir sapulcināt pasaules demokrātijas un tādējādi stiprināt demokrātiskās iestādes un veicināt tiesiskumu un cilvēktiesības; aicina Padomi arī turpmāk ne mazāk sekmīgi uzturēt ciešu dialogu un īstenot sadarbību ar Apvienoto Karalisti kā ANO Drošības padomes pastāvīgo locekli;

                              c)

                              turpināt centienus panākt to, lai ES un tās dalībvalstis, pateicoties normai par kvalificētā vairākuma balsojumu Padomē, ANO un citos multilaterālos forumos paustu vienotu nostāju un lai ES ārpolitika un drošības politika būtu efektīvāka un proaktīvāka, tādējādi stiprinot sadarbību galvenajos ES stratēģisko interešu jautājumos vai atspoguļojot tās pamatvērtības, jo tikai tā Savienība starptautiskajā arēnā var uzņemties vadošo lomu un izmantot tās ietekmi nolūkā panākt pozitīvas izmaiņas un labāk reaģēt uz pasaules mēroga problēmām, šajā sakarā īpaši norādot uz ANO Drošības padomi (ANO DP) un labajiem rezultātiem, kas ir gūti sadarbojoties ar pastāvīgajām un rotācijas kārtā ieceltajām tā ANO DP loceklēm, kuras ir ES dalībvalstis, ar ANO Ģenerālo asambleju (ANO ĢA) un Cilvēktiesību padomi (HRC); Parlaments uzteic EĀDD un tā delegāciju, kā arī ES dalībvalstu delegāciju teicamo darbu šāda dialoga un sadarbības veicināšanā; uzskata, ka, lai sasniegtu tās mērķus un ievērotu tās intereses, ES būtu jācenšas, koordinējot Padomē un ES iestāžu starpā, vienoties par kopēju nostāju attiecībā uz Drošības padomē dienas kārtībā esošajiem jautājumiem; saskaņā ar LES 34. pantu, lai uzlabotu ES saskaņotību un uzticamību ANO līmenī; atgādina, ka ES ANO pārstāv daudzi subjekti;

                              d)

                              turpināt stiprināt ES un ANO sadarbību tādu instrumentu izstrādē, kas palīdz risināt ar vēlēšanām saistītas vardarbības atkārtošanās problēmu, tostarp, balstoties uz Eiropas Parlamenta vēlēšanu novērošanas misiju pieredzi;

                              e)

                              atgādināt, ka novērtēto iemaksu veikšanas kavējumi no vairāku dalībvalstu puses Apvienoto Nāciju Organizācijas darbu ietekmē ļoti negatīvi un līdz ar to ir nepieņemami;

                              f)

                              atbalstīt visus centienus ieroču kontroles un atbruņošanās programmu atkal iekļaut starptautiskajā darba kārtībā un mudina, parastos ieročus nododot no vienas ANO dalībvalstu otrai, pilnībā ievērot Ieroču tirdzniecības līguma (ATI) kritērijus; pārliecināt ANO Drošības padomi pieņemt, kā tas ir norādīts ES Rīcības kodeksā par ieroču eksportu, saistošu tiesisko regulējumu, kurā būtu noteikts aizliegums eksportēt un pārdot ieročus un kibernovērošanas tehnoloģijas, kuru mērķis ir veikt kara noziegumus un/vai apspiest iekšējo pretošanos; atkārtoti norādīt, ka efektīvs multilaterālisms un uz noteikumiem balstīta starptautiskā kārtība ir priekšnoteikums tam, lai turpinātu atbruņošanos un apkarotu masu iznīcināšanas ieroču izplatību; atkārtoti apliecināt ES un tās dalībvalstu pilnīgu atbalstu spēkā esošajiem starptautiskajiem līgumiem, cita starpā Kodolieroču neizplatīšanas līgumam (NTP), Līgumam par kodolizmēģinājumu vispārējo aizliegumu (CTBT), Ķīmisko ieroču konvencijai (CWC), Bioloģisko un toksīnus saturošo ieroču konvencijai (BTWC) un ITL, kā arī konvencijām par kasešu munīciju un kājnieku mīnām un sekmēt pūliņus izstrādāt politisku deklarāciju par sprāgstvielu ieročiem apdzīvotās vietās (EWIPA), kā arī — juridiski saistošu autonomo ieroču definīciju; Parlaments mudina PV/AP, dalībvalstis un Padomi strādāt pie tā, lai sāktu starptautiskas sarunas par juridiski saistošu instrumentu, ar ko aizliegtu letālu autonomo ieroču sistēmas, kuras pietiekamā mērā nekontrolē cilvēks; iesaka, lai Padome mudinātu lielākās kodolieroču valstis pārstāt to izstāšanos no ieroču kontroles režīma un panākt progresu sarunās par kodolieroču kontroli; iesaka, lai Padome mudinātu Savienotās Valstis un Krieviju sākt iedibināt savstarpēju uzticēšanos un pārliecību nolūkā atjaunot dialogu par veidiem, kā padarīt iespējamu jaunu ieroču kontroles attiecību izveidi; uzskata, ka ES būtu jāatbalsta ANO Atbruņošanās komisijas Kosmosa darba grupas darbs pie tā, lai, veicot kosmosa darbības, praksē tiktu veikti arī pārredzamības un uzticības veicināšanas pasākumi; uzskata, ka ANO Drošības padomei būtu jānodrošina vērtīga iespēja noteikt jauno militāro tehnoloģiju, piemēram, mākslīgā intelekta, kosmosa arsenāla, biotehnoloģiju un virsskaņas tehnoloģiju, kopējos standartus un normas; uzskata, ka ES būtu jāatbalsta ANO ģenerālsekretāra aicinājums ievērot globālu pamieru un aktīvi jāiesaistās tā ievērošanā, tostarp, īstenojot efektīvus pasākumus, ar kuriem apkaro nelikumīgu ieroču tirdzniecību un vairo dalībvalstu ieroču eksporta pārredzamību un pārskatatbildību;

                              g)

                              atzīt potenciālu, kāds ir tiešai reģionu iesaistei ANO, atbalstot iespēju citām organizācijām, piemēram, Āfrikas Savienībai (ĀS), pieprasīt īpašu statusu kā privileģētām novērotājām; atzīt un atraisīt ES kā vissarežģītākās reģionālās organizācijas potenciālu būt par ANO sistēmas iedzīvināšanas un stiprināšanas dzinējspēku, īstenojot vairāklīmeņu multilaterālismu;

                              h)

                              arī turpmāk sniegt vērtīgu atbalstu ANO ģenerālsekretāram viņa centienos virzīt uz priekšu ANO to reformu programmu, ar kurām ir paredzēts pastiprināt ANO spēju veicināt ilgtspējīgu attīstību, sekmēt mieru un drošību un racionalizēt organizācijas iekšējās pārvaldības sistēmu nolūkā panākt efektīvu, pārredzamu, finansiāli ilgtspējīgu un pārskatatbildīgu ANO, kas varētu no jauna iedibināt saikni ar iedzīvotājiem, tostarp vietējām kopienām un citiem sabiedrības rīcībspēkiem un pilsonisko sabiedrību, un labāk ievēro problemātisko globālo programmu; uzņemties vadību jautājumā par patvaļīgu vairāku tādu pilsoniskās sabiedrības organizāciju pieteikumu atlikšanu, kuri attiecas uz ANO kā konsultējošas organizācijas statusu; Parlaments uzsver, ka lielākais progress ANO reformu procesā ir panākts administratīvajā un birokrātiskajā jomā, savukārt galvenās politiskās reformas joprojām īstenotas nav, taču, īstenojot šīs reformas, būtu no jauna jāpastiprina ANO Ģenerālās asamblejas loma un jāveic konkrēti soļi, ar kuriem paātrina attīstības sistēmas saskaņošanu ar 2030. gada programmu; uzskata, ka ES un tās dalībvalstīm būtu jāpanāk plaša vienprātība par ANO DP reformu, cita starpā, paredzot Eiropas Savienības pastāvīgo vietu papildus jau esošajām dalībvalstu vietām un ierobežojot veto tiesību izmantošanu, jo īpaši kara noziegumu un noziegumu pret cilvēci gadījumos, un mainot tās sastāvu, lai labāk atspoguļotu mūsdienu pasauli; uzskata, ka ES būtu jāatbalsta ģenerālsekretārs un jālūdz viņam pastiprināt tās ANO Dzimumu paritātes stratēģijas īstenošanas centienus, ar kuru nodrošina sieviešu vienlīdzīgu pārstāvību ANO sistēmas visos hierarhijas līmeņos; pauž viedokli, ka ES būtu jāatgādina, ka kopš ANO izveides 1945. gadā sieviete Apvienoto Nāciju Organizācijas ģenerālsekretāra amatā nekad vēl iecelta nav bijusi;

                              i)

