title: Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas Ieteikums (2015. gada 11. decembris) par pretciklisko rezervju normu, kas attiecas uz riska darījumiem trešās valstīs, atzīšanu un noteikšanu (ESRK/2015/1)

text:
               12.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 97/1

         EIROPAS SISTĒMISKO RISKU KOLĒĢIJAS IETEIKUMS
   (2015. gada 11. decembris)
   par pretciklisko rezervju normu, kas attiecas uz riska darījumiem trešās valstīs, atzīšanu un noteikšanu
   (ESRK/2015/1)
   (2016/C 97/01)
   EIROPAS SISTĒMISKO RISKU KOLĒĢIJAS VALDE,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 24. novembra Regulu (ES) Nr. 1092/2010 par Eiropas Savienības finanšu sistēmas makrouzraudzību un Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas izveidošanu (1) un jo īpaši tās 3. panta 2. punkta b), d) un f) apakšpunktu un 16. līdz 18. pantu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Direktīvu 2013/36/ES par piekļuvi kredītiestāžu darbībai un kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību prudenciālo uzraudzību, ar ko groza Direktīvu 2002/87/EK un atceļ Direktīvas 2006/48/EK un 2006/49/EK (2), un jo īpaši tās 138. un 139. pantu,
   ņemot vērā Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas 2011. gada 20. janvāra Lēmumu ESRK/2011/1, ar ko pieņem Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas Reglamentu (3), un jo īpaši tā 15. panta 3. punkta e) apakšpunktu un 18. līdz 20. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Banku sistēmas un finanšu tirgu izraisītā reālās ekonomikas finansiālo satricinājumu procikliskā pastiprināšanās bija viens no visdestabilizējošākajiem globālās finanšu krīzes elementiem. Ekonomikas lejupslīde, kas seko pārmērīga kreditēšanas pieauguma periodam, var radīt ievērojamus zaudējumus banku sektorā un novest pie negatīvas attīstības apburtā loka. Šādā situācijā kredītiestāžu veiktie pasākumi savu bilanču stiprināšanai var ierobežot kredītu piedāvājumu reālajai ekonomikai, pastiprinot ekonomikas lejupslīdi un vēl vairāk vājinot to bilances.

               (2)

               Pretcikliskās kapitāla rezerves paredzētas tam, lai, palielinot banku sektora noturību, palīdzētu novērst šādu prociklisku notikumu attīstību. Noteikumi, kas paredz pienākumu uzturēt pretcikliskās kapitāla rezerves, ir daļa no jaunajiem globālajiem normatīvajiem standartiem par banku kapitāla pietiekamību (“Bāzele III” regulējums), ko 2010. gada decembrī pieņēma Bāzeles Banku uzraudzības komiteja (turpmāk – BBUK) un kas Savienībā īstenoti ar Direktīvu 2013/36/ES. Palielinot pretciklisko rezervju normu, norīkotās valsts iestādes vai struktūras var noteikt banku sektoram pienākumu uzkrāt papildu kapitālu periodos, kuros pieaug visu sistēmu aptverošie riski, ko izraisa pārmērīgs kreditēšanas pieaugums. Riskiem materializējoties, iestādes var noteikt mazāku pretciklisko rezervju normu un atļaut izmantot šīs papildu kapitāla rezerves negaidītu zaudējumu absorbēšanai. Tas sniedz iespēju banku sektoram turpināt reālās ekonomikas kreditēšanu un nodrošināt atbilstību kapitāla prasību regulējumam.

               (3)

               Pārrobežu kreditēšana pretcikliskajām kapitāla rezervēm piešķir starptautisku dimensiju. Dalībvalstu iekšzemes banku sektoram, kam ir riska darījumi trešās valstīs, var rasties zaudējumi. Šādi zaudējumi var būt ievērojami, ja trešā valstī, kurā dalībvalsts iekšzemes banku sektoram ir būtiski riska darījumi, pēc pārmērīga kreditēšanas pieauguma perioda ir sākusies ekonomikas lejupslīde.

               (4)

               “Bāzele III” regulējums attiecībā uz pretcikliskajām kapitāla rezervēm ir izstrādāts tā, lai ietvertu šo starptautisku dimensiju. Minētais regulējums jo īpaši paredz, ka jurisdikcijām savstarpēji jāatzīst to pretciklisko rezervju normas. Ja kādas jurisdikcijas iestāde palielina pretciklisko rezervju normu, lai aizsargātu savu iekšzemes banku sektoru no pārmērīga kreditēšanas pieauguma, citu jurisdikciju iestādēm savu iekšzemes banku riska darījumiem attiecīgajā ārvalstī jāpiemēro tāda pati pretciklisko rezervju norma. Saskaņā ar minēto regulējumu bankas aprēķina savas rezervju prasības, pamatojoties uz savu riska darījumu ģeogrāfiskās atrašanās vietu. “Bāzele III” regulējums paredz, ka jurisdikcijas veic tādu pretciklisko rezervju normu obligātu savstarpēju atzīšanu, kas nepārsniedz 2,5 %, un šai prasībai piemēro pārejas noteikumus. Šādas savstarpējas atzīšanas saskaņota piemērošana visās jurisdikcijās palīdzētu aizsargāt katras jurisdikcijas banku sektoru no riskiem, kas saistīti ar pārmērīgu kreditēšanas pieaugumu citās jurisdikcijās.

               (5)

               Tā kā BBUK standarti nav juridiski saistoši, pastāv iespēja, ka jurisdikcijas visā pasaulē varētu īstenot pretciklisko kapitāla rezervju prasību dažādi. Jurisdikcijas varētu atlikt šīs prasības īstenošanu vai vispār neīstenot to. Kas attiecas uz Savienību, Direktīvas 2013/36/ES 136. pantā ir noteikta procedūra norīkotajām iestādēm tādu pretciklisko rezervju normu noteikšanai, kas attiecas uz riska darījumiem iekšzemē. Sīkākas norādes par pretciklisko rezervju normu, kas attiecas uz riska darījumiem iekšzemē, noteikšanu saskaņā ar Direktīvas 2013/36/ES 135. pantu ir sniegtas Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas Ieteikumā ESRK/2014/1 (4). Tādējādi Savienībā ir izveidots vienots tiesiskais regulējums, kas paredzēts tam, lai novērstu iespējamo bezdarbību, un pretciklisko rezervju normu, kas attiecas uz riska darījumiem iekšzemē, noteikšana reizi ceturksnī būs obligāta no 2016. gada. Tomēr nav skaidrs, vai un cik lielā mērā trešās valstis, kas nav BBUK dalībnieces, īstenos pretciklisko kapitāla rezervju prasību.

               (6)

               Norīkotajām iestādēm ir juridiskās pilnvaras aizsargāt savu valstu banku sektorus no riskiem, ko rada pārmērīgs kreditēšanas pieaugums trešās valstīs. Jo īpaši – Direktīvas 2013/36/ES 139. pants paredz, ka norīkotās iestādes konkrētos apstākļos var noteikt tādu pretciklisko rezervju normu attiecībā uz riska darījumiem trešā valstī, kura iekšzemē atļauju saņēmušām iestādēm ir jāpiemēro, lai aprēķinātu savas iestādes specifiskās pretcikliskās kapitāla rezerves. Norīkotā iestāde var šādi rīkoties, ja attiecīgā trešās valsts iestāde nav noteikusi un publicējusi pretciklisko rezervju normu šai trešai valstij vai ja norīkotā iestāde uzskata, ka attiecīgās trešās valsts iestādes šai trešai valstij noteiktā pretciklisko rezervju norma nav pietiekama, lai pienācīgi aizsargātu dalībvalsts iekšzemes banku sektoru no iespējamiem zaudējumiem, kas saistīti ar pārmērīgu kreditēšanas pieaugumu attiecīgajā trešā valstī.

               (7)

               Ja pretciklisko rezervju normu, kas attiecas uz riska darījumiem trešās valstīs, noteikšanu nekoordinē, Savienībā var rasties dažādas kapitāla prasības attiecībā uz riska darījumiem konkrētā trešā valstī un vieniem un tiem pašiem riskiem. Analizējot notikumu attīstību kādā trešā valstī, norīkotās iestādes varētu izdarīt atšķirīgus secinājumus par to, vai kreditēšanas pieaugums attiecīgajā valstī ir pārmērīgs un rada tādu risku norīkoto iestāžu iekšzemes banku sistēmai, kurš jāsamazina. Pat ja norīkoto iestāžu riska novērtējuma secinājumi būtu vienādi, tās varētu izdarīt atšķirīgus secinājumus par attiecīgā riska mazināšanai piemērotu pretciklisko rezervju normas apmēru.

               (8)

               Kapitāla prasību dažādība Savienībā var rasties arī tad, ja nekoordinē pretciklisko rezervju normu, kas attiecas uz riska darījumiem trešās valstīs, atzīšanu. Saskaņā ar Savienības tiesību aktiem ir jāveic tādu pretciklisko rezervju normu atzīšana, kuras ir noteikušas citas norīkotās iestādes vai attiecīgās trešo valstu iestādes un kuras nepārsniedz 2,5 % apmēru, un šai prasībai no 2016. līdz 2019. gadam piemēro pārejas noteikumus, ka noteikts Direktīvas 2013/36/ES 160. pantā. Lai gan norīkotajām iestādēm saskaņā ar Ieteikumu ESRK/2014/1 parasti būtu jāatzīst pretciklisko rezervju normas, kas pārsniedz obligāto apmēru, šāda atzīšana attiecas tikai uz pretciklisko rezervju normām, kuras noteikušas citu Savienības jurisdikciju norīkotās iestādes, un neattiecas uz normām, kuras noteikušas attiecīgās trešo valstu iestādes šīm trešām valstīm. Tas nozīmē, ka pretciklisko rezervju normu, kuras noteikušas attiecīgās trešo valstu iestādes, atzīšana dažādās jurisdikcijās Savienībā varētu atšķirties. Jo īpaši – līdz 2019. gadam dažas norīkotās iestādes varētu izvēlēties piemērot pārejas noteikumus, savukārt citas – atkāpties no tiem. Turklāt pēc 2019. gada dažas norīkotās iestādes varētu izvēlēties brīvprātīgi atzīt pretciklisko rezervju normas, kuras pārsniedz 2,5 % apmēru, savukārt citas norīkotās iestādes varētu izvēlēties rīkoties pretēji.

               (9)

               Dažādu kapitāla prasību pastāvēšana Savienībā attiecībā uz riska darījumiem ar konkrētu trešo valsti un vieniem un tiem pašiem riskiem parasti būtu nevēlama, jo tā vājinātu līdzvērtīgu konkurences apstākļu pastāvēšanu Savienībā un radītu regulējuma arbitrāžas iespējas. Kredītiestādēm Savienības jurisdikcijās, kurās riska darījumiem ar konkrētu trešo valsti piemēro zemāku pretciklisko rezervju normu nekā citās Savienības jurisdikcijās, būtu stimuls iegūt tirgus daļu, palielinot kreditēšanu attiecīgajā trešā valstī. Šāda kreditēšanas palielinājuma rezultātā attiecīgās jurisdikcijas kredītiestādēm būtu ievērojami un koncentrēti riska darījumi konkrētā trešā valstī. Šādi nevienlīdzīgas konkurences apstākļi un to radītais stimuls izmantot regulējuma arbitrāžu varētu apdraudēt finanšu stabilitāti Savienībā.

               (10)

               Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas (ESRK) uzdevums ir nodrošināt, lai attiecībā uz konkrētu trešo valsti visā Savienībā parasti tiktu piemērotas vienas un tās pašas pretciklisko rezervju normas, kas attiecas uz riska darījumiem trešās valstīs. Direktīvas 2013/36/ES 139. panta 3. punkts paredz konkrētas ESRK pilnvaras, lai panāktu saskaņotību šajā jomā. ESRK uzskata, ka tā šīs pilnvaras vislabāk var īstenot, visā Savienībā sekmējot saskaņotu pieeju pretciklisko rezervju normu, kas attiecas uz riska darījumiem trešās valstīs, atzīšanā un noteikšanā.

               (11)

               Ar šo ieteikumu ir paredzēts nodrošināt, lai visā Savienībā parasti tiktu piemērotas vienas un tās pašas pretciklisko rezervju normas, kas attiecas uz riska darījumiem konkrētā trešā valstī. Tas paredz, ka: a) norīkotajām iestādēm jāatzīst pretciklisko rezervju norma, ko attiecīgā trešās valsts iestāde noteikusi šai trešai valstij; b) norīkotajām iestādēm jānosaka pretciklisko rezervju norma, kas attiecas uz riska darījumiem trešā valstī; c) norīkotajām iestādēm jānosaka samazināta pretciklisko rezervju norma, ja riski konkrētā trešā valstī mazinās vai materializējas; un d) norīkotajām iestādēm jāpaziņo par pretciklisko rezervju normu, kas attiecas uz riska darījumiem trešā valstī.

               (12)

               A ieteikums ir paredzēts, lai nodrošinātu, ka norīkotās iestādes parasti atzīst vienu un to pašu pretciklisko kapitāla rezervju normu, ko konkrēta trešās valsts iestāde noteikusi šai trešai valstij. Lai to panāktu, ieteikums balstīts uz Savienības tiesību aktu prasību pilnā apmērā atzīt pretciklisko rezervju normas, kas nepārsniedz 2,5 %, ievērojot pārejas pasākumus. Pretciklisko rezervju normu, kas pārsniedz 2,5 %, atzīšanu norīkotajām iestādēm iesaka koordinēt ar ESRK starpniecību. Šādā gadījumā ESRK sniegs ieteikumu ar norādījumiem norīkotajām iestādēm par to, vai un cik lielā mērā ir jāatzīst trešās valsts noteikta augstāka pretciklisko rezervju norma. Trešo valstu, kas ir BBUK dalībnieces, noteiktās pretciklisko rezervju normas pārraudzīs ESRK sekretariāts, savukārt norīkotajām iestādēm jāinformē ESRK, ja trešā valsts, kas nav BBUK dalībniece, ir noteikusi pretciklisko rezervju normu, kas pārsniedz 2,5 %. Norīkotajām iestādēm tiek arī ieteikts paziņot ESRK, ja tām rodas šaubas par to, vai konkrēts trešās valsts pieņemts pasākums ir jāatzīst, kā paredzēts Direktīvā 2013/36/ES attiecībā uz pretcikliskajām kapitāla rezervēm. Šādā gadījumā ESRK sniegs ieteikumu ar norādījumiem.

