               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 22.11.2017
            COM(2017) 803 final
            Ieteikums
            PADOMES LĒMUMS,
            ar ko konstatē, ka Rumānija nav efektīvi rīkojusies, reaģējot uz Padomes 2017. gada 16. jūnija ieteikumu

               Ieteikums

               PADOMES LĒMUMS,

               ar ko konstatē, ka Rumānija nav efektīvi rīkojusies, reaģējot uz Padomes 2017. gada 16. jūnija ieteikumu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97
                  1
                un jo īpaši tās 10. panta 2. punkta ceturto daļu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               tā kā:

               (1)Padome 2017. gada 16. jūnijā saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (“LESD”) 121. panta 4. punktu nolēma, ka Rumānijā pastāv būtiska novērota novirze no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai.

               (2)Ņemot vērā, ka tika noteikta būtiska novirze, Padome 2017. gada 16. jūnijā izdeva ieteikumu Rumānijai veikt vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka nominālās izaugsmes līmenis valdības neto primārajos izdevumos
                  2
                2017. gadā nepārsniedz 3,3 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,5 % apmērā no IKP. Tā ieteica Rumānijai izmantot visus neparedzētos papildu ieņēmumus budžeta deficīta samazināšanai, savukārt budžeta konsolidācijas pasākumiem būtu jānodrošina stabili uzlabojumi vispārējās valdības strukturālā budžeta bilancē tādā veidā, kas netraucē izaugsmei. Padome noteica, ka 2017. gada 15. oktobris ir termiņš, līdz kuram Rumānijai jāziņo par veiktajiem pasākumiem, reaģējot uz šo ieteikumu.

               (3)Komisija 26. un 27. septembrī veica pastiprinātas uzraudzības misiju Rumānijā nolūkā veikt uzraudzību uz vietas saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 11. panta 2. punktu. Pēc tam, kad Komisija bija nosūtījusi savus pagaidu secinājumus Rumānijas iestādēm, lai tās varētu izteikt komentārus, Komisija 2017. gada 24. oktobrī par saviem secinājumiem ziņoja Padomei. Pēc tam šie secinājumi tika publiskoti. Komisijas ziņojumā konstatēts, ka Rumānijas iestādes neplāno rīkoties atbilstoši Padomes 2017. gada 16. jūnija ieteikumam. Iestādes norādīja, ka to mērķis 2017. gadam ir sasniegt nominālo deficītu 3 % apmērā no IKP. Ņemot vērā pozitīvo un pieaugošo starpību starp potenciālo un faktisko ražošanas apjomu, tas nozīmētu, ka 2017. gadā pasliktināsies strukturālais deficīts, kas ir pretrunā Padomes ieteikumam. Tas atspoguļo acīmredzami ekspansīvu fiskālo politiku.

               (4)Rumānijas iestādes 2017. gada 13. oktobrī iesniedza ziņojumu par pasākumiem, kas veikti, reaģējot uz Padomes 2017. gada 16. jūnija ieteikumu. Ziņojumā iestādes atkārtoja, ka to mērķis 2017. gadam ir sasniegt nominālo deficītu 3 % apmērā no IKP. Vienīgais ziņojumā norādītais pasākums ar būtisku ietekmi uz budžetu 2017. gadā ir akcīzes nodokļu palielināšana energoproduktiem 2016. gada līmenī (tas nozīmē atcelt iepriekš pieņemto akcīzes nodokļa samazinājumu, kas stājās spēkā 2017. gada janvārī). Tādējādi paziņoto pasākumu fiskālā ietekme ir ievērojami mazāka par prasību Padomes ieteikumā.

               (5)Pamatojoties uz Komisijas 2017. gada rudens prognozi, paredzams, ka strukturālā bilance pasliktināsies par 1,1 % no IKP un deficīts 2017. gadā sasniegs 3,3 %. Tas ir pretrunā ieteiktajam strukturālajam uzlabojumam 0,5 % apmērā no IKP salīdzinājumā ar 2016. gadu. Atbilstošais valdības neto primāro izdevumu pieaugums bija 4,9 %, kas ir ievērojami augstāks par 3,3 % izdevumu kritēriju. Šo pasliktināšanos salīdzinājumā ar 2016. gadu veicināja netiešo nodokļu, jo īpaši PVN un akcīzes nodokļu, samazināšana, kas stājās spēkā gada sākumā, un publiskajā sektorā veiktā algu un sociālo pabalstu palielināšana, kas tika īstenota visu gadu. Kopš Padome 2017. gada 16. jūnijā izdeva ieteikumu, akcīzes nodokļu palielināšana energoproduktiem 2016. gada līmenī, kā arī publisko ieguldījumu samazināšana septembra budžeta labojumos pozitīvi ietekmēja valsts budžeta deficītu, lai gan šo ietekmi lielā mērā neitralizēja publiskā sektora algu palielinājumi, kas arī bija iekļauti budžeta labojumos.

               (6)Tāpēc var secināt, ka Rumānijas veiktie pasākumi, reaģējot uz Padomes 2017. gada 16. jūnija ieteikumu, ir bijuši nepietiekami. Fiskālie centieni ir mazāki par ikgadējo strukturālo korekciju 2017. gadā 0,5 % apmērā no IKP, kura atbilst valdības neto primāro izdevumu nominālajam izaugsmes tempam, kas 2017. gadā nepārsniedz 3,3 %,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Rumānija nav efektīvi rīkojusies, reaģējot uz Padomes 2017. gada 16. jūnija ieteikumu.

               2. pants

               Šis lēmums ir adresēts Rumānijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        Valdības neto izdevumus veido kopējie valdības izdevumi, izņemot procentu izdevumus, izdevumus saistībā ar Savienības programmām, kas ir pilnībā izlīdzināti ar ienākumiem no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas saistībā ar bezdarbnieku pabalstu izdevumiem. Valsts finansētā bruto pamatkapitāla veidošanas līmenis ir izlīdzināts četru gadu laikposmā. Ir ņemti vērā tiesību aktos paredzētie diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu jomā ir atskaitīti.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 18.1.2019
            COM(2019) 15 final
            Ieteikums
            PADOMES LĒMUMS,
            ar ko pilnvaro sākt sarunas ar Amerikas Savienotajām Valstīm par atbilstības novērtēšanas nolīgumu

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.IETEIKUMA KONTEKSTS

               •Ieteikuma iemesli un mērķi

               Eiropas Komisijas priekšsēdētājs un Amerikas Savienoto Valstu prezidents 2018. gada 25. jūlijā vienojās sākt jaunu posmu Amerikas Savienoto Valstu un Eiropas Savienības tirdzniecības attiecībās, lai atvieglotu tirdzniecību un izvairītos no spriedzes eskalācijas tirdzniecības attiecībās. Kopīgajā paziņojumā paredzēts izveidot darba izpildgrupu, lai cita starpā apsvērtu pasākumus administratīvo šķēršļu un izmaksu mazināšanai, vienlaikus abās pusēs saglabājot augstu aizsardzības līmeni.

               Šis ieteikums par sarunu sākšanu ar Amerikas Savienotajām Valstīm ir daļa no plašāka pasākumu kopuma, kuru mērķis ir uzlabot sadarbību starp Eiropas Savienību un Amerikas Savienotajām Valstīm regulējuma jautājumos un standartu izmantošanā, uz kuriem balstās regulējums. Ieteikumā ir sniegts sarunu norāžu projekts tirdzniecības atvieglošanai un tādējādi rūpniecības preču tirdzniecības plūsmu audzēšanai starp Eiropas Savienību un Amerikas Savienotajām Valstīm, abpusēji un līdzsvaroti samazinot atbilstības novērtēšanas izmaksas.

               ES un ASV ir pasaulē lielākās un integrētākās ekonomikas ar ilgu kopīgu tirdzniecības vēsturi un līdzīgu ekonomiskās attīstības dinamiku. ASV ir galvenais ES rūpniecības preču eksporta galamērķis, un ASV ir otrās lielākās rūpniecības preču eksportētājas uz ES (aiz Ķīnas). ES un ASV preču tirdzniecība 2017. gadā sasniedza 633 mljrd. EUR, ko galvenokārt veido rūpniecības ražojumi (598 mljrd. EUR, no kuriem lielākā pozīcija savukārt ir 166 mljrd. EUR vērtā mašīnu un iekārtu tirdzniecība). Aptuveni 4,7 milj. ES darbvietu ir saistītas ar ražošanu eksportam uz ASV. Rūpniecības preces veido lielāko daļu mūsu preču tirdzniecības ar ASV (94 % ES eksporta un 95 % importa). ES un ASV preču tirdzniecība pēdējo 10 gadu laikā ir pastāvīgi augusi. Ņemot vērā šīs nozīmīgās tirdzniecības plūsmas, ekonomikas dalībnieki abpus Atlantijas okeānam saņems ievērojamus ieguvumus no testēšanas, inspicēšanas un sertificēšanas prasību dublēšanās novēršanas, jo tādējādi tiks samazinātas uzņēmumu izmaksas, kas rodas, lai piekļūtu mūsu attiecīgajiem tirgiem.

               Eiropas Savienība un Amerikas Savienotās Valstis izmanto savu atbilstības novērtēšanas praksi, lai nodrošinātu, ka ražotāji var laist ražojumu tirgū tikai tad, ja tas atbilst visām piemērojamajām prasībām, kas jāizpilda, lai nodrošinātu, ka nedroši vai citādi neatbilstoši ražojumi nenonāk to attiecīgajos tirgos. Minētās prasības var ietvert testēšanu, inspicēšanu un sertificēšanu. Atšķirības starp atbilstības novērtēšanas pieejām var radīt papildu izmaksas un ilgstošus un sarežģītus administratīvus procesus, ar kuriem ne vienmēr tiek uzlabots ražojumu drošums. Kad ir runa par obligātu trešās personas veiktu atbilstības novērtējumu (aptuveni 70 % gadījumu Amerikas Savienotajās Valstīs), tirdzniecību var atvieglot, ļaujot eksportētājiem veikt ražojumu sertificēšanu ražojumu eksportētājvalstī, lai pierādītu atbilstību piemērojamajiem noteikumiem importētājvalstī. Šāda iespēja saskaņā ar spēkā esošo 1998. gadā starp ES un ASV noslēgto savstarpējās atzīšanas nolīgumu pastāv tikai dažās nozarēs, un tā netiek pienācīgi īstenota visās aptvertajās nozarēs. Tādējādi atbilstības novērtēšanas izmaksas ES eksportētājiem var būt ievērojamas, īpaši tādā svarīgā nozarē kā mašīnbūve.

