title: Komisijas Ieteikums (2005. gada 6. aprīlis) par platjoslas elektroniskajām komunikācijām, izmantojot elektrolīnijas (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               12.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 93/42

      KOMISIJAS IETEIKUMS

   (2005. gada 6. aprīlis)
   par platjoslas elektroniskajām komunikācijām, izmantojot elektrolīnijas
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2005/292/EK)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvu 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (Pamatdirektīva) (1), un jo īpaši tās 19. panta 1. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Šā ieteikuma mērķis ir nodrošināt skaidrus, proporcionālus un nediskriminējošus nosacījumus elektrokomunikāciju sistēmu izmantošanai un likvidēt visus nepamatotus regulējošos šķēršļus. Elektrolīniju komunikāciju sistēmas ietver gan iekārtas, gan tīklus.

               (2)

               Eiropas Savienības elektroniskās komunikācijas reglamentējošo noteikumu mērķis ir izveidot apstākļus konkurētspējīgai elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu nodrošināšanai un garantēt, ka lietotāji gūst maksimālu ieguvumu izvēles, cenu un kvalitātes ziņā. Valsts pārvaldes iestāžu mērķis ir veicināt konkurenci elektronisko komunikāciju tīklu, tostarp elektrolīniju komunikāciju tīklu, nodrošināšanā. Tāpēc ir jālikvidē nepamatoti regulējošie šķēršļi, jo īpaši attiecībā uz energouzņēmumiem, kas tiem liedz izmantot un darbināt elektronisko komunikāciju tīklus pa savām elektrolīnijām.

               (3)

               Uz elektrolīniju komunikāciju sistēmu izmantošanu attiecas tikai vispārējās atļaujas saņemšana saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvu 2002/20/EK par elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu atļaušanu (Atļauju izsniegšanas direktīva) (2). Vajadzības gadījumā tas var ietvert saistības, kas noteiktas Padomes 1989. gada 3. maija Direktīvā 89/336/EEK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz elektromagnētisko saderību (3) (EMS direktīva), Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 9. marta Direktīvā 1999/5/EK par radioiekārtām un telekomunikāciju termināla iekārtām un to atbilstības savstarpējo atzīšanu (4) (Termināla direktīva), Pamatdirektīvā, Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvā 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (universālā pakalpojuma direktīva) (5), piemēram, attiecībā uz komunikācijām ārkārtas situācijās un tīkla integritāti. Lai izvairītos no diskriminācijas, šķērssubsidēšanas un konkurences izkropļojumiem, var noteikt saistības arī attiecībā uz dažiem uzņēmumiem saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. jūnija Direktīvu 2003/54/EK par kopīgiem noteikumiem attiecībā uz elektroenerģijas iekšējo tirgu un par Direktīvas 96/92/EK atcelšanu (6), lai atdalītu konsolidēto grāmatvedības uzskaiti par darbībām, kas nav saistītas ar elektroenerģiju, tādām kā elektrolīniju komunikācijas.

               (4)

               Elektrolīniju komunikāciju tīkli ir kabeļu tīkli un tādējādi ir vadītās pārraides tīkli. Tajos pārraidei neizmanto radio frekvences, kā tās definētas Atļauju izsniegšanas direktīvas B pielikumā vai Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Lēmumā 676/2002/EK par normatīvo bāzi radiofrekvenču spektra politikai Eiropas Kopienā (lēmums par radiofrekvenču spektru) (7).

               (5)

               Uz elektrolīniju komunikāciju sistēmām attiecas EMS direktīva. Termins “iekārta”, kā tas definēts EMS direktīvā, nozīmē visas elektriskās un elektroniskās ierīces kopā ar aparātiem un instalācijām, kurās ir elektriskas un/vai elektroniskas daļas. Elektrolīniju komunikāciju sistēmas uzskata par fiksētajām instalācijām, un tās ir atļauts ekspluatēt tikai tādā gadījumā, ja tās atbilst šai direktīvai.