               (13)

               B ieteikums ir paredzēts, lai nodrošinātu, ka norīkotās iestādes, īstenojot savas pilnvaras noteikt pretciklisko rezervju normu, kas attiecas uz riska darījumiem konkrētā trešā valstī, nosaka šo normu vienā un tajā pašā apmērā. Norīkotās iestādes tiek aicinātas īstenot savas pilnvaras saskaņā ar Direktīvas 2013/36/ES 139. pantu. Norīkotajām iestādēm jo īpaši jākonstatē trešās valstis, kurās norīkoto iestāžu jurisdikciju banku sistēmām ir būtiski riska darījumi. Tām arī jāpārrauga notikumu attīstība šādās trešās valstīs, lai apzinātu pārmērīga kreditēšanas pieauguma pazīmes. Ja norīkotās iestādes konstatē šādas pazīmes kādā no to pārraudzības lokā ietvertajām trešām valstīm un uzskata, ka ir vajadzīgs noteikt pretciklisko rezervju normu, kas attiecas uz riska darījumiem šajā trešā valstī, tām jāinformē ESRK. Ja ESRK uzskata, ka mazināšanas darbības jākoordinē visā Savienībā, tā sniegs ieteikumu norīkotajām iestādēm par atbilstošas pretciklisko rezervju normas, kas attiecas uz riska darījumiem attiecīgajā trešā valstī, noteikšanu.

               (14)

               C ieteikums ir paredzēts, lai nodrošinātu, ka gadījumos, kad pretciklisko rezervju normas, kas attiecas uz riska darījumiem konkrētā trešā valstī, samazināšana ir pamatota, jo riski ir mazinājušies vai materializējušies, visā Savienībā tiek piemērota viena un tā pati samazinātā pretciklisko rezervju norma. Šajā sakarā norīkotajām iestādēm saistībā ar samazinātas pretciklisko rezervju normas, kas attiecas uz riska darījumiem konkrētā trešā valstī, noteikšanu tiek ieteikts rīkoties tā, kā tās rīkojās, palielinot pretciklisko rezervju normu. Proti, ja norīkotās iestādes saskaņā ar ESRK ieteikumu ir atzinušas vai noteikušas pretciklisko rezervju normu, kas attiecas uz riska darījumiem trešā valstī, tad gadījumos, kad attiecīgā trešā valsts nosaka samazināta apmēra pretciklisko rezervju normu, norīkotajām iestādēm ir jāsadarbojas ar ESRK, lai noteiktu atbilstošo apmēru pretciklisko rezervju normai, kas attiecas uz riska darījumiem attiecīgajā trešā valstī. Šādā gadījumā ESRK pieņems ieteikumu ar norādījumiem norīkotajām iestādēm par pretciklisko rezervju normas, kas attiecas uz riska darījumiem attiecīgajā trešā valstī, atbilstošo apmēru. Trešo valstu, kas ir BBUK dalībnieces, noteiktās pretciklisko rezervju normas pārraudzīs ESRK, savukārt norīkotajām iestādēm jāinformē ESRK, ja trešā valsts, kas nav BBUK dalībniece, ir noteikusi pretciklisko rezervju normu samazinātā apmērā. Turklāt tiek ieteikts – ja norīkotās iestādes saskaņā ar ESRK ieteikumu ir atzinušas vai noteikušas pretciklisko rezervju normu, kas attiecas uz riska darījumiem trešā valstī, tad tām ir jāinformē ESRK, ja tās uzskata, ka riski attiecīgajā trešā valstī ir mazinājušies vai materializējas.

               (15)

               D ieteikums ir paredzēts, lai nodrošinātu, ka Savienībā tiek sniegta skaidra informācija par lēmumiem, kuri pieņemti saistībā ar pretciklisko rezervju normām, kas attiecas uz riska darījumiem trešās valstīs. Tam vajadzētu palīdzēt pārvaldīt sabiedrības prognozes, nodrošināt iespēju koordinēt norīkoto iestāžu darbības un stiprināt makrouzraudzības politikas ticamību, pārskatatbildību un efektivitāti. Lai to panāktu, norīkotajām iestādēm pretciklisko rezervju normu, kas attiecas uz riska darījumiem trešās valstīs, atzīšanas, noteikšanas un samazināšanas procesā ir jāpiemēro tas pats princips, kas Ieteikumā ESRK/2014/1 noteikts komunicēšanai par pretciklisko rezervju normām, kas attiecas uz riska darījumiem iekšzemē.

               (16)

               Saskaņā ar Direktīvas 2013/36/ES 136. pantu katrai dalībvalstij ir jānorīko valsts iestāde vai struktūra, kura atbild par pretciklisko rezervju normu noteikšanu un atzīšanu. Turklāt ar Padomes Regulu (ES) Nr. 1024/2013 (5) Eiropas Centrālajai bankai (ECB) ir uzticēti īpaši uzdevumi. Jo īpaši – ECB pretcikliskajām kapitāla rezervēm var piemērot augstākas prasības par tām, kuras piemēro valsts norīkotās iestādes, kas piedalās Vienotajā uzraudzības mehānismā, un tai ir visas pilnvaras un pienākumi, kādi saskaņā ar attiecīgajiem Savienības tiesību aktiem ir norīkotajām iestādēm. Šajā nolūkā ECB tiek uzskatīta par norīkoto iestādi.

               (17)

               ESRK ieteikumi tiek publicēti pēc tam, kad ESRK Valde par savu nolūku informējusi ECB Padomi un sniegusi ECB Padomei iespēju uz to atbildēt,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
   1. IEDAĻA

      IETEIKUMI

      A ieteikums. Trešo valstu iestāžu noteiktu pretciklisko rezervju normu atzīšana

               1.

               Ja attiecīgā trešās valsts iestāde šai trešai valstij nosaka pretciklisko rezervju normu, kas pārsniedz 2,5 %, norīkotajām iestādēm tiek ieteikts nekavējoties informēt ESRK nolūkā lūgt norādījumus par vienotu atzīšanu visā Savienībā, izņemot, ja norma attiecas uz valsti, kas ir BBUK dalībniece, vai ja cita norīkotā iestāde jau ir informējusi ESRK par attiecīgo pretciklisko rezervju normu. Norīkotajām iestādēm tiek ieteikts informēt ESRK, izmantojot šā ieteikuma I pielikumā iekļauto veidni.

               2.

               Ja norīkotajām iestādēm rodas šaubas par to, vai konkrētais trešās valsts iestādes pieņemts pasākums ir jāatzīst, kā paredzēts Direktīvā 2013/36/ES attiecībā uz pretcikliskajām kapitāla rezervēm, norīkotajām iestādēm iesaka nekavējoties informēt ESRK, izņemot, ja cita norīkotā iestāde jau ir informējusi ESRK. Norīkotajām iestādēm tiek ieteikts informēt ESRK, izmantojot šā ieteikuma I pielikumā iekļauto veidni.

      B ieteikums. Pretciklisko rezervju normu, kas attiecas uz riska darījumiem trešās valstīs, noteikšana

               1.

               Norīkotajām iestādēm tiek ieteikts reizi gadā apzināt būtiskas trešās valstis. Šāda apzināšana jābalsta uz, bet ne tikai, kvantitatīvu informāciju par iekšzemē atļauju saņēmušu iestāžu riska darījumiem ar trešām valstīm. Norīkotajām iestādēm tiek ieteikts reizi gadā otrajā ceturksnī ESRK iesniegt šādu būtisku trešo valstu sarakstu, izmantojot šā ieteikuma II pielikumā iekļauto veidni.

               2.

               Norīkotajām iestādēm tiek ieteikts vismaz reizi gadā pārraudzīt pārmērīga kreditēšanas pieauguma riskus būtiskās trešās valstīs, kas apzinātas saskaņā ar 1. punktu, izņemot, ja situāciju attiecīgajās valstīs jau pārrauga ESRK saskaņā ar Lēmumu ESRK/2015/3 (6). Norīkotajām iestādēm tiek ieteikts paziņot ESRK par gadījumiem, kad tās ir nolēmušas nepārraudzīt kādu būtisku trešo valsti, jo situāciju attiecīgajā valstī jau pārrauga ESRK saskaņā ar Lēmumu ESRK/2015/3. Norīkotajām iestādēm tiek ieteikts paziņot ESRK par šādiem gadījumiem, izmantojot šā ieteikuma II pielikumā iekļauto veidni.

               3.

               Norīkotajām iestādēm tiek ieteikts paziņot ESRK, ja tās uzskata, ka attiecīgajai trešās valsts iestādei būtu jānosaka un jāpublicē pretciklisko rezervju norma šai trešai valstij, vai ka attiecīgās trešās valsts iestādes noteiktais un publicētais pretciklisko rezervju normas apmērs nav uzskatāms par pietiekamu, lai pienācīgi aizsargātu iekšzemes finanšu iestādes no pārmērīga kreditēšanas pieauguma riskiem minētajā trešā valstī. Norīkotajām iestādēm tiek ieteikts paziņot par to ESRK, izmantojot šā ieteikuma I pielikumā iekļauto veidni.

      C ieteikums. Samazinātu pretciklisko rezervju normu, kas attiecas uz riska darījumiem trešās valstīs, noteikšana

               1.

               Ja attiecīgās trešās valsts iestādes šai trešai valstij noteiktā pretciklisko rezervju norma ir atzīta, pamatojoties uz ESRK ieteikumu, un attiecīgā trešās valsts iestāde nosaka samazinātu pretciklisko rezervju normu, norīkotajām iestādēm tiek ieteikts nekavējoties informēt ESRK nolūkā lūgt norādījumus par vienotu atzīšanu vai jauno samazināto pretciklisko rezervju normu noteikšanu, izņemot, ja attiecīgā norma attiecas uz valsti, kas ir BBUK dalībniece, vai ja cita norīkotā iestāde jau ir informējusi ESRK par jauno samazināto pretciklisko rezervju normu. Norīkotajām iestādēm tiek ieteikts informēt par to ESRK, izmantojot šā ieteikuma I pielikumā iekļauto veidni.

               2.

               Ja attiecīgā trešās valsts iestāde nosaka samazinātu pretciklisko rezervju normu un pretciklisko rezervju norma, ko piemēro riska darījumiem šajā trešā valstī, tika noteikta, pamatojoties uz ESRK ieteikumu, norīkotajām iestādēm tiek ieteikts nekavējoties informēt par to ESRK nolūkā lūgt norādījumus par to, vai riska darījumiem šajā trešā valstī jāpiemēro samazināta pretciklisko rezervju norma, izņemot, ja attiecīgā norma attiecas uz valsti, kas ir BBUK dalībniece, vai ja cita norīkotā iestāde jau ir informējusi ESRK par jauno samazināto pretciklisko rezervju normu. Norīkotajām iestādēm tiek ieteikts informēt par to ESRK, izmantojot šā ieteikuma I pielikumā iekļauto veidni.

               3.

               Ja pretciklisko rezervju norma, ko piemēro riska darījumiem trešā valstī, tika noteikta, pamatojoties uz ESRK ieteikumu, un norīkotā iestāde uzskata, ka riski materializējas vai mazinās, attiecīgajai norīkotajai iestādei tiek ieteikts nekavējoties paziņot par to ESRK nolūkā lūgt norādījumus par to, vai riska darījumiem šajā trešā valstī jāpiemēro samazināta pretciklisko rezervju norma, izņemot, ja cita norīkotā iestāde jau ir informējusi ESRK par to. Norīkotajām iestādēm tiek ieteikts paziņot par to ESRK, izmantojot šā ieteikuma I pielikumā iekļauto veidni.

      D ieteikums. Paziņošana par pretciklisko rezervju normu, kas attiecas uz riska darījumiem trešās valstīs, atzīšanas un noteikšanas lēmumiem

   Norīkotajām iestādēm tiek ieteikts grozīt savas komunicēšanas stratēģijas un sistēmas, kas izveidotas saskaņā ar Ieteikuma ESRK/2014/1 1. iedaļas A ieteikuma 5. principu, lai tās ietvertu lēmumus par pretciklisko rezervju normu, kas attiecas uz riska darījumiem trešās valstīs, atzīšanu un noteikšanu.
   2. IEDAĻA

      ĪSTENOŠANA

   1.   Interpretācija

   Šajā ieteikumā piemēro šādas definīcijas:

               a)

               “pretciklisko rezervju norma” ir pretciklisko rezervju norma Direktīvas 2013/36/ES 128. panta 7. punkta nozīmē;

               b)

               “norīkotā iestāde” ir norīkotā iestāde Ieteikuma ESRK/2014/1 nozīmē;

               c)

               “iekšzemē atļauju saņēmusi iestāde” ir iestāde, kura ir saņēmusi atļauju dalībvalstī, par kuras pretciklisko rezervju normas noteikšanu ir atbildīga konkrēta norīkotā iestāde;

               d)

               “būtiski riska darījumi” ir riska darījumi, kuri varētu radīt zaudējumus iekšzemē atļauju saņēmušām iestādēm konkrētās jurisdikcijās, negatīvi ietekmējot finanšu stabilitāti šajās jurisdikcijās;

               e)

               “būtiska trešā valsts” ir trešā valsts, kurā iekšzemē atļauju saņēmušām iestādēm ir būtiski riska darījumi;

               f)

               “attiecīgā trešās valsts iestāde” ir valsts iestāde vai struktūra, kas ir atbildīga par pretciklisko rezervju normu noteikšanu trešā valstī;

               g)

               “trešā valsts” ir katra jurisdikcija ārpus Eiropas Ekonomikas zona.