               Atbilstības novērtēšanas izmaksu samazināšana var sniegt būtiskus ekonomiskus ieguvumus, īpaši maziem un vidējiem uzņēmumiem (MVU), kurus šīs izmaksas ietekmē nesamērīgi. Ņemot vērā to lielumu, MVU bieži vien ir daudz grūtāk pārvarēt tirdzniecības šķēršļus nekā lielajiem uzņēmumiem. MVU bieži trūkst spēju un/vai resursu, kas nepieciešami jautājumu risināšanai, kuri saistīti ar ražojumu prasību un piemērojamo atbilstības novērtēšanas procedūru atšķirībām, un tiem ir grūti atrast attiecīgo informāciju. Tāpēc ar atbilstības novērtēšanu saistītu šķēršļu skaita samazinājums varētu būt īpaši izdevīgs eksportētājiem MVU apstrādes rūpniecībā. Tirdzniecības izmaksu samazinājuma ieguvums visticamāk būs lielāks MVU. Šāds tirdzniecības izmaksu samazinājums dažkārt var būt izšķirīgs, kad tiek pieņemts lēmums par eksportēšanu.

                  Lai atvieglotu atbilstības novērtēšanas rezultātu atzīšanu, ir nepieciešams starptautisks nolīgums, kas pēc attiecīgo prasību izpildes atbilstības novērtēšanas struktūrām, kuras neveic uzņēmējdarbību ES teritorijā, ļautu sertificēt ražojumu atbilstību attiecīgajiem ES tiesību aktiem. Tāpēc šajā ieteikumā ierosināts sākt sarunas ar ASV, lai ekonomikas dalībniekiem abpus Atlantijas okeānam samazinātu atbilstības novērtēšanas izmaksas, vienojoties par rezultātu atzīšanu, kurus iegūst atbilstības novērtēšanā, kuru veic eksportētājas puses teritorijā esošās atbilstības novērtēšanas struktūras, importētājas puses teritorijā saskaņā ar šīs importētājas puses teritorijā spēkā esošajām tehniskajām prasībām.

               •Atbilstība spēkā esošajiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā

                  Šā ieteikuma darbības joma attiecas tikai uz to, kā, atvieglojot atbilstības novērtēšanas rezultātu atzīšanu un vienlaikus nodrošinot, ka tiek pilnībā saglabāts augsts aizsardzības līmenis, tiek īstenota daļa no 2018. gada 25. jūlija kopīgā paziņojuma par preču tirdzniecības uzlabošanu. Mērķis ir atvieglot tirdzniecību un mazināt spriedzi tirdzniecības attiecībās starp ES un ASV, un tas pilnībā atbilst Līgumam par Eiropas Savienību (LES), kurā noteikts, ka ES būtu jāveicina visu valstu integrācija pasaules ekonomikā, arī pakāpeniski atceļot starptautiskās tirdzniecības ierobežojumus
                     1
                  .

               •Atbilstība pārējiem Savienības politikas virzieniem

                  Ieteikums atbilst pārējiem Savienības politikas virzieniem.

               2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

               Juridiskais pamats

                  Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 207. panta 3. punkts un 4. punkta pirmā daļa saistībā ar 218. panta 3. un 4. punktu.

               Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)

                  Saskaņā ar LES 5. panta 3. punktu subsidiaritātes principu nepiemēro jomās, kuras ir ekskluzīvā ES kompetencē. LESD 3. pantā kopējā tirdzniecības politika ir minēta kā viena no jomām, kas ir Savienības ekskluzīvā kompetencē. Šī politika ietver sarunas par tirdzniecības nolīgumiem saskaņā ar inter alia LESD 207. pantu.

               Proporcionalitāte

                  Komisijas ieteikums atbilst proporcionalitātes principam un ir nepieciešams, ņemot vērā mūsu mērķi mazināt spriedzi tirdzniecības attiecībās ar ASV.

               Juridiskā instrumenta izvēle

                  Eiropas Savienības Padomes lēmums.

               2.EX POST NOVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               Ex post novērtējumi / spēkā esošo tiesību aktu atbilstības pārbaude

                  Neattiecas.

               •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

                  Kopš 2012. gada ir notikušas vairākas apspriešanās ar ieinteresētajām personām uzklausīšanas un pilsoniskās sabiedrības dialoga sanāksmju veidā, lai apsvērtu iespējamos ieguvumus no ES un ASV ciešākas regulatīvās sadarbības. Tas papildina Eiropas Parlamentā un ES dalībvalstīs organizētās un notikušās publiskās debates.

                  Saistībā ar šo ieteikumu drīz tiks sākta jauna apspriešanās ar ieinteresētajām personām kārta par iespējamām regulatīvās sadarbības iniciatīvām ar ASV, un tās ietvaros tiks publicēts ceļvedis, kurā tiks izklāstīta ieinteresēto personu apspriešanās stratēģija (ar iespēju četru nedēļu laikā saņemt ieinteresēto personu atsauksmes).

                  Apspriešanās rezultāti tiks apkopoti īsā kopsavilkuma ziņojumā. Komisija arī reaģēs uz galvenajiem ieteikumiem, ko būs sniegušas ieinteresētās personas. Apspriešanās neaprobežosies tikai ar atbilstības novērtēšanas jautājumu, un tās mērķis būs arī apzināt citas iniciatīvas ar ASV, kuras varētu sniegt būtiskus ieguvumus, vienlaikus saglabājot vai pat uzlabojot esošo aizsardzības līmeni.

               •Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana

               Iepriekšējās apspriešanās darbībās kopš 2012. gada jau ir apkopotas būtiskas zināšanas par iespējamajiem ieguvumiem no ciešākas ES un ASV sadarbības atbilstības novērtēšanas jomā (sk. saites un dokumentus šajā tīmekļa vietnē:

                  http://trade.ec.europa.eu/doclib/cfm/doclib_section.cfm?sec=146

               ). Tomēr šīs zināšanas tiks atjauninātas iepriekš minētās jaunās apspriešanās ar ieinteresētajām personām kontekstā.

               •Ietekmes novērtējums

               Ņemot vērā to politisko nepieciešamību ātri virzīties uz priekšu, lai mazinātu spriedzi tirdzniecības attiecībās starp ES un ASV, kuru pēc tikšanās ar ASV prezidentu paudis Komisijas priekšsēdētājs un kuru Eiropadome atbalstījusi savā 2018. gada 16. maija neformālajā sanāksmē Sofijā, tika nolemts, ka oficiāls ietekmes novērtēšanas process ir atceļams par labu samērīgākai pieejai, kas nepieciešama, lai nodrošinātu pierādījumu vākšanu un apspriešanos ar ieinteresētajām personām. Šāda samērīgāka pieeja ir pamatota arī tāpēc, ka jaunajam nolīgumam nav gaidāma būtiska ekonomiskā un sociālā ietekme vai ietekme uz vidi, kas sniegtos pāri ieguvumiem, kuri izriet no atbilstības novērtēšanas vienkāršošanas konkrētajās produktu nozarēs.

               •Pamattiesības

                  Ieteikums ir saskaņā ar ES līgumiem un ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartu.

               3.IETEKME UZ BUDŽETU

                  Atbilstības novērtēšanas nolīgumam starp Amerikas Savienotajām Valstīm un Eiropas Savienību nebūs negatīvas ietekmes uz ES budžetu. No lielākām tirdzniecības plūsmām var sagaidīt netiešu pozitīvu ietekmi.

               4.CITI ELEMENTI

               •Procedūras aspekti

               ES vārdā sarunas risinās Komisija. Saskaņā ar LESD 218. panta 4. punktu tiek ierosināts, ka Eiropas Savienības Padome par komiteju, ar kuru apspriežoties, sarunas jāveic, ieceļ Tirdzniecības politikas komiteju.

               Eiropas Parlamentu informēs visos procedūras posmos saskaņā ar LESD 218. panta 10. punktu.

               Komisija šo ieteikumu un tā pielikumu publiskos uzreiz pēc tā pieņemšanas.

               Komisija iesaka Padomei sarunu norādes publiskot uzreiz pēc to pieņemšanas.

               Ieteikums

               PADOMES LĒMUMS,

               ar ko pilnvaro sākt sarunas ar Amerikas Savienotajām Valstīm par atbilstības novērtēšanas nolīgumu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 207. panta 3. punktu un 4. punkta pirmo daļu saistībā ar 218. panta 3. un 4. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Ar šo Komisija tiek pilnvarota Eiropas Savienības vārdā sākt sarunas ar Amerikas Savienotajām Valstīm par atbilstības novērtēšanas nolīgumu.

               2. pants

               Sarunas veic, pamatojoties uz Padomes sarunu norādēm, kas izklāstītas pielikumā.

               3. pants

               Komisija sarunas veic, apspriežoties ar [īpašās komitejas nosaukumu ieraksta Padome].

               4. pants

               Šo lēmumu un tā pielikumu publiskos uzreiz pēc to pieņemšanas.

               5. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        LES 21. panta 2. punkta e) apakšpunkts.

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 18.1.2019
            COM(2019) 15 final
            PIELIKUMS
            dokumentam
            Ieteikums Padomes Lēmumam,
            ar ko pilnvaro sākt sarunas ar Amerikas Savienotajām Valstīm par atbilstības novērtēšanas nolīgumu

               PIELIKUMS

               NORĀDES SARUNĀM AR AMERIKAS SAVIENOTAJĀM VALSTĪM PAR ATBILSTĪBAS NOVĒRTĒŠANAS NOLĪGUMU

               Nolīguma būtība un darbības joma

               1.Nolīgumā būtu jāiekļauj vienīgi noteikumi par atbilstības novērtēšanu starp pusēm.

               2.Nolīgumam būtu pilnībā jāatbilst Pasaules Tirdzniecības organizācijas (PTO) noteikumiem un saistībām.

               3.Nolīgumā būtu jāparedz abpusējas saistības atbilstības novērtēšanas jomā.

               Mērķi

               4.Sarunu mērķis ir atvieglot tirdzniecību starp ES un ASV, izstrādājot racionalizētus procesus, lai atvieglotu to atbilstības novērtēšanas rezultātu atzīšanu, kas apstiprina ražojumu atbilstību kādas puses tehniskajiem noteikumiem, vienlaikus nodrošinot, ka tiek pilnībā saglabāts augsts aizsardzības līmenis.

               Saturs

               Nolīgums par racionalizētu horizontālu atbilstības novērtēšanu

               5.Puses izpētīs iespēju ieviest mazāk apgrūtinošas atbilstības novērtēšanas prasības, pamatojoties uz tāda riska novērtējumu, kas ir saistīts ar ražojumu.

               6.Pusēm būtu jāizstrādā prasības, kas ļautu importētājai pusei atzīt atbilstības novērtēšanas rezultātus, kuri apstiprina atbilstību tehniskajiem noteikumiem, ko izdevušas atbilstības novērtēšanas struktūras, kuras atrodas otras puses teritorijā.

               7.Nolīgumā būtu jāiekļauj arī noteikumi, kas nodrošinātu uzlabotas un efektīvas procedūras un pieejas nozarēs, kurās pašlaik ir vērojami šķēršļi, īpaši mašīnbūves, elektrisko un elektronisko iekārtu ražošanas nozarē.

