               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 2.6.2021
            COM(2021) 502 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS,
            ar ko sniedz Padomes atzinumu par Bulgārijas 2021. gada konverģences programmu
            {SWD(2021) 501 final}

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS,

               ar ko sniedz Padomes atzinumu par Bulgārijas 2021. gada konverģences programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,

               apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,

               tā kā:

               (1)2020. gada 20. martā Komisija pieņēma paziņojumu par Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējās izņēmuma klauzulas
                  2
                iedarbināšanu
                  3
               . Paziņojumā Komisija pauda viedokli, ka, ņemot vērā paredzamo nopietno ekonomikas lejupslīdi Covid-19 uzliesmojuma dēļ, ir izpildīti nosacījumi vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšanai. 2020. gada 23. martā dalībvalstu finanšu ministri piekrita Komisijas novērtējumam. Vispārējā izņēmuma klauzula ir dalībvalstīm nodrošinājusi krīzes pārvarēšanai vajadzīgo budžeta elastību. Tā ir atvieglojusi budžeta politikas koordinēšanu nopietnas ekonomikas lejupslīdes laikā. Klauzulas iedarbināšana ļauj uz laiku atkāpties no korekcijām katras dalībvalsts vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai, ja tas neapdraud fiskālo ilgtspēju vidējā termiņā. 2020. gada 17. septembrī Komisija savā gada ilgtspējīgas izaugsmes stratēģijā paziņoja, ka vispārējā izņēmuma klauzula būs piemērojama arī 2021. gadā.
                  4

               (2)2020. gada 20. jūlijā Padome ieteica Bulgārijai
                  5
               , ievērojot vispārējo izņēmuma klauzulu, veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai efektīvi vērstos pret pandēmiju, stiprinātu ekonomiku un atbalstītu tās turpmāko atveseļošanu. Tā arī ieteica Bulgārijai, kad to pieļaus ekonomiskie apstākļi, īstenot fiskālo politiku, kuras mērķis ir panākt piesardzīgu vidēja termiņa fiskālo stāvokli un nodrošināt parāda atmaksājamību, vienlaikus veicinot investīcijas.

               (3)Next Generation EU, kas ietver Atveseļošanas un noturības mehānismu, nodrošinās ilgtspējīgu, iekļaujošu un taisnīgu ekonomikas atveseļošanu. 2021. gada 19. februārī stājās spēkā Regula (ES) 2021/241, ar ko izveido Atveseļošanas un noturības mehānismu
                  6
               . Mehānisms nodrošinās finansiālu atbalstu reformu un investīciju īstenošanai, tādējādi radot ES finansētu fiskālo stimulu. Tas sekmēs ekonomikas atveseļošanu, ilgtspējīgu un izaugsmi veicinošu reformu un investīciju īstenošanu, it īpaši zaļās un digitālās pārkārtošanās veicināšanai, kā arī stiprinās tautsaimniecību noturību un potenciālo izaugsmi. Savukārt tas palīdzēs publiskajām finansēm atgūt labvēlīgāku stāvokli īstermiņā un sekmēs to ilgtspējas nostiprināšanu, izaugsmi un darbvietu izveidi vidējā termiņā un ilgtermiņā.

               (4)2021. gada 3. martā Komisija pieņēma paziņojumu, kurā sniegti orientējoši norādījumi attiecībā uz politiku ar mērķi atvieglot fiskālās politikas koordināciju un dalībvalstu stabilitātes un konverģences programmu sagatavošanu
                  7
               . Vispārējai fiskālajai nostājai, ņemot vērā valstu budžetus un Atveseļošanas un noturības mehānismu, arī 2021. un 2022. gadā vajadzētu būt stimulējošai. Tajā pašā laikā, ņemot vērā prognozējamo pakāpenisko ekonomiskās aktivitātes normalizēšanos 2021. gada otrajā pusē, dalībvalstu fiskālajai politikai 2022. gadā būtu jākļūst diferencētākai. Dalībvalstīm savā fiskālajā politikā būtu jāņem vērā atveseļošanās stadija, fiskālā ilgtspēja un nepieciešamība samazināt ekonomiskās, sociālās un teritoriālās atšķirības. Tā kā nepieciešams atbalstīt ilgtspējīgu atveseļošanos ES, dalībvalstīm ar zemu ilgtnespējas risku savs budžets būtu jāplāno tā, ka arī 2022. gadā tiek īstenota stimulējoša fiskālā politika, ņemot vērā Atveseļošanas un noturības mehānisma ietekmi. Dalībvalstīm, kuru parāda līmenis ir augsts, būtu jāīsteno piesardzīga fiskālā politika, vienlaikus saglabājot valsts finansētas investīcijas un izmantojot Atveseļošanas un noturības mehānisma dotācijas, lai finansētu jaunus augstas kvalitātes investīciju projektus un strukturālās reformas. Arī pēc 2022. gada fiskālajā politikā būtu jāņem vērā atveseļošanās intensitāte, ekonomiskās nenoteiktības pakāpe un fiskālās ilgtspējas apsvērumi. Fiskālās politikas pārorientēšana uz piesardzīga vidēja termiņa fiskālā stāvokļa sasniegšanu, kas paredz arī atbalsta pasākumu pakāpenisku atcelšanu piemērotā brīdī, palīdzēs nodrošināt fiskālo ilgtspēju vidējā termiņā.

               (5)Komisija 2021. gada 3. marta paziņojumā arī pauda viedokli, ka lēmums par vispārējās izņēmuma klauzulas deaktivēšanu vai turpmāku piemērošanu būtu jāpieņem vispārēja ekonomikas stāvokļa novērtējuma ietvaros, kurā būtisks kvantitatīvais kritērijs ir ekonomiskās aktivitātes līmenis ES vai eurozonā salīdzinājumā ar pirmskrīzes līmeni (2019. gada beigās). 2. jūnijā Komisija, pamatojoties uz savu 2021. gada pavasara prognozi, atzina, ka ir izpildīti nosacījumi, lai 2022. gadā turpinātu piemērot vispārējo izņēmuma klauzulu un 2023. gadā to deaktivētu. Arī pēc vispārējās izņēmuma klauzulas deaktivēšanas tiks ņemta vērā valstu konkrētā situācija
                  8
               .

               (6)Bulgārija 2021. gada 5. maijā iesniedza savu 2021. gada konverģences programmu pēc Regulas (EK) Nr. 1466/97 8. pantā noteiktā termiņa.

               (7)Pēc Eurostat validētajiem datiem 2020. gadā Bulgārijas vispārējās valdības budžeta deficīts bija 3,4 % no IKP un vispārējās valdības parāds palielinājās līdz 25 % no IKP. Gada izmaiņas budžeta primārajā bilancē bija –5,5 % no IKP, ieskaitot ekonomikas atbalstam paredzētos diskrecionāros budžeta pasākumus 3,2 % apmērā no IKP un automātisko stabilizatoru iedarbību.

               2021. gada 2. jūnijā Komisija nāca klajā ar ziņojumu saskaņā ar LESD 126. panta 3. punktu. Ziņojumā ir aplūkots Bulgārijas budžeta stāvoklis, ņemot vērā to, ka tās vispārējās valdības budžeta deficīts 2020. gadā pārsniedza Līgumā noteikto atsauces vērtību, kas ir 3 % no IKP. Ziņojumā secināts, ka deficīta kritērijs ir izpildīts.

               (8)Budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs 2021. un 2022. gadā ir piesardzīgs, jo tajā nav ņemts vērā finansējums no Atveseļošanas un noturības mehānisma. Līdz ar to aprakstītais pamatscenārijs nav tieši salīdzināms ar Komisijas prognozi. Turklāt Komisijas prognozē paredzēts straujāks eksporta pieauguma temps, pamatojoties uz labvēlīgākiem pieņēmumiem par ārējo pieprasījumu.

               (9)Valdība 2021. gada konverģences programmā plāno, ka vispārējās valdības budžeta deficīts palielināsies no 3,4 % no IKP 2020. gadā līdz 5,6 % no IKP 2021. gadā un parāda attiecība 2021. gadā, paredzams, palielināsies līdz 27,4 % no IKP. Saskaņā ar minēto programmu izmaiņas budžeta primārajā bilancē, salīdzinot ar pirmskrīzes līmeni (2019. gadu), 2021. gadā tiek paredzētas –7,8 % apmērā no IKP. Nominālā un primārā vispārējās valdības budžeta deficīta un līdz ar to parāda prognozētā pieauguma virzītājspēki konverģences programmā nav sīki izskaidroti un darbojas, neraugoties uz dažu diskrecionāro budžeta pasākumu beigšanos. Šie prognozētie rādītāji ir augstāki par Komisijas 2021. gada pavasara prognozi. Saskaņā ar Komisijas 2021. gada pavasara prognozi sagaidāms, ka deficīts 2021. gadā samazināsies līdz 3,2 % no IKP, un paredzams, ka parāda attiecība 2021. gadā samazināsies līdz 24,5 % no IKP. Galvenais atšķirību avots ir citu ieņēmumu prognoze, kuri saskaņā ar konverģences programmu 2021. gadā samazināsies par 2,5 procentpunktiem no IKP, kas ir krietni zem vēsturiskā līmeņa. Konverģences programmā nav izskaidroti šā samazinājuma virzītājspēki.

               (10)Reaģējot uz Covid-19 pandēmiju un tās izraisīto ekonomikas lejupslīdi, Bulgārija ir noteikusi budžeta pasākumus, lai stiprinātu veselības aprūpes sistēmas kapacitāti, ierobežotu pandēmiju un sniegtu atbalstu vissmagāk skartajiem iedzīvotājiem un nozarēm. Šī enerģiskā politiskā reakcija mīkstināja IKP sarukumu, tādējādi iegrožojot valsts budžeta deficīta un valsts parāda pieaugumu. Ar fiskālajiem pasākumiem būtu maksimāli jāveicina ekonomikas atveseļošanās, neapdraudot turpmākās fiskālās trajektorijas. Tāpēc būtu jāizvairās no tā, ka pasākumi rada pastāvīgu slogu publiskajām finansēm. Ja dalībvalstis ievieš pastāvīgus pasākumus, tām šie pasākumi būtu pienācīgi jāfinansē, lai nodrošinātu budžeta neitralitāti vidējā termiņā. Bulgārijas 2020. un 2021. gadā veiktie pasākumi atbilst Padomes 2020. gada 20. jūlija ieteikumam. Valdības 2020. un 2021. gadā noteiktie diskrecionārie pasākumi ir pagaidu vai atsvērti ar kompensējošiem pasākumiem.

               (11)2021. gada konverģences programmā ir pieņemts, ka no Atveseļošanas un noturības mehānisma dotācijām finansējamās investīcijas un reformas atbilst 0,02 % no IKP 2020. gadā, 0,3 % – 2021. gadā, 0,8 % – 2022. gadā, 1,4 % – 2023. gadā, 1,7 % – 2024. gadā, 2,6 % – 2025. gadā un 1,8 % – 2026. gadā. Komisijas pavasara prognozē šīs dotācijas ir iekļautas budžeta prognozēs.

               (12)Regulā (EK) Nr. 1466/97 noteiktie fiskālās korekcijas rādītāji ir jāskata pašreizējo apstākļu kontekstā. Pirmkārt, pastāv ievērojama nenoteiktība attiecībā uz izlaides starpības aplēsēm. Otrkārt, fiskālajai politikai jābūt gatavai strauji pielāgoties pandēmijas attīstībai, pēc veselības risku mazināšanās pārorientējoties no ārkārtas palīdzības uz mērķtiecīgāk ievirzītiem pasākumiem. Treškārt, pašreizējam kontekstam ir raksturīgi būtiski politikas pasākumi ekonomiskās aktivitātes atbalstam. Ņemot vērā apjomīgos pārvedumus no ES budžeta (piemēram, no Atveseļošanas un noturības mehānisma), noteiktie rādītāji visā pilnībā neatspoguļo fiskālās politikas stimulējošo iedarbību uz ekonomiku. Šo iemeslu dēļ strukturālā bilance pašreizējos apstākļos nešķiet piemērots kritērijs. Izdevumu kritērijs savukārt ir jāpielāgo
                  9
               , un tajā jāiestrādā papildu informācija, lai varētu pilnībā novērtēt fiskālās politikas ievirzi.

               Pirmkārt, un ievērojot līdzīgu pieeju kā 2021. gada budžeta plāna projektu novērtēšanā, pagaidu ārkārtas pasākumi nav iekļauti izdevumu agregātā. Šie ar krīzi saistītie pagaidu ārkārtas pasākumi atbalsta veselības aprūpes sistēmas un kompensē darba ņēmējiem un uzņēmumiem ieņēmumu zudumu, kas radies epidemioloģisko ierobežojumu un piegādes ķēdes traucējumu dēļ; publiskās iestādes tos atcels, kad sabiedrības veselības un ekonomiskā situācija būs atgriezusies parastajās sliedēs.

               Otrkārt, lai novērtētu vispārējo fiskālo nostāju pašreizējos apstākļos, attiecīgajā izdevumu agregātā būtu jāiekļauj apjomīgie pārvedumi no ES budžeta (piemēram, no Atveseļošanas un noturības mehānisma).

               Tāpēc fiskālā nostāja tiek mērīta, vadoties pēc izmaiņām primārajos izdevumos (atskaitot diskrecionāros ieņēmumu pasākumus un ar krīzi saistītos pagaidu ārkārtas pasākumus), ieskaitot no Atveseļošanas un noturības mehānisma un citu ES fondu dotācijām finansētos izdevumus.

               Papildus atzinumam par vispārējo fiskālo nostāju analīzes mērķis ir arī novērtēt, vai valsts fiskālā politika ir piesardzīga un vai tās struktūra spēs nodrošināt ilgtspējīgu atveseļošanos, kas būtu saskanīga ar zaļo un digitālo pārkārtošanos. Šā iemesla dēļ īpaša uzmanība tiek pievērsta valsts finansētajiem primārajiem kārtējiem izdevumiem un investīcijām.