         2.   Atbilstības kritēriji

   Adresāti tiek lūgti sniegt pārskatu par darbībām, ko tie veic, reaģējot uz šo ieteikumu, vai pienācīgi pamatot savu bezdarbību. Pārskatos iekļauj vismaz:

               a)

               informāciju par veikto darbību veidu un laiku;

               b)

               novērtējumu par to, vai ar veiktajiem pasākumiem tika sasniegti šā ieteikuma mērķi;

               c)

               detalizētu savas bezdarbības vai atkāpju no šā ieteikuma pamatojumu, tostarp kavējumu iemeslus.

         3.   Pārskatu sniegšanas grafiks

               1.

               Adresāti tiek lūgti sniegt ESRK, ECB Padomei un Komisijai pārskatu par darbībām, ko tie veikuši, reaģējot uz šo ieteikumu, vai pamatot savu bezdarbību saskaņā ar turpmāk noteiktajiem termiņiem.

               2.

                  A ieteikums – norīkotās iestādes tiek lūgtas nekavējoties īstenot A ieteikuma 1. un 2. punktu, ja iestājas attiecīgajā ieteikuma punktā paredzētie apstākļi, un līdz 2020. gada 31. decembrim sniegt ESRK pārskatu par A ieteikuma 1. un 2. punkta īstenošanu.

               3.

                  B ieteikums – norīkotās iestādes tiek lūgtas:

                           a)

                           līdz 2016. gada 31. decembrim sniegt ESRK pārskatu ar to kritēriju sarakstu, kas, īstenojot B ieteikuma 1. punktu, izveidots attiecīgo trešo valstu būtiskuma novērtēšanai;

                           b)

                           nekavējoties īstenot B ieteikuma 1. punktu, ja iestājas attiecīgajā ieteikuma punktā paredzētie apstākļi, un līdz 2020. gada 31. decembrim sniegt ESRK pārskatu par B ieteikuma 1. punkta īstenošanu;

                           c)

                           līdz 2016. gada 31. decembrim sniegt ESRK pārskatu par to, kā tās, īstenojot B ieteikuma 2. punktu, pārrauga pārmērīga kreditēšanas pieauguma riskus būtiskās trešās valstīs;

                           d)

                           nekavējoties īstenot B ieteikuma 3. punktu, ja iestājas attiecīgajā ieteikuma punktā paredzētie apstākļi, un līdz 2020. gada 31. decembrim sniegt ESRK pārskatu par B ieteikuma 3. punkta īstenošanu;

               4.

                  C ieteikums – norīkotās iestādes tiek lūgtas nekavējoties īstenot C ieteikuma 1., 2. un 3. punktu, ja iestājas attiecīgajā ieteikuma punktā paredzētie apstākļi, un līdz 2020. gada 31. decembrim sniegt ESRK pārskatu par C ieteikuma 1., 2. un 3. punkta īstenošanu.

               5.

                  D ieteikums – norīkotās iestādes tiek lūgtas līdz 2016. gada 31. decembrim sniegt ESRK pārskatu par D ieteikuma īstenošanu.

               6.

               ESRK Valde lems par to, kad šis ieteikums jāpārskata vai jāatjaunina, ņemot vērā pieredzi, kas gūta pretciklisko rezervju normu, kas attiecas uz riska darījumiem trešās valstīs, atzīšanā un noteikšanā saskaņā ar Direktīvu 2013/36/ES vai starptautiski atzītās prakses attīstību.

         4.   Monitorēšana un izvērtējums

               a)

               ESRK sekretariāts:

                           i)

                           palīdz adresātiem, tostarp veicinot koordinētu pārskatu sniegšanu, nodrošinot attiecīgus paraugus un vajadzības gadījumā precizējot atbilstības nodrošināšanas procedūru un grafiku;

                           ii)

                           pārbauda adresātu atbilstību, tostarp pēc to lūguma sniedzot tiem palīdzību, un sniedz ESRK Valdei pārskatus par atbilstību.

               b)

               ESRK Valde izvērtē veiktās darbības un pamatojumus, kurus adresāti snieguši pārskatos, un lemj par to, vai šis ieteikums ir ievērots un vai adresāti ir pietiekami pamatojuši savu bezdarbību.

      Frankfurtē pie Mainas, 2015. gada 11. decembrī

            ESRK priekšsēdētājs

         Mario DRAGHI

      (1)  OV L 331, 15.12.2010., 1. lpp.

      (2)  OV L 176, 27.6.2013., 338. lpp.

      (3)  OV C 58, 24.2.2011., 4. lpp.

      (4)  Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas Ieteikums ESRK/2014/1 (2014. gada 18. jūnijs) par norādījumiem pretciklisko kapitāla rezervju normas noteikšanai (OV C 293, 2.9.2014., 1. lpp.).

      (5)  Padomes Regula (ES) Nr. 1024/2013 (2013. gada 15. oktobris), ar ko Eiropas Centrālajai bankai uztic īpašus uzdevumus saistībā ar politikas nostādnēm, kas attiecas uz kredītiestāžu prudenciālo uzraudzību (OV L 287, 29.10.2013., 63. lpp.).

      (6)  Angļu valodas redakcija ir pieejama ESRK interneta vietnē – www.esrb.europa.eu.

      I PIELIKUMS
      ESRB TEMPLATE FOR RECOGNITION OR SETTING OF COUNTERCYCLICAL BUFFER RATES
      [NAME OF THE THIRD COUNTRY]

                     COMMUNICATING AUTHORITY

                  [NAME OF THE DESIGNATED AUTHORITY]

                     DESCRIPTION OF COUNTERCYCLICAL CAPITAL BUFFER MEASURE

                     Please describe the countercyclical capital buffer measure that is the subject matter of this communication as well as the countercyclical buffer rate that was set by the relevant third-country authority.

                     (Example: countercyclical buffer rate set at 0,625 % in THIRD COUNTRY XYZ with an implementation date of DD/MM/YYYY)

                     PURPOSE OF COMMUNICATION

                              ☐

                                 Recognition of a countercyclical buffer rate set by a relevant third-country authority in excess of 2,5 %, as provided in Recommendation A(1)

                              ☐

                                 Recognition of a countercyclical buffer rate set by a relevant third-country authority when it is unclear whether or not it can be recognised under the Union framework, as provided in Recommendation A(2)

                              ☐

                                 Setting of a countercyclical buffer rate for exposures to a third country in the event of inaction/insufficient action by the relevant third-country authority, as provided in Recommendation B(3)

                              ☐

                                 Setting of a countercyclical buffer rate for exposures to a third country that is higher than the countercyclical buffer rate set by the relevant third-country authority, as provided in Recommendation B(3)

                              ☐

                                 Setting or recognition of a countercyclical buffer rate at a lower rate by the relevant third-country authority when an ESRB recommendation had already been issued for recognition of the previous rate, as provided in Recommendation C(1)

                              ☐

                                 Setting or recognition of a countercyclical buffer rate at a lower rate by the relevant third-country authority when an ESRB recommendation had already been issued for setting a rate for exposures to that third country, as provided in Recommendation C(2)

                              ☐

                                 Setting of a countercyclical buffer rate for exposures to a third country at a rate lower than the previous rate already established by an ESRB recommendation and where there are signs of risks from excessive credit growth materialising or abating, as provided in Recommendation C(3).

                     HAS THE DESIGNATED AUTHORITY OF THE THIRD COUNTRY ASKED FOR RECOGNITION?

                              ☐

                                 YES

                              ☐

                                 NO

                              ☐

                                 DO NOT KNOW

                              ☐

                                 N/A

                     DESIRED TIMEFRAME FOR THE ESRB TO REACH A DECISION

                     OTHER RELEVANT INFORMATION

                     CONTACT DETAILS OF THE AUTHORITY

                     Please provide an e-mail address and telephone number for the relevant contact in your institution.

            The designated authority representing a Union jurisdiction should notify/inform the ESRB by sending the completed template to notifications@esrb.europa.eu.

      II PIELIKUMS
      ESRB TEMPLATE TO IDENTIFY
      MATERIAL THIRD COUNTRIES FOR
      [NAME OF THE UNION JURISDICTION]

                     NOTIFYING AUTHORITY

                     MATERIAL THIRD COUNTRIES

                     METHODOLOGY USED FOR IDENTIFYING A MATERIAL THIRD COUNTRY

                     Please describe the methodology used pursuant to Articles 3 and 4 of Decision ESRB/2015/3

                     [COUNTRY 1] – ___%

                     […] – ___%

                     [COUNTRY …N] – ___%

                     MATERIAL THIRD COUNTRIES NOT BEING MONITORED

                     Please provide details of cases where the notifying authority decided not to monitor a material third country because the ESRB is already monitoring it pursuant to Decision ESRB/2015/3

                     [COUNTRY 1]

                     OTHER RELEVANT INFORMATION USED TO IDENTIFY A MATERIAL THIRD COUNTRY

                     CONTACT DETAILS AT THE NOTIFYING AUTHORITY

                     Please provide an e-mail address and telephone number for the relevant contact in your institution.

            The designated authority representing a Union jurisdiction should notify the ESRB by sending the completed template to notifications@esrb.europa.eu.
      This information should be provided annually during the second quarter of the year.


Ieteikums Padomes atzinums saskaņā ar 5. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97 par Grieķijas atjaunināto stabilitātes programmu 2005.-2008. gadam


title: Komisijas ieteikums Padomei apstiprināt Eiropas Atomenerģijas kopienas (Euratom) un Kazahstānas Republikas valdības Nolīgumu par sadarbību kodolenerģijas izmantošanā nemilitāros nolūkos