               8.Nolīgumam būtu galvenokārt jāattiecas uz nozarēm, attiecībā uz kurām importētāja puse pieprasa trešās personas veiktu atbilstības novērtējumu, un tas būtu atkarīgs no tā, vai puses vienojas, ka to teritorijā esošās atbilstības novērtēšanas struktūras efektīvi pārrauga publiska iestāde.

               9.Attiecīgā gadījumā nolīgumam būtu jāattiecas uz tā saikni ar pašlaik spēkā esošajiem ES un ASV nolīgumiem par savstarpēju atzīšanu.

               Nobeiguma noteikumi

               10.Nolīgumā būtu jāizveido institucionāla struktūra nolīguma īstenošanas nodrošināšanai.

               11.Nolīgumā būtu jāparedz noteikumi par nolīguma darbības izbeigšanu un/vai (daļēju) apturēšanu.

               12.Nolīgumam vajadzētu būt vienlīdz autentiskam visās ES oficiālajās valodās, un tādēļ tajā iekļauj klauzulu par valodām.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 18.1.2019
            COM(2019) 16 final
            Ieteikums
            PADOMES LĒMUMS,
            ar ko pilnvaro sākt sarunas par nolīgumu ar Amerikas Savienotajām Valstīm par tarifu atcelšanu attiecībā uz rūpniecības precēm

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.IETEIKUMA KONTEKSTS

               •Ieteikuma iemesli un mērķi

               Eiropas Komisijas priekšsēdētājs un Amerikas Savienoto Valstu prezidents 2018. gada 25. jūlijā vienojās sākt jaunu posmu Amerikas Savienoto Valstu un Eiropas Savienības tirdzniecības attiecībās, lai atvieglotu tirdzniecību un izvairītos no tirdzniecības spriedzes eskalācijas.

               2018. gada 25. jūlijā tika pieņemts kopīgs paziņojums, kurā paredzēts atcelt tarifus attiecībā uz rūpniecības precēm; pastiprināt sadarbību regulējuma jautājumu un standartu jomā; atvieglot sojas pupu tirdzniecību; kā arī palielināt sašķidrinātās dabasgāzes (LNG) tirdzniecības apjomu, lai dotu Eiropas Savienībai iespēju labāk dažādot savus enerģijas piegādes avotus. Viņi arī vienojās apvienot spēkus, lai labāk aizsargātu Eiropas un ASV komercsabiedrības no negodīgas globālās tirdzniecības prakses, un cieši sadarboties ar līdzīgi orientētiem partneriem, lai reformētu Pasaules Tirdzniecības organizāciju (PTO).

               Lai virzītu šo kopīgo programmu, tika izveidota īpaša darba grupa, kurai citstarp uzticēts apzināt īstermiņā veicamos pasākumus, lai atvieglotu komerciālo apriti. Tika panākta vienošanās, ka kopīgā paziņojuma īstenošanas procesā Eiropas Savienība un Amerikas Savienotās Valstis pilnā mērā ievēros šā nolīguma būtību, ja vien kāda no pusēm neizbeigs savu dalību sarunās. Abas puses piekrita arī tam, ka tās vēlas atrisināt tērauda un alumīnija tarifu jautājumus.

               Eiropas Komisija ir apņēmusies godprātīgi īstenot 2018. gada 25. jūlija kopīgo paziņojumu. Komisija pārtrauks sarunas ar Amerikas Savienotajām Valstīm, ja Amerikas Savienotās Valstis neievēros 2018. gada 25. jūlija apņemšanos nepieņemt jaunus pasākumus, kas vērsti pret ES, pamatojoties uz ASV Tirdzniecības paplašināšanas likuma (Trade Expansion Act) 232. pantu. Komisija var arī apturēt sarunas, ja ASV pieņem tirdzniecības ierobežojumus attiecībā pret ES eksportu, pamatojoties uz 1974. gada Tirdzniecības likuma (Trade Act) 301. pantu vai citu līdzīgu Amerikas Savienoto Valstu tiesību aktu.

               Sarunu par tarifu atcelšanu mērķis būs atcelt visus nodokļus attiecībā uz rūpniecības precēm, balstoties uz savstarpējības principu, ar mērķi panākt būtiskas tarifu daļas atcelšanu un pakāpenisku atteikšanos no šādiem pārējiem tarifiem. Rūpniecības preces ir visas preces, kas nav iekļautas PTO Lauksaimniecības nolīguma I pielikumā. Var ņemt vērā ar konkrētiem produktiem saistītos, īpašo jutīgos apsvērumus. Šajā sakarā ES ir gatava ņemt vērā ASV iespējamo jutīgumu attiecībā uz konkrētiem autorūpniecības ražojumiem.

               ES un ASV ir pasaulē lielākās un integrētākās ekonomikas ar ilgu, kopīgu tirdzniecības vēsturi un līdzīgu ekonomikas attīstības līmeni. ASV ir galvenais ES eksporta galamērķis rūpniecības preču jomā un otrais lielākais rūpniecības preču eksportētājs uz ES (aiz Ķīnas). ES un ASV preču tirdzniecība 2017. gadā sasniedza 633 miljardus EUR, ko veido galvenokārt rūpniecības preces (598 miljardi EUR, no kuriem 166 miljardi EUR – darbgaldi un iekārtas). Aptuveni 4,7 miljoni ES darbvietu ir saistīti ar ražošanu eksportam uz ASV. Rūpniecības preces veido lielāko daļu no mūsu preču tirdzniecības ar ASV (94 % no ES eksporta un 95 % no importa). ES un ASV preču tirdzniecības apjoms pēdējo 10 gadu laikā ir pastāvīgi audzis.

               Gan ES, gan ASV rūpniecības precēm piemēro visumā zemus tarifus. Vidējās piemērotās vislielākās labvēlības tarifu likmes nelauksaimniecības ražojumiem ir attiecīgi 4,2 % un 3,1 %. Lai gan piemērotie tarifi ir salīdzinoši zemi, mūsu tirdzniecības attiecību lielais apjoms nozīmē, ka visu rūpniecības precēm piemēroto tarifu atcelšana lielā mērā ietekmēs uzņēmumus un patērētājus abās Atlantijas okeāna pusēs.

               Iekšējais izvērtējums ar izskaitļojamu vispārējā līdzsvara modeli “MIRAGE” liecina, ka tarifu atcelšana rūpniecības precēm nāktu par labu abiem partneriem apmēram tādā pašā mērā kā divpusējās tirdzniecības apjoma pieaugums. ES preču eksports uz ASV palielinātos par 10 %, bet ASV eksports uz ES – par 13 %.

               Konkrētāk, tarifu atcelšana rūpniecības precēm radīs ekonomiski svarīgus ieguvumus maziem un vidējiem uzņēmumiem (MVU), kurus nesamērīgi lielā mērā ietekmē ar produkta laišanu tirgū saistītās izmaksas. Izmaksu samazināšana, piemēram, atceļot tarifus, var līdzēt palielināt MVU eksporta konkurētspēju, tādējādi palielinot ieinteresētību eksportēt.

               •Saskanība ar pašreizējiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā

                  Šā ieteikuma darbības joma attiecas tikai uz daļu no 2018. gada 25. jūlija kopīgā paziņojuma, proti, uz tarifu atcelšanu rūpniecības precēm. Kopīgais paziņojums tika pieņemts ārkārtējos apstākļos, lai izvairītos no tirdzniecības spriedzes eskalācijas ES un Amerikas Savienoto Valstu attiecībās.

                  Mērķis – mazināt spriedzi tirdzniecības attiecībās ar ASV – pilnīgi atbilst Līgumam par Eiropas Savienību (LES), kurā ir noteikts, ka Eiropas Savienībai vajadzētu veicināt visu valstu integrāciju pasaules ekonomikā, arī pakāpeniski atceļot starptautiskās tirdzniecības ierobežojumus.
                     1

                  Ieteikums sākt sarunas ar ASV par tarifu atcelšanu nekādā ziņā nebūtu jāuzskata par norādi uz to, ka Komisija būtu gatava atkāpties no spēkā esošās tirdzniecības un ieguldījumu politikas, kas izklāstīta Komisijas paziņojumā “Tirdzniecība visiem: virzība uz atbildīgāku tirdzniecības un ieguldījumu politiku”
                     2
                  .

               •Saskanība ar pārējiem Savienības politikas virzieniem

                  Ieteikums saskan ar citām Savienības politikas jomām.

               2.TIESISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

               •Tiesiskais pamats

                  Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 207. panta 3. punkts un 4. punkta pirmā daļa kopsakarā ar 218. panta 3. un 4. punktu.

               Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)

                  Saskaņā ar LES 5. panta 3. punktu subsidiaritātes principu nepiemēro jomās, kuras ir ekskluzīvā ES kompetencē. Kopējā tirdzniecības politika ir viena no jomām, kurās Savienībai ir ekskluzīva kompetence saskaņā ar LESD 3. pantu. Šī politika ietver sarunas par tirdzniecības nolīgumiem saskaņā ar LESD 207. pantu (u. c. pantiem).

               •Samērīgums

                  Komisijas ieteikums atbilst samērīguma principam un ir nepieciešams, ņemot vērā mūsu mērķi mazināt spriedzi attiecībās ar ASV.

               •Juridiskā instrumenta izvēle

                  Eiropas Savienības Padomes lēmums.

               3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               •Ex post izvērtējumi / spēkā esošo tiesību aktu atbilstības pārbaudes

                  Neattiecas.

               •Ex post izvērtējumi / spēkā esošo tiesību aktu atbilstības pārbaudes

               Neattiecas.

               •Apspriešana ar ieinteresētajām personām

               Kopš 2012. gada ir notikusi ievērojama apspriešana ar ieinteresētajām personām par iespējamiem ieguvumiem no tarifu atcelšanas. Tika organizētas vairākas uzklausīšanas un pilsoniskās sabiedrības dialoga sanāksmes. Turklāt notika publiskās debates, ko rīkoja vai organizēja Eiropas Parlaments un ES dalībvalstis.

               •Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana

               Kopš 2012. gada iepriekšējos apspriešanas pasākumos jau tika apkopotas speciālas zināšanas par iespējamiem ieguvumiem no tarifu atcelšanas ES un ASV attiecībās (sk. saites un dokumentus šādā tīmekļvietnē:

                  http://trade.ec.europa.eu/doclib/cfm/doclib_section.cfm?sec=146

                .

               •Ietekmes novērtējums

               Tā kā ir politiski svarīgi ātri virzīties uz priekšu, lai mazinātu tirdzniecības spriedzi starp ES un ASV, kā Komisijas priekšsēdētājs pauda pēc tikšanās ar ASV prezidentu, un Eiropadome savā neformālajā sanāksmē, kas notika 2018. gada 16. maijā Sofijā, atbalstīja atteikšanos no formālā ietekmes novērtējuma procesa.