               (13)Bulgārija 2021. gada konverģences programmā plāno, ka tās vispārējās valdības budžeta deficīts 2022. gadā samazināsies līdz 2,7 % no IKP, galvenokārt tāpēc, ka tiks izbeigti 2020. un 2021. gadā veiktie pagaidu atbalsta pasākumi. Plānots, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2022. gadā palielināsies līdz 28,6 % no IKP. Prognozētie rādītāji ir augstāki par Komisijas 2021. gada pavasara prognozi.

               Balstoties uz Komisijas prognozi, tiek lēsts, ka vispārējā fiskālā nostāja, kāda tā definēta iepriekš – ietverot arī no valsts un ES budžeta, it īpaši Atveseļošanas un noturības mehānisma, finansēto investīciju ietekmi uz kopējo pieprasījumu 2022. gadā –, būs –1,4 % no IKP
                  10
               . Tiek prognozēts, ka no Atveseļošanas un noturības mehānisma dotācijām un citiem ES fondiem finansēto izdevumu pozitīvā ietekme palielināsies par 0,8 procentpunktiem no IKP. Tiek prognozēts, ka valsts finansētajām investīcijām būs bremzējoša ietekme, kas atbilst 0,4 procentpunktiem no IKP.
                  11
                Plānots, ka valsts finansētajiem primārajiem kārtējiem izdevumiem (atskaitot diskrecionāros ieņēmumu pasākumus) būs ekspansīva ietekme, kas atbilst 1 procentpunktam no IKP.

               (14)Īpaši svarīgi ir tas, kāda ir dalībvalstu budžeta pasākumu kvalitāte. Fiskālās strukturālās reformas, kuru mērķis ir uzlabot valstu budžeta struktūru, var atbalstīt potenciālo izaugsmi, radīt tik nepieciešamo fiskālo telpu un palīdzēt nodrošināt fiskālo ilgtspēju ilgākā termiņā, tostarp ņemot vērā klimata pārmaiņas un problēmas veselības jomā. Attiecībā uz ieņēmumiem Covid-19 krīze ir apstiprinājusi reformu lielo lomu efektīvākas un taisnīgākas publisko ieņēmumu sistēmas veidošanā. Attiecībā uz izdevumiem tā vēl vairāk ir izcēlusi to, ka vajadzīgas lielākas un kvalitatīvākas ilgtspējīgas un izaugsmi veicinošas investīcijas, kas palīdz sasniegt tādus mērķus kā izaugsmes potenciāla vairošana, ekonomiskā un sociālā noturība un zaļā un digitālā pārkārtošanās. Atveseļošanas un noturības plāni ļaus uzlabot valstu budžeta struktūru.

               (15)Saskaņā ar programmas vidēja termiņa budžeta plāniem tiek prognozēts, ka vispārējās valdības budžeta deficīts 2023. gadā palielināsies līdz 3,1 % no IKP. Konverģences programmā nav sniegta informācija par 2024. gadu.

               Balstoties uz programmu, tiek lēsts, ka vispārējā fiskālā nostāja – ietverot arī no valsts un ES budžeta, it īpaši Atveseļošanas un noturības mehānisma, finansēto investīciju ietekmi uz kopējo pieprasījumu – 2023. gadā būs –0,6 % no IKP. Tiek prognozēts, ka no Atveseļošanas un noturības mehānisma dotācijām un citiem ES fondiem finansēto izdevumu pozitīvā ietekme 2023. gadā palielināsies par 0,6 procentpunktiem no IKP. Tiek prognozēts, ka valsts finansētajām investīcijām būs ekspansīva ietekme, kas atbilst 0,4 procentpunktiem no IKP 2023. gadā.
                  12
                Plānots, ka valsts finansētajiem primārajiem kārtējiem izdevumiem (atskaitot diskrecionāros ieņēmumu pasākumus) būs bremzējoša ietekme, kas atbilst 0,4 procentpunktiem no IKP.

               Pašreizējā 10 gadu vidējās nominālās potenciālās izaugsmes aplēse ir 5 %
                  13
               . Tomēr šajā aplēsē nav iekļauta to reformu ietekme, kas paredzētas Atveseļošanas un noturības plānā un var paātrināt Bulgārijas potenciālo izaugsmi.

               (16)Plānots, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2023. gadā palielināsies līdz 29,3 % no IKP. Bulgārijas konverģences programmā nav informācijas par 2024. gadu. Tiek uzskatīts, ka Bulgārija vidējā termiņā saskaras ar zemiem fiskālās ilgtnespējas riskiem, kā liecina pēdējā parāda atmaksājamības analīze
                  14
               .

               (17)Ņemot vērā pašlaik vēl ārkārtīgi augsto nenoteiktības līmeni, fiskālās politikas norādēm ir galvenokārt kvalitatīvs raksturs. 2022. gadā, ja nenoteiktība būs pietiekami samazinājusies, tiks sniegtas precīzākas kvantitatīvās norādes.

               Padome ir novērtējusi Bulgārijas 2021. gada konverģences programmu un to, kā īstenots Padomes 2020. gada 20. jūlija ieteikums,

               AR ŠO IESAKA BULGĀRIJAI:

               1.2022. gadā īstenot atbalstošu fiskālo nostāju, kas ietver stimulējošo iedarbību, kuru nodrošina Atveseļošanas un noturības mehānisms, un saglabāt valsts finansētās investīcijas. Kontrolēt valsts finansēto kārtējo izdevumu pieaugumu.

               2.Kad ekonomiskie apstākļi to ļaus, īstenot fiskālo politiku, kuras mērķis ir panākt piesardzīgu vidēja termiņa fiskālo stāvokli un nodrošināt fiskālo ilgtspēju vidējā termiņā. Vienlaikus palielināt investīcijas, lai vairotu izaugsmes potenciālu.

               3.Lai nodrošinātu ilgtspējīgu un iekļaujošu atveseļošanu, īpašu uzmanību pievērst publisko finanšu struktūrai gan budžeta ieņēmumos, gan izdevumos, un budžeta pasākumu kvalitātei. Prioritāri veikt ilgtspējīgas un izaugsmi veicinošas investīcijas, jo īpaši atbalstot zaļo un digitālo pārkārtošanos. Prioritāri īstenot fiskālās strukturālās reformas, kas palīdzēs nodrošināt finansējumu valsts politikas prioritātēm un sekmēs publisko finanšu ilgtspēju ilgtermiņā, tostarp stiprinot visiem pieejamu veselības un sociālās aizsardzības sistēmu tvērumu, adekvātumu un ilgtspēju.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        Šī klauzula, kuru veido Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punkts, 6. panta 3. punkts, 9. panta 1. punkts un 10. panta 3. punkts un Regulas (EK) Nr. 1467/97 3. panta 5. punkts un 5. panta 2. punkts, atvieglo budžeta politikas koordinēšanu nopietnas ekonomikas lejupslīdes laikā.

                     (3)

                        Komisijas paziņojums Padomei par Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšanu (Briselē, 20.3.2020., COM(2020) 123 final).

                     (4)

                        Komisijas paziņojums “2021. gada ilgtspējīgas izaugsmes stratēģija” (Briselē, 17.9.2020., COM(2020) 575 final).

                     (5)

                        Padomes Ieteikums (2020. gada 20. jūlijs) par Bulgārijas valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Bulgārijas 2020. gada konverģences programmu (OV C 282, 26.8.2020., 8. lpp.).

                     (6)

                  OV
                   L 57, 18.2.2021., 17. lpp.

                     (7)

                        Komisijas paziņojums Padomei “Apritējis gads kopš Covid-19 uzliesmojuma: fiskālās politikas atbildes pasākumi” (Briselē, 3.3.2021., COM(2021) 105 final).

                     (8)

                        Komisijas paziņojums “Ekonomikas politikas koordinēšana 2021. gadā: pārvarēt Covid-19 krīzi, atbalstīt atveseļošanu un modernizēt mūsu ekonomiku” (Briselē, 2.6.2021, COM(2021) 500 final).

                     (9)

                        Konkrētāk, investīciju izlīdzināšana četru gadu periodā, kas izmantota izdevumu kritērijā, neļauj pienācīgi novērtēt fiskālo atbalstu, ko valsts finansētās investīcijas nodrošina ekonomikas atveseļošanai.

                     (10)

                        Negatīvs rādītājs nozīmē, ka primāro izdevumu pieaugums pārsniedz ekonomikas izaugsmi vidējā termiņā, un liecina par ekspansīvu fiskālo politiku.

                     (11)

                        Tiek prognozēts, ka citiem valsts finansētajiem kapitālizdevumiem būs bremzējoša ietekme, kas atbilst 0,1 procentpunktam no IKP.

                     (12)

                        Tiek prognozēts, ka citiem valsts finansētajiem kapitālizdevumiem būs ekspansīva ietekme, kas atbilst 0,1 procentpunktam no IKP.

                     (13)

                        Komisijas aplēse pēc vispārpieņemtās metodikas.

                     (14)

                        Sk. Komisijas dienestu darba dokumentu Statistical Annex providing background data relevant for the assessment of the 2021 Stability and Convergence Programmes.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 8.7.2021
            COM(2021) 374 final
            Ieteikums
            PADOMES LĒMUMS,
            ar ko pilnvaro sākt sarunas ar mērķi grozīt 2007. gada Starptautisko kafijas nolīgumu

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               Šis ieteikums attiecas uz lēmumu pilnvarot Komisiju Savienības vārdā iesaistīties sarunās, kuras nolēmusi sākt Starptautiskā Kafijas padome (ICC) un kuru mērķis ir daļēji pārskatīt 2007. gada Starptautisko kafijas nolīgumu (ICA).

               1.IETEIKUMA KONTEKSTS

               •2007. gada Starptautiskais kafijas nolīgums

                  Eiropas Savienība ir ICA līgumslēdzēja puse.

                  2007. gada Starptautiskā kafijas nolīguma (“ICA” jeb “nolīgums”) mērķis ir nodrošināt ciešāku starptautisko sadarbību kafijas un ar kafiju saistītos jautājumos visā pasaulē, izveidot forumu starpvaldību apspriedēm par kafiju un par veidiem, kā uzlabot pasaules kafijas nozares ekonomiku, atvieglot tirdzniecību, vācot un sniedzot informāciju par pasaules kafijas tirgu, un veicināt lielāku pieprasījumu pēc kafijas visā pasaulē. Viens no nolīguma galvenajiem mērķiem ir mudināt tā līgumslēdzējas puses attīstīt ilgtspējīgu kafijas nozari no ekonomiskā, sociālā un vides viedokļa.

                  Nolīgums tika parakstīts 2007. gadā un stājās spēkā 2011. gada 2. februārī uz desmit gadiem; tad tas tika pagarināts par vienu gadu (līdz 2022. gada 1. februārim). Vajadzības gadījumā nolīgumu var pagarināt ne vairāk kā uz astoņiem gadiem.

               •Starptautiskā Kafijas organizācija un Starptautiskā Kafijas padome

                  ICA 6. pantā ir noteikts, ka Starptautiskā Kafijas organizācija (“ICO” jeb “organizācija”), kas izveidota saskaņā ar 1962. gada Starptautisko kafijas nolīgumu, administrē nolīguma noteikumu piemērošanu un uzrauga tā darbību.

                  Saskaņā ar ICA 9. pantu Starptautiskā Kafijas padome (“ICC” jeb “padome”) kā augstākā organizācijas struktūra ir atbildīga par visu to funkciju izpildi, kas nepieciešamas, lai īstenotu nolīguma noteikumus. Padomi veido visi organizācijas locekļi (ICA 8. pants).

                  Saskaņā ar ICA 49. pantu ICC var ierosināt nolīguma grozījumus un paziņo par tiem visām līgumslēdzējām pusēm. ICA 14. pantā ir noteikts, ka visus ICC lēmumus, tostarp nolīguma grozījumus, principā pieņem vienprātīgi. Ja vienprātību nevar panākt, ICC pieņem lēmumus un sniedz ieteikumus ar vismaz 70 % klātesošo un balsojošo eksportētāju locekļu un vismaz 70 % klātesošo un balsojošo importētāju locekļu dalīto balsu vairākumu, skaitot atsevišķi.

                  Saskaņā ar ICA 12. pantu ICC locekļiem kopā ir 2000 balsu. Katram ICC loceklim ir konkrēts balsu skaits, ko padome katru gadu koriģē, ievērojot kritērijus, kas noteikti ICA. Balsu sadalījums nosaka arī locekļa iemaksas apjomu (ICA 20. panta 2. punkts). Pašlaik Savienība ir lielākais ICO līdzekļu devējs.

               •Starptautiskā kafijas nolīguma pārskatīšana

               Daļēja pārskatīšana nolūkā reformēt ICA ir vajadzīga un ir nepārprotami Savienības interesēs, lai šo nolīgumu vēl ciešāk pietuvinātu praksei, kādu Savienība īsteno citās starptautiskās preču organizācijās, un lai ņemtu vērā pārmaiņas, kas kopš 2007. gada notikušas pasaules kafijas tirgū. Tas tika regulāri uzsvērts pēdējās ICC sesijās 2019. un 2020. gadā.

               Pēc ICC pieprasījuma ICO 2019. gadā izveidoja ICA pārskatīšanas darba grupu.

               Galvenās izmaiņas, kas jāierosina ICA pārskatīšanas ietvaros, attiecas uz organizācijas pārvaldību, iespējamu balsošanas un iemaksu sistēmas pārskatīšanu un privātā sektora un pilsoniskās sabiedrības dalību organizācijas darbā.

               Nolīguma vispārējos mērķus, kas noteikti ICA 1. pantā, nav paredzēts mainīt.

                  Komisijas nostādnes par ieteiktajām izmaiņām ir izklāstītas pielikumā.

               2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

               •Juridiskais pamats

               Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. panta 3. punkts paredz atļaut sākt sarunas un atkarībā no paredzētā nolīguma priekšmeta izvirzīt Savienības sarunu vadītāju vai Savienības sarunu grupas vadītāju.