               (6)

               Iespējams, ka elektrolīniju komunikāciju sistēmās ietilpstošos kabeļus jau izmanto citām vajadzībām, un tīklos var notikt pastāvīgas izmaiņas. Šāda situācija kopā ar kabeļu sistēmu nevēlamā starojuma īpatnībām nozīmē, ka nav lietderīgi veikt mērījumus visai sistēmai kopumā, un ir piemēroti izmantot ex-post modeli, lai nodrošinātu traucējumu pārvaldību starp kabeļu sistēmām un radio sistēmām saskaņā ar EMS direktīvu. Tāpēc tīkls, kas veidots no iekārtām, kuras atbilst EMS direktīvai, un ko izmanto paredzētajam mērķim, kas ir ierīkots un tiek ekspluatēts saskaņā ar labu inženiertehnisko praksi, kura vērsta uz EMS direktīvas pamatprasību izpildi, būtu jāuzskata par tādu, kas atbilst EMS direktīvas prasībām. Dokumentētas labas inženiertehniskās prakses metodes ietver in-situ mērķmērījumus, kas pierāda, ka ir izpildīti EMS direktīvas mērķi attiecībā uz nevēlamo starojumu, jo īpaši situācijās, kad traucējumu iespējamība ir lielāka.

               (7)

               Šāda pieeja neliedz dalībvalstīm veikt īpašus drošības pasākumus attiecībā uz iekārtu ekspluatācijas uzsākšanu un izmantošanu, lai aizsargātu publiskos telekomunikāciju tīklus un uztveršanas vai pārraidīšanas stacijas, ko izmanto drošības nolūkos skaidri definēta spektra situācijās saskaņā ar EMS direktīvas 6. pantu.

               (8)

               Ja iesaistītās personas nevar atrisināt elektrolīniju komunikāciju sistēmas radītos traucējumus, kompetentajām iestādēm ir jāpieprasa pierādījumi par attiecīgās sistēmas atbilstību un vajadzības gadījumā jāierosina papildu novērtējuma veikšana. Šādai novērtēšanai ir jāietver pārbaude par sistēmas atbilstību saskaņā ar EMS direktīvu. Ja tiek atklāta neatbilstība, kompetentajām iestādēm ir jāpiemēro proporcionāli, nediskriminējoši un pārredzami izpildes pasākumi, lai nodrošinātu sistēmas atbilstību.

               (9)

               Ja sistēmu uzskata par atbilstošu, bet tā tomēr rada kaitīgus traucējumus, dalībvalstu kompetentajām iestādēm ir jāveic īpaši pasākumi saskaņā ar EMS direktīvas 6. pantu, lai novērstu šādus traucējumus. Pieņemtajiem pasākumiem ir jābūt proporcionāliem, nediskriminējošiem un pārredzamiem. Vērtējot pasākumu proporcionalitāti, dalībvalstīm ir jāņem vērā attiecīgo pakalpojumu ekonomiskie un sociālie aspekti. Dalībvalstis var ņemt vērā arī moderno elektrolīniju komunikāciju iekārtu tehniskās iespējas, kas ļautu savlaicīgi atrisināt traucējumu problēmas, samazinot starojumu konkrētajās traucējošajās frekvencēs un vietās, izmantojot tā saukto “ierobošanu”.

               (10)

               Lai nodrošinātu izpildes pasākumu vai EMS direktīvas 6. pantā paredzēto īpašo pasākumu vienādu piemērošanu, kompetentajām iestādēm ir jāapmainās ar informāciju savā starpā un ar Komisiju.

               (11)

               Šāda pieeja kopā ar regulāriem un sīkiem ziņojumiem par traucējumiem ļaus turpmāk apkopot pārbaužu rezultātus un pieredzi par elektrolīniju komunikāciju tīklu darbības izvēršanu, jo īpaši, lai aizsargātu radio spektra izmantošanu. Ziņojumu iesniegšanas biežumam sākotnēji jābūt reizi pusgadā, taču to var mainīt atkarībā no iegūtajiem rezultātiem.

               (12)

               Komisija 2001. gadā aicināja Eiropas Standartizācijas organizācijas (ESO) izstrādāt saskaņotus Eiropas standartus kabeļu tīkliem, lai ietvertu digitālo abonentu līniju (DSL), koaksiālo kabeļu, Ethernet un elektrolīniju komunikāciju tīklus (8). Taču ESO darbs vēl nav pabeigts. Lai atvieglotu saskaņotu Eiropas kabeļu tīklu un iekārtu standartu izstrādi, valstu iestādēm ciešā sadarbībā ar tirgus dalībniekiem jāuzrauga situācijas attīstība.