               •Pamattiesības

                  Ieteikums saskan ar ES Līgumiem un ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartu.

               4.IETEKME UZ BUDŽETU

                  Atceļot rūpniecības preču tarifus, kas veido aptuveni 2,2 miljardus EUR (dati par 2017. gadu), vienošanās par tarifu atcelšanu negatīvi ietekmēs ES budžetu neieturēto muitas nodokļu veidā. Ir sagaidāma netieša pozitīva ietekme to resursu palielinājuma veidā, kuri saistīti ar pievienotās vērtības nodokli un citiem nodokļiem un nacionālā kopienākuma palielināšanu.

               5.CITI ELEMENTI

               •Procedūras jautājumi

               ES uzdevumā sarunas veiks Komisija. Saskaņā ar LESD 218. panta 4. punktu tiek ierosināts, ka Eiropas Savienības Padome par komiteju, ar kuru apspriežoties, sarunas jāveic, ieceļ Tirdzniecības politikas komiteju.

               Eiropas Parlaments tiks informēts visos procedūras posmos saskaņā ar LESD 218. panta 10. punktu.

               Komisija šo ieteikumu un tā pielikumu publiskos uzreiz pēc tā pieņemšanas.

               Komisija iesaka sarunu norādes publiskot uzreiz pēc to pieņemšanas Padomē.

               Ieteikums

               PADOMES LĒMUMS,

               ar ko pilnvaro sākt sarunas par nolīgumu ar Amerikas Savienotajām Valstīm par tarifu atcelšanu attiecībā uz rūpniecības precēm

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 207. panta 3. punktu un 4. punkta pirmo daļu saistībā ar tā 218. panta 3. un 4. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Komisija tiek pilnvarota Eiropas Savienības vārdā sākt sarunas ar Amerikas Savienotajām Valstīm par nolīgumu noslēgšanu par tarifu atcelšanu attiecībā uz rūpniecības precēm.

               2. pants

               Sarunas veic, pamatojoties uz Padomes sarunu norādēm, kas izklāstītas šā lēmuma pielikumā.

               3. pants

               Komisija sarunas veic, apspriežoties ar [Padome ieraksta speciālās komitejas nosaukumu].

               4. pants

               Šo lēmumu un tā pielikumu publiskos uzreiz pēc to pieņemšanas.

               5. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        LES 21. panta 2. punkta e) apakšpunkts.

                     (2)

                  http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2015/october/tradoc_153846.pdf

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 18.1.2019
            COM(2019) 16 final
            PIELIKUMS
            dokumentam
            Ieteikums Padomes lēmumam,
            ar ko pilnvaro sākt sarunas par nolīgumu ar Amerikas Savienotajām Valstīm par tarifu atcelšanu attiecībā uz rūpniecības precēm

               PIELIKUMS

               NORĀDES SARUNĀM PAR NOLĪGUMU AR AMERIKAS SAVIENOTAJĀM VALSTĪM PAR TARIFU ATCELŠANU RŪPNIECĪBAS PRECĒM

               Nolīguma būtība un darbības joma

               1.Nolīgumā būtu jāiekļauj noteikumi par Pušu savstarpēji piemēroto tarifu atcelšanu attiecībā uz rūpniecības precēm
                  1
               , paredzot tarifu savstarpēju atcelšanu.

               2.Nolīgumam pilnā mērā būtu jāatbilst Pasaules Tirdzniecības organizācijas (PTO) noteikumiem un saistībām.

               Mērķi

               3.Nolīguma mērķis ir palielināt tirdzniecības apjomu starp Eiropas Savienību un Amerikas Savienotajām Valstīm, lai radītu jaunas iespējas ekonomikā un līdz ar to, pateicoties labākai piekļuvei tirgum (kas izriet no savstarpējas tarifu atcelšanas rūpniecības precēm), izveidotu jaunas darbvietas un stimulētu izaugsmi.

               Nolīguma saturs

               Muitas nodokļi un citas prasības attiecībā uz importu un eksportu

               4.Nolīguma mērķim vajadzētu būt abpusējai visu nodokļu atcelšanai attiecībā uz rūpniecības precēm, lai līdz ar tā stāšanos spēkā panāktu tarifu lielas daļas atcelšanu un īstermiņā pēc tam – pakāpenisku atteikšanos no citiem šādiem tarifiem. Attiecībā uz dažām precēm būtu jāņem vērā īpaši jutīgi apsvērumi, kā teikts 2018. gada 25. jūlija kopīgajā paziņojumā. Piemērojot nolīgumu, būtu jāatceļ visi muitas nodokļi, nodevas vai maksājumi par eksportu un kvantitatīvie ierobežojumi vai prasības saņemt atļauju eksportam uz otru Pusi, kuri nav attaisnojami ar nolīgumā paredzētajiem izņēmumiem. Nolīgumam nevajadzētu skart vienas vai otras Puses tiesības veikt pienācīgus aizsardzības, antidempinga vai kompensācijas pasākumus saskaņā ar PTO nolīgumu.

               Izcelsmes noteikumi

               5.Sarunās būtu jācenšas saskaņot Eiropas Savienības un Amerikas Savienoto Valstu pieejas attiecībā uz izcelsmes noteikumiem, tostarp izcelsmes procedūrām, tā, lai veicinātu tirdzniecību starp Pusēm, ņemot vērā jaunākās izmaiņas Eiropas Savienības preferenciālajos izcelsmes noteikumos un Eiropas Savienības ekonomikas dalībnieku intereses.

               Institucionālā struktūra

               6.Nolīguma īstenošanas uzraudzīšanai būtu jāizveido institucionāla struktūra.

               Strīdu izšķiršana

               7.Nolīgumā būtu jāiekļauj pienācīgs strīdu izšķiršanas mehānisms, lai nodrošinātu, ka Puses ievēro abpusēji saskaņotos noteikumus.

               Nobeiguma noteikumi

               8.Nolīgumā būtu jāiekļauj noteikums, kas ļauj Eiropas Savienībai vienpusēji apturēt pēc būtības līdzvērtīgu piekāpšanos vai saistību piemērošanu, ja Amerikas Savienotās Valstis pieņem pret Eiropas Savienību vērstus pasākumus, pamatojoties uz ASV 1962. gada Tirdzniecības paplašināšanas likuma (Trade Expansion Act) 232. pantu, 1974. gada Tirdzniecības likuma (Trade Act) 301. pantu vai citu līdzīgu ASV tiesību aktu.

               9.Nolīgumam vajadzētu būt vienlīdz autentiskam visās Eiropas Savienības oficiālajās valodās, un tajā iekļaujama attiecīga valodas klauzula.

               Sarunu gaita

               10.Komisija aptur sarunas ar Amerikas Savienotajām Valstīm, ja Amerikas Savienotās Valstis neievēro savu 2018. gada 25. jūlija apņemšanos sarunu laikā nepieņemt jaunus pret Eiropas Savienību vērstus pasākumus, pamatojoties uz 1962. gada Tirdzniecības paplašināšanas likuma 232. pantu. Komisija var apturēt sarunas arī tad, ja Amerikas Savienotās Valstis pieņem tirdzniecības ierobežojumus attiecībā pret Eiropas Savienības eksportu, pamatojoties uz 1974. gada Tirdzniecības likuma 301. pantu vai citu līdzīgu ASV tiesību aktu.

               11.Pirms sarunu pabeigšanas Komisija apliecinās, ka Amerikas Savienotās Valstis ir atcēlušas visus saskaņā ar 1962. gada Tirdzniecības paplašināšanas likuma 232. pantu ieviestos pasākumus attiecībā uz Eiropas Savienības izcelsmes tērauda un alumīnija eksportu.

                     (1)

                        Rūpniecības preces ir visas preces, kas nav iekļautas PTO Lauksaimniecības nolīguma I pielikumā.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 19.4.2017
            COM(2017) 191 final
            Ieteikums
            PADOMES LĒMUMS,
            ar ko pilnvaro sākt sarunas par protokolu pielāgošanu Nolīgumam starp Eiropas Savienību un Marokas Karalisti

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               • Priekšlikuma pamatojums un mērķi

                  Gandrīz pusgadsimta laikā ES un Maroka ir izveidojusi bagātīgu un daudzdimensionālu partnerību, kuras dēļ Marokai 2008. gadā tika piešķirts “īpašs statuss”, lai atspoguļotu stiprās divpusējās saites, kā arī abu pušu kopīgos centienus un saistības pildīt kopīgo programmu.

                  Vienlaikus ES ir vienmēr atkārtoti uzsvērusi savu ieinteresētību Rietumsahāras konflikta noregulēšanā. Tā pilnībā atbalsta ANO ģenerālsekretāra un tā personīgā sūtņa centienus palīdzēt pusēm atrast taisnīgu, paliekošu un savstarpēji pieņemamu politisko risinājumu, kurš nodrošinātu Rietumsahāras iedzīvotāju pašnoteikšanos saistībā ar režīmiem, kas ir saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtu principiem un mērķiem, kas noteikti Apvienoto Nāciju Drošības padomes rezolūcijās, tostarp rezolūcijā 2152(2014) un rezolūcijā 2218(2015).

               Lai piešķirtu tarifa preferences, šajā priekšlikumā paredzēti grozījumi 4. protokolā
                  1
                un 1. protokolā
                  2
                Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīgumā, ar ko izveido asociāciju starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Marokas Karalisti, no otras puses, (turpmāk “ES un Marokas asociācijas nolīgums” jeb “asociācijas nolīgums”), pēc Eiropas Savienības Tiesas 2016. gada 21. decembra sprieduma lietā C-104/16 P, kurā Tiesa lēma, ka ES un Marokas asociācijas un lauksaimniecības nolīgumi nav piemērojami Rietumsahārai.

               Pirms Tiesas sprieduma tirdzniecības preferences, kas paredzētas asociācijas nolīgumā un tā protokolos, tika de facto piemērotas Rietumsahāras, kas ir teritorija bez savas pašpārvaldes, izcelsmes produktiem. Tomēr šāda prakse nevar turpināties pēc Tiesas sprieduma, ja vien 4. protokolu par izcelsmi negroza tādā veidā, lai ļautu Rietumsahāras produktus pielīdzināt Marokā ražotajiem produktiem. Pēc Tiesas sprieduma neskaidrības tirgos ir ietekmējušas divpusējās tirdzniecības attiecības.