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

52006DC0617

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 24.10.2006COM(2006) 617 galīgā redakcijaKOMISIJAS IETEIKUMS PADOMEIapstiprināt Eiropas Atomenerģijas kopienas (Euratom) un Kazahstānas Republikas valdības Nolīgumu par sadarbību kodolenerģijas izmantošanā nemilitāros nolūkosKOMISIJAS IETEIKUMS PADOMEIapstiprināt Eiropas Atomenerģijas kopienas ( Euratom ) un Kazahstānas Republikas valdības Nolīgumu par sadarbību kodolenerģijas izmantošanā nemilitāros nolūkos1. IEVADSPartnerības un sadarbības nolīguma[1], ko noslēgusi ES un Kazahstānas Republika (še turpmāk — „Kazahstāna”), 18. pantā noteikts, ka Eiropas Atomenerģijas kopienai un Kazahstānai jānoslēdz Nolīgums par kodolmateriālu tirdzniecību.Padome 2000. gada 27. jūnijā pieņēma lēmumu[2], ar ko deva Komisijai norādījumus sarunām par Euratom un Kazahstānas nolīgumu par sadarbību kodolenerģētikas jomā.Komisija 2001. gada 18. janvārī iesniedza Kazahstānas iestādēm pirmo nolīguma projektu, ierosinot sākt sarunas.Sarunas ilga līdz 2006. gada septembrim, kad abas Puses vienojās par Nolīguma tekstu.Nolīguma mērķis ir pilnīgot pašreizējo sadarbību kodoldrošības un kodolsintēzes jomā, izveidojot ES un Kazahstānas, kas var būt galvenā urāna piegādātāja, sadarbību kodolenerģijas izmantošanā nemilitāros nolūkos.2. NOLīGUMA NOZīMEŠo nolīgumu noslēgt ir svarīgi galvenokārt komerciālu apsvērumu dēļ. Kazahstānas rīcībā ir apmēram 20% no zināmajām pasaules urāna rezervēm, un tādēļ daudzuma ziņā tā ir trešā lielākā urāna ražotāja pasaulē. Tā ir arī izstrādājusi darbības vairākās kodolenerģētikas jomās, galvenokārt urāna ražošanā un pētniecībā.Attiecībā uz Euratom interesēm parakstīt šo nolīgumu pamatojums ir, ka Kazahstāna var būt viens no Euratom galvenajiem dabiskā urāna piegādātājiem. Pašlaik tiešais Kazahstānas urāna imports ES veido tikai 3% no kopējiem urāna ievedumiem ES. Tomēr pēdējos gados Kazahstānas urāna ievedumu apjoms ir palielinājies (2005. gadā tas gandrīz trīskāršojās, salīdzinot ar 2004. gadu) un ir sagaidāms, kas tas turpinās palielināties. Nolīguma darbības laiks ir desmit gadi. Tā komerciālā vērtība euro var būt daži simti miljonu.Sekmējot tirdzniecību kodolenerģētikas jomā, tiek īstenota Kopienas enerģijas nodrošināšanas un enerģijas avotu dažādošanas politika. Nolīgums ļaus Eiropas uzņēmumiem, kas darbojas urāna ieguves un tirdzniecības jomā, vieglāk piekļūt Kazahstānas tirgum. Pašreiz tikai vienam Eiropas uzņēmumam ir izdevies noslēgt partnerattiecību līgumu ar Kazahstānas uzņēmumu urāna ieguves jomā.Turklāt šā līguma noslēgšana apliecinātu Kazahstānas Republikas, Kopienas un Eiropas Savienības dalībvalstu valdību kodolieroču neizplatīšanas saistības, drošības un eksporta kontroles, kā arī fiziskās aizsardzības pastiprināšanu un stingru piemērošanu.3. NOLīGUMA VISPāRēJā SHēMANolīguma mērķis ir Euratom un Kazahstānas sadarbība kodolenerģijas izmantošanā nemilitāros nolūkos. Sadarbības joma galvenokārt ietver kodoldrošību, vadāmu kodolsintēzi, kodolpētniecību un attīstību, kā arī tirdzniecību ar kodolmateriāliem un kodoldegvielas cikla pakalpojumu sniegšanu (3. pants). Šo jomu var paplašināt, abām Pusēm vienojoties (8. pants).Šis nolīgums sagatavots, pamatojoties uz diviem nolīgumiem kodoldrošības un kodolsintēzes jomā, kuri stājās spēkā attiecīgi 2003. gada jūnijā[3] un 2004. gada aprīlī[4] (4. un 5. pants).Nolīgumā noteiktas Euratom un Kazahstānas sadarbības metodes un pakāpe kodolpētniecības un attīstības jomā (6. pants). Sadarbība attiecas uz darbībām kodolenerģētikas jomā, galvenokārt medicīnā un rūpniecībā. Puses sadarbojas, arī novērtējot kodolenerģijas ietekmi uz vidi. Šī sadarbība var izpausties kā apmaiņa ar informāciju, ekspertiem un kodoliekārtu aprīkojumu, kā arī kā kopīgi pētījumi un darbības. Pirms konkrētu projektu uzsākšanas var īstenot sīkāk izstrādātas vienošanās par dažādu noteikumu piemērošanu. Šo pasākumu izmaksas segs Puse, kam tās radušās.Īpaša uzmanība ir veltīta kodolmateriālu tirdzniecībai (7. pants). Nolīgumā ir vairāki noteikumi, ar ko paredz kritērijus kodolmateriālu pārvietošanai un konfliktsituāciju risināšanas iespējas. Ir uzsvērts, ka kodolmateriāli ir jāizmanto nemilitāriem nolūkiem un atbilstīgi nolīgumiem par drošības pasākumiem (Kopienai tie ir Euratom drošības pasākumi, ko nosaka Euratom līgums un IAEA drošības pasākumi un papildu protokoli[5], kā arī atsevišķi trīspusējie Euratom un IAEA nolīgumi ar dalībvalstīm[6], Franciju[7] un Apvienoto Karalisti[8]; Kazahstānai — IAEA drošības pasākumi[9] un papildu protokoli), un to pārvietošanai jāatbilst noteikumiem, kas paredzēti Starptautiskajā konvencijā par kodolmateriālu fizisko aizsardzību[10].Turklāt ar Nolīgumu tiek atgādināts kodolmateriālu brīvas aprites princips Kopienā, garantijas, ka to tirdzniecība un attiecīgu pakalpojumu sniegšana Pušu starpā tiks veikta pēc tirgus cenām, un tiek atcelti tādi administratīvi šķēršļi kā ievešanas un izvešanas atļaujas, kas kavētu kodolmateriāla apriti Pušu teritorijā.Nolīgumos par sadarbību kodoldrošības un vadāmas kodolsintēzes jomā ir sīki atrunāti intelektuālā īpašuma jautājumi (10. pants).Puses apņemas regulāri apspriesties jomā, kas noteikta ar Partnerības un sadarbības nolīgumu ( PCA ) (11. pants). PCA izmantos arī, lai izšķirtu strīdus saistībā ar šā nolīguma piemērošanu vai interpretāciju.Nolīguma sākotnējais darbības laiks būs 10 gadi, un tā daļēja vai pilnīga apturēšana vai izbeigšana būs iespējama jebkura būtiska noteikuma pārkāpšanas gadījumā (13. pants).4. SECINāJUMSKomisija uzskata, ka Eiropas Atomenerģijas kopienas un Kazahstānas Republikas valdības Nolīgums par sadarbību kodolenerģijas izmantošanā nemilitāros nolūkos, kura pieņemšana ir ierosināta,-  atbilst ar Padomes 2000. gada 26. jūnija Lēmumu dotajiem sarunu norādījumiem;-  apstiprina abu Pušu nepārprotamu apņemšanos neizplatīt kodolieročus un panākt augsta līmeņa kodoldrošību, lai garantētu kodolenerģijas izmantošanu nemilitāros un drošos nolūkos;-  atbilst Kopienas politikai attiecībā uz enerģijas piegādes nodrošinātību;-  kopā ar nolīgumiem, ko abas puses jau parakstījušas kodolsintēzes un kodoldrošības jomā, veido pilnu sadarbības pasākumu paketi kodolenerģētikas jomā;-  stiprinās ES un Kazahstānas Republikas komerciālās un politiskās attiecības.Tādēļ Komisija iesaka Padomei saskaņā ar Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līguma 101. panta otro daļu apstiprināt pielikumā iekļauto Eiropas Atomenerģijas kopienas un Kazahstānas Republikas valdības Nolīgumu par sadarbību kodolenerģijas izmantošanā nemilitāros nolūkos.PIELIKUMSEIROPAS ATOMENERĢIJAS KOPIENAS UN KAZAHSTĀNAS REPUBLIKAS VALDĪBAS NOLĪGUMS PAR SADARBĪBU KODOLENERĢIJAS IZMANTOŠANĀ NEMILITĀROS NOLŪKOSEiropas Atomenerģijas kopiena (še turpmāk — „Kopiena”)un Kazahstānas Republikas valdības (še turpmāk — „Kazahstānas valdība”)abas še turpmāk attiecīgi — „Puse” vai „Puses”,ŅEMOT VĒRĀ, ka Eiropas Kopienu un to dalībvalstu un Kazahstānas partnerības un sadarbības nolīgumā ( PCA ), kas stājās spēkā 1999. gada 1. jūlijā, noteikts, ka uz kodolmateriālu tirdzniecību attiecas īpaša nolīguma noteikumi, kas noslēdzams Eiropas Atomenerģijas kopienai un Kazahstānas valdībai,TĀ KĀ Puses ir parakstījušas Sadarbības nolīgumu starp Eiropas Atomenerģijas kopienu un Kazahstānas Republiku par sadarbību kodoldrošības jomā un Sadarbības nolīgumu starp Kazahstānas Republikas valdību un Eiropas Atomenerģijas kopienu vadāmas kodolsintēzes jomā, kas stājās spēkā attiecīgi 2003. gada 1. jūnijā un 2004. gada 13. aprīlī,TĀ KĀ visas Kopienas dalībvalstis un Kazahstānas Republika ir Puses Līgumam par kodolieroču neizplatīšanu, še turpmāk — „ NPT ”,TĀ KĀ Kopiena, tās dalībvalstis un Kazahstānas Republika ir apņēmušās nodrošināt, ka kodolenerģijas pētniecība, attīstība un izmantošana nemilitāros nolūkos tiek veikta atbilstīgi NPT ,TĀ KĀ kodoldrošības pasākumus Kopienā piemēro atbilstīgi otrās sadaļas VII nodaļai Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līgumā, še turpmāk — „ Euratom līgums”, un atbilstīgi kodoldrošības pasākumu nolīgumiem, ko noslēgusi Kopiena, tās dalībvalstis un Starptautiskā Atomenerģijas aģentūra, še turpmāk — „ IAEA ”, un Kazahstānā piemēro atbilstīgi Nolīgumam starp Kazahstānas Republiku un Starptautisko Atomenerģijas aģentūru par drošības pasākumu piemērošanu saistībā ar NPT , kurš stājās spēkā 1995. gada 11. augustā, še turpmāk — „Nolīgums par drošības pasākumu piemērošanu”,TĀ KĀ Kopiena, tās dalībvalstis un Kazahstānas valdība apliecina savu atbalstu IAEA un tās pastiprinātajai drošības pasākumu sistēmai,TĀ KĀ ražotāju, kodoldegvielas cikla rūpniecības nozares, komunālo pakalpojumu uzņēmumu un patērētāju savstarpēju interešu vārdā Puses veicina tirdzniecību kodolenerģijas jomā savā starpā vai starp pilnvarotām personām vai uzņēmumiem, kas reģistrēti attiecīgajā Kopienas un Kazahstānas Republikas teritorijā,TĀ KĀ jāņem vērā saistības, ko visu Kopienas dalībvalstu valdības un Kazahstānas Republika uzņēmusies Kodolmateriālu piegādātāju grupā,TĀ KĀ ir lietderīgi ar pamatnolīgumu nostiprināt Pušu sadarbību kodolenerģijas civilās izmantošanas jomā,IR VIENOJUŠĀS ŠĀDI.1. pantsDEFINĪCIJASŠajā nolīgumā1. „kodolmateriāls” ir izejmateriāls vai īpašs skaldmateriāls, kas atbilst minēto terminu definīcijai IAEA statūtu XX pantā;2. „Kopiena” ira) juridiska persona, kas izveidota ar Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līgumu un kas ir šā nolīguma Puse,b) teritorijas, uz kurām attiecas iepriekš minētais līgums;3. „Pušu kompetentās iestādes” ira) Kopienai — Eiropas Komisija,b) Kazahstānas valdībai — Kazahstānas Republikas Enerģētikas un derīgo izrakteņu ministrijas Atomenerģētikas komiteja.Izmaiņu gadījumā Puses informē viena otru, izmantojot diplomātiskos sakaru kanālus.2. pantsMĒRĶISŠā nolīguma mērķis ir paredzēt sistēmu Pušu sadarbībai kodolenerģijas izmantošanā nemilitāros nolūkos, lai nostiprinātu vispārējo Kopienas un Kazahstānas Republikas sadarbību, pamatojoties uz abpusēja labuma un savstarpīguma principu un neierobežojot katras Puses attiecīgās pilnvaras.3. pantsSADARBĪBAS JOMA1. Puses var turpmāk 4. līdz 8. pantā noteiktajā veidā sadarboties šādās jomās kodolenerģijas izmantošanā nemilitāriem nolūkiem:a) kodoldrošība (4. pants),b) vadāma kodolsintēze (5. pants),c) pētniecība un attīstība citās kodolenerģijas izmantošanas jomās nemilitāriem nolūkiem, kas nav paredzētas šā panta 1. punkta a) un b) apakšpunktā (6. pants),d) kodolmateriālu tirdzniecība un kodoldegvielas cikla pakalpojumu sniegšana (7. pants),e) citas jomās, kas ir būtiskas attiecībā uz šā nolīguma priekšmetu (8. pants).2. Šajā pantā noteiktā Pušu sadarbība var būt arī Kopienas un Kazahstānas Republikas teritorijā reģistrētu pilnvarotu personu un uzņēmumu sadarbība.4. pantsKODOLDROŠĪBASadarbību kodoldrošības jomā īsteno saskaņā ar Sadarbības nolīgumu starp Eiropas Atomenerģijas kopienu un Kazahstānas Republiku par sadarbību kodoldrošības jomā, kas stājās spēkā 2003. gada 1. jūnijā.5. pantsVADĀMA KODOLSINTĒZESadarbību vadāmas kodolsintēzes jomā īsteno saskaņā ar Sadarbības nolīgumu starp Kazahstānas Republikas valdību un Eiropas Atomenerģijas Kopienu vadāmas kodolsintēzes jomā, kas stājās spēkā 2004. gada 13. aprīlī.6. pantsPĒTNIECĪBA UN ATTĪSTĪBA NEMILITĀRIEM NOLŪKIEM CITĀS KODOLENERĢIJAS JOMĀS1. Pusēm savstarpēji vienojoties, sadarbības jomā iekļauj arī tādas kodolpētniecības un attīstības darbības, kurās ir ieinteresētas abas Puses un kuras nav paredzētas šā nolīguma 4. un 5. pantā iepriekš, ja tās paredzētas attiecīgajās Pušu programmās.2. Sadarbība var ietvert jo īpaši šādas jomas:a) kodolenerģijas izmantošana medicīnā un rūpniecībā, arī elektroenerģijas ražošanā,b) kodolenerģijas ietekme uz vidi,c) Pusēm savstarpēji vienojoties, jebkura