               LESD 218. panta 4. punktā ir paredzēts, ka Padome dod norādes sarunu vadītājam un ieceļ īpašu komiteju, ar kuru apspriežoties jārisina sarunas.

               Paredzētajām sarunu norādēm vajadzētu būt tādām, kas sarunu vadītājam, kurš rīkojas Savienības vārdā, nodrošina līdzekļus 1. punktā noteikto vispārējo mērķu sasniegšanai. Tās ir izklāstītas pielikumā.

                  Tāpēc ierosinātā ieteikuma procesuālais juridiskais pamats ir LESD 218. panta 3. punkts un 218. panta 4. punkts.

               •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)

               Savienība ir ICA līgumslēdzēja puse, un Starptautiskajā Kafijas padomē to pārstāv Komisija. ES dalībvalstis nav atsevišķas ICA līgumslēdzējas puses. Savienības sarunas par daļēju ICA pārskatīšanu ir Savienības ekskluzīvā kompetencē.

               •Proporcionalitāte

               Savienības interesēs ir pārskatīt ICA, lai panāktu labāku vienošanos, kā rezultātā tiktu modernizēts nolīgums. Patlaban ES dalība ICO ir izdevīga gan Savienībai, gan citiem ICO locekļiem. Paredzams, ka nolīguma modernizācija raisīs lielāku interesi par ICO, potenciāli piesaistot jaunus locekļus, kā arī palielinot tajā veiktā darba nozīmīgumu.

               3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANOS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

                  Savienība ir ICA līgumslēdzēja puse, un tās dalību kopš 2007. gada visumā ir atbalstījusi kafijas nozare Eiropas Savienībā, kā arī vairums ES dalībvalstu. Netiek uzskatīts par vajadzīgu sākt apspriešanos ar ieinteresētajām personām par procesu, kura mērķis ir tikai turpināt Savienības dalību ICO, taču atbilstoši noteikumiem, kas ir saskanīgi ar noteikumiem citās starptautiskajās preču organizācijās, kuru locekle ir Eiropas Savienība.

               •Ietekmes novērtējums

                  Visaptverošs ietekmes novērtējums nav nepieciešams, jo pasākumam nav būtiskas ekonomiskās, vidiskās vai sociālās ietekmes. ICA sekmīgas grozīšanas rezultātā tiktu reformēta pārvaldība, ko uzskata par būtisku ICA modernizācijas sākumpunktu, un arī nodrošināta aktīvāka ICO locekļu dalība organizācijas darbā.

               4.IETEKME UZ BUDŽETU

                  Uzskata, ka sarunu sākšanai nav ietekmes uz budžetu.

               Ieteikums

               PADOMES LĒMUMS,

               ar ko pilnvaro sākt sarunas ar mērķi grozīt 2007. gada Starptautisko kafijas nolīgumu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 218. panta 3. un 4. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               tā kā:

               (1)Savienība ir 2007. gada Starptautiskā kafijas nolīguma (“nolīgums”) līgumslēdzēja puse un Starptautiskās Kafijas organizācijas (“ICO”) locekle. Savienība nolīgumu noslēdza ar Padomes Lēmumu 2008/579/EK
                  1
               , un tas stājās spēkā 2011. gada 2. februārī.

               (2)Saskaņā ar nolīguma 9. pantu Starptautiskā Kafijas padome (“ICC”) kā augstākā ICO struktūra ir atbildīga par visu to funkciju izpildi, kas nepieciešamas, lai īstenotu nolīguma noteikumus.

               (3)Saskaņā ar nolīguma 49. pantu ICC var ierosināt nolīguma grozījumu, par ko locekļiem jāpieņem lēmums. Nolīguma 14. pantā ir noteikts, ka visi ICC lēmumi principā jāpieņem vienprātīgi. Ja nav vienprātības, ICC pieņem lēmumus ar vismaz 70 % klātesošo un balsojošo eksportētāju locekļu un vismaz 70 % klātesošo un balsojošo importētāju locekļu dalīto balsu vairākumu, skaitot atsevišķi.

               (4)Pēc ICC pieprasījuma ir izveidota nolīguma pārskatīšanas darba grupa. Šī darba grupa atzina, ka trīs galvenie jautājumi nolīguma daļējai pārskatīšanai ir ICO pārvaldība, balsošanas un iemaksu sistēma un privātā sektora un pilsoniskās sabiedrības līdzdalība ICO darbā. Šajā sakarā darba grupa izstrādā nolīguma grozījumu priekšlikumus, kas jāapstiprina ICC.

               (5)Savienības interesēs ir reformēt nolīgumu, lai to tuvinātu praksei, kādu Savienība īsteno citās starptautiskās preču organizācijās, kā arī pielāgotu to pārmaiņām, kas kopš 2007. gada notikušas pasaules kafijas tirgū.

               (6)Tādēļ ir lietderīgi pilnvarot Komisiju iesaistīties sarunās par nolīguma daļēju pārskatīšanu,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Komisija ar šo tiek pilnvarota Savienības vārdā risināt sarunas par grozījumiem 2007. gada Starptautiskajā kafijas nolīgumā.

               2. pants

               Sarunu norādes ir izklāstītas pielikumā.

               3. pants

               Sarunas risina, apspriežoties ar Preču jautājumu darba grupu.

               4. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        Padomes Lēmums 2008/579/EK (2008. gada 16. jūnijs) par to, lai Eiropas Kopienas vārdā parakstītu un noslēgtu 2007. gada Starptautisko kafijas nolīgumu (OV L 186, 15.7.2008., 12. lpp.).

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 8.7.2021
            COM(2021) 374 final
            PIELIKUMS
            dokumentam
            Ieteikums Padomes lēmumam,
            ar ko pilnvaro sākt sarunas ar mērķi grozīt 2007. gada Starptautisko kafijas nolīgumu

               PIELIKUMS

               Sarunu norādes par 2007. gada Starptautisko kafijas nolīgumu

               Komisija Starptautiskajā Kafijas organizācijā (“ICO”) var sākt sarunas ar citām 2007. gada Starptautiskā kafijas nolīguma (“nolīgums”) līgumslēdzējām pusēm, lai modernizētu nolīgumu, ņemot vērā pārmaiņas kafijas nozarē.

               Ar nolīguma pārskatīšanu būtu jāuzlabo ICO pārvaldība, jānovērtē balsošanas un iemaksu sistēmu līdzsvars un jārisina jautājums par privātā sektora un pilsoniskās sabiedrības integrāciju ICO darbā.

               Savienība ir dalībniece ICO nolīguma nākotnes darba grupā (“WGFA”), kas patlaban izstrādā ieteikumus par izmaiņām, kuras jāievieš 2007. gada ICA, un kas ievēros mērķus, kurus Savienības dalībvalstis izvirzījušas starptautiskajās preču organizācijās.

               Sarunu norādēs būtu jāņem vērā nolīguma vienkāršošanas un racionalizēšanas mērķi, vienlaikus saglabājot ICO starpvaldību lomu, ko ICO locekļi ir apņēmušies ievērot.

               1.Pārvaldība

               Starptautiskā Kafijas padome (ICC)

               Attiecībā uz ICC sanāksmju periodiskumu būtu jāsaglabā pašreizējā sistēma, saskaņā ar kuru gadā notiek divas sanāksmes. Viena no sanāksmēm varētu būt virtuāla.

               ICC priekšsēdētājam un priekšsēdētāja vietniekam būtu jāpiešķir viena gada pilnvaras, lai atvieglotu visu ICO locekļu piedalīšanos lēmumu pieņemšanas procesā. Priekšsēdētāja vietniekam varētu būt būtiskāka loma Starptautiskajā Kafijas padomē. Lai varētu izmantot uzkrāto pieredzi, priekšsēdētāja vietnieks pēc savu pilnvaru pirmā gada var paust padomei ieinteresētību kļūt par priekšsēdētāju. Padome var paust piekrišanu, ja priekšsēdētāja vietnieks ir izrādījies piemērots.

               ICO komitejas

               Ja tas ir būtiski to darbam, ICO racionalizācijas ietvaros būtu jāveicina ICO komiteju apvienošana. Būtu jāveicina lielāka locekļu līdzdalība komiteju darbā.

               Pasaules kafijas konference (WCC)

               Būtu jāsaglabā pašreizējais augsta līmeņa WCC sanāksmju periodiskums (reizi četros vai piecos gados), taču paredzot elastību, lai pielāgotos konkrētiem apstākļiem vai konkrētai situācijai (piemēram, izmaiņām kafijas tirgus situācijā, ārējiem notikumiem, kuri ietekmē kafijas nozari u. tml.).

               2.Balsis un iemaksas

               Eksportētāji un importētāji locekļi

               Iedalījums starp eksportētājiem un importētājiem locekļiem būtu jāsaglabā kā būtisks pamatprincips lēmumu pieņemšanas procesā daudzās starptautiskajās preču organizācijās.

               Balsu un iemaksu aprēķināšanas metode

               Pašreizējā kārtība, kuras pamatā ir eksportētās vai importētās kafijas apjomi, šķiet, ir vienkāršākā un uzticamākā sistēma, kas izmantojama, lai aprēķinātu katra locekļa balsstiesības un finansiālās iemaksas ICO administratīvajā budžetā. Tomēr varētu izpētīt citu, pārējās starptautiskajās preču organizācijās izmantoto sistēmu (piemēram, eksporta/importa vērtība, jauktas sistēmas u. tml.) piemērotību, lai iegūtu norādes par šādu sistēmu izmantošanas ietekmi uz ICO.

               3.Privātā sektora un pilsoniskās sabiedrības līdzdalība

               Privātais sektors un pilsoniskā sabiedrība būtu labāk jāintegrē ICO darba procesā. Būtu jāizpēta dažādi risinājumi, lai rastu labāko veidu, kā tos ciešāk iesaistīt modernizēta nolīguma apstākļos.

               Attiecībā uz privātā sektora iesaistīšanu nolīgumam būtu jāatzīst šā sektora daudzveidība – no maziem ražotājiem līdz pat lieliem starptautiskiem uzņēmumiem – un šo uzņēmumu attiecīgā loma, ko tie varētu ieņemt ICO ietvaros.

               Būtu vēlams veicināt arodasociāciju/profesionālo apvienību līdzdalību, taču, ja tiktu ierosināta atsevišķu uzņēmumu līdzdalība ICO, tad būtu jāizpēta iespēja ieviest konkrētas tiesiskās garantijas, lai nodrošinātu ICO neatkarību.

               Procesam, ar kuru apstiprina privātā sektora un pilsoniskās sabiedrības līdzdalību, valstu uzņēmumu vai organizāciju gadījumā būtu jānotiek ar attiecīgā ICO locekļa starpniecību.

               Tomēr, veicot jebkuru pasākumu labākai privātā sektora integrācijai, būtu jāsaglabā ICO starpvaldību raksturs.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 1.12.2021
            COM(2021) 766 final

            Ieteikums
            PADOMES LĒMUMS,
            ar ko pilnvaro Komisiju Eiropas Savienības vārdā sākt sarunas par starptautiska nolīguma noslēgšanu par gatavību pandēmijām un reaģēšanu uz tām, kā arī sarunas par papildu grozījumiem Starptautiskajos veselības aizsardzības noteikumos (2005)

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.IETEIKUMA KONTEKSTS

               •Ieteikuma pamatojums un mērķi

                  Daudzpusēja sadarbība ir būtiska cīņā pret pandēmijām, kam principā nav robežu un kuru novēršanai nepieciešama kolektīva rīcība. Tomēr Covid-19 pandēmija ir izgaismojusi starptautiskās veselības aprūpes sistēmas un globālās sadarbības vājos punktus.

                  Jau pirms Covid-19 pandēmijas pārskatos un izvērtējumos, kas tika sniegti pēc smaga akūta respiratorā sindroma (SARS-CoV), H1N1 gripas pandēmijas un Ebolas vīrusslimības uzliesmojuma Rietumāfrikā, tika uzsvērti trūkumi globālajā spējā sagatavoties uzliesmojumiem un reaģēt uz tiem, un tika sniegti daudzi un konkrēti ieteikumi šo trūkumu novēršanai. Šie ieteikumi zināmā mērā ir devuši būtiskus uzlabojumus, piemēram, 2005. gadā tika pārskatīti Starptautiskie veselības aizsardzības noteikumi (SVAN) un 2016. gadā pēc Ebolas vīrusslimības uzliesmojuma tika sagatavota Pasaules Veselības organizācijas (PVO) programma reaģēšanai ārkārtas situācijās veselības jomā un izveidota PVO programmai reaģēšanai ārkārtas situācijās veselības jomā paredzētā Neatkarīgās uzraudzības un konsultatīvā komiteja (IOAC).

                  Tomēr, ņemot vērā Covid-19 pandēmijas radītās milzīgās problēmas, ir kļuvis skaidrs, ka pasaules līmenī ir labāk jāsagatavojas pandēmiju prognozēšanai, novēršanai, atklāšanai, novērtēšanai un efektīvai reaģēšanai uz tām. Pamatojoties uz savām pilnvarām, PVO šajā procesā ir būtiska nozīme, jo tā ir vadošā un koordinējošā iestāde globālu veselības problēmu risināšanā, arī gatavībā uzliesmojumiem, to novēršanā, atklāšanā un reaģēšanā uz tiem.

                  Pēdējo mēnešu laikā vairākas neatkarīgas izvērtēšanas komitejas un ekspertu grupas
                     1
                   ir norādījušas, ka steidzami ir nepieciešams spēcīgāks starptautiskais regulējums, lai cīnītos pret pandēmijām un arī lai stiprinātu PVO neatkarību, autoritāti un finansējumu. Tas rada pirmreizēju izdevību stiprināt veselības drošību visā pasaulē, ņemot vērā Covid-19 pandēmijas laikā gūto pieredzi.