                              turpināt tiekties pēc ANO Cilvēktiesību padomes, ANO ĢA un ANO DP darba lielākas sinerģijas; Parlaments uzteic ES darbu HRC darba atbalstīšanā un tās ANO īpašās procedūras, tostarp īpašos referentus, sevišķi attiecībā uz viņu paveikto cilvēktiesību pārkāpumu atklāšanā un uzraudzībā, un citus tematiskus un konkrētām valstīm paredzētus cilvēktiesību mehānismus, ņemot vērā nepieciešamību cilvēktiesības integrēt kā nedalāmas, savstarpēji atkarīgas un saistītas tiesības visās ANO lēmumu pieņemšanas un rīcībolitikas jomās; uzskata, ka ES būtu jāturpina aicināt visas ANO dalībvalstis pilnībā iesaistīties cilvēktiesību, demokrātijas un tiesiskuma aizsardzībā un veicināšanā un ka tai būtu jācenšas iedarbināt pieejamos ANO mehānismus, ar kuru palīdzību sauc pie atbildības personas, kas ir vainīgas cilvēktiesību pārkāpumu izdarīšanā, jo īpaši tad, ja attiecīgās valstis nespēj vai atsakās šādus noziegumus izmeklēt un pamattiesību aizsardzību visiem iedzīvotājiem negarantē; uzsver augstās komisāres cilvēktiesību jautājumos un viņas biroja darbu cilvēktiesību pārkāpumu nosodīšanā; mudina nodrošināt visu to struktūru objektivitāti, kas ir saistītas ar cilvēktiesību aizsardzību un garantēšanu, un jo īpaši aizsargāt tās pret to valstu iespējamu iejaukšanos, kuras tiek turētas aizdomās par cilvēktiesību pārkāpumiem vai neievērošanu; pauž nožēlu par to, ka autoritāri režīmi ļaunprātīgi izmanto HRC savā labā, jo īpaši, lai iedragātu tās darbību un vājinātu cilvēktiesību normu regulējuma efektivitāti; prasa, lai ES un tās dalībvalstis atbalstītu HRC visaptverošu reformu; tādēļ uzsver, ka ir svarīgi veicināt tādu ANO Cilvēktiesību padomes (UNHRC) reformu īstenošanu, kuras veicot, var panākt visu dalībvalstu patiesu apņemšanos efektīvi un objektīvi pastiprināt cilvēktiesību ievērošanu, jo pretējā gadījumā tiek grauta HRC lietderība; atkārtoti norāda uz nepieciešamību pārskatīt ANO Cilvēktiesību padomes vēlēšanu procesu, piemēram, aizliegt slēgtu grupu veidošanu un izveidot publisku “solījumu pārskatīšanas” mehānismu, ar kuru uzlabo minētās padomes locekļu pārskatatbildību un garantētu, ka ikviena padomē darbojošās valsts dara visu iespējamo, lai veicinātu un aizsargātu cilvēktiesības saskaņā ar šīs padomes dibināšanas rezolūciju; aicina ES dalībvalstis pieņemt saskaņotu nostāju attiecībā uz dalību HRC un balsot pret visiem UNHRC kandidātiem, kuri ANO ĢA 2006. gada 15. marta rezolūcijā Nr. 60/251 noteiktajiem kritērijiem neatbilst; aicina ES dalībvalstis pieprasīt, lai ANO augstais cilvēktiesību komisārs sagatavotu ikgadēju ziņojumu, kas būtu veltīts Padomes locekļu sadarbībai ar ANO mehānismiem, un pieprasīt, lai Padomei izraudzītais loceklis izsniegtu pastāvīgus ielūgumus uz visām HRC īpašajām procedūrām; pauž nožēlu, ka Venecuēla Cilvēktiesību padomē ir iekļauta kā pilntiesīga locekle laikposmam no 2020. līdz 2022. gadam, lai gan pati ANO savā ziņojumā par 2020. gadu, ir apstiprinājusi ziņas par to, ka šīs valsts valdība ir izdarījusi noziegumus pret cilvēci, un norāda, ka šajā situācijā acīmredzami trūkst konsekvences;

                              j)

                              uzskata, ka ES būtu jāatbalsta neatkarīgas starptautiskas izmeklēšanas komisijas izveide UNHRC ietvaros, lai izmeklētu faktus un apstākļus, kas ir saistīti ar apgalvojumiem par sistēmisku rasismu un pārkāpumiem, un ļaunprātībām; prasa Starptautiskās konvencijas par jebkuras rasu diskriminācijas izskaušanu vispārēju ratifikāciju un efektīvu īstenošanu; atzīst izglītības un kultūras būtisko nozīmi cilvēktiesību veicināšanā un rasisma, rasu diskriminācijas, ksenofobijas un ar to saistītās neiecietības kompleksā apkarošanā;

                              k)

                              turpināt stiprināt Starptautiskās Krimināltiesas (ICC) un starptautiskās krimināltiesiskuma sistēmas nozīmi, lai veicinātu pārskatatbildību nolūkā izbeigt nesodāmību un sniegtu ICC spēcīgu diplomātisko, politisko un pienācīgu finansiālo atbalstu, pateicoties kuram, tā varētu izpildīt savā kompetencē paredzētos uzdevumus; aicināt visas ANO dalībvalstis pievienoties ICC, ratificējot un piemērojot Romas statūtus, un mudināt ratificēt Kampalas grozījumus; aicināt tos, kuri no ICC izstājas, savus lēmumus mainīt; atbalstīt ICC kā galveno iestādi, kas sauc pie atbildības vainīgos un palīdz cietušajiem panākt taisnību, un mudināt iedibināt ICC, ANO un tās aģentūru un ANO Drošības padomes ciešu dialogu un sadarbību; Parlaments pauž nožēlu sakarā ar pret ICC veiktajiem uzbrukumiem un nosoda tos un aizvien stingri iestājas pret jebkādiem agresīviem aktiem un nepamatotiem apgalvojumiem vai paziņojumiem, kas grauj ICC autoritāti un kaitē Romas statūtu sistēmai kopumā; atzinīgi vērtē to, ka ir veikti konkrēti pasākumi, ar kuriem atcēla sankcijas pret ICC personālu, tostarp ICC pret galveno prokuroru; uzskata, ka ES būtu jāiesaistās pastiprinātā dialogā ar pašreiz pie varas esošo ASV administrāciju par jautājumiem, kas ir saistīti ar ICC, un ka ES būtu jāsniedz ieguldījums globālajā cīņā pret starptautiskiem noziegumiem, atbalstot iniciatīvas, kuru īstenošanas mērķis ir veicināt universālas jurisdikcijas principu un stiprināt ANO dalībvalstu spēju to piemērot savās tiesību sistēmās; uzsver ES vadošo lomu cīņā pret nesodāmību, tostarp tās atbalstu ICC, kas ir uzskatāmi par būtiskiem elementiem ES nostājas paušanā ANO, turklāt uzsver, ka ICC ir vienīgā starptautiskā iestāde, kas spēj saukt pie atbildības dažu pasaules šausminošāko noziegumu izdarītājus un aizstāvēt cietušos, kuriem citu tiesiskās aizsardzības līdzekļu nav;

                              l)

                              atkārtoti apstiprināt un paust tās atbalstu tam, ka ir jāpanāk tiesiskuma vispārēja ievērošana un īstenošana un ka tas ir jādara gan valstu, gan starptautiskā līmenī, un atkārtoti apliecināt tās apņemšanos ievērot starptautisko kārtību, kuras pamatā ir tiesiskums un starptautiskās tiesības; paust atzinību dialogam, ko ar dalībvalstīm par tematu “Tiesiskuma veicināšana starptautiskā līmenī” uzsāka Tiesiskuma koordinācijas un resursu grupa un Ģenerālsekretāra izpildbiroja Tiesiskuma nodaļa, un prasīt minēto dialogu turpināt, lai starptautiskā līmenī sekmētu tiesiskumu; Parlaments aicina ģenerālsekretāru un ANO sistēmu regulāri attiecīgā gadījumā, veicot konkrētas darbības, risināt tiesiskuma aspektus, tostarp gādāt par sieviešu līdzdalību ar tiesiskuma nodrošināšanu saistītās darbībās;

                              m)

                              aktīvi apkarot dažu atsevišķu valstu vai to koalīciju centienus iedragāt starptautisko vienprātību attiecībā uz reproduktīvo veselību un tiesībām; jo īpaši nosoda neseno “Ženēvas konsensa deklarāciju”, kuras priekšgalā atradās prezidenta Donalda Trampa administrācija un kuru parakstīja 32 valdības — lielākoties neliberālas vai autoritāras valdības; Parlaments pauž dziļu mulsumu par to, ka divas ES dalībvalstis, proti, Ungārija un Polija, arī ir parakstījušas šo reakcionāro deklarāciju, kuras mērķis ir iedragāt sieviešu reproduktīvo brīvību un LGBT personu tiesības;

                              n)

                              atbalstīt darbu, ko veic nesen izveidotā atvērtās dalības starpvaldību darba grupa (OEIGWG) nolūkā izstrādāt starptautisku juridiski saistošu līgumu par transnacionālām korporācijām un citiem uzņēmumiem, lai pieņemtu juridiski saistošu instrumentu, kas nodrošinātu, ka uzņēmumi ir pilnībā atbildīgi par cilvēktiesību pārkāpumiem un vides noziegumiem;

                              o)

                              pastiprināt ES apņemšanos apkarot nesodāmību par noziegumiem pret žurnālistiem, plašsaziņas līdzekļu darbiniekiem un tamlīdzīgiem darbiniekiem, tostarp vietējiem žurnālistiem un darbiniekiem, un šajā sakarībā uzsākt konkrētu iniciatīvu īstenošanu; atbalstīt ANO īpašās referentes vārda brīvības un ārpustiesas, tūlītējas un patvaļīgas nāvessoda izpildes jautājumos aicinājumu izveidot ANO pastāvīgo izmeklēšanas mehānismu par noziegumiem pret žurnālistiem un atbalstīt ANO īpašā pārstāvja žurnālistu aizsardzības jautājumos visā pasaulē nozīmēšanu amatā; pieņemt politiku, ar kuru sistemātiski un nepārprotami nosoda cilvēktiesību aizstāvju nogalināšanu, tostarp vides un zemes cilvēktiesību aizstāvjus, un visus mēģinājumus pret viņiem vērsties ar jebkāda veida vardarbību, vajāšanu, draudiem, represijām, pazušanu, apcietināšanu vai patvaļīgu apcietināšanu; aicināt ANO dalībvalstis pieņemt politiku, ar kuru apdraudētajiem cilvēktiesību aizstāvjiem nodrošina aizsardzību un atbalstu; turpināt ar visiem diplomātiskiem līdzekļiem un ciešā sadarbībā ar ANO iestāties par nāvessoda atcelšanu visā pasaulē un prasīt noteikt nāvessoda izmantošanas moratoriju;

                              p)

                              turpināt paplašināt savu diplomātijas un uzrunāšanas instrumentu kopumu, īpaši attiecībā uz mieru, starptautisko drošību, ilgtermiņa stabilitāti, klimata diplomātiju, kultūras diplomātiju, cilvēktiesībām, dzimumu līdztiesību, taisnīgu globalizāciju un spēju risināt politikas dialogu un panākt politisku vienprātību ne vien ar ANO dalībvalstīm, bet arī ar attiecīgajiem sarunu partneriem, piemēram pilsētām, reģioniem, akadēmiskajām aprindām, reliģiskajām struktūrām un kopienām, pilsonisko sabiedrību, vietējām un pirmiedzīvotāju kopienām un privāto sektoru; pūliņus rast globālo problēmu risinājumu, piemēram, klimata pārmaiņām, izmantot kā iespēju uzsākt diplomātiskas attiecības ar partneriem, ar kuriem par pārējiem programmas jautājumi domas ievērojami dalās, tādējādi piedāvājot iespēju uzlabot stabilitāti un mieru; Parlaments atzinīgi vērtēt to, ka ES un tās dalībvalstis dažādos veidos un formātos aktīvi piedalās ANO sistēmas darbā;