cita kodolpētniecība un attīstības joma, ja tā ir paredzētas Pušu attiecīgajās programmās.3. Sadarbību jo īpaši īsteno,a) nodrošinot tehniskās informācijas apmaiņu ar ziņojumiem, apmeklējumiem, semināriem, darba apspriedēm utt.,b) veicot laboratoriju personāla un/vai attiecīgo struktūru personāla apmaiņu, arī mācību nolūkā,c) veicot paraugu, materiālu, instrumentu un iekārtu apmaiņu eksperimentālām vajadzībām,d) īstenojot līdzsvarotu līdzdalību kopīgos pētījumos un darbībās.4.a) Ciktāl vajadzīgs, jomu un noteikumus sadarbībai konkrētos projektos noteiks ar tādu vienošanos par īstenošanu, ko Puses noslēdz ar kompetento iestāžu starpniecību, kuras rīkosies saskaņā ar attiecīgajām Kopienas tiesību aktu un Kazahstānas Republikas tiesību aktu prasībām.b) Šādas vienošanās par īstenošanu var inter alia attiekties uz finansēšanas noteikumiem, pārvaldības pienākumu uzticēšanu un sīki izstrādātiem noteikumiem par informācijas izplatīšanu un intelektuālā īpašuma tiesībām.5. Sadarbības rezultātā radušās izmaksas sedz Puse, kurai tās radušās, ja vien Puses nav īpaši vienojušās citādi.7. pantsKODOLMATERIĀLU TIRDZNIECĪBA UNSAISTĪTO PAKALPOJUMU SNIEGŠANA1. Uz tādiem kodolmateriāliem, ko pārvieto starp Pusēm tiešā veidā vai arī caur trešo valsti, šis nolīgums attiecas pēc to ievešanas Kopienas vai Kazahstānas Republikas teritoriālajā jurisdikcijā ar noteikumu, ka nosūtītāja Puse ir rakstiski informējusi saņēmēju Pusi pirms pārvietošanas vai pārvietošanas laikā (saskaņā ar procedūrām, ko paredz administratīva vienošanās, kas jāpieņem Pušu kompetentajām iestādēm).2. Šā nolīguma noteikumi joprojām attiecas uz šā panta 1. punktā minēto kodolmateriālu līdz brīdim, kada) saskaņā ar šā panta 6. punkta b) apakšpunktā minētā attiecīgā nolīguma noteikumiem par drošības pasākumu izbeigšanu konstatē, ka tas vairs nav izmantojams ar kodolenerģētiku saistītām darbībām, kas ir būtiskas drošības pasākumu ziņā, vai ka tas faktiski ir kļuvis neatjaunojams,b) tas ir pārvietots ārpus Kopienas vai Kazahstānas Republikas jurisdikcijas saskaņā ar šā panta 6. punkta e) apakšpunktu vaic) Puses rakstiski vienojas, ka uz to vairs nav jāattiecina šis nolīgums.3. Jebkādu kodolmateriālu pārvietošanu, ko veic atbilstīgi sadarbības pasākumiem, izdara saskaņā ar attiecīgajām šā panta 6. punktā uzskaitītajām Kopienas, tās dalībvalstu un Kazahstānas Republikas starptautiskajām saistībām attiecībā uz kodolenerģijas izmantošanu nemilitāros nolūkos.4. Kodolmateriālu tirdzniecību un attiecīgu pakalpojumu sniegšanu Pušu starpā veic par tirgus cenām.5. Puses savstarpējā tirdzniecībā ar kodolmateriāliem cenšas izvairīties no konflikta situācijām, kurās nepieciešami tirdzniecības aizsargpasākumi. Ja tomēr to savstarpējā tirdzniecībā ar kodolmateriāliem rodas problēmas, kas varētu nopietni apdraudēt Kopienas vai Kazahstānas Republikas kodolnozares, arī urāna ieguves dzīvotspēju, jebkura no Pusēm var pieprasīt apspriešanos, kuru iespējami ātrāk rīko ad hoc komitejas ietvaros, Pusēm nosakot apspriedes sasaukšanas procedūru, ilgumu un dalībnieku līmeni.Ja apspriešanās laikā nevar rast abpusēji pieņemamu šo problēmu risinājumu, tad Puse, kas pieprasīja rīkot apspriešanos, var pieņemt attiecīgus tirdzniecības aizsargpasākumus problēmu atrisināšanai vai to ietekmes mazināšanai saskaņā ar Kopienas un Kazahstānas Republikas tiesību aktiem un attiecīgajām starptautisko tiesību normām.Šā panta 5. punkta īstenošana neierobežo Euratom līgumu un tā sekundāros tiesību aktus.6. Kodolmateriālu pārvietošanu veic atbilstīgi šādiem nosacījumiem:a) kodolmateriālus izmanto nemilitāros nolūkos, nevis kodolsprādzienierīcēm vai šādu ierīču pētījumiem vai izstrādāšanai;b) uz kodolmateriāliem attiecas:1) Kopienā — Euratom drošības pasākumi atbilstīgi Euratom līgumam un IAEA drošības pasākumi atbilstīgi šādiem attiecīgajiem nolīgumiem par drošības pasākumiem, kurus var pārskatīt un aizstāt tiktāl, ciktāl ir nodrošinātas Neizplatīšanas līgumā noteiktās prasības:-  Nolīgums starp Kopienas dalībvalstīm, kuru rīcībā nav kodolieroču, Euratom un IAEA , kas stājās spēkā 1977. gada 21. februārī (publicēts kā INFCIRC/193),-  Nolīgums starp Franciju, Euratom un IAEA , kas stājās spēkā 1981. gada 12. septembrī (publicēts kā INFCIRC/290),-  Nolīgums starp Apvienoto Karalisti, Euratom un IAEA , kas stājās spēkā 1978. gada 14. augustā (publicēts kā INFCIRC/263),kam noteiktā kārtībā pievienoti papildu protokoli, kas stājās spēkā 2004. gada 30. aprīlī, pamatojoties uz dokumentu, kas publicēts kā INFCIRC/540 (Tipveida protokols papildus nolīgumam(-iem) starp valsti(-īm) un IAEA par drošības pasākumu piemērošanu),2) Kazahstānas Republikā — Nolīgums par drošības pasākumiem, kas stājās spēkā 1995. gada 11. augustā (publicēts kā INFCIRC/504), un kam pievienots Papildu protokols Nolīgumam starp Kazahstānas Republiku un IAEA par drošības pasākumu piemērošanu atbilstīgi NPT , kuru noslēdza 2004. gada 6. februārī, pamatojoties uz dokumentu, ko publicēja kā INFCIRC/540 (Valsts(-u) un IAEA nolīguma(-u) par drošības pasākumu piemērošanu papildu protokola paraugs), ja tas vēl ir spēkā;c) Ja kāda iemesla dēļ Kopienā vai Kazahstānas Republikā pārtrauc piemērot vai aptur kādu no šā panta 6. punkta b) apakšpunktā minētajiem nolīgumiem ar IAEA , attiecīgā Puse ar IAEA noslēdz nolīgumu, kura efektivitāte un priekšmets ir līdzvērtīgs tam, kas noteikts 6. punkta b) apakšpunkta 1) daļā vai 6. punkta b) apakšpunkta 2) daļā minētajos nolīgumos par drošības pasākumiem, vai, ja tas nav iespējams,Kopiena, ciktāl tas attiecas uz Kopienu, piemēro drošības pasākumus, pamatojoties uz Euratom drošības pasākumu sistēmu, kuras efektivitāte un priekšmets ir līdzvērtīgs tam, kas noteikts 6. punkta b) apakšpunkta 1) daļā, vai, ja tas nav iespējams,Puses noslēdz vienošanās par drošības kontroles pasākumu piemērošanu, kuru efektivitāte un priekšmets ir līdzvērtīgu tam, kas noteikts 6. punkta b) apakšpunkta 1) daļā vai 6. punkta b) apakšpunkta 2) daļā minētajos nolīgumos par drošības pasākumiem;d) Fiziskās aizsardzības pasākumu piemērošana līmenī, kas atbilst vismaz kritērijiem, kuri noteikti C pielikumā IAEA dokumentam INFCIRC/254/Rev.5/Part 1 (Vadlīnijas par kodolmateriālu pārvietošanu) ar iespējamiem grozījumiem; papildus šim dokumentam attiecīgi Kopienas dalībvalstis vai Eiropas Komisija un Kazahstānas Republika, piemērojot fiziskās aizsardzības pasākumus, atsaucas uz ieteikumiem IAEA dokumentā INFCIRC/225/Rev.4 corrected (Kodolmateriālu un kodoliekārtu fiziskā aizsardzība) ar iespējamiem grozījumiem. Uz starptautiskajiem pārvadājumiem attiecas Starptautiskā konvencija par kodolmateriālu fizisko aizsardzību ( IAEA dokuments INFCIRC/274/Rev.1), ko Puses un Kopienas dalībvalstis var grozīt un pieņemt, un IAEA Radioaktīvo materiālu drošas pārvadāšanas noteikumi ( IAEA drošības standartu sērija TS-R-1/ST-1, pārskatīta), ko var pārskatīt un transponēt Kopienas un Kazahstānas Republikas tiesību aktos;e) priekšmetu, uz ko attiecas šis pants, atkārtotu pārvietošanu ārpus Kopienas un Kazahstānas Republikas jurisdikcijas veic vienīgi saskaņā ar nosacījumiem Vadlīnijās par kodolmateriālu pārvietošanu, kuras izklāstītas IAEA dokumentā INFCIRC/254/Rev.6/Part 1 ar iespējamiem grozījumiem.7. Administratīvos noteikumus attiecībā uz tirdzniecību, rūpnieciskām darbībām vai kodolmateriālu pārvietošanu Kopienas un Kazahstānas Republikas teritorijās nedrīkst izmantot, lai ierobežotu tirdzniecību vai kavētu kādas Puses komerciālās intereses izmantot kodolenerģiju nemilitāros nolūkos gan starptautiskā, gan iekšzemes mērogā.Šā nolīguma noteikumus neizmanto, lai kavētu kodolmateriālu brīvu apriti Kopienas teritorijā.Šā panta 7. punkta īstenošana neierobežo Euratom līgumu un tā sekundāros tiesību aktus.8. Neatkarīgi no šā nolīguma apturēšanas vai izbeigšanas jebkādu iemeslu dēļ, šā panta 6. punktu turpina piemērot, kamēr kādas Puses jurisdikcijā ir kodolmateriāli, uz ko attiecas šie noteikumi, vai kamēr nav veikta konstatācija saskaņā ar šā panta 2. punktu.8. pantsCITAS JOMAS, KAS BŪTISKAS ŠĀ NOLIGUMA PRIEKŠMETAM1. Puses atbilstīgi savai kompetencei var vienoties par sadarbību, veicot citas darbības kodolenerģētikas jomā.2. Kopienas darbībām būtu jānotiek atbilstīgi attiecīgām rīcības programmām un jāatbilst rīcībai paredzētajiem nosacījumiem, piem., tādās jomās kā kodoldrošība, kodolmateriālu droša pārvadāšana, drošības pasākumi vai rūpnieciskā sadarbība, lai veicinātu noteiktus kodoliekārtu drošības aspektus.3. Attiecībā uz šo sadarbību līdzvērtīgi piemēro 6. panta 4. punkta noteikumus.9. pantsPIEMĒROJAMIE TIESĪBU AKTISadarbība, ko paredz šis nolīgums, notiek saskaņā ar Kopienā un Kazahstānas Republikā spēkā esošajiem normatīvajiem aktiem, kā arī ar starptautiskajiem nolīgumiem, kurus Puses noslēgušas.10. pantsINTELEKTUĀLAIS ĪPAŠUMSInformācijas izmatošana un izplatīšana un intelektuālā īpašuma tiesības, patenti un autortiesības, kas saistītas ar sadarbības pasākumiem, uz kuriem attiecas šis nolīgums, atbilst pielikumiem nolīgumos par sadarbību kodoldrošības un kodolsintēzes jomā, kas minēti šā nolīguma attiecīgi 4. un 5. pantā iepriekš.11. pantsAPSPRIEŠANĀS UN STRĪDU IZŠĶIRŠANA1. Puses atbilstīgi PCA regulāri apspriežas, lai pārraudzītu sadarbību saskaņā ar šo nolīgumu, ja vien Puses nav paredzējušas īpašus apspriešanās mehānismus.2. Jebkādas domstarpības par šā nolīguma piemērošanu vai interpretāciju var izskatīt saskaņā ar PCA 88. pantu.12. pantsDivpusēji sadarbības nolīgumi kodolenerģētikas jomā1. Šā nolīguma noteikumi aizstāj atsevišķu pašreizējo Kopienas dalībvalstu un Kazahstānas Republikas divpusējo nolīgumu noteikumus, kas paredz tiesības un pienākumus, kuri atrunāti šajā nolīgumā.2. Ciktāl ar minēto divpusējo Kopienas dalībvalstu un Kazahstānas Republikas nolīgumu noteikumiem Kazahstānas Republikai un attiecīgām dalībvalstīm paredzētas tiesības un pienākumi, kuri nav atrunāti šajā nolīgumā, minētās tiesības un pienākumus turpinās īstenot atbilstīgi attiecīgajiem divpusējiem nolīgumiem.13. pantsSTĀŠANĀS SPĒKĀ UN DARBĪBAS LAIKS1. Nolīgums stājas spēkā dienā, kad Puses, apmainoties ar diplomātiskajām notām par attiecīgo procedūru pabeigšanu, precizē tā stāšanos spēkā, un paliek spēkā desmit gadus.2. Turpmāk šis nolīgums tiek automātiski pagarināts par pieciem gadiem, ja kāda Puse nav rakstiski pieprasījusi Nolīguma izbeigšanu. Nolīguma darbības laiks beidzas pēc sešiem mēnešiem pēc attiecīgās Puses paziņojuma saņemšanas.3. Ja kāda no Pusēm vai Kopienas dalībvalsts pārkāpj šā nolīguma būtisku noteikumu, otra Puse, iesniedzot rakstisku paziņojumu par pārkāpumu, var pilnībā vai daļēji apturēt vai izbeigt šajā nolīgumā paredzēto sadarbību. Pirms kāda no Pusēm šādi rīkojas, Puses apspriežas, lai panāktu vienošanos par veicamajiem korektīvajiem pasākumiem un par grafiku, kādā šie pasākumi jāveic. Šādi rīkojas tikai tad, ja saskaņotie pasākumi nav veikti laikus, vai pēc Pušu noteikta termiņa beigām, ja Puses nespēj vienoties.14. pantsPēc Pušu abpusējas vienošanās grozījumus un izmaiņas iekļauj Nolīgumā ar protokolu, kas ir Nolīguma neatņemama sastāvdaļa.Šis nolīgums ir sagatavots divos eksemplāros angļu, čehu, dāņu, franču, grieķu, holandiešu, igauņu, itāliešu, latviešu, lietuviešu, maltiešu, poļu, portugāļu, slovaku, slovēņu, somu, spāņu, ungāru, vācu, zviedru un kazahu valodā, un visi teksti ir vienlīdz autentiski. {rumāņu un bulgāru}……………………………, …………………………………EIROPAS ATOMENERĢIJAS KOPIENAS vārdā | KAZAHSTĀNAS REPUBLIKAS valdības vārdā |[1] OV L 196, 28.7.1999.[2] Lēmums Nr. 9114/1/00 (C),19.06.2000.[3] OV L 89, 26.3.2004.[4] OV L 143, 7.6.2005.[5] INFCIRC/540.[6] Nav publicēti. INFCIRC 193, 14.9.1973.[7] Nav publicēts. INFCIRC 290, 1981. gada decembris.[8] Nav publicēts. INFCIRC 263, 1978. gada oktobris.[9] INFCIRC/504.[10] IAEA dokuments INFCIRC/274/Rev.1.