               Šā ieteikuma mērķis ir pilnvarot risināt sarunas, lai nodrošinātu juridisko pamatu, kas ļauj arī turpmāk piešķirt preferences Rietumsahāras izcelsmes produktiem atbilstoši iepriekšējai praksei.  Tā kā šīs tirdzniecības preferences ES lauksaimniecības un zivsaimniecības produktu tirgū ir noteiktas asociācijas nolīguma 1. protokolā, tad jāprecizē arī minētā protokola piemērošanas joma. Tādējādi varēs izvairīties no traucējumiem, vienlaikus saglabājot stabilu ES tirgus pieejamību, jo jaunas preferences netiktu piešķirtas. Attiecīgā gadījumā attiecīgo asociācijas nolīguma protokolu grozījumus var vēlāk veikt, izdarot turpmāku paša asociācijas nolīguma grozījumu. Visbeidzot, jāņem vērā, ka Eiropas Savienības Tiesā par Maroku vēl joprojām nav pabeigtas divas lietas saistībā ar ES un Marokas zivsaimniecības partnerības nolīgumu (C-266/16 un T-180/14), kuras, domājams, sniegs sīkākas norādes par nosacījumiem nolīguma attiecināšanai uz teritoriju, kurai nav pašpārvaldes.  Turklāt ir skaidrs tas, ka jebkurš režīms būs vien pagaidu rakstura, kamēr nav pabeigta rezolūcija par konfliktu Apvienoto Nāciju Organizācijas kontekstā un saskaņā ar attiecīgajām ANO Drošības padomes rezolūcijām.

               •Saskanība ar spēkā esošajiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā

                  Šis ieteikums pilnībā atbilst pašreizējai tirdzniecības politikai, jo muitas dienesti ir de facto piemērojuši preferences Rietumsahāras produktiem, kam ir apliecināta Marokas izcelsme. Marokai netiktu piešķirtas jaunas tirdzniecības preferences, jo mērķis ir vienkārši paplašināt ģeogrāfisko zonu, uz kuru attiecas preferences, nevis mainīt to daudzumu.

                  Priekšlikums ir saskaņā ar Eiropas kaimiņattiecību politikas galvenajiem mērķiem, jo tas palīdz uzlabot tirdzniecības un ekonomiskās attiecības dienvidu kaimiņvalstīs ciešas sadarbības gaisotnē. Tas turklāt ir saskaņā ar vispārējo ES politiku attiecībās ar Maroku, kuras mērķis ir veicināt priviliģētu partnerību ar Maroku, vienlaikus neskarot ANO vadītā procesa iznākumu attiecībā uz Rietumsahāru.

                  Tas, ka tirdzniecības preferencēm var būt plašāks tvērums, nav bezprecedenta gadījums, jo ES un Marokas asociācijas nolīgumā ir divas kopīgas deklarācijas par to, ka Sanmarīno un Andoras izcelsmes produktus Marokā atzīst par Kopienas izcelsmes produktiem nolīguma izpratnē.

               •Saskanība ar citām Savienības politikas jomām

                  ES nostāja ir vienmēr bijusi tāda, ka tās divpusējos nolīgumus ar Maroku ar konkrētiem nosacījumiem ir iespējams attiecināt arī uz Rietumsahāru, kā tas darīts, piemēram, Zivsaimniecības partnerības nolīgumā, kurā skaidri noteikts, ka tas attiecas uz ūdeņiem Rietumsahāras atkrastē.  Grozot asociācijas nolīguma attiecīgos protokolus, būtu iespējams ES tarifa preferenču piešķiršanā vadīties arī pēc novērtējuma par labumu, ko iegūst vietējās tautas, un par cilvēktiesību ievērošanu.

               2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

               Juridiskais pamats

                  Ieteikuma pamatā ir Līguma par Eiropas Savienības darbību 218. panta 3. un 4. punkts.

               Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)

                  Kopējā tirdzniecības politika ir Savienības ekskluzīvā kompetencē (LESD 3. panta 1. punkts), un saskaņā ar LES 5. panta 3. punktu subsidiaritātes principu ekskluzīvās kompetences jomās neattiecina.

               Proporcionalitāte

                  Ieteikums ir proporcionāla reakcija konkrētā jautājuma risināšanai. Nolīgums nemainītu Savienības tirgus pieejamības pakāpi. Izcelsmes noteikumi, kas noteikti asociācijas nolīguma protokolā, un to grozījumi ir nepieciešami, lai sasniegtu mērķi un diezgan ātri reaģētu uz pašreizējām neskaidrībām tirdzniecībā, kas skar Maroku, vienlaikus neskarot ANO vadīto procesu saistībā ar Rietumsahāru un neskarot konflikta galīgo iznākumu.

                  Tādēļ ieteikums Padomes lēmumam, ar ko Komisiju pilnvaro Savienības vārdā risināt sarunas attiecībā uz starptautisku nolīgumu par protokolu pielāgošanu asociācijas nolīgumam starp Eiropas Savienību un Marokas Karalisti saistībā ar preču izcelsmi, paredz tikai to, kas ir nepieciešams vai vajadzīgs politikas mērķu sasniegšanai.

               •Instrumenta izvēle

                  Attiecīgos protokolus var grozīt vienīgi ar nolīgumu starp pusēm. Tas attiecas arī uz nepieciešamo sadarbību starp iestādēm, lai īstenotu tirdzniecības preferences.

                  Nolīgums būs kā vēstuļu apmaiņa starp ES un Marokas Karalisti.

               3.EX POST IZVĒRTĒJUMI, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PUSĒM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMI

               •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

                  Izmantojot attiecīgās Padomes struktūras, ar Marokas iestādēm un ar dalībvalstīm ir notikušas izpētes sarunas.

                  Komisijai būtu jācenšas nodrošināt, lai priekšlikuma parakstīšanas un noslēgšanas laikā būtu pienācīgi iesaistīti iedzīvotāji, ko skar nolīgums.

               •Ietekmes novērtējums

                  Ietekmes novērtējums nav veikts, jo ieteikums faktiski ir juridiskā pamata piešķiršana preferenciālajam režīmam, kurs līdz šim de facto ir konsekventi piemērots Rietumsahāras produktiem pēdējo gadu laikā. Tādēļ, ņemot vērā to, ka tirgus pieejamības pakāpe nemainīsies, nav domājams, ka priekšlikumam būtu būtiska komerciāla ietekme tirdzniecības plūsmu veidā, salīdzinot ar tām plūsmām, kas pastāvēja pēdējos gadus.

                  Tomēr Komisija vispiemērotākajā veidā nodrošinās to, ka Savienība var ņemt vērā informāciju, kas skar Rietumsahāras ilgtspējīgu attīstību, it īpaši attiecībā uz labumu, ko nolīgums dod vietējiem iedzīvotājiem, un uz dabas resursu izmantošanu, gan parakstīšanas laikā, gan pēc tam.

               •Pamattiesības

                  Asociācijas nolīguma 2. pantā ir ietverta cilvēktiesību un pamatbrīvību klauzula. Tā ir noteikta par nolīguma būtisku elementu, kuru pārkāpjot, var izraisīt nolīguma atcelšanu. Jānodrošina tas, ka protokolus piemēro saskaņā ar asociācijas nolīguma noteikumiem, kas attiecas uz pamatbrīvību un cilvēktiesību ievērošanu.

               4.IETEKME UZ BUDŽETU

                  ES muitas ieņēmumu ziņā nav sagaidāma ietekme uz budžetu salīdzinājumā ar pašreizējo situāciju, ņemot vērā to, ka Rietumsahāras izcelsmes produkti de facto jau guvuši priekšrocības no muitas nodokļu atcelšanas, tos ievedot ES.

               Ieteikums

               PADOMES LĒMUMS,

               ar ko pilnvaro sākt sarunas par protokolu pielāgošanu Nolīgumam starp Eiropas Savienību un Marokas Karalisti

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 218. panta 3. un 4. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               tā kā:

               (1)Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīgums, ar ko izveido asociāciju starp Eiropas Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Marokas Karalisti, no otras puses, turpmāk “asociācijas nolīgums”, stājās spēkā 2000. gada 1. martā.

               (2)Savā spriedumā lietā C-104/16 P Tiesa precizēja, ka asociācijas nolīgums attiecas tikai uz Marokas Karalistes teritoriju, bet neattiecas uz Rietumsahāru, kas ir teritorija bez savas pašpārvaldes. Tomēr kopš nolīguma stāšanās spēkā produkti, kas nākuši no Rietumsahāras un kam bija apliecināta Marokas izcelsme, tika importēti Savienībā saskaņā ar tarifa preferencēm, kas paredzētas asociācijas nolīguma attiecīgajos noteikumos.

               (3)Svarīgi ir panākt to, lai tirdzniecības plūsmas, kas ir izveidotas gadu garumā, netiek traucētas, vienlaikus nodrošinot arī to, ka ir pienācīgas garantijas par cilvēktiesību aizsardzību un attiecīgo teritoriju ilgstpējīgu attīstību.

               (4)Eiropas Savienība atbalsta Apvienoto Nāciju Organizācijas centienus atrast abpusēji pieņemamu politisko risinājumu, kas nodrošinātu Rietumsahāras iedzīvotāju pašnoteikšanos saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtu principiem un mērķiem.

               (5)Tādēļ ir nepieciešams risināt sarunas par grozījumiem asociācijas nolīguma attiecīgajos protokolos,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Ar šo Komisiju pilnvaro Savienības vārdā risināt sarunas attiecībā uz starptautisku nolīgumu par protokolu pielāgošanu Asociācijas nolīgumam starp Eiropas Savienību un Marokas Karalisti. Komisija vadīs sarunu grupu, kurā piedalīsies arī Savienības Augstā pārstāve ārlietās un drošības politikas jautājumos.

               2. pants

               Sarunu norādes ir izklāstītas pielikumā.

               3. pants

               Sarunas notiks, apspriežoties ar [Padome ieraksta īpašās komitejas nosaukumu].

               4. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīguma 4. protokols par  “noteiktas izcelsmes produktu” definīciju un administratīvās sadarbības metodēm.

                     (2)

                        Eiropas un Vidusjūras reģiona valstu nolīguma 1. protokols par kārtību, kas piemērojama Marokas Karalistes izcelsmes lauksaimniecības produktu, pārstrādātu lauksaimniecības produktu, zivju un zivsaimniecības produktu importam Eiropas Savienībā.

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 19.4.2017
            COM(2017) 191 final
            PIELIKUMI
            dokumentam
            IETEIKUMS PADOMES LĒMUMAM
            ar ko pilnvaro sākt sarunas par protokolu pielāgošanu Nolīgumam starp Eiropas Savienību un Marokas Karalisti

               PIELIKUMI

               SARUNU NORĀDES NOLĪGUMAM STARP

               Eiropas Savienību un Marokas Karalisti par protokolu pielāgošanu Asociācijas nolīgumam starp Eiropas Savienību un Marokas Karalisti

               Sarunām būtu jābalstās uz priviliģēto partnerību, kas ir izveidota starp Savienību un Marokas Karalisti, un tām vajadzētu būt vērstām uz šīs partnerības instrumentu pieņemšanu, kas atbilst abu pušu kopīgajiem centieniem pilnveidot šo partnerību, asociācijas nolīgumu un tā protokolus, kas ir to sastāvdaļa.