                              q)

                              atkārtoti nepārprotami nosodīt terorismu un paust pilnīgu atbalstu darbībām, kuru mērķis ir sakaut un izskaust teroristiskās organizācijas, īpaši Daesh/ISIS, kas acīmredzamus apdraud reģionālo un starptautisko drošību; sadarboties ar ANO ĢA un ANO DP nolūkā apkarot terorisma finansēšanu un izstrādāt mehānismus, kā atklāt teroristus un teroristu organizācijas un stiprināt aktīvu iesaldēšanu visā pasaulē; apņemties stiprināt kopīgos ES un ANO centienus apkarot terorisma pamatcēloņus, jo īpaši, cīnoties ar hibrīddraudiem un attīstot kiberaizsardzības pētniecību un spēju veidošanu; atbalstīt pašreizējās iniciatīvas, kuras ir izveidojuši vietējie partneri, lai izstrādātu, īstenotu un attīstītu pieejas, ar kurām apkaro radikalizāciju un vervēšanu teroristu organizāciju vajadzībām; turpināt centienus apkarot vervēšanu un cīnīties pret ārvalstu kaujiniekiem, vardarbīgu ekstrēmismu un teroristu propagandu; atbalstīt darbības, kuras īstenojot, stiprina to kopienu noturību, kuras pret radikalizāciju ir neaizsargātas, tostarp, nodrošinot sociālo iekļaušanu un noskaidrojot iespējas veikt iniciatīvas uzrunāt mēreni noskaņotos reliģiskos līderus un sludinātājus; strādāt pie starptautisko policijas operāciju un juridiskās un tiesu iestāžu sadarbības efektivitātes stiprināšanas cīņā pret terorismu un transnacionālo noziedzību, lai saskaņā ar ANO rīcības plānu par vardarbīga ekstrēmisma apkarošanu atbalstītu radikalizācijas apkarošanas un deradikalizācijas rīcībpolitiku; veicināt Apvienoto Nāciju Organizācijā cīņas pret terorismu pūliņus, īstenojot un atjauninot četrus pīlārus Apvienoto Nāciju Organizācijas Globālajā terorisma apkarošanas stratēģijā, kuru Ģenerālā asambleja apstiprināja 2006. gada septembrī; gaidāmajā ANO Globālās terorisma apkarošanas stratēģijas pārskatīšanā apliecināt līderību, stiprinot cilvēktiesības un preventīvas pieejas;

                              r)

                              vēl vairāk paplašināt ES, Āfrikas Savienības (ĀS) un ANO trīspusējo sadarbību; Parlaments uzsver, cik svarīgi ir ES, ANO un ĀS saskaņoti censties attīstīt spējas, lai arī turpmāk varētu sadarboties ar ĀS nolūkā attīstīt ĀS spēju Āfrikas kontinentā krīzes nepieļaut, tās pārvarēt un risināt konfliktus, tajā skaitā, konsekventi turpinot ES un ANO ilgtermiņa atbalstu Āfrikas miera un drošības sistēmas (APSA) pilnvērtīgu operatīvo spēju sasniegšanai, kā arī attīstīt spējas citās politikas jomās, kas ir svarīgas no Āfrikas drošības un stabilitātes viedokļa, piemēram, pamatojoties uz cilvēku drošības rādītājiem, tostarp arī ekonomikas un vides ziņā, kā arī attiecībā uz piekļuvi sabiedriskajiem labumiem; šajā sakarībā uzsver nepieciešamību, ņemot vērā pieaugošo nestabilitāti, īpašu uzmanību pievērst situācijai Sāhelas reģionā; izsakās, ka ES, ņemot vērā tās spēju praksē attaisnot Āfrikas kontinenta un tās iestāžu partnerības cerības, saskaņā ar jauno ES un Āfrikas stratēģiju īstenojot vienlīdzīgu partneru attiecības, var piemist ievērojams pievilcības potenciāls; uzsver, cik svarīgs ir ciešāks politiskais un politikas dialogs ar ES partneriem Āfrikā, tostarp atbalsts un dialogs ar reģionālajām organizācijām un parlamentārajā līmenī; uzsver, ka ir svarīgi ANO ietvaros pastiprināt dialogu un sadarbību ar ES Vidusjūras dienvidu reģiona kaimiņattiecību Āfrikas valstīm, pateicoties kurai, var risināt kopīgās drošības un stabilitātes problēmas;

                              s)

                              atzīt ievērojamo progresu, ko ES un ANO ir panākušas, sniedzot atbalstu un veidojot spējas Sāhelā, Rietumāfrikā un Āfrikas raga reģionos, un šā atbalsta radītās sekas pastiprināt; Parlaments atzinīgi izsakās par ES Kopējās drošības un aizsardzības politikas (KDAP) civilo un militāro misiju un ANO misiju nozīmi un savstarpējo sadarbību, tostarp par ANO integrēto stratēģiju Sāhelai un tās atbalsta plānu, ANO Daudzdimensionālo integrēto stabilizācijas misiju Mali (MINUSMA) un ANO Rietumāfrikas biroju; cildinoši vērtē to, ka ir parakstīta tehniskā vienošanās starp Sāhelas G5, ES un ANO par operatīvā un loģistikas atbalsta sniegšanu apvienotajiem spēkiem piecās Sāhelas G5 valstīs, kas apliecina minēto triju organizāciju lielisko sadarbību; pauž viedokli, ka ES būtu jāatbalsta Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomei izteiktais aicinājums Sāhelas G5 apvienotajiem spēkiem piemērot Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtu VII nodaļā noteikto statusu un nodrošināt tiem pastāvīgu finansējumu. atgādina, ka Āfrikas kontinenta, it īpaši Magriba un Sāhelas reģionu, attīstība, drošība un stabilitāte tieši ietekmē ES un tās ārējās robežas; prasa ES atbalstīt un stiprināt sadarbību art ANO un ĀS, tām roku rokā ar vietējiem partneriem atbalstot attīstību, risinot nabadzības problēmu un veidojot spējas nolūkā apkarot ekstrēmismu un cilvēku tirdzniecību;

                              t)

                              stiprināt ciešāku sadarbību ar Latīņamerikas valstīm — reģionu, ar kuru mums ir kopīgas daudzas saites un vērtības un kurš smagi cietis no Covid-19 pandēmijas —, lai Apvienoto Nāciju Organizācijas ietvaros saskaņoti risinātu kopīgas problēmas;

                              u)

                              arī turpmāk risināt dialogu par ANO sistēmas spēju īstenot un paplašināt konfliktu nepieļaušanas jaudas un pienākumu aizsargāt (R2P), atkārtoti apstiprinot kopīgo apņemšanos ievērot uz noteikumiem balstītu starptautisko kārtību, starptautiskās tiesības, tostarp teritoriālo integritāti, neatkarību un suverenitāti, kā tas ir noteikts arī Helsinku Nobeiguma aktā un EDSO (Eiropas Drošības un sadarbības organizācijas) Parīzes Hartā (Drošības un sadarbības organizācija Eiropā), un nodrošinot, lai konfliktu nepieļaušanas un starpniecības rīcībpolitikas pamatā būtu visu personu cilvēktiesības un pamatbrīvības; Parlaments uzsver, cik svarīgs ir dialogs un sadarbība ar ANO attiecībā uz efektīvām un uzticamām miera uzturēšanas misijām, kuru mērķi ir nosprausti precīzi, kurām ir precīza spēja izpildīt uzdevumu un spēja sasniegt taustāmus un pārliecinošus rezultātus; prasa izveidot efektīvus mehānismus, tostarp: i) ANO Drošības padomes Rezolūcijas Nr. 1325 un visu turpmāko rezolūciju par sievietēm, mieru un drošību īstenošanu saskaņā ar mērķi panākt sieviešu pilnīgu, vienlīdzīgu un jēgpilnu līdzdalību un vadību miera uzturēšanas misijās un tām veltītajās ANO struktūrās, ii) bērnu un jauniešu perspektīvu, kā tas ir noteikts Jauniešu, miera un drošības programmā un Konvencijā par bērna tiesībām, tostarp attiecībā uz ar ANO starpniecību veikto starptautisko centienu atbalstīšanu un stiprināšanu, lai izbeigtu bērnu izmantošanu bruņotos konfliktos, iii) personu ar invaliditāti perspektīvu, tostarp, jo īpaši to personu gadījumā, kas cieš no daudzējādas diskriminācijas, un tādu apdraudēto personu perspektīvu, kas ir reglamentētas ANO Konvencijā par personu ar invaliditāti tiesībām, kā arī iv) vajadzību nodrošināt cilvēktiesību ievērošanu un civiliedzīvotoāju aizsardzību, kas arī ir galvenie miera uzturēšanas uzdevumi; atkārtoti uzsver sieviešu izšķirošo lomu konfliktu starpniecībā un miera uzturēšanas misijās; atgādina par viņu nepietiekamo pārstāvību visos ANO un ES misiju līmeņos un par to, cik būtiski ir aizsargāt sievietes un meitenes konflikta un pēckonflikta situācijās; aicina ES dalībvalstis palīdzēt, ANO miera uzturēšanā nosūtot lielāku Eiropas bruņoto spēku apjomu; uzsver, cik svarīgs ES atbalsts ir valstīm, kas teju teju sāk atgūties no vardarbīga konflikta; tādēļ prasa pastiprināti sadarboties, cenšoties pārvarēt pārejas posma situācijas nepastāvību, tostarp, stiprinot valstu atbildību un nostiprinot miera iedibināšanas panākumus un uzlabojot mijiedarbību ar vietējām kopienām, vienlaikus tām garantējot aizsardzību un atbalstu; prasa reformēt attiecīgās struktūras tā, lai izbeigtu militārās operācijās un civilajās misijās nosūtīto ANO darbinieku nesodāmību un lai izveidotu funkcionējošus un pārredzamus kontroles un stingrus pārskatatbildības mehānismus gadījumos, kad tiek pastrādāta ļaunprātība, piemēram, seksuāla rakstura vardarbība; pauž atzinību par ANO īpašās referentes ārpustiesas, tūlītējas vai patvaļīgu nāvessodu izpildes jautājumos Agnès Callamard darbu un ieguldījumu cīņā pret nesodāmību, ko viņa veic, izmeklējot personu iespējamas ārpustiesas slepkavības, vienlaikus būdama pakļauta iebiedēšanai un draudiem;