				|

		52014PC0685

			Ieteikums PADOMES LĒMUMS par Horvātijas pievienošanos 2000. gada 29. maija Konvencijai par Eiropas Savienības dalībvalstu savstarpēju palīdzību krimināllietās, ko Padome izstrādājusi saskaņā ar 34. pantu Līgumā par Eiropas Savienību, un tās 2001. gada 16. oktobra Protokolam /* COM/2014/0685 final - 2014/0321 (NLE) */

			   	PASKAIDROJUMA RAKSTS
2012. gada Akts par Horvātijas
Republikas pievienošanās Eiropas Savienībai nosacījumiem[1] vienkāršoja
pievienošanos konvencijām (un protokoliem), ko noslēgušas
dalībvalstis, pamatojoties uz ES līguma 34. pantu (ES
līguma bijušais K.3. pants). Šobrīd vairs nav vajadzības
apspriest un noslēgt īpašus pievienošanās protokolus šīm
konvencijām (kas būtu jāratificē 28
dalībvalstīm), kā tas notika agrāk. Pievienošanās akta
3. panta 4. un 5. punktā paredzēts, ka Horvātija
pievienojas konvencijām un protokoliem saskaņā ar minēto
aktu.
Šajā saistībā
Pievienošanās akta 3. panta 4. un 5. pants nosaka, ka
Padome pieņem lēmumu, kurā nosaka datumu, kad šīs
konvencijas stājas spēkā attiecībā uz Horvātiju,
un veic visus pielāgojumus, kas sakarā ar šīs jaunās
dalībvalsts pievienošanos jāveic šajās konvencijās (jo
īpaši, vismaz konvenciju pieņemšanu horvātu valodā, lai
šī valodas versija arī varētu "būt autentiska").
Apspriedusies ar Eiropas Parlamentu, Padome rīkojas pēc Komisijas
ieteikuma.
Pievienošanās akta I pielikumā
ir sniegts saraksts, kurā iekļautas sešas konvencijas un protokoli,
kas saistīti ar tieslietu un iekšlietu jomu.
Šajā sarakstā ir iekļauta
2000. gada 29. maija Konvencija par Eiropas Savienības
dalībvalstu savstarpēju palīdzību krimināllietās,
ko Padome izstrādājusi saskaņā ar 34. pantu
Līgumā par Eiropas Savienību, un Konvencijas par Eiropas
Savienības dalībvalstu savstarpēju palīdzību
krimināllietās 2001. gada 16. oktobra Protokols, ko Padome
izstrādājusi saskaņā ar 34. pantu Līgumā par
Eiropas Savienību.
Šā Komisijas ieteikuma Padomes
lēmumam nolūks ir veikt vajadzīgos pielāgojumus
saistībā ar Horvātijas pievienošanos iepriekš minētajai
konvencijai un protokolam atbilstīgi Pievienošanās akta 3. panta
4. un 5. punktam.
2014/0321 (NLE)
Ieteikums
PADOMES LĒMUMS
par Horvātijas pievienošanos 2000. gada
29. maija Konvencijai par Eiropas Savienības dalībvalstu
savstarpēju palīdzību krimināllietās, ko Padome
izstrādājusi saskaņā ar 34. pantu Līgumā par
Eiropas Savienību, un tās 2001. gada 16. oktobra Protokolam
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienību,
ņemot vērā Horvātijas
Pievienošanās aktu un jo īpaši tā 3. panta 4. un
5. punktu,
ņemot vērā Komisijas ieteikumu[2],
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
atzinumu[3],
tā kā:
(1)       Konvenciju par Eiropas Savienības dalībvalstu
savstarpēju palīdzību krimināllietās, ko Padome
izstrādājusi saskaņā ar 34. pantu Līgumā par
Eiropas Savienību, (turpmāk "Savstarpējas
palīdzības konvencija") parakstīja Briselē 2000. gada
29. maijā, un tā stājās spēkā 2005. gada 23.
augustā.
(2)       Savstarpējas
palīdzības konvencija tika papildināta ar 2001. gada
16. oktobra Protokolu, ko Padome izstrādājusi saskaņā
ar Līguma par Eiropas Savienību 34. pantu, (turpmāk
"Savstarpējās palīdzības protokols") un kas stājās
spēkā 2005. gada 5. oktobrī.
(3)       2011. gada
Pievienošanās akta 3. panta 4. punktā ir noteikts, ka
Horvātija pievienojas starp dalībvalstīm noslēgtajām
konvencijām un protokoliem, kas minēti Pievienošanās akta
I pielikuma sarakstā. Attiecībā uz Horvātiju šīs
konvencijas un protokoli stājas spēkā Padomes noteiktā
datumā. Minētais saraksts ietver Savstarpējas
palīdzības konvenciju un Savstarpējās palīdzības
protokolu.
(4)       Saskaņā ar
Pievienošanās akta 3. panta 5. punktu Padome veic visus šīs
konvencijas un protokola pielāgojumus, kas ir vajadzīgi sakarā
ar pievienošanos,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
Savstarpējas palīdzības
konvencija stājas spēkā [pirmā mēneša pirmajā
dienā, kas seko šā lēmuma pieņemšanas datumam] starp
Horvātiju un tām dalībvalstīm, kurās tajā
brīdī minētā konvencija jau ir spēkā.
Savstarpējās palīdzības
protokols stājas spēkā [pirmā mēneša pirmajā
dienā, kas seko šā lēmuma pieņemšanas datumam] starp
Horvātiju un dalībvalstīm, kurās tajā brīdī
minētais protokols jau ir spēkā.
2. pants
Savstarpējas palīdzības
konvencijas un Savstarpējās palīdzības protokola teksts
horvātu valodā, kas pievienots šim lēmumam, ir autentisks ar
tādiem pašiem nosacījumiem kā minētās konvencijas un
minētā protokola citi teksti.
3. pants
Šis lēmums
stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā
publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā
Vēstnesī.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā —
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 112, 24.4.2012., 10. lpp.
[2]               OV C […] […], […] lpp.
[3]               OV C […] […], […] lpp.


title: Padomes Ieteikums (2015. gada 14. jūlijs) par Bulgārijas 2015. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Bulgārijas 2015. gada konverģences programmu

text:
               18.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/28

         PADOMES IETEIKUMS
   (2015. gada 14. jūlijs)
   par Bulgārijas 2015. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Bulgārijas 2015. gada konverģences programmu
   (2015/C 272/08)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija. Stratēģijā lielākoties pievērsta uzmanība galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2015. gada 14. jūlijā, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma Ieteikumu par dalībvalstu un Savienības ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm, un 2010. gada 21. oktobrī tā pieņēma lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (3). Tas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”, kuras dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Padome 2014. gada 8. jūlijā pieņēma Ieteikumu par Bulgārijas 2014. gada valsts reformu programmu (4) un sniedza atzinumu par atjaunināto Bulgārijas konverģences programmu 2014. gadam.

               (4)

               Komisija 2014. gada 28. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, iezīmējot 2015. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Tajā pašā dienā Komisija, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Bulgārija bija noteikta kā viena no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (5)

               Eiropadome 2014. gada 18. decembrī apstiprināja prioritātes, lai veicinātu investīcijas, pastiprinātu strukturālās reformas un īstenotu atbildīgu, izaugsmi veicinošu fiskālo konsolidāciju.

               (6)

               Komisija 2015. gada 26. februārī publicēja 2015. gada ziņojumu par Bulgāriju. Tajā tika izvērtēti Bulgārijas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti 2014. gada 8. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi. Ziņojumā par valsti ir ietverti arī padziļinātā pārskata rezultāti saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu. Komisijas veiktā analīze ļauj secināt, ka Bulgārijā ir pārmērīga makroekonomiskā nelīdzsvarotība. Jo īpaši finanšu sektora satricinājumi 2014. gadā ir radījuši bažas par to, ka atsevišķu iekšzemes banku prakse var būtiski ietekmēt finanšu sektoru un vispārējo makroekonomikas stabilitāti. Turklāt vēl joprojām negatīvais (kaut arī tas uzlabojas) ārējais saldo, pārmērīgs aizņemto līdzekļu īpatsvars uzņēmumos un vāja darba tirgus pielāgošanās turpina radīt makroekonomiskos riskus un prasa īpašu uzmanību.

               (7)

               Bulgārija 2015. gada 30. aprīlī iesniedza savu 2015. gada valsts reformu programmu un 2015. gada konverģences programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (8)

               Uz Bulgāriju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa. Valdība 2015. gada konverģences programmā nominālo deficītu plāno saglabāt 2,8 % apmērā no IKP 2015. gadā. Pēc tam valdība izklāsta savu nodomu pakāpeniski samazināt deficītu līdz 1,3 % no IKP 2018. gadā. Saskaņā ar konverģences programmu valdība vidēja termiņa mērķi – strukturālo deficītu 1 % apmērā no IKP – plāno sasniegt 2018. gadā. Sagaidāms, ka valdības parāda attiecība pret IKP programmas darbības periodā palielināsies, sasniedzot gandrīz 31 % 2018. gadā. Šo budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams. Tomēr pasākumi plānoto budžeta deficīta mērķu sasniegšanai, sākot no 2016. gada, nav pietiekami konkretizēti. Pamatojoties uz Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, tiek prognozēts, ka neto izdevumu pieaugumā 2015. gadā tiks ievērots izdevumu kritērijs. Tomēr, ja tiek ņemta vērā strukturālās bilances pasliktināšanās (2014. gadā 1,7 % no IKP), pastāv risks zināmai novirzei no prasības 2014.–2015. gadā. Pastāv risks, ka 2016. gadā notiks būtiska novirze, jo izdevumu neto pieaugums par 0,9 % no IKP pārsniedz noteikto kritēriju. Tādēļ būs nepieciešami turpmāki pasākumi abos gados. Pamatojoties uz savu konverģences programmas izvērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka pastāv risks, ka Bulgārija neievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.

               (9)

               Nodokļu saistību izpilde joprojām ir liela problēma Bulgārijā. Ir nepieciešama visaptveroša nodokļu saistību izpildes stratēģija, kas balstās uz risku rūpīgu analīzi, sistemātisku ietekmes novērtējumu par veiktajiem pasākumiem un ciešu koordināciju starp dažādām nodokļu iekasēšanas struktūrām.

               (10)

               Bulgārijas veselības aizsardzības sistēma saskaras ar vairākām būtiskām problēmām, tostarp sliktiem veselības rādītājiem, nelielu finansējumu un ļoti neefektīvu resursu izlietojumu. Paredzamais mūža ilgums ir ievērojami zem ES vidējā rādītāja, un jaundzimušo paredzamais mūža ilgums ir viens no zemākajiem Savienībā. Sistēma joprojām ir balstīta uz pārmērīgi lielo slimnīcu nozari. Lai gan finansējums primārai un ambulatorai aprūpei pēdējos gados ir nedaudz palielinājies nominālā izteiksmē, tas joprojām ir visai ierobežots. Saskaņā ar līgumsaistībām veselības aizsardzības fondam ir jāmaksā slimnīcām iepriekš noteikta cena par ārstniecības pakalpojumiem, kas savukārt mudina slimnīcas sniegt nepietiekami mērķtiecīgu medicīnisko aprūpi. Valsts veselības aizsardzības stratēģija tika pieņemta 2014. gadā, taču trūkst skaidra īstenošanas plāna.

               (11)

               Krīze banku nozarē 2014. gada vasarā atklāja institucionālās un uzraudzības nepilnības. Tas, ka uzraudzības iestāde nespēja atklāt nopietnas problēmas Bulgārijas ceturtajā lielākajā bankā – Corporate Commercial Bank (KTB) –, norāda uz trūkumiem finanšu nozares uzraudzībā un koncentrācijas riska uzraudzībā. Tas ir mazinājis uzticību banku uzraudzībai, kas rada arī iemeslu apšaubīt citu finanšu nozares jomu stāvokli. Likviditātes krīze 2014. gada jūnijā bija iemesls, lai KTB veiktu padziļinātu revīziju, kā rezultātā KTB bankas licence tika anulēta. Garantētie noguldījumi, kuru apjoms ir 4,4 % no IKP, tika izmaksāti tikai pēc ievērojamas kavēšanās.

               (12)

               Aktīva darba tirgus politika nav pietiekami attīstīta ne attiecībā uz tvērumu, ne arī mērķiem. Struktūru sadrumstalotība pabalstu un pakalpojumu sniegšanu bezdarbniekiem un neaktīviem iedzīvotājiem padara sarežģītāku. Koordinācija starp nodarbinātības dienestiem un sociālās palīdzības direkciju nav vērsta uz tādu pasākumu efektīvu un integrētu īstenošanu, kas paredzēti, lai palīdzētu visneaizsargātākajām sabiedrības grupām. Bulgārijā ir liels to jauniešu īpatsvars, kuri nav ne nodarbināti, ne iesaistīti izglītībā vai apmācībā un kuriem nav kontakta ar nodarbinātības dienestiem, un tādējādi viņus nevar aizsniegt ar standarta darba tirgus aktivizācijas pasākumiem. Lielākā daļa Bulgārijas bezdarbnieku ir ilgtermiņa bezdarbnieki, kas norāda uz to, ka bezdarbs ir drīzāk strukturāla, nevis cikliska rakstura. Lai gan Bulgārijas minimālā alga ir viszemākā Savienībā nominālā izteiksmē, tā kopš 2011. gada ir ievērojami palielinājusies, un valdība nākamajos gados plāno turpmākus ievērojamus palielinājumus. Šādām krasām diskrecionārām izmaiņām valdības algu noteikšanas politikā varētu būt kropļojoša ietekme uz darba tirgu. Turklāt nav skaidru norāžu par minimālās algas noteikšanu, tādējādi sistēma rada nenoteiktību par to, vai tiks rasts pareizais līdzsvars starp atbalstu nodarbinātībai un konkurētspējai, no vienas puses, un darba ienākumu nodrošināšanu, no otras puses. Nabadzība un sociālā atstumtība joprojām raisa bažas, jo Bulgārijā ir viens no augstākajiem materiālās nenodrošinātības rādītājiem Savienībā. Romi saskaras ar īpaši lielu nabadzību un sociālo atstumtību. Lielākā daļa romu jauniešu nav nedz nodarbināti, nedz iesaistīti izglītībā vai apmācībā. Sākumskolas un bērnudārza romu bērnu uzņemšanas rādītāji ir zemi, un gandrīz ceturtā daļa bērnu vecumā no 7 līdz 15 gadiem nav iesaistīti izglītības sistēmā.