               Komisijai būtu jānodrošina tas, ka tirdzniecības preferences, kas ir paredzētas ES un Marokas asociācijas nolīgumā un tā protokolos, attiecina arī uz Rietumsahāras izcelsmes produktiem. Sarunas par papildu tarifa preferencēm nebūtu jārisina. Komisijai būtu arī jānodrošina tas, ka nolīgumā tiek skaidri paredzēts pienācīgs satvars un process, kas ļautu pusēm, pamatojoties uz regulāru informācijas apmaiņu, izvērtēt ietekmi īstenošanas laikā un apspriesties par nolīguma raitas darbības traucējumiem.

               Tas nozīmē arī attiecīgo asociācijas nolīguma protokolu pienācīgu pārskatīšanu.

               Nolīgumam vajadzētu būt vēstuļu apmaiņas veidā.

               Komisijas rīcībā parakstīšanas laikā vajadzētu būt pietiekamai informācijai, lai izvērtētu iespējamu nolīguma ietekmi uz ilgtspējīgu attīstību, it īpaši attiecībā uz labumu, ko tas dod vietējiem iedzīvotājiem, un uz attiecīgo teritoriju dabas resursu izmantošanu.

               Jānodrošina tas, ka protokolus piemēro saskaņā ar asociācijas nolīguma noteikumiem, kas attiecas uz pamatbrīvību un cilvēktiesību ievērošanu.

               Komisijai būtu jācenšas nodrošināt, lai priekšlikuma parakstīšanas un noslēgšanas laikā būtu pienācīgi iesaistīti iedzīvotāji, ko skar nolīgums.

               Komisijai būtu jādara viss iespējamais, lai nodrošinātu to, ka nolīgumu var īstenot pēc iespējas ātri.

               Sarunām un to iznākumam vajadzētu būt saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas ģenerālsekretāra centieniem atrast risinājumu, kas nodrošinātu Rietumsahāras iedzīvotāju pašnoteikšanos saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtu principiem un mērķiem.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 5.6.2019
            COM(2019) 505 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Vācijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Vācijas 2019. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Vācijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Vācijas 2019. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību
                  2
               , un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2018. gada 21. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2019. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Komisija 2018. gada 21. novembrī uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Vācija bija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu “Padomes ieteikums par eurozonas ekonomikas politiku”, kuru Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Ieteikumu par eurozonas ekonomikas politiku (turpmāk “eurozonai adresētais ieteikums”) Padome pieņēma 2019. gada 9. aprīlī.

               (2)Ņemot vērā to, ka Vācija ir dalībvalsts, kuras valūta ir euro, un ka ekonomiskajā un monetārajā savienībā tautsaimniecības ir savstarpēji cieši saistītas, Vācijai būtu jānodrošina, ka tiek pilnībā un laikus īstenots eurozonai adresētais ieteikums, kurš atspoguļojas turpmāk sniegtajā 1. un 2. ieteikumā. Jo īpaši ieguldījumu pasākumi un atbalsts algu pieaugumam palīdzēs īstenot pirmo eurozonas ieteikumu attiecībā uz eurozonas līdzsvara atjaunošanu, un nodokļu novirzīšana no darbaspēka palīdzēs īstenot trešo eurozonas ieteikumu attiecībā uz darba tirgus darbību.

               (3)2019. gada ziņojums par Vāciju
                  3
                tika publicēts 2019. gada 27. februārī. Tajā bija izvērtēts, kā Vācija īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2018. gada 13. jūlijā, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Vācijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā bija ietverts arī padziļināts pārskats, kurš veikts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu un kura rezultāti arī tika publicēti 2019. gada 27. februārī
                  4
               . No Komisijas veiktās analīzes secināms, ka Vācijā pastāv makroekonomikas nelīdzsvarotība. Konkrētāk, lēni sarūkošais tekošā konta pārpalikums joprojām ir liels, un tam ir pārrobežu nozīme. 2018. gadā pārpalikums nedaudz saruka saistībā ar iekšzemes pieprasījuma pieaugumu, un paredzams, ka turpmākajos gados tas turpinās pakāpeniski samazināties, vienlaikus pārsniedzot makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūrā noteikto robežvērtību. Pārpalikums atspoguļo pieticīgu iekšzemes ieguldījumu līmeni attiecībā pret uzkrājumiem gan privātajā, gan publiskajā sektorā. Ir veikti pasākumi, lai veicinātu privātos un publiskos ieguldījumus, kas ir ievērojami palielinājušies. Tas ir veicinājis pieaugumu, kuru vairāk veicina iekšzemes pieprasījums. Tomēr varēja būt gaidāms, ka ieguldījumi un patēriņš kā daļa no IKP pieaugs vairāk, ņemot vērā labvēlīgos finansēšanas nosacījumus, neveikto publisko ieguldījumu apjomu, jo īpaši pašvaldību līmenī, un pieejamo fiskālo telpu. Algu pieaugums nedaudz palielinājās līdz ar kāpjošo pieprasījumu pēc darbarokām, tomēr reālais algu pieaugums joprojām ir pieticīgs.

               (4)Vācija savu 2019. gada valsts reformu programmu iesniedza 2019. gada 16. aprīlī un 2019. gada stabilitātes programmu iesniedza 2019. gada 17. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

               (5)Attiecīgie šai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus (“ESI fondi”) 2014.–2020. gada plānošanas periodam. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013
                  5
                23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas ir vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par minētā noteikuma izmantošanu Komisija ir sniegusi Norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri saista ESI fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību
                  6
               .

               (6)Uz Vāciju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa. Valdība savā 2019. gada stabilitātes programmā plāno budžeta pārpalikumu no ½ līdz ¾% no IKP laikposmā no 2019. līdz 2023. gadam. Vadoties pēc pārrēķinātās strukturālās bilances
                  7
               , visā programmas periodā tiktu pārsniegts vidēja termiņa budžeta mērķis, kas ir strukturālais deficīts 0,5 % apmērā no IKP. Saskaņā ar 2019. gada stabilitātes programmu sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2019. gadā samazināsies zem Līgumā noteiktās atsauces vērtības 60 % apmērā no IKP un pakāpeniski samazināsies līdz 51¼% 2023. gadā. Makroekonomikas scenārijs, kas ir minēto budžeta prognožu pamatā, ir labvēlīgs. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, sagaidāms, ka strukturālajā bilancē tiks reģistrēts pārpalikums 1,1 % apmērā no IKP 2019. gadā un 0,8 % apmērā no IKP 2020. gadā, kas pārsniedz vidējā termiņa budžeta mērķi. Prognozēts, ka vispārējās valdības parāds turpinās stabili samazināties. Kopumā Padome uzskata, ka saskaņā ar prognozēm Vācija 2019. un 2020. gadā atbildīs Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem. Tomēr vienlaikus būtu svarīgi, nepārkāpjot vidēja termiņa budžeta mērķi, izmantot fiskālo un strukturālo politiku, lai panāktu noturīgu augšupejošu tendenci privātajos un publiskajos ieguldījumos, jo īpaši reģionālajā un pašvaldību līmenī.

               (7)Publiskie un privātie ieguldījumi 2018. gadā ievērojami palielinājās, bet ieguldījumu attiecība joprojām ir zem eurozonas vidējā rādītāja. Publiskie ieguldījumi 2018. gadā pieauga par 7,7 % nominālā izteiksmē un par 3,8 % reālā izteiksmē, tomēr ir jāpieliek lielākas pūles, lai risinātu lielo neveikto ieguldījumu problēmu, jo īpaši attiecībā uz ieguldījumiem infrastruktūrā un izglītībā. Pēc negatīvu izaugsmes rādītāju laikposma reālā publisko ieguldījumu izaugsme pēdējo 3 gadu laikā ir bijusi pozitīva. Tas atspoguļo valdības centienus palielināt ieguldījumus. Tomēr ieguldījumi pašvaldību līmenī joprojām bija mazāki par vērtības samazināšanos, un līdz 2018. gadam neveikto ieguldījumu apjoms palielinājās līdz 5 % no IKP. Kopā ar labvēlīgo budžeta stāvokli tas liecina, ka ir iespējams palielināt ieguldījumus visos pārvaldes līmeņos, jo īpaši reģionālajā un pašvaldību līmenī. Ieguldījumus publiskajā infrastruktūrā joprojām kavē jaudas un plānošanas ierobežojumi pašvaldību līmenī. Ir ieviesti pasākumi, lai pārvarētu šos ierobežojumus, bet tie vēl nav devuši stabilus, konkrētus rezultātus. Turklāt ir iespējams uzlabot digitālos publiskos pakalpojumus un publisko iepirkumu. Privātie ieguldījumi ir ievērojami palielinājušies, bet ne visos aktīvu veidos. Reaģējot uz rekordlielu jaudas izmantojumu, ieguldījumi iekārtās ir stabili palielinājušies. Ieguldījumi mājokļu jomā turpina pieaugt. Tomēr pašlaik būvniecības nozare uzrāda jaudas ierobežojumus un cenu pieaugumu. Nedzīvojamo ēku būvniecība reālā izteiksmē ir pieaugusi lēni, kas liecina par to, ka nozīmīga infrastruktūra, iespējams, nav gājusi kopsolī ar ekonomikas vajadzībām.

               (8)Publiskie izdevumi izglītības jomā (4,1 % no IKP 2017. gadā) nesasniedza Savienības vidējo rādītāju (4,6 %). No kopējiem valdības izdevumiem 9,3 % tika izlietoti izglītībai, kas arī ir zem ES vidējā rādītāja (10,2 %). Izdevumi izglītības un pētniecības jomā 2017. gadā saglabājās 9 % apmērā no IKP, nesasniedzot valsts izvirzīto mērķi – 10 % no IKP. Kaut arī izglītības izdevumi reālā izteiksmē palielinājās, ņemot vērā demogrāfiskās attīstības tendences, lielā neveikto ieguldījumu problēma pieauga vēl vairāk. Izmaiņas tiesību aktos, kas ļauj federālajai valdībai veikt tiešus ieguldījumus digitālajā izglītībā papildus federālo zemju piešķirtajiem resursiem (DigitalPakt), ir daudzsološas, bet vēl nav uzrādījušas rezultātus. Lai risinātu tādas problēmas kā studentu skaita pieaugums, skolotāju trūkums, digitalizācija un agrīnās pirmsskolas izglītības un aprūpes turpmāka izvēršana, būs vajadzīgs pienācīgs publiskais finansējums. Papildu izdevumiem izglītības un pētniecības un inovācijas jomā ir izšķiroša nozīme attiecībā uz Vācijas potenciālo izaugsmi un pielāgošanos tehnoloģiskajām pārmaiņām.