                              v)

                              arī turpmāk sekmēt konsekvento, visos ANO forumos, īpaši ANO ĢA, risināto dialogu par nepieciešamību aizsargāt LGBTI cilvēktiesības saskaņā ar ES pamatnostādnēm multilaterālajos forumos popularizēt un aizsargāt to, lai LGBTI varētu izmantot visas cilvēktiesības (5), par ES pamatnostādnēm jautājumā par nāvessodu (6) un starptautiski atzītajiem Jogjakartas principiem (7); mudināt ANO struktūras un dalībvalstis “dzimumidentitāti un izpausmi” un “dzimuma raksturlielumus” iekļaut savu cilvēktiesību pārkāpumu novērtējumu tvērumā, tādējādi iekļaujot arī transpersonas un interseksuāļus, kā arī cilvēktiesību pārkāpumus, no kuriem viņi ir cietuši; izmantot visus tās rīcībā esošos diplomātiskos instrumentus, ar kuriem globālā līmenī iestājas par tādu viendzimuma dzimumaktu dekriminalizāciju, kuriem iesaistītās puses ir labprātīgi devušas piekrišanu, tāda nāvessoda atcelšanu, kas tiek noteikts kā sods par viendzimuma labprātīgiem dzimumaktiem, un tādu tiesību aktu pieņemšanu, kuros ir paredzēta likumīga dzimumu atzīšana, un interseksuāļu dzimumorgānu izkropļošanas un tā saukto “normalizācijas terapijas” paņēmienu aizliegšanu;

                              w)

                              veicināt ANO tās rīcības saskaņotību, ar kuru tā risina teritorijas okupācijas vai aneksijas situācijas; atgādina, ka starptautiskā iesaiste visās šādās situācijās būtu jāizlemj, piemērojot starptautiskās humanitārās tiesības, tostarp gan attiecībā uz ieilgušiem okupācijas gadījumiem, gan — vairākiem Austrumu partnerības valstīs iesaldētiem konfliktiem; Parlaments atbalsta to, ka ANO aizvien lielāku vērību pievērš starptautiski satraucošām situācijām saistītai uzņēmējdarbībai, un aicina Padomi cieši uzraudzīt Eiropas Savienībā reģistrētus uzņēmumus, kuri ir uzskaitīti ANO ziņojumos vai datubāzēs;

                              x)

                              vēl vairāk sinerģijā ar ANO centieniem attīstīt ES starpniecības un diplomātiskā noregulējuma spējas nepieļaut un pārvarēt krīzes un risināt konfliktus, tostarp attiecībā uz iesaldētiem vai jauniem konfliktiem, vai vismaz tos mazināt — Lībijai veltītais Berlīnes process ir labs piemērs ES atbalstam ANO vadītiem starpniecības centieniem un sinerģijai ar tiem, nodrošinot sieviešu pilnīgu un jēgpilnu dalību starpniecības pasākumos, kā arī turpināt ES nesatricināmo atbalstu savu konfliktu skarto partneru, piemēram, Gruzijas, Moldovas un Ukrainas, neatkarībai, suverenitātei un teritoriālai integritātei to starptautiski atzītajās robežās; aicināt ANO par dot priekšroku konfliktu nepieļaušanai, starpniecībai, samierināšanai un politiskajiem risinājumiem, vienlaikus novēršot krīžu pamatcēloņus un dzinējspēkus; censties panākt spēcīgākas multilaterālas apņemšanās, pamatojoties uz kurām, var rast pašreizējo konfliktu ilgtspējīgus politiskos risinājumus, un arī turpmāk atbalstīt ANO īpašo sūtņu darbu, darbības un iniciatīvas, kas ir vērstas uz šo konfliktu atrisināšanu; Parlaments slavē ES un ANO sadarbības labos rādītājus, kas ir gūti kopīgu attīstības mērķu sasniegšanā un šā brīža konfliktu tālākas saasināšanās nepieļaušanā; šajā sakarībā uzskata, ka ES būtu jāturpina mudināt starptautisko sabiedrību pilnībā īstenot Krimas nelikumīgās aneksijas neatzīšanas politiku;

                              y)

                              mudināt visas ANO dalībvalstis ratificēt un efektīvi īstenot visas galvenās ANO cilvēktiesību konvencijas, tostarp ANO Konvenciju pret spīdzināšanu un tās fakultatīvo protokolu, Starptautiskā pakta par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām un Starptautiskā pakta par ekonomiskajām, sociālajām un kultūras tiesībām fakultatīvos protokolus, un izpildīt šajos instrumentos paredzētos ziņošanas pienākumus un apņemšanos labā ticībā sadarboties ar ANO cilvēktiesību mehānismiem;

                              z)

                              saglabāt apņēmību būt pirmrindniecei visu Programmas 2030. gadam mērķu efektīvai sasniegšanai un tās uzraudzībai nepieciešamo visu līdzekļu piesaistē visās ES iekšējās un ārējās rīcībpolitikas jomās un dalībvalstu nacionālajās stratēģijās un prioritātēs; Parlaments uzsver, ka steidzami ir pienācīgi jāatbalsta un jāatzīst svarīgais un nepieciešamais darbs, ko veic humanitārās palīdzības aģentūras, piemēram, Pasaules Pārtikas programma; pauž atzinību par lēmumu 2020. gada Nobela prēmiju piešķirt Pasaules Pārtikas programmai par tās centieniem izskaust badu, ieguldījumu labāku miera nosacījumu panākšanā konfliktu skartās teritorijās un par vislielāko pūliņu pielikšanu bada kā kara un konfliktu ieroča izmantošanas nepieļaušanā;

                              aa)

                              atkārtoti paust bažas par kuģu, tajā skaitā arī piesārņojuma, nelabvēlīgo ietekmi uz jūras vidi, īpaši tādēļ, ka tiek nelikumīgi nopludināta nafta un citas kaitīgas vielas un izgāzti bīstami atkritumi, tostarp radioaktīvie atkritumi, kodolatkritumi un bīstamas ķīmiskās vielas, kā arī par fizisko ietekmi uz koraļļiem; Parlaments aicina ANO dalībvalstis savās nacionālajās ilgtspējīgas attīstības stratēģijās un programmās arī turpmāk par prioritāru noteikt rīcību, ko īsteno attiecībā uz jūras piesārņojumu, ko rada sauszemes avoti, un turpināt īstenot Globālo rīcības programmu jūras aizsardzībai pret piesārņojumu no darbībām uz sauszemes un Monreālas deklarāciju par jūras vides aizsardzību pret piesārņojumu no darbībām uz sauszemes; aicina ANO dalībvalstis uzlabot jūras un piekrastes ekosistēmu zinātnisko izpratni un novērtējumu, kas, pateicoties Johannesburgas īstenošanas plānā noteiktajām darbībām, kalpo par pareizas lēmumu pieņemšanas pamatu; aicina ANO dalībvalstis izstrādāt nacionālas, reģionālas un starptautiskas programmas par jūras vides aizsardzību un saudzēšanu un jūras bioloģiskās daudzveidības, īpaši jutīgo ekosistēmu, izzušanas apturēšanu;

                              ab)

                              atbalstīt ANO ģenerālsekretāra aicinājumu nodrošināt pieejamu un cenas ziņā pieņemamu Covid-19 vakcīnu un to atzīt par globālu sabiedrisko labumu; īstenot normas, kas ir iekļautas Padomes nesenajos secinājumos par ES lomu Pasaules Veselības organizācijas stiprināšanā, īpaši attiecībā uz gatavības un reaģēšanas spēju sabiedriskās veselības ārkārtas situāciju gadījumā; atzinīgi vērtē PVO darbu, tai koordinējot valdības centienus cīņā pret Covid-19 pandēmiju; Parlaments prasa veikt objektīvu, pārredzamu un neatkarīgu izmeklēšanu par vīrusa izplatību un Covid-19 pandēmijas apkarošanu, tostarp no PVO puses; atbalstīt Pasaules Veselības organizācijas (PVO) reformu, kas ir vērsta uz to, lai turpmāk tā varētu efektīvāk reaģēt uz ārkārtas situācijām, un izveidot starptautisku antivīrusa konsorciju, kas garantētu piekļuvi Covid-19 vakcīnām, kā arī turpmākām vakcīnām, un to vienlīdzīgu sadali visām valstīm; atkārtoti pauž atbalstu Taivānas iekļaušanai Pasaules Veselības asamblejā; nosoda to, ka daudzi autoritāri režīmi Covid-19 apkarošanas nolūkā ieviestos pasākumus izmanto ļaunprātīgi, lai konsolidētu varu, vēl vairāk iedragātu cilvēktiesības, apspiestu opozīciju un pilsonisko sabiedrību, musinātu veikt naida pret minoritātēm kampaņas un ieviestu papildu pasākumus, ar kuriem ierobežo savu iedzīvotāju tiesības un brīvības un cenšas ārvalstīs gūt ģeopolitiskas priekšrocības; uzsver, ka cilvēktiesību jomā pieņemtajiem starptautiskajiem tiesību aktiem un solījumam līdz 2030. gadam sasniegt IAM arī turpmāk vajadzētu kalpot par jebkādas reakcijas uz pandēmiju stūrakmeni; aicina ES sekmēt ANO līmenī izdarīto politisko apņemšanos līdz 2030. gadam izbeigt AIDS epidēmiju, jo tā visā pasaulē joprojām ir uzskatāma par sabiedrības veselības apdraudējuma faktoru; iesaka Padomei turpināt centienus panākt lielāku ANO dalībvalstu savstarpējo sinerģiju, pateicoties kurai, varētu atcelt tiesību aktus, rīcīpolitiku un praksi, kas liedz piekļuvi HIV pakalpojumiem un palielina saslimstības ar HIV risku, īpašu uzmanību veltot marginalizētām vai neaizsargātām grupām; uzsver to, cik svarīgs ir ES aicinājuma stiprināt likumdošanas un tiesiskos regulējumus un veicināt rīcībpolitikas saskaņotību, lai panāktu vispārēju veselības aprūpi, citstarp, piemērojot tiesību aktus un īstenojot rīcībpolitiku, kas nodrošina plašāku piekļuvi veselības aprūpes pakalpojumiem, produktiem un vakcīnām, it īpaši visnelabvēlīgākajā situācijā esošajiem;