               (13)

               Izglītības un apmācību sistēmu zemā kvalitāte un nelielā saistība ar darba tirgu kavē atbilstoši kvalificēta darbaspēka pieejamību ekonomikai. To pieaugušo īpatsvars, kas piedalās mūžizglītībā, ir viens no zemākajiem Savienībā. Pēc gadiem ilgas kavēšanās Bulgārija vēl joprojām nav pieņēmusi skolu izglītības likuma reformu, un stratēģijas attiecībā uz priekšlaicīgu mācību pārtraukšanu īstenošana joprojām ir agrīnā posmā. 2015. gadā tika pieņemtas valsts profesionālās izglītības un apmācības stratēģija (2014–2020) un jauna stratēģija augstākās izglītības jomā. Šādu stratēģiju īstenošanai vajadzētu palīdzēt uzlabot izglītības sistēmu, lielākā mērā to sasaistīt ar ekonomiku un sekmēt inovāciju un darbvietu radīšanu.

               (14)

               2015. gada pavasarī valdība iesniedza priekšlikumu pensiju sistēmas reformai. Pensiju sistēmas atbilstība un ilgtspēja ir atkarīga no reformām, kas stimulē un atbalsta ilgāku darba dzīvi ar mazākiem pārtraukumiem. 2013. gadā tika konstatēts, ka 1,2 miljoni pensionāru saņem pensijas, kas ir zem valsts noteiktā nabadzības sliekšņa. Galvenie zemu pensiju iemesli ir priekšlaicīga pensionēšanās un īsi iemaksu periodi. Bulgārijas sabiedrības straujā novecošana, visticamāk, situāciju turpmāk pasliktinās. Tādēļ Bulgārijai ir lietderīgi vēl vairāk ierobežot ar vecumu saistīto izdevumu pieaugumu, lai sekmētu publisko finanšu stabilitāti ilgtermiņā, tostarp ieviešot stingras pensiju reformas.

               (15)

               Centrāls elements ieguldītājiem labvēlīgai uzņēmējdarbības videi ir neatkarīga, augstas kvalitātes un efektīva tiesu sistēma un efektīvi korupcijas apkarošanas mehānismi. Galvenās problēmas šajā jomā ietver vispārējas koordinācijas trūkumu, institucionālos trūkumus un vājus rezultātus, kad runa ir par galīgajiem spriedumiem tiesā. Šīs svarīgās politikas jomas tiks iekļautas sadarbības un pārbaudes mehānismā.

               (16)

               Maksātnespējas regulējums Bulgārijā ir bijis neefektīvs, tādējādi palielinot nenoteiktību tirgus dalībnieku vidū un samazinot valsts vispārējo pievilcību ieguldītāju skatījumā. Maksātnespējas lietu izskatīšana aizņem vairāk laika nekā salīdzināmās valstīs, un prasījumu atgūšanas rādītājs ir zems. Nepieciešamība pēc efektīvas sistēmas maksātnespējas lietu izskatīšanai būtu jāaplūko arī, ņemot vērā augsto nefinanšu sabiedrību parādsaistību līmeni Bulgārijā un šādas sistēmas nozīmi aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšanas procesa veicināšanā.

               (17)

               Stratēģijas attiecībā uz valsts pārvaldes reformu un e-pārvaldības ieviešanu tika pieņemtas 2014. gadā. Lai tās varētu īstenot, būs nepieciešama spēcīga politiskā vadība un koordinācija. Neatkarīgi no līdzšinējiem ieguldījumiem sabiedrisko pakalpojumu kvalitāte joprojām ir zema. Nepietiekama e-pārvaldes attīstība ierobežo centienus uzlabot pārredzamību un samazināt administratīvo slogu. Īpaša problēma attiecas uz publiskā iepirkuma procedūrām, kuras tiek kavētas bieži mainīgā tiesiskā regulējuma un nepietiekamu administratīvo spēju dēļ. Konkursa procedūru ex ante pārbaude bieži vien tiek veikta formāli. Tajā pašā laikā iepirkuma procedūrām piemēro ex post pārbaudes, kas pārklājas, kā rezultātā dažkārt tiek gūti atšķirīgi rezultāti. Pārredzamības trūkums konkursa procedūrā ir skaidrojams arī ar to, ka nav pabeigta visu e-iepirkuma platformu uzstādīšana. Publiskā iepirkuma procedūru pārkāpumu rezultātā iepriekš ir bijuši būtiski kavējumi saistībā ar ES fondu programmu īstenošanu, tie ir negatīvi ietekmējuši uzņēmējdarbības vidi un kavē ļoti nepieciešamos infrastruktūras uzlabojumus. Daudzgadu stratēģijā, kas tika pieņemta 2014. gada jūlijā ar mērķi novērst galvenās nepilnības publiskā iepirkuma sistēmā, ietverts skaidrs grafiks konkrētiem pasākumiem, kas jāveic 2015. un 2016. gadā. Šī stratēģija ir jāīsteno.

               (18)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Bulgārijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un to publicējusi 2015. gada valsts ziņojumā. Tā arī ir izvērtējusi konverģences programmu un valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Bulgārijai adresētiem ieteikumiem. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Bulgārijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1.–5. ieteikumā.

               (19)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi konverģences programmu, un tās atzinums (5) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (20)

               Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un konverģences programmu. Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1.–3. un 5. ieteikumā,

         AR ŠO IESAKA Bulgārijai 2015. un 2016. gadā rīkoties šādi.

               1.

               Novērst publisko finanšu strukturālo pasliktināšanos 2015. gadā un panākt korekciju 0,5 % apmērā no IKP 2016. gadā. Veikt izlēmīgus pasākumus, lai uzlabotu nodokļu iekasēšanu un cīnītos pret ēnu ekonomiku, pamatojoties uz visaptverošu riska analīzi un iepriekšējo pasākumu vērtējumu. Uzlabot veselības aizsardzības sistēmas izmaksu lietderību, jo īpaši, pārskatot veselības aprūpes pakalpojumu cenas un stiprinot ambulatoro aprūpi un primāro veselības aprūpi.

               2.

               Līdz 2015. gada decembrim ciešā sadarbībā ar Eiropas struktūrām pabeigt visas sistēmas neatkarīgu aktīvu kvalitātes pārskatīšanu un banku nozares augšupvērstu spriedzes testu. Veikt portfeļa pārbaudi pensiju fondu un apdrošināšanas nozarēs. Pārskatīt un stiprināt banku un ārpusbanku finanšu nozares uzraudzību, tostarp stiprinot banku noregulējumu un noguldījumu garantiju sistēmas. Uzlabot korporatīvo pārvaldību finanšu starpnieku vidū, tostarp novēršot koncentrācijas risku un saistīto pušu darījumus.

               3.

               Izstrādāt integrētu pieeju attiecībā uz grupām, kuras darba tirgū ir atstumtas, jo īpaši vecāka gadagājuma darba ņēmējiem un jauniešiem, kas nav ne nodarbināti, ne iesaistīti izglītībā vai apmācībā. Apspriežoties ar sociālajiem partneriem un saskaņā ar valsts praksi, izveidot pārskatāmu mehānismu minimālās darba algas un obligāto sociālā nodrošinājuma iemaksu noteikšanai, ņemot vērā to ietekmi uz nodarbinātu personu nabadzību, darbavietu radīšanu un konkurētspēju.

               4.

               Pieņemt Skolu izglītības likuma reformu un palielināt nelabvēlīgā situācijā esošu bērnu, jo īpaši romu, dalību izglītībā, uzlabojot piekļuvi kvalitatīvai agrīnai izglītībai.

               5.

               Lai uzlabotu ieguldījumu klimatu, sagatavot maksātnespējas regulējuma visaptverošu reformu, balstoties uz starptautisko paraugpraksi un speciālajām zināšanām, jo īpaši, lai uzlabotu mehānismus attiecībā uz procedūrām pirms maksātnespējas un ārpustiesas pārstrukturēšanu.

      Briselē, 2015. gada 14. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. GRAMEGNA

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (3)  Paliek spēkā ar Padomes Lēmumu 2014/322/ES (2014. gada 6. maijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm 2014. gadam (OV L 165, 4.6.2014., 49. lpp.).

      (4)  Padomes Ieteikums (2014. gada 8. jūlijs) par Bulgārijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Bulgārijas 2014. gada konverģences programmu (OV C 247, 29.7.2014., 7. lpp.).

      (5)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.


title: Padomes Ieteikums ( 2013. gada 9. jūlijs ) par Latvijas 2013. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Latvijas konverģences programmu 2012.–2016. gadam

text:
               30.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/47

      PADOMES IETEIKUMS

   (2013. gada 9. jūlijs)
   par Latvijas 2013. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Latvijas konverģences programmu 2012.–2016. gadam
   2013/C 217/12
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam uzsākt jaunu nodarbinātības un izaugsmes stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam pamatā būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), un 2010. gada 21. oktobrī tā pieņēma lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (2), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Dalībvalstu valstu vai valdības vadītāji 2012. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu par Izaugsmes un nodarbinātības paktu, kas ir saskaņots pamats rīcībai valstu, ES un eurozonas līmenī, izmantojot visas iespējamās sviras, instrumentus un politikas jomas. Viņi pieņēma lēmumu par rīcību, kas jāveic dalībvalstu līmenī, jo īpaši paužot ciešu apņemšanos sasniegt stratēģijas “Eiropa 2020” mērķus un īstenot konkrētām valstīm adresētos ieteikumus.

               (4)

               Padome 2012. gada 10. jūlijā pieņēma ieteikumu (3) par Latvijas 2012. gada valsts reformu programmu un sniedza atzinumu par Latvijas konverģences programmu 2012.–2015. gadam.

               (5)

               Komisija 2012. gada 28. novembrī pieņēma Gada izaugsmes pētījumu, iezīmējot ekonomikas politikas koordinēšanas 2013. gada Eiropas pusgada sākumu. Komisija, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (4), 2012. gada 28. novembrī pieņēma arī Brīdinājuma mehānisma ziņojumu, kurā Latvija netika norādīta kā viena no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (6)

               Eiropas Parlaments ir bijis pienācīgi iesaistīts Eiropas pusgada norisēs saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, un 2013. gada 7. februārī tas pieņēma rezolūciju par nodarbinātību un sociālajiem aspektiem 2013. gada Gada izaugsmes pētījumā un rezolūciju par ieguldījumu 2013. gada Gada izaugsmes pētījumā.

               (7)

               Eiropadome 2013. gada 14. martā apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes sekmēšanai. Tā uzsvēra, ka jāpanāk diferencēta, izaugsmei labvēlīga fiskālā konsolidācija, jāatjauno parastie kreditēšanas nosacījumi ekonomikai, jāveicina izaugsme un konkurētspēja, jārisina bezdarba problēma un krīzes sociālās sekas un jāmodernizē valsts pārvalde.

               (8)

               Latvija 2013. gada 29. aprīlī iesniedza savu 2013. gada konverģences programmu laikposmam no 2012. līdz 2016. gadam, un 2013. gada 2. maijā – savu 2013. gada valsts reformu programmu. Abas programmas izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (9)

               Pamatojoties uz konverģences programmas izvērtējumu, ievērojot Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka makroekonomikas scenārijs, uz kuru pamatojas programmā sniegtās budžeta prognozes, ir ticams. Sagaidāms, ka ekonomikas izaugsme programmas laikposmā nedaudz palēnināsies aptuveni līdz 4 % gadā, un paredzams, ka cenu kāpums saglabāsies mērens. Vispārējās valdības budžeta deficīts 2012. gadā samazinājās līdz līmenim, kas ir krietni mazāks par 3 % no IKP Līguma atsauces vērtības, un minētajā gadā tika sasniegts vidēja termiņa mērķis (VTM), un tas ir ievērojami ātrāk, nekā tika paredzēts Latvijas konverģences programmā 2012.–2015. gadam. Konverģences programmā ir saglabāts iepriekšējais VTM -0,5 % apmērā, kas atbilstīgi atspoguļo Stabilitātes un izaugsmes paktā noteiktos mērķus. Konverģences programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir saglabāt strukturālu budžeta stāvokli, kas balstās uz VTM, un novirzes attiecas vienīgi uz sistēmiskās pensiju reformas papildus ietekmi. Minētajā reformā paredzēts pakāpeniski palielināt sociālā nodrošinājuma iemaksu likmi valsts fondēto pensiju shēmā, un šo palielināšanu īstenos 2013., 2015. un 2016. gadā. Tomēr pēc visaptveroša izvērtējuma, kurā kā atsauces vērtība izmantota pārrēķinātā strukturālā bilance un kurā ietverta izdevumu analīze, atskaitot diskrecionāros pasākumus, izrādās, ka noteiktā strukturālā bilance atšķiras no VTM par apmēram 1,0 procentu punktu no IKP 2013. gadā, kas ir ievērojami vairāk par sistēmiskās pensiju reformas papildus ietekmi, un 2014. gadā tā atšķirsies vēl par 0,2 procentu punktiem. Valsts parāds saglabāsies krietni zem 60 % visā programmas laikposmā, un no 40,7 % no IKP 2012. gadā palielināsies līdz 44,5 % 2013. gadā, jo valdība uzkrāj aktīvus parāda atmaksai, un atmaksas rezultātā samazināsies no 2014. gada, programmas laikposma beigās sasniedzot 34,6 %. Saeima 2013. gada janvārī apstiprināja Fiskālās disciplīnas likumu, kas stājās spēkā 2013. gada martā. Ja to efektīvi īstenos, jaunais likums būtiski nostiprinās Latvijas fiskālo sistēmu, paredzot efektīvu mehānismu, kas ierobežos izdevumu palielināšanu ekonomiskā uzplaukuma laikā un būs par pamatu uz noteikumiem balstītai daudzgadu budžeta plānošanai.