               (9)Vācija pēdējo gadu gaitā ir guvusi panākumus pētniecības un izstrādes intensitātes palielināšanā, galvenokārt tāpēc, ka palielinājās lielu uzņēmumu izdevumi pētniecībai un izstrādei, jo īpaši vidējo un augsto tehnoloģiju ražošanas nozarēs un konkrēti autobūves nozarē. Mazo un vidējo uzņēmumu pētniecības un izstrādes intensitāte ir ievērojami zemāka par ES vidējo līmeni un turpina atpalikt. Mazie un vidējie uzņēmumi parasti gūst mazāku labumu no sadarbības ar publiskiem pētniecības institūtiem nekā lielie uzņēmumi. Šie divi faktori kaitē inovācijām uzņēmējdarbībā, kam ilgtermiņā ir tendence samazināties. Papildu ieguldījumi pētniecībā un izstrādē ir būtiski ne tikai tādēļ, lai palielinātu inovācijas spējas visā ekonomikā un vairotu produktivitāti, bet arī lai atvieglotu pāreju uz mazoglekļa un aprites ekonomiku, jo īpaši attiecībā uz ilgtspējīgu transportu, videi nekaitīgām enerģijas tehnoloģijām, ekoinovāciju un atkritumu reciklēšanu, un lai vēl vairāk uzlabotu publiskās pētniecības nozares darbību un tās devumu šo mērķu sasniegšanā.

               (10)Vācijas ekonomikas digitalizācija notiek lēni, un mazie un vidējie uzņēmumi joprojām lēni ievieš digitālās tehnoloģijas. Vācija atpaliek no lieljaudas platjoslas (gigabitu ātruma) izvēršanas valsts līmenī, jo īpaši lauku apvidos, kur lielāki ieguldījumi varētu uzlabot ražīguma pieaugumu. Tikai 9 % no Vācijas mājsaimniecībām (2018. gada vidū) ir nodrošināti ar augstas veiktspējas optiskās šķiedras kabeļu tīkliem salīdzinājumā ar ES vidējo rādītāju – 30 %. Tā vietā esošo vara kabeļu tīklu uzlabošana (vektorēšana) joprojām bija dominējošā vēsturiskā operatora vēlamais tehnoloģiskais risinājums. Lai gan daudzi pakalpojumi ir atkarīgi no ļoti ātrdarbīgas savienojamības, 23 700 uzņēmējdarbības parki 2017. gadā nebija savienoti ar optiskās šķiedras kabeļu tīklu, un 28 % no visiem uzņēmumiem nebija piekļuves tīkliem ar pārraides ātrumu vismaz 50 megabiti sekundē. Šādas savienojamības trūkums kavē ieguldījumus, jo īpaši mazo un vidējo uzņēmumu ieguldījumus, no kuriem daudzi atrodas lauku un piepilsētu apvidos. Joprojām ļoti būtiska ir publiskā sektora intervence, lai lauku apvidos izvērstu īpaši ātrdarbīgu (≥ 100 Mb/s) platjoslas infrastruktūru, un būtu iespējams izpētīt dažādas citas iespējas, ne tikai subsīdijas. Arī digitālo publisko pakalpojumu un e-veselības sniegums stipri atpaliek no Savienības vidējā rādītāja. Tikai 43 % Vācijas interneta lietotāju 2018. gadā izmantoja e-pārvaldes pakalpojumus (salīdzinājumā ar ES vidējo rādītāju – 64 %). Attiecībā uz e-veselību 7 % vāciešu ir izmantojuši veselības un aprūpes pakalpojumus, kas sniegti tiešsaistē (salīdzinājumā ar ES vidējo rādītāju – 18 %). E-recepti izmanto 19 % ģimenes ārstu (salīdzinājumā ar ES vidējo rādītāju – 50 %).

               (11)Vācijā ir vajadzīgi lielāki ieguldījumi transporta infrastruktūrā un tīras mobilitātes risinājumos, lai risinātu mobilitātes un gaisa kvalitātes problēmas, kā arī lai atbalstītu klimata pārmaiņu mazināšanu un pielāgošanos tām. Autotransporta radītās siltumnīcefekta gāzu emisijas pēdējo 5 gadu laikā ir palielinājušās. Gaisa kvalitāte Vācijā rada nopietnas bažas, jo īpaši pilsētu teritorijās, kur satiksme veido aptuveni 60 % no kaitīgo NOx emisiju apjoma. Kravu pārvadājumi varētu gūt labumu no attīstītākiem intermodalitātes risinājumiem. Automobiļi joprojām ir visvairāk izmantotie transporta veidi ikdienas satiksmē, un vidējais laiks, kas tiek pavadīts satiksmes sastrēgumā, ir aptuveni 30 stundas gadā. Tiek lēsts, ka sastrēgumi un stāvvietu meklēšana gadā izmaksā 110 miljardus EUR jeb aptuveni 4 % no Vācijas IKP. Lai gan transportlīdzekļiem, kurus darbina ar alternatīvo degvielu, ir vislielākais jauno reģistrāciju pieaugums, šie skaitļi joprojām ir mazi. Automobiļu koplietošana un līdzbraukšana joprojām ir ļoti nepietiekami izmantota. Būs vajadzīgi arī ievērojami publiskie un privātie ieguldījumi, ņemot vērā jaunas akumulatoru un kritiski svarīgo izejvielu piegādes ķēdes.

               (12)Vācijas elektrotīkli lēnām pielāgojas atjaunojamās enerģijas ražošanai, un joprojām ir vajadzīgi ievērojami ieguldījumi pārvades un sadales tīklos. Būtiska kavēšanās daudzu projektu īstenošanā ir radījuši ievērojamas izmaksas Vācijas un Eiropas elektrotīkliem un elektroenerģijas tirgiem. No 1 800 km gara tīkla projektiem, kas noteikti 2009. gada Energotīkla paplašināšanas likumā, daļēji sabiedrības pretestības dēļ līdz 2018. gada otrajam ceturksnim ir ieviesti tikai aptuveni 800 km. Kavēšanās ar tīkla paplašināšanu izraisīs lielākas sastrēgumu izmaksas un radīs lielākus tirgus darbības traucējumus gan Vācijā, gan kaimiņvalstīs. Ieguldījumi energotīklos, kas veicina nozaru sasaisti, dažādošanu un piemērotu tīkla infrastruktūru, ir ļoti būtiski energosistēmas elastīguma nodrošināšanai un labākai integrācijai dažādās ekonomikas nozarēs, ņemot vērā enerģētikas un klimata mērķrādītāju sasniegšanu.

               (13)Vācijā mājokļi ir kļuvuši mazāk pieejami cenu ziņā. Kopš 2015. gada gan īres, gan mājokļu cenas ir palielinājušās straujāk nekā to ilgtermiņa vidējie rādītāji, jo īpaši lielajās pilsētās. 2017. gadā 20 % cilvēku vecumā virs 65 gadiem Vācijā saskārās ar pārmērīgi lielu mājokļa izmaksu slogu (t. i., kopējās mājokļu izmaksas veidoja vairāk nekā 40 % no viņu rīcībā esošajiem ienākumiem) salīdzinājumā ar 10 % Eiropas iedzīvotāju vecumā virs 65 gadiem. Iedzīvotājiem ar zemākajiem ienākumiem pārmērīgu ar mājokli saistītu izmaksu rādītājs bija par 10 procentpunktiem augstāks nekā ES vidējais rādītājs – 35,3 %. Valdība reaģēja, pieņemot konkrētus pasākumus, tostarp “cenu bremzēšanu”, kas ierobežoja īres maksu pieaugumu (Mietpreisbremse), atbalsta shēmu jauna īpašuma iegādei (Baukindergeld), kā arī izmaiņās pamatlikumā, lai federālā līmenī būtu iespējams sniegt finansiālu atbalstu sociālo mājokļu celtniecībai. Tomēr jaunu mājokļu būvniecības pabeigšana joprojām ievērojami atpaliek no pieprasījuma un ir krietni zem valdības noteiktā mērķrādītāja  375 000 jaunu mājokļu gadā. Var būt vajadzīgi turpmāki pasākumi, piemēram, sociālo mājokļu būvniecības paātrināšana, transporta iespēju uzlabošana, kā arī zemes izmantošanas un apbūves noteikumu reforma.

               (14)Vācija ir īpaši guvusi labumu no integrācijas vienotajā tirgū, un tai ir nozīmīga loma tā turpmākajā attīstībā. Tomēr salīdzinājumā ar citām ES dalībvalstīm Vācijā joprojām pastāv lieli konkurences šķēršļi darījumdarbības pakalpojumu nozarē. Tas attiecas uz dažādām jomām, tostarp reglamentētām profesijām, piemēram, arhitektūru, inženierzinātnēm un juridiskajiem pakalpojumiem, kur reglamentējoši ierobežojumi, piemēram, darbību rezerve un regulējums attiecība uz cenām un maksām, ierobežo konkurenci. Tomēr, salīdzinot ar citām dalībvalstīm, arī nereglamentēti darījumdarbības pakalpojumi saskaras ar lielākiem darījumdarbības vides ierobežojumiem. Izmaiņas darījumdarbības pakalpojumu regulējumā, lai palielinātu konkurenci, uzlabotu ieguldījumu un saimnieciskās darbības efektivitāti un lietderību.

               (15)Pēc dažiem uzlabojumiem iepriekšējos gados ir panākts neliels progress iepriekšējā gadā, lai reformētu Vācijas nodokļu sistēmu nolūkā veicināt iekšzemes privātos ieguldījumus un izaugsmi. Nodokļu sistēma joprojām ir sarežģīta, tā kropļo lēmumu pieņemšanu, piemēram, par līdzdalību darba tirgū, ieguldījumiem un finansējumu, un tā varētu sniegt efektīvākus stimulus ieguldījumiem un patēriņam. Vislielākais progress tika panākts darbaspēka nodokļu jomā, bet tas vēl nav redzams datos. Joprojām pastāv iespējas samazināt kropļojošus darbaspēka nodokļus, novirzot nodokļus no darbaspēka uz ienākumu avotiem, kas vairāk atbalsta iekļaujošu un ilgtspējīgu izaugsmi. Nodokļu slogs darbaspēkam 2018. gadā (nodokļu īpatsvars darbaspēka izmaksās) joprojām bija viens no augstākajiem Eiropas Savienībā gan vidēji, gan zemu atalgotiem darba ņēmējiem. Darba ņēmēju sociālā nodrošinājuma iemaksas ir īpaši lielas starptautiskā salīdzinājumā, un sociālā nodrošinājuma iemaksas kopumā veido aptuveni divas trešdaļas no nodokļu īpatsvara darbaspēka izmaksās, savukārt ienākuma nodoklis veido vienu trešdaļu. Savukārt ieņēmumi no vides nodokļiem kā daļa no IKP ir vieni no zemākajiem Eiropas Savienībā. Kapitāla izmaksas un faktiskā vidējā uzņēmumu ienākuma nodokļa likme, kas katrā reģionā atšķiras, ir viena no augstākajām ES. Vidējā faktiskā nodokļu likme bija 28,8 % (valsts kopējais rādītājs) salīdzinājumā ar ES vidējo rādītāju – 20 %. Ņemot vērā mijiedarbību starp uzņēmumu ienākuma nodokli, vietējo tirdzniecības nodokli un solidaritātes papildnodokli, uzņēmumu ienākuma nodokļa sistēma ir sarežģīta, saistīta ar augstām nodokļu administrācijas izmaksām un kropļo ieguldījumu līmeni un vietu. Turklāt uzņēmumu ienākuma nodoklis kropļo finansēšanas lēmumus ar stimuliem aizņēmuma finansējuma izmantošanai, un saskaņā ar 2017. gada datiem tas tiek lēsts kā trešais augstākais rādītājs Eiropas Savienībā. Tas, ka tiktu pazeminātas kapitāla izmaksas pašu kapitālam, varētu palielināt privātās investīcijas un stiprināt salīdzinoši pārāk maz attīstīto riska kapitāla tirgu.