                              ac)

                              ņemt vērā ģenerālsekretāra ziņojumu “Kopīga atbildība, globālā solidaritāte: reaģēšana uz Covid-19 sociālekonomisko ietekmi’ un tādējādi uzstāj, ka valdību reakcijai uz Covid-19 pandēmiju būtu jābūt efektīvai, iekļaujošai un pilnīgi atbilstīgai to cilvēktiesību jomas pienākumiem un saistībām; aicināt ANO dalībvalstis veikt īpašus pasākumus, ar kuriem aizsargā bērnus, kuru neaizsargātību Covid-19 pandēmija varētu saasināt īpaši; atbalstīt Centrālo ārkārtas palīdzības fondu, Pasaules Pārtikas programmu, ANO Bēgļu organizāciju un citas ANO iestādes un programmas, kurām ir liela nozīme humanitārajā reakcijā uz Covid-19 krīzi; atbalstīt aicinājumu 2021. gadā ANO paspārnē organizēt laikposmā pēc Covid-19 veicamās starptautiskās ekonomikas atjaunošanas un sistēmisko reformu samitu, kas būtu uzskatāms par nozīmīgu forumu, ar kuru veicinātu iekļaujošāku un vairāk uz tiesībām balstītu pārvaldības telpu;

                              ad)

                              visos multilaterālos forumos un uz vietām stiprināt ES darbības un palīdzības atpazīstamību, it īpaši, ja runa ir par programmu “Eiropas komanda”, kas ir piesaistījusi 36 miljardus EUR, lai risinātu Covid-19 krīzes postošo ietekmi uz partnervalstīm un reģioniem, īpaši Āfrikā;

                              ae)

                              uzņemties aktīvu, spēcīgu un vērienīgu vadošo lomu, gatavojot 26. ANO klimata pārmaiņu konferenci (COP26), citstarp arī attiecībā uz cilvēktiesību perspektīvu, proti, veicināt tiesību uz drošu, tīru, veselīgu un ilgtspējīgu vidi globālu atzīšanu un atbalstīt ANO īpašā referenta cilvēktiesību un vides jautājumos pilnvaras; Parlaments konstatē, ka klimata pārmaiņas un bioloģiskās daudzveidības samazināšanās ir viena no lielākajām šā brīža problēmām; atbalsta ANO vides tiesību iniciatīvu, ar kuru tiek atzīts, ka vides tiesību pārkāpumi smagi ietekmē visdažādākās cilvēktiesības; uzsver, ka bioloģiskā daudzveidība un cilvēktiesības ir savstarpēji saistītas un savstarpēji atkarīgas; atgādināt par valstu cilvēktiesību saistībām aizsargāt bioloģisko daudzveidību, tostarp bioloģiskās daudzveidības zuduma un degradācijas gadījumos nodrošinot piekļuvi efektīviem sanācijas līdzekļiem; Parlaments šajā saistībā mudina ES un dalībvalstis sekmēt ekoloģiskās iznīcības atzīšanu par vienu no Starptautiskās krimināltiesas Romas statūtos paredzētajiem starptautiskajiem noziedzīgajiem nodarījumiem; uzskata, ka ES būtu jāīsteno īpaši pasākumi, ar kuriem atveseļošanas centienus balsta uz nesatricināmību, un jebkurā ES rīcībpolitikas sadarbībā ar ANO integrēt katastrofu riska mazināšanu, kā tas ir paredzēts Sendai ietvarprogrammas katastrofu riska mazināšanai 2015.–2030. gadam noteiktajos mērķrādītājos; uzskata, ka ES, atbalstot “Globālas neto nulles koalīcijas” izveidi ar valstīm, kuras jau ir apņēmušās līdz 2050. gadam sasniegt mērķi par nulles līmeņa emisijām, sadarbojoties ar citām valstīm oglekļa emisiju novēršanas plānu un tehnoloģiju izstrādē un veicinot jaunu starptautisku bioloģiskās daudzveidības aizsardzības stratēģiju, būtu ar jaunu sparu jāīsteno partnerība ar šobrīd pie varas esošo ASV administrāciju;

                              af)

                              atkārtoti apliecināt nepieciešamību nodrošināt pirmiedzīvotāju, tostarp sieviešu un meiteņu, vienlīdzīgu likumaizsardzību un līdztiesību tiesas priekšā, pilnvērtīgas iespējas un nedalītu un efektīvu līdzdalību lēmumu pieņemšanas procesos un pilnīgu, līdztiesīgu un efektīvu līdzdalību politiskajā, ekonomiskajā, sociālajā un kultūras dzīvē; atzinīgi vērtēt ANO īpašā referenta jautājumos par pirmiedzīvotāju tautu tiesībām, Ekspertu mehānisma pirmiedzīvotāju tautu tiesību jautājumos un Pastāvīgā pirmiedzīvotāju lietu foruma darbu; mudināt dalībvalstis un ANO sistēmas struktūras stiprināt starptautisko sadarbību, ar kuras palīdzību risina nelabvēlīgos apstākļus, kādos atrodas pirmiedzīvotāji, un šajā saistībā palielināt tehnisko sadarbību un finansiālo palīdzību;

                              ag)

                              turpināt īstenot un paplašināt sadarbību spēju jomā ANO sistēmas ietvaros attiecībā uz efektīvu un ētisku kopīgu standartu veicināšanu tādās jaunās politikas jomās kā datu sadalīšana un aizsardzība, pienācīga rūpība, nesodāmības apkarošana, mākslīgais intelekts vai kibertelpa, vienlaikus sekmējot pienācīgu atbalstu tām valstīm, kas varētu vēlēties paplašināt savu regulatīvo spēju un standartu īstenošanu; prasīt ciešāk koordinēt kiberaizsardzību attiecībā uz noteikumiem, normām, kopīgu izpratni un izpildes pasākumiem kibertelpā; ierosināt, lai Eiropas kiberdrošības stūrakmeņi, piemēram, Vispārīgā datu aizsardzības regula (VDAR) un Tīklu un informācijas drošības (TID) direktīva, kalpotu par lielisku pamatu, ko valstis, kuras to vēlas, varētu izmantot, lai, pamatojoties uz ieprojektētas drošības pieeju, piemērotu savu datu aizsardzības un kiberdrošības jomu reglamentējošo tiesisko regulējumu; norādīt, ka ar paraugpraksi un pieredzi, kas ir gūtas ES līmenī, var ANO sistēmā dalīties ar ANO aģentūrām, kas veic šos uzdevumus, kā arī, to darīt, reaģējot uz atsevišķu valstu pieprasījumiem;

                              ah)

                              risināt nelikumīgu finanšu plūsmu novēršanas un apkarošanas problēmas un starptautiskās sadarbības un labas prakses stiprināšanu aktīvu atdošanas un konfiskācijas jomā, cita starpā, īstenojot efektīvākus pasākumus, ar kuriem īsteno ANO Pretkorupcijas konvencijā un ANO Konvencijā pret transnacionālo organizēto noziedzību un tās protokolos noteiktās spēkā esošās saistības; īstenot efektīvus, iekļaujošus un ilgtspējīgus pasākumus, ar kuriem novērš un apkaro korupciju saskaņā ar Ilgtspējīgas attīstības programmu 2030. gadam; uzsākt un atbalstīt iniciatīvas, ar kurām apkaro izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju un korupciju;

                              ai)

                              apsvērt jaunattīstības valstīm ar ļoti lielām parādsaistībām paredzētu parādu nastas mazināšanas papildpasākumu veikšanu, kas palīdzētu izvairīties no maksājumu saistību nepildīšanas un radītu IAM ieguldījumu veikšanas iespējas, kā arī, lai šajā ziņā atbalstītu ANO ģenerālsekretāra aicinājumu par valsts parāda pārstrukturēšanas mehānisma izveidi, ko diktē nepieciešamība ilgākā termiņā reaģēt uz Covid-19 krīzi un tās ekonomisko ietekmi;

                              aj)

                              risināt migrācijas un piespiedu pārvietošanas jautājumus, tostarp – tās pamatcēloņus, un sadarboties Globālā pakta par migrāciju un Globālā pakta par bēgļiem īstenošanā; atgādina, ka cilvēktiesībām arī turpmāk ir jābūt Globālā līguma galvenajam tematam, īpašu uzmanību pievēršot neaizsargātās situācijās esošiem migrantiem, piemēram, jauniešiem, nepilngadīgajiem un sievietēm; turpināt attīstīt kopīgu apņemšanos saglabāt humanitāro telpu un uzlabot humanitārās reaģēšanas palīdzības sistēmu, un uzsvērt, cik svarīgi ir visā pasaulē ievērot tiesības uz patvērumu; atbalstīt un pastiprināt attiecīgo ANO struktūru darbu, piemēram, UNHRC un Apvienoto Nāciju Organizācijas Palīdzības un darba aģentūras (UNRWA) darbu; atkārtoti apstiprināt UNRWA būtisko lomu humanitārās un attīstības palīdzības sniegšanā palestīniešu bēgļiem; aicināt ANO dalībvalstis saglabāt un palielināt iemaksas UNRWA un atbalstīt UNRWA ģenerālkomisāra priekšlikumu rīkot konferenci, kas nākotnē varētu nodrošināt paredzamāku, ilgtspējīgāku un pārskatatbildīgāku UNRWA finansējuma plūsmu un izdevumu sistēmu, un panākt, ka lielāks skaits ANO dalībvalstu un starptautisko līdzekļu devēju šajā sakarā uzņemas saistības;

                              ak)

                              turpināt iestāties par reliģijas vai pārliecības brīvību; mudināt pielikt lielākus pūliņus, aizsargājot reliģisko un citu minoritāšu tiesības; prasīt uzlabot reliģisko minoritāšu aizsardzību pret vajāšanām un vardarbību; prasīt atcelt likumus, kuros zaimošana vai atteikšanās no ticības var tikt atzītas par kriminālsodāmiem noziegumiem, kas var kalpot par reliģisko minoritāšu un neticīgo vajāšanas aizbildinājumu; atbalstīt ANO īpašā referenta reliģijas vai ticības brīvības jautājumos darbu;

                              al)