               (10)

               Latvija ir samazinājusi darbaspēka nodokļus un 2014. un 2015. gadā plāno veikt turpmākus pasākumus šajā sakarībā. Tomēr nodokļu īpatsvars darbaspēka izmaksās zemu atalgotiem darba ņēmējiem joprojām ir viens no augstākajiem Savienībā, kas norāda uz to, ka ir nepieciešama piemērota nodokļu politikas kalibrēšana, lai veicinātu mazkvalificētu darba ņēmēju nodarbinātību. Turklāt nodokļu sloga novirzīšanai no darbaspēka uz regulāriem īpašuma nodokļiem un nodokļiem par dabas un citu resursu izmantošanu būtu jāuzlabo strukturālais līdzsvars. Vides nodokļi joprojām ir salīdzinoši mazattīstīti, un to vidū izteikti dominē nodokļi degvielai, savukārt nodokļi par citiem enerģijas avotiem, piesārņojumu un dabas resursu izmantošanu ir zem ES vidējā līmeņa. Nodokļu bāzes turpmāka paplašināšana, ietverot citus vides nodokļu avotus, palīdzētu sasniegt vides jomā noteiktos mērķus. Valdība ir pastiprinājusi centienus, lai apkarotu ēnu ekonomiku, un šie centieni būtu jāturpina.

               (11)

               Lai gan pēckrīzes strukturālie pielāgojumi ir bijuši veiksmīgi, izteiktais “pieauguma un krituma” cikls liek uzraudzīt turpmāku kredītu pieaugumu un banku finansiālās bāzes, kas saistīta ar ārvalstu noguldījumu pieplūdi, stabilitāti, īstenojot atbilstīgas mikro- un makroprudenciālas politikas nostādnes.

               (12)

               Latvija ir veikusi daudzus pasākumus, lai risinātu situāciju attiecībā uz ilgstošā un jauniešu bezdarba augsto līmeni. Finansējums un nodrošinājums aktīvai darba tirgus politikai 2013. gadā tika palielināts, salīdzinot ar 2012. gadu, un tiek īstenoti jauni pasākumi, tostarp bezdarbnieku profilēšana, un uzlabota palīdzība darba meklēšanā. Tomēr ilgstoša bezdarba un jauniešu bezdarba līmenis joprojām ir augsts, bezdarbnieku un pabalsta saņēmēju aktivizēšanas un sociālo pakalpojumu pieejamības līmenis ir zems. Ir bažas, ka profesionālā izglītība un apmācība nenodrošina darbaspēka prasmes pietiekamā kvalitātē un ar darbu saistītu kvalitatīvu apmācību pieejamība ir ierobežota. Ir nepieciešama visaptverošas profesionālās orientācijas izveide un turpmāka reformu īstenošana profesionālajā izglītībā un apmācībā, tostarp ar darbu saistītu mācību un māceklības elementu kvalitātes un pieejamības uzlabošanā.

               (13)

               Liela daļa (40 %) Latvijas iedzīvotāju riskē nonākt nabadzībā vai sociālā atstumtībā, un bērniem šis rādītājs ir vēl augstāks (43,6 %). Kopumā 2012. gadā nedaudz palielinājās nabadzības riska rādītājs, kas liecina par to, ka izaugsme nenozīmē automātisku nabadzības samazināšanos un ir nepieciešama mērķtiecīga politika. Latvija ir veikusi dažus pasākumus, lai risinātu bezdarbnieku un bērnu nabadzības problēmu. Tomēr ir veikts mazāk tiešu darbību, lai risinātu problēmas sociālās palīdzības sistēmā, jo īpaši saistībā ar pārredzamību, pabalstu adekvātumu un segumu un nepietiekamajiem pabalsta saņēmēju aktivizēšanas pasākumiem. Fiskālās telpas trūkuma dēļ Latvija samazināja garantēto ienākumu minimumu (GIM) un pārtrauca valsts budžeta līdzfinansējumu GIM nodrošināšanai. Šie lēmumi, iespējams, palielinās galēju nabadzību un saasinās pašreizējo nevienlīdzību attiecībā uz sociālās palīdzības pieejamību pašvaldībās, tajā pašā laikā samazinot centrālās valdības stimulus investēt sociālās palīdzības politikas izstrādē un kontrolē. Ir svarīgi uzraudzīt minēto lēmumu ietekmi, lai novērstu situācijas pasliktināšanos.

               (14)

               Latvija ir ierosinājusi vērienīgu reformu, un paredzams, ka tai būs ievērojama pozitīva ietekme uz augstākās izglītības sistēmas kvalitāti. Reformas plāni attiecas uz radikālām akreditācijas procesa pārmaiņām, augstskolu akadēmisko un pārvaldības funkciju dalīšanu, jauna finansēšanas modeļa izstrādi un augstākās izglītības iestāžu konsolidāciju. Tomēr šie plāni vēl ir agrīnā posmā, un tie ir pareizi jāīsteno, lai nodrošinātu, ka tiek panākta paredzētā pozitīvā ietekme. Turklāt 2013. gadā tiks veikts zinātnisko iestāžu efektivitātes un attīstības stratēģiju izvērtējums. Šim svarīgajam izvērtējumam būtu jāpalīdz likt pamatus nākotnē paredzētajai reformai un zinātnisko iestāžu finansējumam, atbalstot inovāciju kāpumu Latvijā.

               (15)

               Latvija ir ierosinājusi politikas pasākumus, lai risinātu enerģijas taupīšanas jautājumu ekonomikas galvenajās nozarēs. Paredzams, ka turpmākajos gados vairāk nekā 70 % enerģijas ietaupījumu paredzēts gūt ēku būvniecības sektorā. Tomēr mājokļu siltināšanas projektu īstenošana ir bijusi lēna, un daudzi pabeigti projekti attiecas tikai uz samērā nelielu daļu no ēku skaita, kurās rodas lieli enerģijas zudumi. Efektivitātes pieauguma potenciāls šajā jomā ir ievērojams, jo 2010. gadā Latvijas mājsaimniecību energointensitāte bija augstākā Savienībā. Latvija guva panākumus 2012. gadā attiecībā uz elektroenerģijas tirgus atvēršanu konkurencei un dalībai reģionālajos tirgos. Tiešu līgumu slēgšana ar elektroenerģijas piegādātājiem ir obligāta uzņēmējdarbības sektorā un ir ieviesta arī attiecībā uz mājsaimniecībām, ko tās var izvēlēties brīvprātīgi. Paredzams, ka Latvija pievienosies Ziemeļvalstu elektroenerģijas biržas Nord Pool Spot cenu apgabalam 2013. gada jūnijā. Tomēr nav gūti panākumi attiecībā uz dabasgāzes tirgus atvēršanu, un dominē atkarība no viena avota. Iestādes arī veic sarežģītas pārrunas par īpašumtiesībām uz dabasgāzes krātuvi un tās pārvaldību, kas ir ļoti svarīgi pareizai reģionālā gāzes tirgus darbībai.

               (16)

               Latvijas tiesu sistēmā ir nepilnības civilajā tiesu sistēmā. Sistēmā ir apvienoti vairāki nelabvēlīgi faktori, piemēram, ilgstoša tiesvedība civillietās un komerclietās pirmajā instancē un zemi lietu izbeigšanas rādītāji, kā rezultātā uzkrājas neiztiesātās lietas. Izskatīšanas laiks ir īpaši ilgs maksātnespējas procesos. Turklāt daudzas lietas netiek atrisinātas pirmajā instancē, kas izraisa kavēšanos visos līmeņos līdz pat Augstākajai tiesai. Nesen tika veikti pozitīvi pasākumi sistēmas efektivitātes un kvalitātes uzlabošanai, taču vēl ir pāragri novērtēt to ietekmi. Ir īpaši svarīgi veltīt pietiekamu uzmanību cilvēkresursu pārvaldības politikai tiesu iestādēs. Ciešāka Tieslietu padomes iesaistīšanās, vadošo posteņu lomas pārvērtēšana tiesu iestādēs un tiesnešu plašāka apmācība varētu sniegt ieguldījumu tiesu iestāžu kvalitātes celšanā. 2012. gada nogalē tika ierosināti grozījumi Maksātnespējas likumā. Tomēr vēl būs jāvērtē, vai ierosinātie grozījumi ir pietiekami, lai novērstu likuma trūkumus vispārējā veidā. Piemēram, ir konstatētas problēmas likuma praktiskajā piemērošanā, jo īpaši attiecībā uz maksātnespējas administratoru lomu, viņu pienākumiem pret tiesnešiem un efektīvu aktīvu likvidāciju, kā arī attiecībā uz fizisku personu maksātnespējas jautājumiem, kas arī ir jārisina.

               (17)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir vispusīgi izanalizējusi Latvijas ekonomikas politiku. Tā ir izvērtējusi valsts reformu programmu un konverģences programmu. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Latvijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, kas panākams, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1. līdz 7. ieteikumā.

               (18)

               Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi konverģences programmu, un tās atzinums (5) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā,

         AR ŠO IESAKA Latvijai laikposmā no 2013. gada līdz 2014. gadam rīkoties šādi.

               1.

               Pastiprināt budžeta stratēģiju, lai nodrošinātu, ka novirzes no VTM atspoguļo vienīgi sistēmiskās pensiju reformas papildus ietekmi. Šīs stratēģijas satvarā samazināt nodokļus zemu atalgotiem darba ņēmējiem, novirzot nodokļus uz tādām jomām kā akcīzes nodokļi, regulāri īpašuma nodokļi un/vai vides nodokļi. Turpināt centienus, lai uzlabotu nodokļu iekasēšanu un apkarotu ēnu ekonomiku. Arī turpmāk stiprināt fiskālo regulējumu, efektīvi īstenojot Fiskālās disciplīnas likumu un daudzgadu budžeta plānošanu.

               2.

               Turpināt piemērot mikro- un makroprudenciālās politikas nostādnes, lai nepieļautu iespējamās problēmas, kas varētu rasties no kredītu pieauguma un nerezidentu banku aktivitātēm nākotnē.

               3.

               Risināt situāciju saistībā ar ilgstošo un jauniešu bezdarbu, palielinot aktīvās darba tirgus politikas un mērķtiecīgu sociālo pakalpojumu darbības jomu un efektivitāti. Uzlabot jauniešu nodarbināmību, piemēram, izmantojot garantijas jauniešiem, izveidot visaptverošu profesionālo orientāciju, īstenot reformas profesionālās izglītības un apmācības nozarē un uzlabot māceklības kvalitāti un pieejamību.

               4.

               Risināt situāciju saistībā ar augstajiem nabadzības rādītājiem, veicot reformas sociālajā palīdzībā, lai tā attiektos uz lielāku iedzīvotāju skaitu, uzlabojot pabalstu adekvātumu un veicot pabalsta saņēmēju aktivizēšanas pasākumus. Pastiprināt īstenošanas mehānismus, lai efektīvi samazinātu bērnu nabadzību.

               5.

               Īstenot plānotās augstākās izglītības reformas, jo īpaši attiecībā uz tāda finansēšanas modeļa izveidi, kas stimulē kvalitāti, akreditācijas sistēmas reformu, iestāžu konsolidāciju un internacionalizācijas veicināšanu. Veikt turpmākus pasākumus, lai modernizētu pētniecības iestādes, pamatojoties uz neatkarīgo novērtējumu, kas pašlaik tiek veikts.

               6.

               Arī turpmāk uzlabot energoefektivitāti, jo īpaši attiecībā uz dzīvojamajām ēkām un centrālapkures tīkliem, nodrošināt stimulus enerģijas izmaksu samazināšanai un novirzīt patēriņu uz energoefektīviem produktiem. Uzlabot savienojamību ar ES enerģētikas tīkliem un veikt pasākumus, lai liberalizētu dabasgāzes tirgu, tostarp paredzēt skaidrus noteikumus par trešo personu piekļuvi uzglabāšanas iespējām.

               7.

               Pabeigt reformas, lai uzlabotu tiesu iestāžu efektivitāti un kvalitāti un samazinātu neiztiesāto lietu skaitu un tiesvedības ilgumu, tostarp attiecībā uz maksātnespēju. Ieviest visaptverošu cilvēkresursu politiku un veikt pasākumus, lai īstenotu mediācijas tiesības un racionalizētu šķīrējtiesu sistēmu.

      Briselē, 2013. gada 9. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         R. ŠADŽIUS

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Saglabātas 2013. gadam ar Padomes Lēmumu 2013/208/ES (2013. gada 22. aprīlis) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (OV L 118, 30.4.2013., 21. lpp.).

      (3)  OV C 219, 24.7.2012., 50. lpp.

      (4)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (5)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.