                  Kopš Covid-19 pandēmijas uzliesmojuma Eiropas Savienība ir devusi būtisku ieguldījumu globālajā reaģēšanā uz pandēmiju. Savienība ir bijusi virzītājspēks, atbalstot PVO vadošo lomu un virzot PVO reformu procesu. Savienības nozīme PVO stiprināšanā ir atspoguļota dažādos dokumentos, to vidū Padomes 2020. gada novembra secinājumos
                     2
                   un Eiropadomes locekļu 2021. gada februāra paziņojumā
                     3
                  .

                  Šajā sakarā Savienība un tās dalībvalstis otro gadu pēc kārtas Pasaules Veselības asamblejas septiņdesmit ceturtajā sesijā 2021. gada maijā nāca klajā ar rezolūciju, kuras mērķis ir stiprināt PVO gatavību un reaģēšanu ārkārtas situācijās veselības jomā. Tā rezultātā tika izveidota PVO dalībvalstu darba grupa PVO gatavības un reaģēšanas stiprināšanai (turpmāk “PVO dalībvalstu darba grupa”), kas izskatītu neatkarīgo izvērtēšanas komiteju un ekspertu grupu konstatējumus un ieteikumus un 2022. gada maijā ziņotu Pasaules Veselības asamblejai.

                  Gatavojoties Pasaules Veselības asamblejas septiņdesmit ceturtajai sesijai, Savienība un plaša atbalstošo valstu grupa no visiem PVO reģioniem arī ir sākušas procesu, kura mērķis ir sagatavot starptautisku līgumu par gatavību pandēmijām un reaģēšanu uz tām. 2021. gada martā 25 valstu un valdību vadītāji no visas pasaules pievienojās Eiropadomes priekšsēdētāja Šarla Mišela un Pasaules Veselības organizācijas ģenerāldirektora Dr. Tedrosa Adanoma Gebrejesusa aicinājumam noslēgt starptautisku līgumu par pandēmijām, kurā tiktu ņemta vērā Covid-19 pandēmijas laikā gūtā pieredze
                     4
                  .

                  Padome 2021. gada 20. maijā pieņēma nostāju, kas Savienības vārdā jāieņem Pasaules Veselības asamblejas septiņdesmit ceturtajā sesijā
                     5
                  . Šajā lēmumā ir skaidri pausts Savienības atbalsts PVO procedūras izveidei attiecībā uz jaunu pamatkonvenciju par gatavību pandēmijām un reaģēšanu uz tām. Tajā arī norādīts, ka jāļauj Savienībai piedalīties sarunu procesā, ņemot vērā Savienības iespējamo pievienošanos šādam līgumam. Savienības apņemšanās PVO ietvaros strādāt pie starptautiska līguma par pandēmijām ir atspoguļota arī Eiropadomes locekļu 2021. gada februāra paziņojumā un Eiropadomes 2021. gada jūnija secinājumos
                     6
                  .

                  Eiropas Komisija un Itālija kā G20 priekšsēdētāja 2021. gada 21. maijā kopīgi rīkoja Globālo Veselības samitu, kurā G20 un citu valstu vadītāji, piedaloties starptautisko un reģionālo organizāciju vadītājiem, pieņēma “Romas deklarāciju”
                     7
                  . Šajā deklarācijā izklāstītie principi sniedz kopīgus norādījumus par to, kā novērst un sagatavoties turpmākām pandēmijām, un tie ir īpaši svarīgi diskusijās par starptautisku līgumu par pandēmijām.

                  Pasaules Veselības asamblejā 2021. gada maijā Savienība kopā ar draugu grupu (aicinājuma parakstītājiem) strādāja pie tā, lai vienotos par sarunu pilnvarojumu starptautiskam līgumam par pandēmijām. Vienošanos nebija iespējams panākt vienprātības trūkuma dēļ. Pasaules Veselības asambleja pēc tam pieņēma lēmumu, aicinot PVO dalībvalstu darba grupu apsvērt iespējamos ieguvumus, ko dotu PVO konvencija, nolīgums vai cita starptautisks akts, kas attiektos uz gatavību pandēmijām un reaģēšanu uz tām. Tika arī nolemts laikā no 2021. gada 29. novembra līdz 1. decembrim sasaukt īpašu Pasaules Veselības asamblejas sesiju, kas būtu veltīta šim jautājumam, un tūlīt pēc tam sākt oficiālu sarunu procesu.

                  PVO dalībvalstu darba grupa no 2021. gada jūlija līdz novembrim organizēja piecas sanāksmes, kā arī vairākas starpsesiju sanāksmes.

                  Diskusiju gaitā ir palielinājies to valstu skaits, kuras starptautisku līgumu atbalsta. Pamatojoties uz diskusijām PVO dalībvalstu darba grupā un kā norādīts tās 15. novembrī pieņemtajā ziņojumā
                     8
                  , ir apzināti vairāki iespējamie ieguvumi, ko sniegtu jauns instruments, ar ko stiprinātu gatavību pandēmijām un reaģēšanu uz tām, kā arī:

               (a)veicinātu augsta līmeņa politisko apņemšanos un visas valdības un visas sabiedrības pieeju, kas varētu stiprināt starpnozaru saskaņotību un mobilizāciju;

               (b)sniegtu iespēju palielināt, atjaunināt un stiprināt PVO vadošo un koordinējošo lomu un tās funkciju darboties kā vadošajai un koordinējošajai iestādei starptautiskās veselības jomā;

               (c)nodrošinātu atbalstītājus jaunajam instrumentam un tā mērķiem attiecībā uz gatavību pandēmijām un reaģēšanu uz tām;

               (d)veicinātu līgumslēdzēju valstu uzticēšanos savstarpējām augsta līmeņa saistībām attiecībā uz gatavību pandēmijām un reaģēšanu uz tām;

               (e)nostiprinātu visus PVO Konstitūcijā (preambulā) noteiktos principus, to vidū nediskriminācijas principu un tiesības uz augstāko sasniedzamo veselības aizsardzības līmeni;

               (f)risinātu jautājumu par vienlīdzīgu piekļuvi tādiem pretpasākumiem kā vakcīnas, terapijas līdzekļi un diagnostika. Jauns nolīgums būtu vispiemērotākais globālais process, lai apsvērtu un vienotos par to, kā nākotnē uzlabot taisnīgumu, un to varētu panākt, iekļaujot satvaru ar konkrētiem pasākumiem un ilgtermiņa mehānismiem, kas vajadzīgi, lai izstrādātu, ražotu un izvērstu jaunus pretpasākumus un uzlabotu vienlīdzīgu piekļuvi esošajiem pretpasākumiem, tostarp palielinot vietējo ražošanu un stiprinot regulatīvās sistēmas;

               (g)kopīgotu datus, paraugus, tehnoloģijas un ieguvumus. Būtu jāparedz daudzpusēja sistēma, kurā dalītos ar uzraudzības un monitoringa datiem, ģenētiskajiem datiem un datiem par patogēniem, vienojoties par to, kā šādi ieguvumi jākopīgo. Tie varētu būt mehānismi, kas veicina pētniecību un tehnoloģiju ātru kopīgošanu nolūkā palielināt pretpasākumu reģionālo ražošanu un izplatīšanu, ņemot vērā notiekošās diskusijas un sarunas citos forumos;

               (h)nākotnē samazinātu risku, ko rada jaunas zoonozes izcelsmes slimības, un uzlabotu pieeju “Viena veselība”, tostarp mērķorientētus elementus, kas īpaši paredzēti zoonozes slimību radīto risku mazināšanai nākotnē, stiprinātu esošās platformas un uzraudzību, rosinātu daudznozaru partnerības (cilvēku, dzīvnieku un vides veselības nozarēs) un veicinātu īpašus pretpasākumus saskaņā ar pieeju “Viena veselība”; kā arī

               (i)stiprinātu veselības aprūpes sistēmas un to noturību, uzlabojot primārās veselības aprūpes pakalpojumus, veselības aprūpes darbinieku situāciju un panākot vispārēju veselības apdrošināšanu.

                  Turklāt ievērojams skaits dalībvalstu ir arī paudušas atbalstu SVAN stiprināšanai, cita starpā nodrošinot to īstenošanu un ievērošanu un veicot iespējamus mērķtiecīgus grozījumus, neatsākot sarunas par visu instrumentu.

                  Pamatojoties uz iepriekš minēto, PVO dalībvalstu darba grupa savā ziņojumā Pasaules Veselības asamblejas īpašajā sesijā secināja, ka “turpmākajos pasākumos būtu jāietver process vai procesi, lai: i) izstrādātu PVO konvenciju, nolīgumu vai citu starptautisku aktu par gatavību pandēmijām un reaģēšanu uz tām un ii) stiprinātu SVAN (2005), cita starpā nodrošinot SVAN īstenošanu un ievērošanu un veicot iespējamus mērķtiecīgus grozījumus”. Tādējādi sarunu process ietvertu gan sarunas par juridiski saistošu nolīgumu par gatavību pandēmijām un reaģēšanu uz tām, gan arī SVAN papildu grozījumu kopumu.

                  Tāpēc šis ieteikums ir adresēts Padomei saistībā ar Pasaules Veselības asamblejas īpašo sesiju, kas notika no 2021. gada 29. novembra līdz 1. decembrim.

               •Saskanība ar spēkā esošajiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā

                  Ierosinātais ieteikums ir saskaņā ar spēkā esošo Savienības tiesisko regulējumu par nopietniem pārrobežu veselības apdraudējumiem, kas pašlaik noteikts ar Lēmumu Nr. 1082/2013/ES
                     9
                  .

                  Turklāt, lai atbalstītu Savienības dalībvalstis pandēmijas apkarošanā un stiprinātu to veselības aprūpes sistēmu noturību, jau kopš Covid-19 pandēmijas sākuma Savienība ir ieviesusi virkni pasākumu un koordināciju. Ierosinātais ieteikums ir saskaņā ar šādiem Savienības līmenī veiktiem pasākumiem, un tā mērķis ir tos papildināt, izveidojot spēcīgu starptautisku satvaru pārrobežu apdraudējumiem, kas var izraisīt pandēmiju.

               ·Lai atbalstītu un paātrinātu izstrādi un ražošanu lielā apjomā, Komisija 2020. gada jūnijā nāca klajā ar kopīgu ES vakcīnu stratēģiju
                  10
               . Šī pieeja visām Savienības dalībvalstīm ir nodrošinājusi piekļuvi Covid-19 vakcīnām, kā arī eksportu uz vairāk nekā 150 valstīm visā pasaulē.

               ·Ar priekšlikumu regulai par nopietniem pārrobežu veselības apdraudējumiem, priekšlikumu paplašināt Eiropas Zāļu aģentūras pilnvaras un priekšlikumu paplašināt Eiropas Slimību profilakses un kontroles centra pilnvaras
                  11
                Komisija 2020. gada 11. novembrī noteica Eiropas veselības savienības svarīgākos uzdevumus. Pamatojoties uz pašreizējās krīzes laikā gūto pieredzi, šo priekšlikumu mērķis ir stiprināt Savienības noturību pret veselības apdraudējumiem un nodrošināt labāku gatavību un reaģēšanu pašreizējās un turpmākās veselības krīzes laikā.

               ·Eiropas Zāļu stratēģija
                  12
               , kas pieņemta 2020. gada 25. novembrī, arī pievēršas Covid-19 pandēmijas atklātajiem trūkumiem un piedāvā atbilstošus pasākumus ES zāļu sistēmas pielāgošanai turpmāko gadu laikā. Tā tiecas izveidot nākotnes prasībām atbilstošu tiesisko regulējumu un palīdzēt nozarei veicināt tādu pētniecību un tehnoloģijas, kas sasniedz pacientus, apmierinot viņu terapeitiskās vajadzības, kā arī vienlaikus novērš tirgus nepilnības.

               ·2021. gada 6. maijā Komisija pieņēma Savienības stratēģiju Covid-19 terapijas līdzekļu izstrādei un pieejamībai
                  13
               , kas papildina ES vakcīnu stratēģiju. Savienības stratēģija Covid-19 terapijas līdzekļu izstrādei un pieejamībai aptver zāļu dzīvesciklu visā pilnībā: no izpētes, izstrādes un ražošanas līdz iepirkumiem un nodošanai lietošanā. Tā ietver skaidras darbības un mērķus, tostarp līdz 2021. gada beigām atļaut vismaz trīs jaunus terapijas līdzekļus.

               ·2021. gada 16. septembrī sāka darboties jaunā Eiropas Veselības ārkārtas situāciju gatavības un reaģēšanas iestāde
                  14
               , ko Komisijas izveidoja, lai stiprinātu Eiropas spēju novērst un pamanīt pārrobežu ārkārtas situācijas veselības jomā, kā arī ātri reaģēt uz tām, nodrošinot svarīgāko medicīnisko pretlīdzekļu izstrādi, ražošanu, iepirkšanu un taisnīgu sadali.

               Turklāt ierosinātais ieteikums ir saskaņā ar šādiem jaunās Savienības rīcības programmas veselības jomā “ES – veselībai” (2021.–2027. gadam) vispārīgajiem mērķiem, kas noteikti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) 2021/522
                  15
                3. panta b) un c) punktā:

               ·“aizsargāt cilvēkus Savienībā no nopietniem pārrobežu veselības apdraudējumiem un stiprināt veselības sistēmu reaģētspēju un dalībvalstu koordināciju nopietnu pārrobežu veselības apdraudējumu novēršanai;

               ·uzlabot zāļu, medicīnisko ierīču un ar krīzi saistīto produktu pieejamību, piekļūstamību un cenas pieņemamību Savienībā un atbalstīt ar tiem saistīto inovāciju.”

               Šajā sakarā būtiska nozīme ir ciešai sinerģijai starp programmu “ES – veselībai” un Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instrumentu
                  16
               , kā arī Savienības civilās aizsardzības mehānismu
                  17
               .