               (16)Darba tirgus joprojām ir spēcīgs, bet atsevišķu grupu darba tirgus potenciāls netiek pietiekami izmantots. Nodarbinātības līmenis vecuma grupā no 20 līdz 64 gadiem 2018. gada ceturtajā ceturksnī sasniedza 79,9 %, kas ir viens no augstākajiem rādītājiem ES. Bezdarba līmenis 2019. gada sākumā noslīdēja līdz rekordzemam rādītājam, proti, 3,2 %. Augstais brīvo darbvietu rādītājs un darbaspēka trūkums kļūst arvien redzamāks, un dažos reģionos un nozarēs tas ievērojami ierobežo ražošanu. Tomēr atsevišķu grupu, piemēram, sieviešu un migrantu izcelsmes personu, darba tirgus potenciāls netiek pietiekami izmantots. Vācijā ir ļoti augsts procentuālais īpatsvars sievietēm, kas strādā nepilnas slodzes darbu, – 46,7 %. Darbaspēka nodokļi Vācijā joprojām ir salīdzinoši augsti, tostarp zemu atalgotiem darba ņēmējiem. Konkrētie noteikumi, kas reglamentē kopīgu ienākumu aplikšanu ar nodokļiem laulātiem pāriem (Ehegattensplitting), bremzē stimulus otrajam pelnītājam strādāt īpaši ilgāk. Cilvēkiem ar migrantu izcelsmi ir ievērojami zemāks nodarbinātības līmenis nekā cilvēkiem ar vietējo izcelsmi, un šī atšķirība īpaši liela ir sievietēm. Ir veikti pasākumi, lai atbalstītu bēgļu integrāciju darba tirgū, taču joprojām pastāv problēmas, tostarp trūkstošas vācu valodas prasmes, neesošas vai nepārvedamas kvalifikācijas, aprūpes pienākumi pret bērniem un radiniekiem, kā arī pieredzes trūkums attiecība uz neoficiāliem noteikumiem Vācijas darba tirgū.

               (17)“Baby boomer” paaudzes aiziešana pensijā Vāciju skar vairāk nekā citas ES dalībvalstis. Ilgtermiņā šīs demogrāfiskās pārmaiņas noslogos Vācijas publiskās finanses, un tās varētu apdraudēt pensiju atbilstību un pasliktināt pašlaik ierobežoto vecāka gadagājuma iedzīvotāju īpatsvaru (vecumā virs 65 gadiem), kuri ir pakļauti nabadzības riskam vai sociālajai atstumtībai. Paredzams, ka līdz 2040. gadam valsts saskarsies ar vienu no lielākajiem valsts pensiju izdevumu palielinājumiem attiecībā pret IKP Eiropas Savienībā (par 1,9 procentpunktiem no IKP), savukārt saskaņā ar 2018. gada ziņojumu par novecošanu (Eiropas Komisija, 2018) paredzams, ka valsts pensiju pabalstu attiecība samazināsies par 4,4 procentpunktiem – līdz 37,6 %. Nesen veikto pensiju reformu rezultātā ir palielināti pabalsti noteiktām iedzīvotāju grupām, tomēr nav skaidrs, vai gūtie sociālie ieguvumi ir samērīgi ar to ievērojamajām fiskālajām izmaksām. Valdība arī noteica divas “stoplīnijas” (doppelte Haltelinie) – maksimālo pensiju iemaksu likmi 20 % apmērā un minimālo ienākumu kompensācijas likmi 48 % apmērā līdz 2025. gadam. Ir sagaidāms, ka šo ierobežojumu saglabāšana prasīs ievērojamus fiskālos pārvedumus, vēl vairāk palielinot slogu jaunākām paaudzēm. Turklāt joprojām ir aktuāls jautājums par pensiju ienākumu atbilstību darba ņēmējiem ar zemiem ienākumiem.

               (18)Neraugoties uz aizvien pieaugošo darbaspēka trūkumu, reālo algu pieaugums joprojām ir pieticīgs, savukārt nominālā peļņa 2018. gadā pieauga par 3,1 %. Turklāt nodarbinātības pieauguma koncentrācija labāk apmaksātās pilnas slodzes darbvietās un marginālā nepilnas slodzes darba īpatsvara samazinājums kopējā nodarbinātībā 2018. gadā sekmēja kopējo algu pieaugumu, arī nedaudz apsteidzot ražīguma pieaugumu. Daba koplīgumu slēgšanas sarunu tvērums turpināja samazināties (par 2 procentpunktiem no 2016. līdz 2017. gadam) līdz 49 % valsts rietumu daļā un 34 % valsts austrumu daļā. Pastāv ievērojamas atšķirības attiecībā uz tvērumu dažādās nozarēs, labākam tvērumam esot publiskajā sektorā un rūpniecībā, savukārt pakalpojumu nozarē tvērums ir daudz mazāks. Zemu atalgotie darba ņēmēji kopumā ir guvuši labumu no minimālās algas ieviešanas 2015. gadā. Būtiski palielinājās stundas likmes algu sadalījuma skalas apakšējā daļā, jo īpaši divās zemākajās algu decilēs. Tomēr zemu atalgoto darba ņēmēju īpatsvars 2017. gadā bija 22,5 %, kas joprojām ievērojami pārsniedz ES vidējo rādītāju. To cilvēku skaits, kuri nodarbināti tikai “minidarbos”, 2010.–2018. gadā samazinājās par 6,8 %, un nodarbinātība, uz kuru attiecas sociālā apdrošināšana, tajā pašā laikposmā palielinājās par aptuveni 18,1 %. Stiprinot nosacījumus, lai veicinātu algu pieaugumu, tiktu sekmēts iekšzemes pieprasījums un veicināta līdzsvarošana eurozonā.

               (19)Augšupejošā sociālā mobilitāte izglītības jomā Vācijā ir zema. Valsts avoti apliecina nelielu progresu sociālekonomiskās izcelsmes ietekmes samazināšanā uz izglītības rezultātiem. Vācija ir guvusi labus rezultātus attiecībā uz nesen ieradušos migrantu un bēgļu integrāciju izglītībā un apmācībā. Tomēr cilvēki ar migrantu izcelsmi parasti saskaras ar lielākām problēmām nekā studenti ar vietējo izcelsmi (piemēram, izglītības priekšlaicīgas pamešanas īpatsvars un grūtības atrast mācekļa vietu). Arvien neviendabīgākas klases mudina pielikt lielas pūles, lai pastiprinātu skolotāja profesiju laikā, kad jau tā pastāv ievērojams skolotāju trūkums. Darba ņēmēju dalība pieaugušo izglītībā rada bažas par turpmākiem darba ņēmēju darba tirgus rādītājiem, jo īpaši attiecībā uz 7,5 miljoniem cilvēku, kuriem trūkst lasīšanas un rakstīšanas pamatprasmju.

               (20)Lai gan to cilvēku skaits, kurus apdraud nabadzība vai sociālā atstumtība, kopš tā augstākā līmeņa sasniegšanas 2014. gadā ir samazinājies, joprojām pastāv problēmas ar iespēju vienlīdzību. Konkrētāk, nabadzības vai sociālās atstumtības risks 2017. gadā mazkvalificēto vecāku bērniem bija par 67 procentpunktiem augstāks nekā augsti kvalificēto vecāku bērniem. Šī atšķirība ir ievērojami lielāka nekā vidējā atšķirība (53,9 procentpunkti) Eiropas Savienībā.

               (21)ES līdzekļu plānošana laikposmam no 2021. līdz 2027. gadam varētu palīdzēt novērst dažas no ieteikumos norādītajām nepilnībām, jo īpaši jomās, uz kurām attiecas ziņojuma par valsti D pielikums
                  8
               . Tas ļautu Vācijai pēc iespējas labāk izmantot minētos līdzekļus norādītajās nozarēs, ņemot vērā reģionālās atšķirības.

               (22)Komisija 2019. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Vācijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2019. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2019. gada stabilitātes programmu un 2019. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti Vācijai iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Izvērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Vācijā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (23)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2019. gada stabilitātes programmu, un saskaņā ar tās atzinumu ir sagaidāms, ka Vācija atbildīs Stabilitātes un izaugsmes paktam,

               (24)Padome ir izskatījusi 2019. gada valsts reformu programmu un 2019. gada stabilitātes programmu, ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo novērtējumu. Padomes ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1. un 2. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Vācijai 2019. un 2020. gadā rīkoties šādi.

               1.Nepārkāpjot vidēja termiņa budžeta mērķi, izmantot fiskālo un strukturālo politiku, lai panāktu noturīgu augšupejošu tendenci privātajos un publiskajos ieguldījumos, jo īpaši reģionālajā un pašvaldību līmenī. Ar ieguldījumiem saistītu ekonomikas politiku orientēt uz izglītību; pētniecību un inovāciju; digitalizāciju un lieljaudas platjoslu; ilgtspējīgu transportu, kā arī enerģijas tīkliem un cenas ziņā pieejamiem mājokļiem, ņemot vērā reģionālās atšķirības. Novirzīt nodokļus no darbaspēka uz avotiem, kas vairāk atbalsta iekļaujošu un ilgtspējīgu izaugsmi. Stiprināt konkurenci darījumdarbības pakalpojumu un reglamentēto profesiju jomā.

               2.Mazināt stimulus strādāt vairāk stundu, tostarp augstu nodokļu īpatsvaru darbaspēka izmaksās, jo īpaši zemu atalgotiem darba ņēmējiem un otrajiem pelnītājiem. Veikt pasākumus, lai nodrošinātu pensiju sistēmas ilgtermiņa ilgtspēju, vienlaikus saglabājot atbilstību. Stiprināt nosacījumus, kas atbalsta lielāku algu pieaugumu, vienlaikus ievērojot sociālo partneru lomu. Uzlabot nelabvēlīgā situācijā esošu grupu izglītības rezultātus un prasmju līmeni.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

                     (3)

                        SWD(2019) 1004 final.

                     (4)

                        COM(2019) 150 final.

                     (5)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        Cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un pagaidu pasākumus, ko Komisija pārrēķina, izmantojot vispārpieņemtu metodiku.

                     (8)

                        SWD(2019) 1004 final.