                              turpināt stiprināt integrēto atbalstu dzimumu līdztiesībai un pilnvērtīgu iespēju nodrošināšanai sievietēm saskaņā ar Pekinas deklarāciju un tās rīcības platformu; aicināt visas ANO dalībvalstis arī turpmāk atbalstīt un īstenot ANO Drošības padomes rezolūcijas par programmu par sievietēm, mieru un drošību, kurās ir izvērtēta konfliktu nesamērīgā ietekme uz sievietēm un meitenēm un sniegtas norādes, kā strādāt un rīkoties, lai veicinātu dzimumu līdztiesību un stiprinātu sieviešu līdzdalību, aizsardzību un tiesības visā konflikta ciklā –, sākot ar konfliktu nepieļaušanu līdz pēckonflikta jauncelsmei; šajā sakarā īpašu uzmanību pievērst tam, ka tiek izskausta pret sievietēm un meitenēm vērsta vardarbība un diskriminācija, tostarp seksuāla un ar dzimumu saistīta vardarbība, kaitīgas paražas un vardarbība mājsaimniecībā un ģimenē, un ka tiek atbalstīta sieviešu jēgpilna un vienlīdzīga, aktīva līdzdalība visās sabiedriskās dzīves un lēmumu pieņemšanas jomās un veicināta sieviešu tiesību ievērošana; atbalstīt un stiprināt ar ANO starpniecību veiktos starptautiskos centienus, ar kuriem nodrošina dzimumu analīzi, kā arī dzimumu aspekta un cilvēktiesību vērā ņemšanu visās ANO norisēs; Parlaments atgādina, ka seksuāla vardarbība, piemēram, izvarošana, tiek izmantota kā kara taktika un ir uzskatāma par kara noziegumu, un prasa pastiprināt konflikta situācijās atrodošos sieviešu un meiteņu aizsardzību, it īpaši pret seksuālu vardarbību; pauž uzskatu, ka ES būtu jāmobilizē plašāks atbalsts, tostarp, piešķirot pietiekamu finansējumu, darbam, ko veic ANO Dzimumu līdztiesības un sieviešu iespēju veicināšanas iestāde (UN Women), kura ANO sistēmā ir svarīga sieviešu tiesību veicinātāja un apvieno visas attiecīgās ieinteresētās personas, lai panāktu politiskas izmaiņas un koordinētu politiskos pasākumus;

                              am)

                              piedaloties ANO Konvencijas pret transnacionālo organizēto noziedzību un tās Protokola par cilvēku tirdzniecības novēršanu, apkarošanu un sodīšanu par to īstenošanas pārskatīšanas mehānismā, uzņemties vērienīgu un konstruktīvu lomu, lai vēl vairāk pastiprinātu starptautiskos centienus apkarot cilvēku tirdzniecību, tostarp, ņemot vērā to sieviešu, bērnu un migrantu perspektīvas, kuru iespējas ciest no ekspluatācijas ir lielākas;

                              an)

                              cieši apspriesties ar Parlamentu par Padomes secinājumu īstenošanas procesu un iesaistīt Parlamentu visās tajās rīcībpolitikas jomās, kur parlamentārā diplomātija var radīt vērā ņemamu sinerģiju, un pastiprināt ES kā tādas uzrunāšanas, pozitīvas ietekmēšanas un vadības spēju;

                              ao)

                              prasīt nekavējoties rīkoties, lai risināt pieaugošo cilvēktiesību krīzi Siņdzjanā, jeb vismaz izmeklēt paziņotos gadījumus par visā šajā reģionā īstenoto etnisko un reliģisko vajāšanu; šajā saistībā aicina izveidot neatkarīgu ANO cilvēktiesību Ķīnā uzraudzības mehānismu, kurā varētu piedalīties ANO īpašais referents, HRC ekspertu grupa vai īpašais sūtnis; atbalsta UNHRC adresētus aicinājumus organizēt īpašu, šai krīzei veltītu sesiju;

                  2.

                  uzdod priekšsēdētājam šo ieteikumu nosūtīt Padomei, Komisijas priekšsēdētājas vietniekam / Savienības Augstajam pārstāvim ārlietās un drošības politikas jautājumos, Komisijai un informēšanas nolūkā Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālajai asamblejai un Apvienoto Nāciju Organizācijas ģenerālsekretāram.

         (1)  OV C 118, 8.4.2020., 165. lpp.

         (2)  Pieņemtie teksti, P9_TA(2020)0008.

         (3)  OV C 433, 23.12.2019., 86. lpp.

         (4)  OV C 86, 6.3.2018., 33. lpp.

         (5)  https://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/EN/ foraff/137584.pdf

         (6)  https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-8416-2013-INIT/en/pdf

         (7)  http://yogyakartaprinciples.org/wp-content/uploads/2016/08/principles_en.pdf; http://yogyakartaprinciples.org/wp-content/uploads/2017/11/A5_yogyakartaWEB-2.pdf


title: Padomes Ieteikums (ES) 2022/290 (2022. gada 22. februāris), ar ko groza Ieteikumu (ES) 2020/912 par pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES un iespējamu šāda ierobežojuma atcelšanu

text:
                  24.2.2022

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  L 43/79

         PADOMES IETEIKUMS (ES) 2022/290
         (2022. gada 22. februāris),
         ar ko groza Ieteikumu (ES) 2020/912 par pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES un iespējamu šāda ierobežojuma atcelšanu
         EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
         ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 77. panta 2. punkta b) un e) apakšpunktu un 292. panta pirmo un otro teikumu,
         ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
         tā kā:

                     (1)

                     Padome 2020. gada 30. jūnijā pieņēma Ieteikumu (ES) 2020/912 par pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES un iespējamu šāda ierobežojuma atcelšanu (1).

                     (2)

                     Padome 2021. gada 2. februārī grozīja Ieteikumu (ES) 2020/912 par pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES un iespējamu šāda ierobežojuma atcelšanu (2), lai atjauninātu kritērijus, kas tiek izmantoti nolūkā novērtēt to, vai nebūtiski ceļojumi no trešām valstīm ir droši un būtu jāatļauj.

                     (3)

                     Ar to pašu grozījumu tika ieviesti mehānismi, kuru mērķis ir ierobežot bažas raisošo SARS-CoV-2 vīrusa variantu izplatību ES (3).

                     (4)

                     Padome 2021. gada 20. maijā grozīja Ieteikumu (ES) 2020/912 (4), lai ņemtu vērā vakcinācijas kampaņu izvēršanu un šo kampaņu pozitīvo ietekmi uz vīrusa izplatīšanās ierobežošanu, kā arī lai vēl vairāk ierobežotu uzmanību prasošu vīrusa variantu un bažas raisošu vīrusa variantu ienešanu un izplatīšanos Eiropas Savienībā.

                     (5)

                     Eiropas Parlaments un Padome 2021. gada 14. jūnijā pieņēma Regulas (ES) 2021/953 (5) un (ES) 2021/954 (6) par ES digitālo Covid sertifikātu. ES digitālais Covid sertifikāts ir izrādījies būtisks instruments, kas palīdz atjaunot ceļošanu ES iekšienē.

                     (6)

                     Kopš Regulas (ES) 2021/953 pieņemšanas Komisija ir pieņēmusi vairākus īstenošanas aktus, ar kuriem nosaka, ka Covid-19 sertifikāti, ko izdevusi kāda konkrēta trešā valsts, ir uzskatāmi par līdzvērtīgiem tādiem sertifikātiem, kurus dalībvalstis izdevušas saskaņā ar minēto regulu. Tādējādi vakcinācijas, pārslimošanas un testa sertifikātus, uz kuriem attiecas šādi īstenošanas akti, var droši un uzticami autentificēt. Tādēļ ES digitālais Covid sertifikāts un it īpaši uz šā pamata pieņemtie īstenošanas lēmumi ir arī atvieglojuši drošu ceļošanas atsākšanu no trešām valstīm uz Eiropas Savienību (7).

                     (7)

                     Būtu jāatjaunina Ieteikumā (ES) 2020/912 izklāstītā pašreizējā pieeja, lai ņemtu vērā ES digitālā Covid sertifikāta izveidi, kā arī apsverot pandēmijas attīstību, tostarp bažas raisošā omikrona varianta parādīšanos, aizvien lielāko vakcinācijas aptveri un ceļošanas ierobežojumu pakāpenisku atcelšanu visā pasaulē.

                     (8)

                     Eiropadome, ņemot vērā epidemioloģiskās situācijas attīstību, 2021. gada 22. oktobrī savos secinājumos aicināja turpināt koordināciju, lai atvieglotu brīvu pārvietošanos ES iekšienē un ceļošanu uz ES, un pārskatīt abus Padomes ieteikumus, tostarp Ieteikumu (ES) 2020/912.

                     (9)

                     Būtu jānosaka, ka to vakcinācijas sertifikātu standarta akceptēšanas periods, kurus trešās valstis izdevušas pēc pirmreizējās vakcinācijas kursa pabeigšanas, ir 270 dienas. Lai nodrošinātu koordinētu pieeju, dalībvalstīm nevajadzētu akceptēt pēc pirmreizējās vakcinācijas kursa pabeigšanas izdotus vakcinācijas sertifikātus, ja pēc tajos norādītās devas ievadīšanas pagājušas vairāk nekā 270 dienas. Šādā gadījumā dalībvalstīm vajadzētu akceptēt tādus vakcinācijas sertifikātus, kuros norādīts, ka pēc pirmreizējās vakcinācijas kursa pabeigšanas ir saņemta papildu deva.

                     (10)

                     Lai vēl vairāk atvieglotu drošu ceļošanu uz Eiropas Savienību, 14 dienu kumulatīvā paziņoto Covid-19 gadījumu rādītāja robežvērtība būtu jāpalielina no 75 līdz 100 uz 100 000 iedzīvotāju. Vienlaikus, lai ņemtu vērā testēšanas jaudas pieaugumu gandrīz divus gadus pēc vīrusa pirmās parādīšanās, būtu arī jāpalielina nepieciešamais minimālais iknedēļas testēšanas rādītājs no 300 līdz 600 testiem uz 100 000 iedzīvotāju. Tam būtu vēl vairāk jāpalielina to datu ticamība, kas tiek izmantoti, lai noteiktu, cik lielā mērā vajadzētu būt iespējamiem nebūtiskiem ceļojumiem no konkrētas trešās valsts.