               •Saskanība ar citām Savienības politikas jomām

                  Ierosinātais ieteikums ir saskaņā arī ar šādiem Savienības politikas virzieniem un darbībām:

               ·klimata un vides politika zoonotisku risku novēršanai un pārvaldībai kā daļa no pieejas “Viena veselība”;

                  ·attīstības un sadarbības politika:

               –Savienība sniedz atbalstu Savienības kaimiņreģioniem, lai stiprinātu to sabiedrības veselības sistēmu gatavību un noturību pārrobežu veselības apdraudējumu gadījumā;

               –Savienība ir strādājusi pie tā, lai izveidotu un atbalstītu instrumentus vakcīnu izdalīšanai valstīm, kurās ir zemi un vidēji ienākumi, izveidojot Covid-19 apkarošanas rīku pieejamības paātrināšanas iniciatīvu Accelerator (ACT-A)
                  18
                un tās vakcīnu mehānismu COVAX. Eiropas komanda, kurā ir Eiropas Savienība, tās dalībvalstis un finanšu iestādes, joprojām ir viena no lielākajām COVAX līdzekļu devējām, kas ir atvēlējusi vairāk nekā 3 miljardus EUR;

               –Savienība sadarbojas ar saviem rūpnieciskajiem partneriem, lai 2021. un 2022. gadā vakcīnas darītu pieejamas valstīm, kurās ir zemi un vidēji ienākumi, un dalībvalstis dalās savās vakcīnās, izmantojot COVAX un arī divpusēji;

               –Savienība piedāvā humāno palīdzību
                  19
                iedzīvotājiem, kurus skārušas veselības krīzes, to vidū slimību uzliesmojumi, proti, Savienība veic operācijas uz vietas un valstīs, kurām saskaņā ar Savienības civilās aizsardzības mehānismu ir vajadzīga palīdzība, un piegādā medicīnas preces cilvēkiem grūti sasniedzamās teritorijās. Savienība arī atbalsta partnerus, sniedzot ieguldījumu vakcinācijas stratēģijās, iepirkumos un piegāžu sadalē;

               –Eiropas Komisija sadarbībā ar vairākām dalībvalstīm īsteno iniciatīvu ar Āfrikas partneriem, lai Āfrikā attīstītu vakcīnu, zāļu un veselības aprūpes tehnoloģiju ražošanu un piekļuvi tām
                  20
               .

               2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

               •Juridiskais pamats

                  Ierosinātā lēmuma procesuālais juridiskais pamats ir Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. panta 3. un 4. punkts.

                  LESD 218. panta 3. punkts paredz, ka Komisija iesniedz ieteikumus Padomei, kura pieņem lēmumu, ar ko pilnvaro sākt sarunas, un ieceļ Savienības sarunu vadītāju. Saskaņā ar LESD 218. panta 4. punktu Padome var dod norādes sarunu vadītājam un iecelt īpašu komiteju, ar kuru apspriežoties sarunas jānoslēdz.

                  Materiālais juridiskais pamats tiks izskatīts vēlāk, tiklīdz būs pieejama papildu informācija: i) par starptautiskā nolīguma par gatavību pandēmijām un reaģēšanu uz tām darbības jomu un saturu un ii) par SVAN papildu grozījumu tvērumu un saturu.

               •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)

                  Lai gan paredzētā starptautiskā nolīguma precīza darbības joma vēl nav zināma, tā mērķis ir novērst nopietnus pārrobežu veselības apdraudējumus, kas var izraisīt pandēmiju. Tādēļ tas ietekmēs Savienības kompetences īstenošanu un Savienības tiesību aktus tādās jomās kā veselība, vide, tirdzniecība, brīva pārvietošanās, datu aizsardzība, iekšējais tirgus, attīstības sadarbība, un visas šīs jomas varētu kļūt būtiskas saskaņā ar paredzēto nolīgumu.

                  Lai gan vēl nav lēmuma par SVAN noteikumiem, kurus varētu grozīt, ir iespējams, ka šādi grozījumi ietekmētu ar Lēmumu 1082/2013 noteikto ES tiesisko regulējumu attiecībā uz pārrobežu veselības apdraudējumiem.

                  Ņemot vērā iepriekš minēto un spēkā esošo Savienības tiesību aktu iespējamo ietekmi uz dažādām Savienības darbības jomām, ir būtiski nodrošināt Savienības dalību turpmākajās sarunās un no tām izrietošajā starptautiskajā nolīgumā.

               •Proporcionalitāte

                  Veselības aprūpes sistēmu stiprināšana un starptautiskā gatavība turpmākām pandēmijām un reaģēšana uz tām ir viena no galvenajām ES prioritātēm un nepārprotami ir Savienības interesēs.

                  Ir vajadzīgs Padomes lēmums, lai pilnvarotu Savienību sākt sarunas par starptautisku nolīgumu par gatavību pandēmijām un reaģēšanu uz tām, kā arī par SVAN papildu grozījumiem, ja tiktu pieņemts lēmums par šādu grozījumu nepieciešamību.

                  Ierosinātais ieteikums paredz vienīgi tos pasākumus, kas ir vajadzīgi, lai sasniegtu izvirzītos mērķus saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienību 5. panta 4. punktu.

               •Juridiskā instrumenta izvēle

                  Juridiskā instrumenta izvēle ir paredzēta LESD 218. panta 3. un 4. punktā.

               3.EX-POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANOS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               •Ex-post izvērtējumi / spēkā esošo tiesību aktu atbilstības pārbaudes

                  Neattiecas.

               •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

                  Neattiecas.

               •Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana

                  Neattiecas.

               •Ietekmes novērtējums

                  Neattiecas.

               •Normatīvā atbilstība un vienkāršošana

                  Neattiecas.

               •Pamattiesības

                  Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 35. pants paredz, ka, nosakot un īstenojot visu Savienības politiku un darbības, jānodrošina augsts cilvēku veselības aizsardzības līmenis.

                  Ierosinātā ieteikuma mērķis ir lūgt atļauju sākt sarunas nolūkā stiprināt veselības aprūpes sistēmas un starptautisko gatavību turpmākām pandēmijām un reaģēšanu uz tām. Tas pozitīvi ietekmētu tiesības uz augstu cilvēka veselības aizsardzības līmeni, kā noteikts Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 35. pantā.

               4.IETEKME UZ BUDŽETU

                  Uzskata, ka sarunu sākšanai par starptautisku nolīgumu par gatavību pandēmijām un reaģēšanu uz tām un iespējamiem SVAN papildu grozījumiem nav ietekmes uz budžetu.

               5.CITI ELEMENTI

               •Īstenošanas plāni un uzraudzīšanas, izvērtēšanas un ziņošanas kārtība

                  Paredzams, ka sagatavošanas darbs un sarunas sāksies drīz pēc Pasaules Veselības asamblejas īpašās sesijas, kas notika no 2021. gada 29. novembra līdz 1. decembrim. Var tikt paredzēts sākotnējais posms.

               •Detalizēts konkrētu priekšlikuma noteikumu skaidrojums

                  Komisija iesaka:

               ·Padomei pilnvarot Komisiju sākt un risināt sarunas, lai noslēgtu jaunu starptautisku nolīgumu par gatavību pandēmijām un reaģēšanu uz tām, kā arī par SVAN papildu grozījumiem, ja tiktu pieņemts lēmums par šādu grozījumu nepieciešamību;

               ·iecelt Komisija par Savienības sarunu vedēju;

               ·Komisija risina sarunas, apspriežoties ar īpašo komiteju, ja Padome tādu ir iecēlusi saskaņā ar LESD 218. panta 4. punktu;

               ·Padomei apstiprināt šim ieteikumam pievienotās sarunu norādes.

               Ieteikums

               PADOMES LĒMUMS,

               ar ko pilnvaro Komisiju Eiropas Savienības vārdā sākt sarunas par starptautiska nolīguma noslēgšanu par gatavību pandēmijām un reaģēšanu uz tām, kā arī sarunas par papildu grozījumiem Starptautiskajos veselības aizsardzības noteikumos (2005)

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 218. panta 3. un 4. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               tā kā:

               (1)Pasaules Veselības asamblejas īpašā sesijā, kas notika no 2021. gada 29. novembra līdz 1. decembrim, ar Pasaules Veselības organizācijas (PVO) 2021. gada 31. maija Lēmumu WHA74(16) tika aicināts apsvērt, kāds ieguvums būtu no izstrādātas PVO konvencijas, nolīguma vai cita starptautiska akta par gatavību pandēmijām un reaģēšanu uz tām, nolūkā izveidot starpvaldību procesu, kas vajadzīgs, lai izstrādātu un apspriestu šādu konvenciju, nolīgumu vai citu starptautisku aktu par gatavību pandēmijām un reaģēšanu uz tām.

               (2)Savienībai būtu jāpiedalās sarunās par šādu konvenciju, nolīgumu vai citu starptautisku aktu, kā arī par papildu grozījumiem Starptautiskajos veselības aizsardzības noteikumos (SVAN)(2005).

               (3)Sarunas notiks PVO kontekstā,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Ar šo Komisija tiek pilnvarota Savienības vārdā risināt sarunas par starptautisku nolīgumu par gatavību pandēmijām un reaģēšanu uz tām, kā arī par papildu grozījumiem SVAN sakarā ar lēmumiem, kas pieņemti Pasaules Veselības asamblejas īpašajā sesijā no 2021. gada 29. novembra līdz 1. decembrim.

               2. pants

               Sarunu norādes ir izklāstītas pielikumā.

               3. pants

               Sarunas risina, apspriežoties ar [īpašās komitejas nosaukumu ieraksta Padome].

               4. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        Konkrēti, Neatkarīgā ekspertu grupa jautājumos par gatavību pandēmijām un reaģēšanu uz tām, Starptautisko veselības aizsardzības noteikumu (2005) darbības pārskata komiteja, kas sasaukta, reaģējot uz Covid-19, un PVO programmai reaģēšanai ārkārtas situācijās veselības jomā paredzētā Neatkarīgā uzraudzības un konsultatīvā komiteja.

                     (2)

                  https://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-12276-2020-INIT/lv/pdf
                  .

                     (3)

                  Eiropadomes locekļu paziņojums, 2021. gada 25. un 26. februāris — Consilium (europa.eu)
                  .

                     (4)

                  https://www.who.int/news-room/commentaries/detail/op-ed---covid-19-shows-why-united-action-is-needed-for-more-robust-international-health-architecture
                  . Aicinājumu parakstīja šādu valstu/valdību vadītāji: Fidži, Taizeme, Portugāle, Itālija, Rumānija, Apvienotā Karaliste, Ruanda, Kenija, Francija, Vācija, Grieķija, Korejas Republika, Čīle, Kostarika, Albānija, Dienvidāfrika, Trinidāda un Tobāgo, Nīderlande, Tunisija, Senegāla, Spānija, Norvēģija, Serbija, Indonēzija un Ukraina.

                     (5)

                        OV L 238, 6.7.2021., 79. lpp.

                     (6)

                     Eiropadomes secinājumi, 2021. gada 24. un 25. jūnijs — Consilium (europa.eu)

                  .

                     (7)

                        https://global-health-summit.europa.eu/rome-declaration_en.

                     (8)

                  Ziņojums, ko dalībvalstu darba grupa PVO gatavības un reaģēšanas stiprināšanai veselības ārkārtas situācijās sniedza Pasaules Veselības asamblejas īpašajā sesijā
                  .

                     (9)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmums Nr. 1082/2013/ES (2013. gada 22. oktobris) par nopietniem pārrobežu veselības apdraudējumiem un ar ko atceļ Lēmumu Nr. 2119/98/EK (OV L 293, 5.11.2013., 1. lpp.).

                     (10)

                        COM/2020/245 final, 17.6.2020.

                     (11)

                        COM/2020/727 final, COM/2020/726 final, COM/2020/725 final (2020. gada 11. novembris).

                     (12)

                        COM/2020/761 final, 25.11.2020.

                     (13)

                        COM/2021/355 final/2, 6.5.2021.

                     (14)

                        OV C 393I, 29.9.2021., 3.-8. lpp.

                     (15)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2021/522 (2021. gada 24. marts), ar ko izveido Savienības rīcības programmu veselības jomā (programma “ES – veselībai”) 2021.–2027. gadam un atceļ Regulu (ES) Nr. 282/2014 (OV L 107, 26.3.2021., 1.-29. lpp.).

                     (16)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2021/947 (2021. gada 9. jūnijs), ar ko izveido Kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instrumentu “Eiropa pasaulē”, groza un atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 466/2014/ES un atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2017/1601 un Padomes Regulu (EK, Euratom) Nr. 480/2009 (OV L 209, 14.6.2021., 1.-78. lpp.).

                     (17)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmums Nr. 1313/2013/ES (2013. gada 17. decembris) par Savienības civilās aizsardzības mehānismu (OV L 347, 20.12.2013., 924. lpp.).

                     (18)

                        https://www.who.int/initiatives/act-accelerator.

                     (19)

                        Eiropas konsenss par humāno palīdzību (2008/C 25/01) un Padomes Regula (EK) Nr. 1257/96 par humāno palīdzību (OV L 163, 2.7.1996., 1.–6. lpp.).

                     (20)

                        2021. gada 21. maija paziņojums presei “

                     1 miljardu eiro vērta Eiropas komandas iniciatīva vakcīnu, zāļu un veselības aprūpes tehnoloģiju ražošanai un pieejamībai Āfrikā (europa.eu)

                  ”.

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 1.12.2021
            COM(2021) 766 final

            PIELIKUMS
            dokumentam
            Ieteikums Padomes lēmumam,
            ar ko pilnvaro Komisiju Eiropas Savienības vārdā sākt sarunas par starptautiska nolīguma noslēgšanu par gatavību pandēmijām un reaģēšanu uz tām, kā arī sarunas par papildu grozījumiem Starptautiskajos veselības aizsardzības noteikumos (2005)

               PIELIKUMS

               Norādes sarunām par starptautisku nolīgumu par gatavību pandēmijām un reaģēšanu uz tām un sarunām par papildu grozījumiem Starptautiskajos veselības aizsardzības noteikumos (2005)

               Saistībā ar starpvaldību procesu, kas noteikts Lēmumā SSA2/CONF./1Rev.1, ko pieņēma Pasaules Veselības asamblejas 2021. gada 29. novembra – 1. decembra īpašajā sesijā, un kas paredz globāli visaptverošu sarunu forumu, Komisija ir iecerējusi risināt sarunas par starptautisku nolīgumu par gatavību pandēmijām un reaģēšanu uz tām
                  1
                (turpmāk “Nolīgums par pandēmijām”). Komisija Eiropas Savienības vārdā cenšas panākt visaptverošu sarunu iznākumu, kas ietver turpmāk izklāstītos mērķus un principus, pamatojoties uz Covid-19 pandēmijas laikā gūto pieredzi un ņemot vērā gatavību iespējamām sabiedrības veselības ārkārtas situācijām nākotnē.

               Nolīgums par pandēmijām, kam jāpapildina Starptautiskie veselības aizsardzības noteikumi (2005) (turpmāk “SVAN”), noteiks Pusēm būtiskus, juridiski saistošus pienākumus, kas galvenokārt attiecas uz:

               –pandēmijas briesmu novēršanu un kontroli;

               –atklāšanu un ziņošanu; un

               –sagatavošanos un reaģēšanu uz pandēmijas briesmām.

               Pamatsaistības jāiezīmē, cita starpā Nolīguma par pandēmijām preambulā, nosakot virkni vispārējo mērķu un principu, piemēram, tiesības uz augstāko sasniedzamo veselības standartu, starptautisko solidaritāti, vienlīdzīgu piekļuvi pandēmijas pretpasākumiem (piemēram, individuālajiem aizsardzības līdzekļiem, piekļuvi vakcinācijai, terapijas līdzekļiem un diagnostikai, medicīniskās un sociālās aprūpes pakalpojumiem), pieeju “Viena veselība”, nepieciešamību pievērsties ciešajai saiknei starp cilvēku, dzīvnieku un vides veselību un daudzpusējās sadarbības un PVO centrālo nozīmi globālajā veselības pārvaldībā.

               Nolīgumā par pandēmijām jāiekļauj arī noteikumi, kas paredz:

               –iestāžu satvaru;

               –noteikumus par turpmāku noteikumu izstrādi;

               –uzraudzības un pārskatatbildības mehānismus;

               –“visas valdības”/starpnozaru gatavības pieejas, kas nodrošina visas kompetences un resursu labāku mobilizāciju un saskanību pandēmijas novēršanā un reaģēšanā uz tām; un

               –tehnisko palīdzību un īstenošanas spēju veidošanu.

               Konkrētāk, iedarbīgam Nolīgumam par pandēmijām būs vajadzīgi ievērojami ieguldījumi, lai atbalstītu tā īstenošanu. Tam arī nepieciešams:

               –stiprināt PVO spējas, lai tā varētu atbalstīt valstu un reģionālo veselības aprūpes sistēmu pamatspējas pandēmijas novēršanas, gatavības, atklāšanas un reaģēšanas jomā;

               –nodrošināt spēcīgu tehnisko palīdzību un spēju veidošanu valstīs, kurās ir zemi un vidēji zemi ienākumi, lai

               ·tās varētu efektīvi īstenot Nolīgumu par pandēmijām un izpildīt apņemšanās, kas saistītas ar SVAN;

               ·uzlabot pandēmijas novēršanai, atklāšanai, sagatavotībai un reaģēšanai paredzētos valstu un reģionālos mehānismus (arī aģentūru un starpnozaru koordinācijas mehānismus); un

               ·vairot veselības sistēmu spējas attiecībā uz gatavību pandēmijām un reaģēšanu uz tām, tostarp palielinot veselības un sociālās aprūpes darbaspēka spējas novērst, atklāt un reaģēt ārkārtējās situācijās sabiedrības veselībā, kuras var radīt pandēmiju, kā arī izstrādājot un ieviešot digitālos veselības un sociālās aprūpes rīkus.

               Nolīgumam par pandēmijām jānosaka būtiskie noteikumi un saistības, jo īpaši iepriekš minētajās galvenajās jomās, vienlaikus arī iezīmējot turpmāko sarunu gaitu, cita starpā ar papildu protokoliem. Papildus juridiski saistošiem noteikumiem var būt nesaistoši noteikumi (piemēram, pamatnostādnes, standarti un deklarācijas).

               Visām ANO dalībvalstīm un reģionālajām (ekonomiskās) integrācijas organizācijām jāļauj kļūt par Nolīguma par pandēmijām vai jebkura tā protokola pusēm. Jānosaka arī īpaša kārtība sadarbībai ar attiecīgajām starptautiskajām organizācijām un nevalstiskajām ieinteresētajām personām.

               Ņemot vērā Nolīguma par pandēmijām priekšmeta steidzamību, jāparedz iespēja, ka Nolīgumu par pandēmijām var provizoriski piemērot, kamēr tas vēl nav ratificēts, lai pēc iespējas ātrāk sāktu nolīguma noteikumu īstenošanu.

               Jāparedz arī pārejas periodi īstenošanai valstīs, kurās ir zemi un vidēji zemi ienākumi, un saistītais īstenošanas atbalsts.

               Lai sasniegtu Nolīgumā par pandēmijām noteiktos mērķus attiecībā uz gatavību pandēmijām un reaģēšanu uz tām, var būt vajadzīgi SVAN papildu grozījumi. Šādiem grozījumiem jāprecizē un jāstiprina spēkā esošie SVAN un jāizvērš to efektīva īstenošana, vienlaikus nodrošinot šo grozījumu un Nolīguma par pandēmijām noteikumu papildināmību un saderību.

               Komisija pārstāvēs Savienību starpvaldību sarunu struktūrā, kas atbild par Nolīguma par pandēmijām izstrādāšanu, kā izklāstīts PVO Lēmumā SSA2/CONF./1Rev.1, un jebkurā sagatavošanas vai saistītā struktūrā, kā arī darbā, ko darba grupa PVO gatavības un reaģēšanas stiprināšanai veselības ārkārtas situācijās veic saistībā ar SVAN papildu grozījumu izstrādi SVAN stiprināšanai, un to turpmākajās sarunās.

               Komisijai jācenšas nodrošināt, ka Nolīgums par pandēmijām un iespējami SVAN papildu grozījumi ir saskaņā ar attiecīgajiem Savienības tiesību aktiem un politikas virzieniem, kā arī Savienības saistībām, kas noteiktas citos attiecīgos daudzpusējos nolīgumos.

               Komisijai sarunas jārisina saskaņā ar attiecīgajiem spēkā esošajiem Savienības tiesību aktiem.

                     (1)

                        Tas ir līgums Vīnes konvencijas par starptautisko līgumu tiesībām 2. panta 1. punkta a) apakšpunkta nozīmē, un šis apzīmējums neskar nosaukumu, ko nolīguma parakstītāji beigās izvēlēsies, piemēram, konvencija, līgums vai nolīgums.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 23.8.2017
            COM(2017) 448 final

            Ieteikums
            PADOMES LĒMUMS,
            ar ko pilnvaro sākt sarunas, lai noslēgtu Konvencijas par starptautiskajām garantijām attiecībā uz pārvietojamām iekārtām Protokolu par jautājumiem, kas attiecas uz lauksaimniecības, būvniecības un ieguves iekārtām (ILB protokols)

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               •Priekšlikuma pamatojums un mērķi

                  Starptautiskā Privāttiesību unifikācijas institūta jeb UNIDROIT (starpvaldību organizācija, kuras locekles ir visas dalībvalstis) paspārnē diplomātiskajā konferencē, kas 2001. gada novembrī notika Keiptaunā, Dienvidāfrikā, tika pieņemta Konvencija par starptautiskajām garantijām attiecībā uz pārvietojamām iekārtām (“Keiptaunas konvencija”) un Protokols par jautājumiem, kas attiecas uz gaisa kuģu iekārtām.

                  Keiptaunas konvencijas sistēmai ir elastīga struktūra: tās pamats ir pati konvencija, kurā noteikti juridiskie noteikumi, kas piemērojami visām pārvietojamo iekārtu kategorijām, un to papildina konkrēti protokoli, kuros ir konkrēti noteikumi par noteiktiem iekārtu veidiem.

                  Konvencijā ir paredzēti noteikumi par starptautisko garantiju (līgums par saistību izpildes nodrošināšanu, līgums par īpašumtiesību rezervēšanu vai nomas līgums) noteikšanu un sekām attiecībā uz atsevišķām protokolos noteiktām pārvietojamo iekārtu kategorijām: gaisa kuģu iekārtas (gaisa kuģu korpusi, gaisa kuģu motori un helikopteri), dzelzceļa ritošais sastāvs un kosmosa sistēmas.

                  Ja to prasa konkrētās nozares īpašās iezīmes, konvencija var tikt grozīta ar šiem protokoliem. Tādējādi konkrētā pārvietojamo iekārtu kategorijā augstāks spēks ir attiecīgajam protokolam, nevis konvencijai. Valstu pienākumi saskaņā ar konvenciju ir atkarīgi no protokoliem, kuriem tās pievienojas. Konvenciju kādai pārvietojamo iekārtu kategorijai var piemērot tikai tad, kad stājies spēkā attiecīgais protokols, un tikai starp attiecīgā protokola pusēm. Taču konvencija un attiecīgais protokols ir lasāmi kopā kā viens vienots juridiskais instruments.

                  Ieguve, lauksaimniecība un būvniecība ir vispārsvarīgas komercdarbības jomas, īpaši jaunattīstības valstīs. Tāpēc UNIDROIT darba programmā 2006. gadā tika paredzēts sagatavot Konvencijas par starptautiskajām garantijām attiecībā uz pārvietojamām iekārtām Protokolu par jautājumiem, kas attiecas uz lauksaimniecības, būvniecības un ieguves iekārtām (turpmāk “ILB protokols”). Bija divi iemesli, kāpēc UNIDROIT kā ceturtā protokola priekšmetu ierosināja lauksaimniecības, būvniecības un ieguves iekārtas. Pirmkārt, uzņēmumiem, kas darbojas lauksaimniecības, būvniecības un ieguves jomās, tiktu dota iespēja iegādāties iekārtas, ko tie citādi nespētu iegādāties, un tādējādi tiem tiktu dota iespēja optimizēt darbību. Otrkārt, iekārtu ražotājiem tiktu dota iespēja eksportēt savus ražojumus uz tirgiem, kas bez šāda protokola tiem nebūtu pieejami.

                  Pēc sagatavošanās darbiem, kas ietvēra vairākas izpētes grupas sanāksmes un apspriešanos ar privāto sektoru, UNIDROIT padome 95. sesijā (2016. gada 18.–20. maijs) atzina, ka izpētes grupas sagatavotais protokola projekts ir pietiekami pilnīgs, lai būtu pamats sasaukt valdību ekspertu komiteju. Pirmā valdību ekspertu komitejas sesija notika Romā 2017. gada 20.–24. martā.

                  Komisija, pārstāvot Eiropas Savienību, kurai UNIDROIT ir novērotājas statuss, šajā sanāksmē piedalījās, ievērojot saskaņoto nostāju, kas tika pieņemta Padomes Civiltiesību jautājumu darba grupā (vispārēji jautājumi) un noteikta Padomes dokumentā 7083/17 EU RESTRICTED.

                  Otrā un, visticamāk, pēdējā valdību ekspertu komitejas sesija notiks Romā 2017. gada 2.–6. oktobrī. ILB protokola pieņemšanas diplomātiskajai konferencei būtu jānotiek 2018. gada otrajā pusē. Tāpēc ir ieteicams Padomes darba grupas pieņemto saskaņoto nostāju apstiprināt ar oficiālām sarunu norādēm, kas Komisijai ļautu pārstāvēt ES intereses nākamajā diplomātiskajā konferencē.

               •Atbilstība spēkā esošajiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā

                  ES līdzšinējās darbības saistībā ar Keiptaunas konvenciju ietver pievienošanos konvencijai un tās gaisa kuģu protokolam 2009. gadā
                     1
                  , dzelzceļa protokola parakstīšanu 2009. gadā
                     2
                   un tā apstiprināšanu 2014. gadā
                     3
                  .

                  Attiecībā uz kosmosa protokolu Komisija, balstoties uz Padomes 2004. gada 10. februārī pieņemtajām sarunu norādēm
                     4
                   un pārstāvot ES, cieši sekoja līdzi UNIDROIT valdību ekspertu komitejas piecu sesiju sanāksmēm attiecībā uz Konvencijas par starptautiskajām garantijām attiecībā uz pārvietojamām iekārtām Protokola par jautājumiem, kas attiecas uz kosmosa sistēmām, projekta pieņemšanu un piedalījās 2012. gada diplomātiskajā konferencē, kurā tika pieņemts kosmosa protokols.

               •Atbilstība citiem Savienības politikas virzieniem

                  Šis ieteikums par sarunu norādēm atbilst ES vispārīgajai politikai veikt pasākumus, lai nodrošinātu, ka starptautiskajā kontekstā tiek ievērota ES ekskluzīvā ārējā kompetence: vai nu ES pievienojas starptautiskām konvencijām, kas ietver ES ekskluzīvajā ārējā kompetencē ietilpstošus noteikumus, gadījumā, kad to pieļauj reģionālas ekonomiskās integrācijas organizācijas (REIO) klauzula, ar kuru šīm organizācijām tiek atļauts (kā šajā gadījumā) parakstīt vai ratificēt starptautisku juridisko instrumentu, vai ES pilnvaro dalībvalstis to darīt Savienības vārdā.

                  Līdz ar to, ka acquis tiesu iestāžu sadarbībā civillietās ir sasniedzis augstu attīstības pakāpi, ir attiecīgi paplašināta ES ekskluzīvā kompetence starptautiskajos jautājumos. Dažos gadījumos ekskluzīvā kompetence attiecas uz visu juridisko instrumentu (piemēri: Hāgas 2005. gada 30. jūnija Konvencija par tiesas izvēles līgumiem un Hāgas 2007. gada 23. novembra Konvencija par starptautisku bērna pabalstu prasību izpildi un citiem ģimenes uzturēšanas veidiem), bet citos gadījumos ES ekskluzīvā kompetence attiecas tikai uz dažiem juridiskā instrumenta noteikumiem, un tādā gadījumā, ja vien ES nenolemj īstenot arī dalīto kompetenci, rezultāts ir “jaukti nolīgumi”.