                     (11)

                     Lai nodrošinātu labākus nosacījumus nebūtiskiem ceļojumiem uz Savienību un palielinātu paredzamību trešo valstu ceļotājiem, dalībvalstīm būtu jāakceptē ne tikai Covid-19 vakcīnas, kurām piešķirta tirdzniecības atļauja saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 726/2004 (8), bet arī tās vakcīnas, kurām ir pabeigta procedūra iekļaušanai Pasaules Veselības organizācijas (PVO) ārkārtas lietojuma sarakstā.

                     (12)

                     Turklāt kā vakcinācijas alternatīva dalībvalstīm būtu jāatļauj nebūtiski ceļojumi personām, kuras 180 dienu laikā pirms ceļošanas uz Eiropas Savienību ir pārslimojušas Covid-19 un kurām ir ES digitālais Covid sertifikāts vai tāds sertifikāts, kas atzīts par tam līdzvērtīgu.

                     (13)

                     Vienlaikus, lai vēl vairāk samazinātu SARS-CoV-2 vīrusa pārnešanas risku, dalībvalstis varētu arī pieprasīt derīgu apliecinājumu par negatīvu reāllaika polimerāzes ķēdes reakcijas (RT-PĶR) testu, kas veikts pirms izbraukšanas, gadījumos, kad ceļotājs vai nu i) ir saņēmis Covid-19 vakcīnu, kurai ir pabeigta procedūra iekļaušanai PVO ārkārtas lietojuma sarakstā, bet kura nav iekļauta to vakcīnu sarakstā, kuras Eiropas Savienībā ir atļautas saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 726/2004, vai arī ii) 180 dienu laikā pirms ceļošanas uz Eiropas Savienību ir pārslimojis Covid-19.

                     (13.a)

                     Tā kā var nebūt iespējams verificēt tādu vakcinācijas sertifikātu autentiskumu, integritāti un derīgumu, kurus izdevušas trešās valstis, kas neizmanto ES digitālā Covid sertifikāta uzticamības satvaru vai vakcinācijas sertifikātu, kurš atzīts par līdzvērtīgu minētajam sertifikātam, dalībvalstis varētu arī pieprasīt derīgu apliecinājumu par negatīvu RT-PĶR testu, kas veikts pirms izbraukšanas, tajā gadījumā, ja ceļotājs ir pilnībā vakcinēts ar Covid-19 vakcīnu, kurai piešķirta tirdzniecības atļauja saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 726/2004, bet ja tam nav ES digitālā Covid sertifikāta vai tāda sertifikāta, kas atzīts par tam līdzvērtīgu.

                     (14)

                     Bērniem, kas vecāki par 6 gadiem un jaunāki par 18 gadiem, vajadzētu būt iespējai ceļot ar nosacījumu, ka pirms izbraukšanas viņi ir saņēmuši negatīvu RT-PĶR testa rezultātu. Šajos gadījumos dalībvalstis varētu pieprasīt papildu testus pēc ierašanās, karantīnu vai pašizolāciju. Ja bērniem, kas vecāki par 6 gadiem un jaunāki par 18 gadiem, ir derīgs Covid-19 vakcinācijas apliecinājums, kurš izdots, pamatojoties uz Covid-19 vakcīnu, kas Eiropas Savienībā ir atļauta saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 726/2004, tests nebūtu jāpieprasa. Bērniem, kas jaunāki par 6 gadiem un ceļo kopā ar pieaugušo, nevajadzētu piemērot papildu prasības.

                     (14.a)

                     Dalībvalstis varētu atļaut nebūtiskus ceļojumus personām, kurām akceptētā vakcinācija pret Covid-19 ir medicīniski kontrindicēta, ar noteikumu, ka šīs personas ir iesniegušas nepieciešamos dokumentus un pirms izbraukšanas ir saņēmušas negatīvu RT-PĶR testa rezultātu.

                     (15)

                     Ņemot vērā aizvien lielāko vakcinācijas aptveri visā pasaulē, ir lietderīgi sākt apsvērt pakāpenisku pāreju no pašreizējās uz valstīm/personām vērstās hibrīdpieejas uz pieeju, kas vērsta vienīgi uz personām, un ceļošanas ierobežojumu atcelšanu balstīt vienīgi uz vakcinācijas statusu vai ceļotāju pildīto funkciju/ceļojuma nepieciešamību. Tomēr pašlaik joprojām ir trešās valstis, kuru piekļuve vakcīnām ir ierobežota vai kurās ir zems vakcinācijas rādītājs. Tāpēc, lai trešām valstīm dotu laiku palielināt savus vakcinācijas rādītājus, tostarp balstdevu ievadīšanu nolūkā nodrošināt vakcinācijas sertifikātu derīgumu, un balstoties uz iepriekšēju vispārēju novērtējumu par vakcinācijas situāciju trešās valstīs, kura pamatā ir dati, ko cita starpā sniegušas ES delegācijas, Komisijai ieteikums būtu jāpārskata līdz 2022. gada 30. aprīlim, lai svītrotu I pielikumu, ņemot vērā pieaugošo vakcinācijas aptveri visā pasaulē. Komisijai būtu jāziņo Padomei, un attiecīgā gadījumā tā varētu Padomei iesniegt priekšlikumu svītrot I pielikumu.

                     (16)

                     Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā Nr. 22 par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību, Dānija nepiedalās šā ieteikuma pieņemšanā, un Dānijai šis ieteikums nav saistošs un nav jāpiemēro. Tā kā šis ieteikums pilnveido Šengenas acquis, Dānijai saskaņā ar minētā protokola 4. pantu sešos mēnešos pēc tam, kad Padome ir pieņēmusi lēmumu par šo ieteikumu, būtu jāizlemj, vai tā šo ieteikumu ieviesīs.

                     (17)

                     Šis ieteikums ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuru īstenošanā Īrija nepiedalās saskaņā ar Padomes Lēmumu 2002/192/EK (9); tādēļ Īrija nepiedalās šā ieteikuma pieņemšanā, un Īrijai šis ieteikums nav saistošs un nav jāpiemēro.

                     (18)

                     Attiecībā uz Islandi un Norvēģiju – saskaņā ar Nolīgumu starp Eiropas Savienības Padomi un Islandes Republiku un Norvēģijas Karalisti par šo valstu asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā (10) šis ieteikums ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuri attiecas uz jomu, kas minēta Padomes Lēmuma 1999/437/EK (11) 1. panta A punktā.

                     (19)

                     Attiecībā uz Šveici – saskaņā ar Nolīgumu starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā (12) šis ieteikums ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuri attiecas uz jomu, kas minēta Lēmuma 1999/437/EK 1. panta A punktā, to lasot saistībā ar Padomes Lēmuma 2008/146/EK (13) 3. pantu.

                     (20)

                     Attiecībā uz Lihtenšteinu – saskaņā ar Protokolu starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu, Šveices Konfederāciju un Lihtenšteinas Firstisti par Lihtenšteinas Firstistes pievienošanos Nolīgumam starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā (14) šis ieteikums ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuri attiecas uz jomu, kas minēta Lēmuma 1999/437/EK 1. panta A punktā, to lasot saistībā ar Lēmuma 2011/350/ES (15) 3. pantu.

                     (21)

                     Šā ieteikuma juridiskais statuss, kā atgādināts 15.–19. apsvērumā, neskar to, ka visām dalībvalstīm Šengenas zonas pienācīgas darbības interesēs lēmums atcelt ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz Savienību ir jāpieņem koordinēti,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
         Ieteikumu (ES) 2020/912 groza šādi:

                     1)

                     no 2022. gada 1. marta – ieteikuma 2. punkta otrajā daļā skaitli “75” aizstāj ar skaitli “100” un skaitli “300” aizstāj ar skaitli “600”;

                     2)

                     no 2022. gada 1. marta – ieteikuma 6.a punkta pirmo, otro un trešo daļu aizstāj ar šādām:
                     “Neskarot 6. punkta a) un b) apakšpunktu, ja dalībvalstis akceptē vakcinācijas apliecinājumu, lai atceltu ceļošanas ierobežojumus, kuru mērķis ir ierobežot Covid-19 izplatību, dalībvalstīm principā būtu jāatceļ pagaidu ierobežojums nebūtiskiem ceļojumiem uz ES attiecībā uz tiem ceļotājiem, kuri ne vēlāk kā 14 dienas pirms ieceļošanas ES+ zonā ir saņēmuši pēdējo ieteicamo tādas Covid-19 vakcīnas devu, kas Eiropas Savienībā ir atļauta, ievērojot Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 726/2004 (*1), ar noteikumu, ka kopš vakcinācijas sertifikātā norādītās devas saņemšanas nolūkā pabeigt pirmreizējās vakcinācijas kursu ir pagājušas mazāk nekā 270 dienas vai arī pēc pirmreizējās vakcinācijas kursa pabeigšanas ir saņemta papildu deva.
                     Dalībvalstīm būtu arī jāatceļ pagaidu ierobežojums nebūtiskiem ceļojumiem uz ES attiecībā uz šādiem ceļotājiem, kuri ne vēlāk kā 14 dienas pirms ieceļošanas ES+ zonā ir saņēmuši pēdējo ieteicamo tādas Covid-19 vakcīnas devu, kurai ir pabeigta procedūra iekļaušanai PVO ārkārtas lietojuma sarakstā, ar noteikumu, ka kopš vakcinācijas sertifikātā norādītās devas saņemšanas nolūkā pabeigt pirmreizējās vakcinācijas kursu ir pagājušas mazāk nekā 270 dienas vai arī pēc pirmreizējās vakcinācijas kursa pabeigšanas ir saņemta papildu deva.
                     Dalībvalstīm būtu arī jāatceļ pagaidu ierobežojums nebūtiskiem ceļojumiem uz ES attiecībā uz ceļotājiem, kuri 180 dienu laikā pirms ceļošanas uz ES ir pārslimojuši Covid-19.
                     Šajā nolūkā ceļotājiem, kuri vēlas veikt nebūtisku ceļojumu uz kādu dalībvalsti, vajadzētu būt vai nu:

                                 a)

                                 derīgam Covid-19 vakcinācijas apliecinājumam, kas izdots, pamatojoties uz Covid-19 vakcīnu, kura Eiropas Savienībā ir atļauta saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 726/2004; vai

                                 b)

                                 derīgam Covid-19 vakcinācijas apliecinājumam, kas izdots, pamatojoties uz Covid-19 vakcīnām, kurām ir pabeigta procedūra iekļaušanai PVO ārkārtas lietojuma sarakstā, bet kuras nav iekļautas to vakcīnu sarakstā, kas Eiropas Savienībā ir atļautas saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 726/2004; vai arī

                                 c)

                                 derīgam pārslimošanas apliecinājumam.