                  Keiptaunas konvencija un tās protokoli pieder pie jauktajiem nolīgumiem: daži jautājumi ietilpst ES ekskluzīvajā kompetencē, savukārt citi – dalībvalstu kompetencē, jo ES attiecībā uz šo konvenciju un tās protokoliem nav nolēmusi īstenot arī dalīto kompetenci. Balstoties uz vispārīgajiem noteikumiem par ES ekskluzīvo kompetenci, ekskluzīvās kompetences jautājumos dalībvalstis var rīkoties vienīgi tad, ja to ir atļāvusi ES, un tādējādi tās var parakstīt vai ratificēt protokolus tikai pēc tam, kad tos parakstījusi vai attiecīgi ratificējusi/pievienojusies/apstiprinājusi ES.

               2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

               •Juridiskais pamats

                  Šis ieteikums pieņemt Padomes lēmumu par sarunu norādēm balstās uz LESD 81. pantu un 218. panta 3. un 4. punktu, jo ILB protokols ir starptautisks juridiskais instruments. Tiesu iestāžu sadarbību civillietās un komerclietās reglamentē LESD 81. pants, kas attiecīgi ir juridiskais pamats ES kompetencei šajā jomā.

                  Saskaņā ar LESD 3. panta 2. punktu un Eiropas Savienības Tiesas judikatūru, jo īpaši 2006. gada 7. februāra Atzinumu 1/03 par Savienības kompetenci noslēgt jauno Lugāno konvenciju par jurisdikciju un nolēmumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās, kā arī 2014. gada 14. oktobra Atzinumu 1/13 par Savienības ekskluzīvo kompetenci attiecībā uz piekrišanas sniegšanu par trešās valsts pievienošanos Konvencijai par starptautiskās bērnu nolaupīšanas civiltiesiskajiem aspektiem, sarunas par atsevišķiem UNIDROIT ILB protokola projekta noteikumiem un to pieņemšana ietilpst ES ekskluzīvajā ārējā kompetencē, jo tie “[var ietekmēt] kopējos noteikumus vai mainīt to saturu”.

                  Šis jautājums jau bija plaši iztirzāts iepriekšējos ieteikumos Padomei attiecībā uz sarunu norādēm, kas tika pieņemtas attiecībā uz Keiptaunas konvenciju un tās trim protokoliem, tāpēc šo jautājumu nav nepieciešamības skatīt detalizētāk. Tomēr turpmāk tekstā ir sniegts detalizēts skaidrojums par ES ekskluzīvajā kompetencē esošajiem noteikumiem.

               •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)

                  Neattiecas.

               •Proporcionalitāte

                  Ieteiktās sarunu norādes ir līdzīgas tām, kas tika pieņemtas par iepriekšējiem trim protokoliem, un tajās nav nekā tāda, kas neattiektos uz mērķi nodrošināt, ka attiecībā uz atsevišķiem ILB protokola noteikumiem tiek ievērota ES ekskluzīvā ārējā kompetence un ka dalībvalstīm tiek ļauts savā starpā piemērot ES tiesības.

                  Turklāt ES dalība ILB protokola sagatavošanā uz šo sarunu norāžu pamata neskar jautājumu par to, vai ES pievienosies attiecīgajam juridiskajam instrumentam, kuru plānots pieņemt. Proti, ES šā lēmuma pieņemšanā ir pilnīga rīcības brīvība, kā to ilustrē piemērs ar kosmosa protokolu, attiecībā uz kuru ES vēl nav pieņēmusi nekādu lēmumu par parakstīšanu un ratificēšanu.

               •Juridiskā instrumenta izvēle

                  Neattiecas.

               3.EX POST NOVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANOS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

                  Kopš UNIDROIT 2016. gada septembrī sasauca pirmo valdību ekspertu sanāksmi, dalībvalstis Padomes Civiltiesību jautājumu darba grupā (vispārēji jautājumi) tiek regulāri informētas un ar tām notiek regulāra apspriešanās par saskaņoto kursu, kāds jāietur saistībā ar ES nostāju. ES saskaņotā nostāja attiecībā uz valdību ekspertu pirmo sanāksmi ir atrodama iepriekš minētajā Padomes dokumentā 7083/17 EU RESTRICTED. Turklāt dalībvalstu delegāti tika informēti uz vietas Romā ad hoc ES koordinācijas sanāksmē. Komisija ziņojumu par pirmās sesijas iznākumu sniedza Padomes Civiltiesību jautājumu darba grupas (vispārēji jautājumi) 2017. gada 29. maija sanāksmē.

                  •
                        Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana

                  Komisija paļāvās uz pieredzi, kas tika gūta, sagatavojot sarunu norādes attiecībā uz sarunām par Keiptaunas konvenciju un tās protokoliem. Tomēr šeit der atzīmēt, ka sagatavošanās darbu ietvaros pirms pirmās valdību ekspertu sanāksmes, kas notika 2017. gada martā, Vācija un Amerikas Savienotās Valstis apspriedās ar privāto sektoru (2010.–2012. gadā), un tas kopumā izrādīja ieinteresētību par ILB protokolu un atbalstīja to.

                  2014. gadā UNIDROIT padomes 93. sesijā tika panākta vienošanās izveidot izpētes grupu, kuras uzdevums būtu līdz 95. sesijai izstrādāt ILB protokola pirmo projektu. Izpētes grupas sastāvā ir vairāki starptautiski eksperti nodrošināto darījumu tiesību jomā, un grupai kopš 2014. gada ir bijušas četras sanāksmes. Pirms pirmās valdību ekspertu tikšanās UNIDROIT uzaicināja tā dalībvalstis un Keiptaunas konvencijas puses uz pusdienu ilgu simpoziju 2016. gada 2. decembrī, lai apspriestu šā projekta galvenos aspektus.

               •Ietekmes novērtējums

               Par šo ieteikumu nav sagatavots ietekmes novērtējums, kā tas bija saistībā ar trim iepriekšējiem ieteikumiem attiecībā uz Padomes sarunu norādēm par Keiptaunas konvenciju un tās gaisa kuģu protokolu, dzelzceļa protokolu un kosmosa protokolu. Vienīgais jautājums, par kuru Padomei jālemj šajā posmā, ir tas, vai ES piedalīsies sarunu noslēdzošajos posmos, un minētais neskar jautājumu par to, vai ES parakstīs un noslēgs attiecīgo protokolu.

               Tie nedaudzie ES ekskluzīvajā kompetencē esošie noteikumi, kas aprakstīti turpmāk, nav strīdīgi – tie ir tie paši starptautisko privāttiesību noteikumi, kas iekļauti konvencijā un tās iepriekšējos protokolos un, kā uzskatāms, ietekmē ES acquis (pagaidu pasākumi, maksātnespējas noteikumi, noteikumi par tiesību aktu izvēli). Tāpat kā attiecībā uz iepriekšējiem juridiskajiem instrumentiem, šie noteikumi ir t. s. piedalīšanās klauzulas, kas nozīmē, ka, ja vēlāk ES nolems ratificēt šo protokolu, tā var izvēlēties šos noteikumus nepiemērot, lai ES dalībvalstu vidū attiecīgi turpinātu piemērot ES acquis. Šāda izvēle tika izdarīta, pievienojoties Keiptaunas konvencijai un tās gaisa kuģu protokolam un apstiprinot dzelzceļa protokolu. Kā norādīts iepriekš, līdz šim vēl nav veikti nekādi pasākumi attiecībā uz kosmosa protokola parakstīšanu/ratificēšanu.

               ES ekskluzīvā kompetence attiecas tikai uz starptautisko privāttiesību noteikumiem; protokola materiālās normas ir dalībvalstu kompetencē, ja vien ES šajā jomā neīstenos dalīto kompetenci. Tāpēc ietekmes novērtējums par ES ekskluzīvajā kompetencē esošajiem noteikumiem nebūtu lietderīgs, jo ES nav nekādas izvēles.

               Tomēr, kā minēts iepriekšējā punktā, UNIDROIT ietvaros tika organizētas intensīvas apspriešanās un priekšizpētes, pirms tika atzīts, ka darbs pie protokola projekta ir pietiekami pavirzījies uz priekšu, lai sasauktu pirmo valdību ekspertu sanāksmi.

               Šie priekšdarbi cita starpā ietvēra Tiesību ekonomiskās analīzes centra (CEAL) pētniecības direktora sagatavoto pētījumu par potenciālajiem ekonomiskajiem ieguvumiem no ILB protokola (prezentēts padomes 92. sesijā 2003. gadā). CEAL pētījumā bija norādīts, ka ILB protokola iespējamais rezultāts būtu aptuveni USD 2 triljardus vērtu ILB iekārtu lietošana, un piecu līdz septiņu gadu laikā ILB iekārtu noiets pieaugtu par USD 600 miljardiem
                  5
               .

               •Pamattiesības

                  Neattiecas.

               4.IETEKME UZ BUDŽETU

                  Neattiecas.

               5.CITI ELEMENTI

               •Īstenošanas plāni un uzraudzības, izvērtēšanas un ziņošanas kārtība

                  Saskaņā ar parasto praksi Komisija dalībvalstis par sarunu virzību informēs Padomes Civiltiesību jautājumu darba grupā (vispārēji jautājumi).

               •Konkrēto ieteikuma noteikumu detalizēts skaidrojums

                  Padomei ieteiktās sarunu norādes ir identiskas saskaņotajai nostājai, kas pieņemta pirms pirmās valdību ekspertu sanāksmes. Tās ir arī būtībā identiskas norādēm, kas bija pieņemtas par pārējiem protokoliem, ņemot vērā to, ka ILB protokola redakcija jau ir stabila, un nākamajā sanāksmē tajā nevajadzētu būt būtiskām izmaiņām. Jebkurā gadījumā nav gaidāmas nekādas izmaiņas ES ekskluzīvajā kompetencē esošajos noteikumos un vispārējas ES nozīmes noteikumos (REIO klauzula, deklarācijas).

                  I. ES ekskluzīvajā kompetencē esošie noteikumi

                  a) Pagaidu pasākumi un maksātnespēja

                  Jautājumi, kas ietilpst ES ekskluzīvajā kompetencē, nav strīdīgi. Tie ir ļoti līdzīgi vai pat identiski attiecīgajiem noteikumiem gaisa kuģu, dzelzceļa un kosmosa protokolos.

                  Sarunu norādēs par iepriekšējiem protokoliem tika īpaši ņemti vērā noteikumi par jurisdikciju, nolēmumu atzīšanu un izpildi un pagaidu un aizsardzības pasākumiem, jo tie var ietekmēt to, kā tiek piemērota Padomes Regula (EK) Nr. 44/2001 (2000. gada 22. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās.

                  Turklāt attiecībā uz protokolu noteikumiem par tiesību aizsardzības līdzekļiem maksātnespējas gadījumā un par palīdzību maksātnespējas gadījumā sarunu norādēs bija noteikts, ka jānodrošina šo noteikumu atbilstība Regulai (EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām.

                  Sarunu norādēs tika iekļauts arī punkts par Eiropas Kopienas (tagad – Eiropas Savienība) pievienošanos, izmantojot REIO klauzulu.

                  Komisija uzskata, ka ILB protokola projekta pašreizējā redakcijā ir pilnībā ievērots ES acquis attiecībā uz pagaidu pasākumiem (protokola projekta IX pants “Noteikumu grozījumi attiecībā uz pagaidu tiesību aizsardzības līdzekļiem”) un maksātnespējas noteikumiem (X pants “Tiesību aizsardzības līdzekļi maksātnespējas gadījumā” un XI pants “Palīdzība maksātnespējas gadījumā”).

                  Keiptaunas konvencijas 55. pants attiecas uz deklarācijām par pagaidu tiesību aizsardzības līdzekļiem (iespēju nepiemērot 13. pantu (Pagaidu tiesību aizsardzības līdzekļi) un 43. pantu (Jurisdikcija saskaņā ar 13. pantu)). Abi šie noteikumi būtu varējuši ietekmēt Padomes 2000. gada 22. decembra Regulas (EK) Nr. 44/2001 (“regula “Brisele I””) 31. panta (Pagaidu pasākumi, ietverot drošības pasākumus) piemērošanu.

                  Nolūkā nodrošināt regulas “Brisele I” 31. panta piemērošanu Eiropas Kopiena 2001. gada novembra diplomātiskajā konferencē par Keiptaunas konvenciju panāca piekrišanu, ka tas, vai konvencijas 13. un 43. pants tiks piemēroti pilnībā vai daļēji, būs atkarīgs no attiecīgas deklarācijas.

                  Pievienojoties Keiptaunas konvencijai, Eiropas Kopiena pievienoja deklarāciju, kurā paredzēts, ka “gadījumos, kad parādnieka dzīvesvieta ir Kopienas dalībvalsts teritorijā, tās dalībvalstis, kurām ir saistoša Padomes Regula (EK) Nr. 44/2001 (2000. gada 22. decembris) par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās, piemēros Keiptaunas konvencijas 13. un 43. pantu par pagaidu tiesiskās aizsardzības līdzekļiem tikai saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 44/2001 31. pantu, kā to skaidrojusi Eiropas Kopienu Tiesa saistībā ar 1968. gada 27. septembra Briseles Konvenciju par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās”.

                  Sarunu norādēs par gaisa kuģu, dzelzceļa un kosmosa protokoliem bija skaidri minēts, ka Keiptaunas konvencijas 55. pantu būtu jāturpina piemērot arī protokoliem.

                  Šī iespēja ir paredzēta ILB protokola projekta IX pantā “Noteikumu grozījumi attiecībā uz pagaidu tiesību aizsardzības līdzekļiem”, kurš ir būtībā identisks attiecīgajiem gaisa kuģu, dzelzceļa un kosmosa protokolu pantiem (attiecīgi X, VIII un XX pants).