                           To ceļotāju gadījumā, uz kuriem attiecas b) un c) apakšpunkts, dalībvalsts varētu arī pieprasīt derīgu apliecinājumu par negatīvu reāllaika polimerāzes ķēdes reakcijas (RT-PĶR) testu, kas veikts ne agrāk kā 72 stundas pirms izbraukšanas. To ceļotāju gadījumā, uz kuriem attiecas b) apakšpunkts, dalībvalstis varētu piemērot papildu veselības aizsardzības pasākumus, piemēram, izolāciju, karantīnu vai tādas vakcīnas saņemšanu, kura Eiropas Savienībā ir atļauta saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 726/2004.
                     Papildus ES digitālajiem Covid sertifikātiem dalībvalstīm būtu jāakceptē Covid-19 vakcinācijas vai pārslimošanas apliecinājumi, ja tie atbilst sertifikātiem, kas īstenošanas aktā, kuru Komisija pieņēmusi saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2021/953 (*2) 8. pantu, ir atzīti par līdzvērtīgiem saskaņā ar minēto regulu izdotajiem sertifikātiem.
                     Ja šāds akts par trešās valsts izdotiem sertifikātiem nav pieņemts, tad dalībvalstis saskaņā ar valsts tiesību aktiem varētu akceptēt trešās valsts izdotu testēšanas un vakcinācijas apliecinājumu, ņemot vērā nepieciešamību pārbaudīt sertifikāta autentiskumu, derīgumu un integritāti un to, vai tajā ir ietverti visi attiecīgie dati, kā paredzēts Regulā (ES) 2021/953.
                     Šādā gadījumā tās varētu pieprasīt derīgu apliecinājumu par negatīvu RT-PĶR testu, kas veikts pirms izbraukšanas, tiem ceļotājiem, kuri ir pilnībā vakcinēti ar Covid-19 vakcīnu, kam piešķirta tirdzniecības atļauja saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 726/2004, bet kuriem nav ES digitālā Covid sertifikāta vai tāda sertifikāta, kas atzīts par tam līdzvērtīgu.
                     Bērniem, kas vecāki par 6 gadiem un jaunāki par 18 gadiem, ja vien uz viņiem neattiecas iepriekš izklāstītie noteikumi, arī vajadzētu atļaut veikt nebūtiskus ceļojumus uz kādu dalībvalsti, ja viņiem ir derīgs apliecinājums par negatīvu reāllaika polimerāzes ķēdes reakcijas (RT-PĶR) testu, kas veikts ne agrāk kā 72 stundas pirms izbraukšanas. Šajos gadījumos dalībvalstis varētu pieprasīt papildu testus pēc ierašanās, kā arī karantīnu vai pašizolāciju. Bērniem, kas jaunāki par 6 gadiem un ceļo kopā ar pieaugušo, nevajadzētu piemērot papildu prasības.

                        (*1)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 726/2004 (2004. gada 31. marts), ar ko nosaka cilvēkiem paredzēto un veterināro zāļu reģistrēšanas un uzraudzības Kopienas procedūras un izveido Eiropas Zāļu aģentūru (OV L 136, 30.4.2004., 1. lpp.)."

                        (*2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2021/953 (2021. gada 14. jūnijs) par sadarbspējīgu Covid-19 vakcinācijas, testa un pārslimošanas sertifikātu (ES digitālais Covid sertifikāts) izdošanas, verifikācijas un akceptēšanas satvaru nolūkā atvieglot brīvu pārvietošanos Covid-19 pandēmijas laikā (OV L 211, 15.6.2021., 1. lpp.).”;"

                     3)

                     ieteikumā iekļauj jaunu 12. punktu:

                                 “12.

                                 Komisijai ieteikums būtu jāpārskata līdz 2022. gada 30. aprīlim, lai svītrotu I pielikumu, ņemot vērā pieaugošo vakcinācijas aptveri visā pasaulē.
                                 Komisijai būtu jāziņo Padomei, un attiecīgā gadījumā tā varētu Padomei iesniegt priekšlikumu svītrot I pielikumu.”

            Briselē, 2022. gada 22. februārī

                  Padomes vārdā –

                  priekšsēdētājs

               C. BEAUNE

            (1)  Padomes Ieteikums (ES) 2020/912 (2020. gada 30. jūnijs) par pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES un iespējamu šāda ierobežojuma atcelšanu (OV L 208 I, 1.7.2020., 1. lpp.).

            (2)  Padomes Ieteikums (ES) 2021/132 (2021. gada 2. februāris), ar ko groza Ieteikumu (ES) 2020/912 par pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES un iespējamu šāda ierobežojuma atcelšanu (OV L 41, 4.2.2021., 1. lpp.).

            (3)  “ES+ zona” ietver visas Šengenas zonas dalībvalstis (tostarp Bulgāriju, Horvātiju, Kipru un Rumāniju), kā arī četras Šengenas asociētās valstis. Tā ietver arī Īriju, ja Īrija nolemtu pievienoties.

            (4)  Padomes Ieteikums (ES) 2021/816 (2021. gada 20. maijs), ar ko groza Ieteikumu (ES) 2020/912 par pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES un iespējamu šāda ierobežojuma atcelšanu (OV L 182, 21.5.2021., 1. lpp.).

            (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2021/953 (2021. gada 14. jūnijs) par sadarbspējīgu Covid-19 vakcinācijas, testa un pārslimošanas sertifikātu (ES digitālais Covid sertifikāts) izdošanas, verifikācijas un akceptēšanas satvaru nolūkā atvieglot brīvu pārvietošanos Covid-19 pandēmijas laikā (OV L 211, 15.6.2021., 1. lpp.).

            (6)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2021/954 (2021. gada 14. jūnijs) par sadarbspējīgu Covid-19 vakcinācijas, testa un pārslimošanas sertifikātu (ES digitālais Covid sertifikāts) izdošanas, verifikācijas un akceptēšanas satvaru attiecībā uz trešo valstu valstspiederīgajiem, kas Covid-19 pandēmijas laikā likumīgi uzturas vai dzīvo dalībvalstu teritorijā (OV L 211, 15.6.2021., 24. lpp.).

            (7)  Atjauninātais saraksts ar lēmumiem par līdzvērtību ir publicēts šādā tīmekļa vietnē:
         https://ec.europa.eu/info/publications/commission-implementing-decisions-eu-equivalence-covid-19-certificates-issued-non-eu-countries_en.

            (8)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 726/2004 (2004. gada 31. marts), ar ko nosaka cilvēkiem paredzēto un veterināro zāļu reģistrēšanas un uzraudzības Savienības procedūras un izveido Eiropas Zāļu aģentūru (OV L 136, 30.4.2004., 1. lpp.).

            (9)  Padomes Lēmums 2002/192/EK (2002. gada 28. februāris) par Īrijas lūgumu piedalīties dažu Šengenas acquis noteikumu īstenošanā (OV L 64, 7.3.2002., 20. lpp.).

            (10)  OV L 176, 10.7.1999., 36. lpp.

            (11)  Padomes Lēmums 1999/437/EK (1999. gada 17. maijs) par dažiem pasākumiem, lai piemērotu Eiropas Savienības Padomes, Islandes Republikas un Norvēģijas Karalistes Nolīgumu par abu minēto valstu iesaistīšanos Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un izstrādē (OV L 176, 10.7.1999., 31. lpp.).

            (12)  OV L 53, 27.2.2008., 52. lpp.

            (13)  Padomes Lēmums 2008/146/EK (2008. gada 28. janvāris) par to, lai Eiropas Kopienas vārdā noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā (OV L 53, 27.2.2008., 1. lpp.).

            (14)  OV L 160, 18.6.2011., 21. lpp.

            (15)  Padomes Lēmums 2011/350/ES (2011. gada 7. marts) par to, lai Eiropas Savienības vārdā noslēgtu Protokolu starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu, Šveices Konfederāciju un Lihtenšteinas Firstisti par Lihtenšteinas Firstistes pievienošanos Nolīgumam starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā saistībā ar kontroles atcelšanu pie iekšējām robežām un personu pārvietošanos (OV L 160, 18.6.2011., 19. lpp.).


title: Eiropas Centrālās bankas Ieteikums (2022. gada 17. februāris) Eiropas Savienības Padomei par Bank of Greece ārējiem revidentiem (ECB/2022/3) 2022/C 102/01

text:
               2.3.2022

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 102/1

      EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS IETEIKUMS
      (2022. gada 17. februāris)
      Eiropas Savienības Padomei par Bank of Greece ārējiem revidentiem
      (ECB/2022/3)
      (2022/C 102/01)
      EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS PADOME,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
      ņemot vērā Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtus un jo īpaši to 27.1. pantu,
      tā kā:

                  (1)

                  Eiropas Centrālās bankas (ECB) un dalībvalstu, kuru valūta ir euro, nacionālo centrālo banku pārskatus revidē neatkarīgi ārējie revidenti, kurus ieteikusi ECB Padome un apstiprinājusi Eiropas Savienības Padome.

                  (2)

                  Bank of Greece pašreizējo ārējo revidentu Deloitte Certified Public Accountants S.A. pilnvaras beigsies pēc 2021. finanšu gada revīzijas pabeigšanas. Tāpēc jāieceļ ārējie revidenti laika posmam, kas sākas 2022. finanšu gadā.

                  (3)

                  Bank of Greece par saviem ārējiem revidentiem 2022.–2026. finanšu gadam izvēlējusies Ernst & Young (Hellas) Certified Auditors Accountants S.A., paredzot iespēju pagarināt to pilnvaras līdz 2027. un 2028. finanšu gadam,

            IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
      Tiek ieteikts par Bank of Greece ārējiem revidentiem 2022.–2026. finanšu gadam iecelt Ernst & Young (Hellas) Certified Auditors Accountants S.A., paredzot iespēju pagarināt to pilnvaras līdz 2027. un 2028. finanšu gadam,

         Frankfurtē pie Mainas, 2022. gada 2022. gada 17. februārī

               ECB prezidente

            Christine LAGARDE