                  Jāatzīmē, ka pēc regulas “Brisele I” pārstrādāšanas
                     6
                   31. pants kļuva par 35. pantu, taču tā redakcija ir identiska.

                  Attiecībā uz maksātnespēju sarunu norādēs par pieņemtajiem protokoliem bija prasīts, lai attiecīgie noteikumi būtu fakultatīvi, jo tie ietekmē to, kā tiek piemērota Regula (EK) Nr. 1346/2000 par maksātnespējas procedūrām.

                  ILB protokola projekta X pants (Tiesību aizsardzības līdzekļi maksātnespējas gadījumā) paredz iespēju piedalīties tā piemērošanā, un šis pants ir būtībā identisks attiecīgajiem pantiem, kas iekļauti gaisa kuģu protokolā (XI pants), dzelzceļa protokolā (IX pants) un kosmosa protokolā (XXI pants). Arī ILB protokola projekta XI pantā (Palīdzība maksātnespējas gadījumā) ir ietverta piedalīšanās klauzula, un šis pants ir būtībā identisks attiecīgajiem pantiem, kas iekļauti gaisa kuģu protokolā (XII pants), dzelzceļa protokolā (IX pants) un kosmosa protokolā (XXII pants).

                  Arī šajā gadījumā nesenā maksātnespējas regulas pārstrādāšana
                     7
                   nemainīja ILB protokola maksātnespējas noteikumu ietekmi uz ES tiesībām.

                  b) Tiesību aktu izvēle

                  ILB protokola projekta pašreizējās redakcijas VI pantā ir ietverti pusēm piemērojamie noteikumi par tiesību aktu izvēli, kas pilnībā vai daļēji reglamentēs pušu līgumiskās tiesības un saistības.

                  Laikā, kad tika pieņemtas iepriekšējās sarunu norādes, nebija Eiropas Savienības līmeņa tiesiskā regulējuma par līgumiskajām saistībām piemērojamajiem tiesību aktiem, un līdz ar to Padome Komisijai netika sniegusi konkrētas sarunu norādes šajā jautājumā.

                  Taču 2008. gada 17. jūnijā tika pieņemta un 2009. gada 17. decembrī stājās spēkā Regula (EK) Nr. 593/2008 par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām (saukta par regulu “Roma I”)
                     8
                  .

                  VI panta 2. punktā paredzētās plašās iespējas izvēlēties piemērojamos tiesību aktus neatbilst ar Regulu Nr. 593/2008 izveidotajai sistēmai, tāpēc ES dalībvalstīm nevajadzētu piemērot šo pantu.

                  Šādu risinājumu ES izvēlējās arī attiecībā uz pārējiem protokoliem.

                  Padomes 2009. gada 6. aprīļa lēmumā par Eiropas Savienības pievienošanos Keiptaunas konvencijai un tās Protokolam par jautājumiem, kas attiecas uz gaisa kuģu iekārtām, ir īpaši pieminēta Kopienas ekskluzīvā kompetence atsevišķos gaisa kuģu protokola reglamentētajos jautājumos un, konkrētāk, ir izdarīta atsauce uz regulu “Roma I”. Tādējādi Kopiena attiecībā uz gaisa kuģu protokola pantu par tiesību aktu izvēli pieņēma īpašu deklarāciju.

                  Līdzīgi arī attiecībā uz dzelzceļa protokolu jautājums par tiesību aktu izvēli tika īpaši iekļauts deklarācijā, kas tika pieņemta atbilstoši XXII panta 2. punktam par Eiropas Kopienas kompetenci dzelzceļa protokola reglamentētajos jautājumos. Deklarācijas 5. punktā ir paredzēts, ka jautājumos, kas (inter alia) attiecas uz regulu “Roma I”, Eiropas Kopienas dalībvalstis savu kompetenci ir nodevušas Kopienai.

                  Savukārt kosmosa protokola VIII pantā ir ietverta nepiedalīšanās klauzula, kas nozīmē, ka šo pantu piemēro, ja vien tā piemērošanu līgumslēdzēja valsts nav izslēgusi ar īpašu deklarāciju. Tādējādi kosmosa protokola iespējamās parakstīšanas/ratificēšanas/apstiprināšanas brīdī ES būtu jāpieņem attiecīga deklarācija.

                  ILB protokola projekta pašreizējās redakcijas VI pantā ir ietverta piedalīšanās klauzula, un būtu jāraugās, lai tā tiktu saglabāta arī galīgajā redakcijā.

                  II. ES nozīmes nobeiguma noteikumi

                  Projekta nobeiguma noteikumos ir iekļauta REIO klauzula (XXII pants “Reģionālas ekonomiskās integrācijas organizācijas”), kas ir būtībā identiska Keiptaunas konvencijas 48. pantam, gaisa kuģu protokola XXVII pantam, dzelzceļa protokola XXII pantam un kosmosa protokola XXXVII pantam.

                  Šis pants dod iespēju suverēnu valstu izveidotām reģionālām ekonomiskās integrācijas organizācijām, kuras ir kompetentas protokola darbības jomā ietilpstošajos jautājumos, (šajā gadījumā domāta Eiropas Savienība) parakstīt vai apstiprināt protokolu vai piekrist vai pievienoties tam tā, it kā tās būtu līgumslēdzējas valstis.

                  ES būtu jāpievērš uzmanība arī projekta nobeiguma noteikumos iekļautajām ES nozīmes iespējām piedalīties piemērošanā (XXVI pants “Deklarācijas attiecībā uz atsevišķiem noteikumiem”). Šā panta noteikumi ir formulēti pēc gaisa kuģu, dzelzceļa un kosmosa protokolu attiecīgo noteikumu parauga.

                  Secināms, ka ILB protokola projekta noteikumi, kas ietilpst ES ekskluzīvajā kompetencē vai kuriem ir ES nozīme, pašreizējā redakcijā nerada nekādas bažas. Tāpēc Komisija, ievērojot saskaņoto nostāju, kas pieņemta attiecībā uz pirmo valdību ekspertu sanāksmi 2017. gada martā, ierosina paturēt šos noteikumus pašreizējā redakcijā.

               Ieteikums

               PADOMES LĒMUMS,

               ar ko pilnvaro sākt sarunas, lai noslēgtu Konvencijas par starptautiskajām garantijām attiecībā uz pārvietojamām iekārtām Protokolu par jautājumiem, kas attiecas uz lauksaimniecības, būvniecības un ieguves iekārtām (ILB protokols)

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 218. panta 3. un 4. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               tā kā:

               1)
                     Eiropas Kopiena Konvencijai par starptautiskajām garantijām attiecībā uz pārvietojamām iekārtām un tās Protokolam par jautājumiem, kas attiecas uz gaisa kuģu iekārtām, pievienojās 29.4.2009.

               2)
                     Konvencijas par starptautiskajām garantijām attiecībā uz pārvietojamām iekārtām Protokolu par dzelzceļa ritošā sastāva jautājumiem Eiropas Kopiena parakstīja 10.12.2009.

               3)
                     Konvencijas par starptautiskajām garantijām attiecībā uz pārvietojamām iekārtām Protokolu par dzelzceļa ritošā sastāva jautājumiem Eiropas Savienība apstiprināja 18.12.2014.

               4)
                     Patlaban Starptautiskā Privāttiesību unifikācijas institūta (UNIDROIT) ietvaros norit sagatavošanās darbi attiecībā uz Konvencijas par starptautiskajām garantijām attiecībā uz pārvietojamām iekārtām Protokolu par jautājumiem, kas attiecas uz lauksaimniecības, būvniecības un ieguves iekārtām (ILB protokols).

               5)
                     Dažos jautājumos, kurus reglamentē ILB protokola projekts, Eiropas Savienībai ir ekskluzīva kompetence.

               6)
                     Eiropas Savienībai būtu jāpiedalās sarunās par šo juridisko instrumentu attiecībā uz jautājumiem, kas ir Savienības ekskluzīvajā kompetencē,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Ar šo Komisija tiek pilnvarota jautājumos, kuri ir Savienības ekskluzīvajā kompetencē, Savienības vārdā risināt sarunas attiecībā uz Konvencijas par starptautiskajām garantijām attiecībā uz pārvietojamām iekārtām Protokolu par jautājumiem, kas attiecas uz lauksaimniecības, būvniecības un ieguves iekārtām (ILB protokols).

               2. pants

               Sarunu norādes ir sniegtas pielikumā.

               3. pants

               Sarunas risina, apspriežoties ar īpašo komiteju, kas iecelta saskaņā ar Līguma 218. panta 4. punktu.

               4. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        2009/370/EK: Padomes lēmums (2009. gada 6. aprīlis) par to, ka Eiropas Kopiena pievienojas Konvencijai par starptautiskajām garantijām attiecībā uz pārvietojamām iekārtām un tās Protokolam par jautājumiem, kas attiecas uz gaisa kuģu iekārtām (konvencija un protokols kopīgi pieņemti 2001. gada 16. novembrī Keiptaunā), OV L 121, 15.5.2009., 3.–7. lpp.

                     (2)

                        2009/940/EK: Padomes lēmums (2009. gada 30. novembris) par to, lai Eiropas Kopienas vārdā parakstītu Luksemburgā 2007. gada 23. februārī pieņemto Protokolu par dzelzceļa ritošā sastāva jautājumiem, kas pievienots Konvencijai par starptautisko nodrošinājumu [starptautiskajām garantijām] attiecībā uz pārvietojamām iekārtām, OV L 331, 16.12.2009., 1.–16. lpp.

                     (3)

                        2014/888/ES: Padomes lēmums (2014. gada 4. decembris) par to, lai Eiropas Savienības vārdā apstiprinātu 2007. gada 23. februārī Luksemburgā pieņemto Protokolu par dzelzceļa ritošā sastāva jautājumiem, kas pievienots Konvencijai par starptautisko nodrošinājumu [starptautiskajām garantijām] attiecībā uz pārvietojamām iekārtām, OV L 353, 10.12.2014., 9.–12. lpp.

                     (4)

                        5609/04 JUSTCIV 9 TRANS 35 OC 46 RESTREINT UE.

                     (5)

                        Sīkāk par sagatavošanās darbiem attiecībā uz ILB protokola izstrādi skatīt
                  http://www.unidroit.org/work-in-progress-studies/current-studies/mac-protocol.

                     (6)

                        Regula (ES) Nr. 1215/2012 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās, OV L 351, 20.12.2012., 1.–32. lpp.

                     (7)

                        Regula (ES) 2015/848 par maksātnespējas procedūrām, OV L 141, 5.6.2015., 19.–72. lpp.

                     (8)

                        Regula (EK) Nr. 593/2008 par tiesību aktiem, kas piemērojami līgumsaistībām (Roma I), OV L 177, 4.7.2008., 6.–16. lpp.

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 23.8.2017
            COM(2017) 448 final

            PIELIKUMS
            IeteikumsPadomes lēmums,
            ar ko pilnvaro sākt sarunas, lai noslēgtu Konvencijas par starptautiskajām garantijām attiecībā uz pārvietojamām iekārtām Protokolu par jautājumiem, kas attiecas uz lauksaimniecības, būvniecības un ieguves iekārtām (ILB protokols)

               PIELIKUMS […]

               Sarunu norādes par Konvencijas par starptautiskajām garantijām attiecībā uz pārvietojamām iekārtām Protokolu par jautājumiem, kas attiecas uz lauksaimniecības, būvniecības un ieguves iekārtām (ILB protokols)

               1. Komisijai līdz pat sarunu noslēgumam būtu jānodrošina, ka ILB protokols atbilst Eiropas Savienības tiesību aktu noteikumiem par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi. Ja tas nav iespējams, Komisijai būtu jānodrošina, ka ILB protokolā tiek ietverta viena vai vairākas klauzulas, kas dalībvalstīm dod iespēju savstarpējās attiecībās prioritāri piemērot Regulu (ES) Nr. 1215/2012, nevis Keiptaunas konvenciju un tās ILB protokolu.

               Ir jānodrošina, ka Keiptaunas konvencijas 55. pants ir piemērojams protokolam, kas tiek piemērots pārvietojamajām iekārtām, kas attiecas uz lauksaimniecības, būvniecības un ieguves iekārtām.

               Tālab jānodrošina, ka protokolā tiek saglabāti ILB protokola projekta IX panta “Noteikumu grozījumi attiecībā uz pagaidu tiesību aizsardzības līdzekļiem” pašreizējie noteikumi, lai šis pants būtu fakultatīvs un tiktu piemērots tikai tad, ja līgumslēdzēja valsts ir pieņēmusi attiecīgu deklarāciju.

               2. Jānodrošina, ka protokola panti par maksātnespējas procedūrām atbilst Regulai (ES) 2015/848.

               Tālab jānodrošina, ka tiek saglabāti ILB protokola projekta X panta (Tiesību aizsardzības līdzekļi maksātnespējas gadījumā) un XI panta (Palīdzība maksātnespējas gadījumā) pašreizējie noteikumi, lai šie panti būtu fakultatīvi un tiktu piemēroti tikai tad, ja līgumslēdzēja valsts ir pieņēmusi attiecīgu deklarāciju.

               3. Ir jānodrošina, ka protokolā tiek saglabāti ILB protokola projekta VI panta (Tiesību aktu izvēle) pašreizējie noteikumi, lai šis pants būtu fakultatīvs un tiktu piemērots tikai tad, ja līgumslēdzēja valsts ir pieņēmusi attiecīgu deklarāciju.

               4. Ir jānodrošina, ka protokolā tiek saglabāti XXII panta (Reģionālas ekonomiskās integrācijas organizācijas) pašreizējie noteikumi, lai suverēnu valstu izveidotas reģionālas ekonomiskās integrācijas organizācijas, kuras ir kompetentas protokola darbības jomā ietilpstošajos jautājumos, varētu parakstīt vai apstiprināt protokolu vai piekrist vai pievienoties tam tā, it kā tās būtu līgumslēdzējas valstis.