               (13)

               Ir notikusi apspriešanās ar Komunikāciju komiteju saskaņā ar kārtību, kas minēta Pamatdirektīvas 22. panta 2. punktā,

         IESAKA TURPMĀK IZKLĀSTĪTO.

               1)

               Dalībvalstīm ir jāpiemēro šādi nosacījumi un principi attiecībā uz publiski pieejamo platjoslas elektrolīniju komunikāciju sistēmu nodrošināšanu.

               2)

               Neierobežojot 3. līdz 5. punkta nosacījumus, dalībvalstīm jālikvidē visi nepamatoti regulējoši šķēršļi, jo īpaši no energouzņēmumu puses, attiecībā uz platjoslas elektrolīniju komunikāciju sistēmu izmantošanu un elektronisko komunikāciju pakalpojumu sniegšanu, izmantojot šādas sistēmas.

               3)

               Līdz brīdim, kamēr tiks saskaņoti standarti, kas izmantojami, lai noteiktu elektrolīniju komunikāciju sistēmu atbilstību saskaņā ar Direktīvu 89/336/EEK, dalībvalstīm par šai direktīvai atbilstošām ir jāuzskata tādas elektrolīniju komunikāciju sistēmas, kas:

                           —

                           sastāv no iekārtām, kas atbilst direktīvai un ko izmanto paredzētajam mērķim;

                           —

                           ir uzstādītas un tiek ekspluatētas atbilstoši labai inženiertehniskajai praksei, kura vērsta uz minētās direktīvas pamatprasību izpildi.

                     Dokumentācijai par labas inženiertehniskas prakses metodēm ir jāatrodas attiecīgo valstu iestāžu rīcībā pārbaudes nolūkā visu laiku, kamēr sistēmu ekspluatē.

               4)

               Gadījumos, kad atklāj, ka elektrolīniju komunikāciju sistēma rada kaitīgus traucējumus, ko iesaistītās personas nevar atrisināt, dalībvalsts kompetentajām iestādēm ir jāpieprasa pierādījumi par sistēmas atbilstību un vajadzības gadījumā jāierosina novērtēšana.

               5)

               Ja novērtēšanas rezultātā atklāj elektrolīniju komunikāciju sistēmas neatbilstību, kompetentajām iestādēm ir jāpiemēro proporcionāli, nediskriminējoši un pārredzami izpildes pasākumi, lai nodrošinātu atbilstību.

               6)

               Ja sistēma ir atbilstīga un tomēr rada kaitīgus traucējumus, dalībvalsts kompetentajām iestādēm ir jāapsver iespēja veikt īpašus pasākumus saskaņā ar Direktīvas 89/336/EEK 6. pantu proporcionālā, nediskriminējošā un pārredzamā veidā.

               7)

               Dalībvalstīm ir jāsniedz regulāri ziņojumi Komunikāciju komitejai par elektrolīniju komunikāciju sistēmu izmantošanu un darbību savā teritorijā. Šādos ziņojumos ir jāietver visa attiecīgā informācija par traucējumu līmeņiem (ieskaitot mērījumu datus, attiecīgos ievadīto signālu līmeņus un citu informāciju, kas ir noderīga saskaņota Eiropas standarta izstrādei), traucējumu problēmām un visiem izpildes pasākumiem, kas saistīti ar elektrolīniju komunikāciju sistēmām. Pirmais šāds ziņojums ir jāiesniedz 2005. gada 31. decembrī.

               8)

               Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm.

      Briselē, 2005. gada 6. aprīlī

            Komisijas vārdā —

            Komisijas locekle

         Viviane REDING

      (1)  OV L 108, 24.4.2002., 33. lpp.

      (2)  OV L 108, 24.4.2002., 21. lpp.

      (3)  OV L 139, 23.5.1989., 19. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 93/68/EEK (OV L 220, 30.8.1993., 1. lpp.).

      (4)  OV L 91, 7.4.1999., 10. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1882/2003 (OV L 284, 31.10.2003., 1. lpp.).

      (5)  OV L 108, 24.4.2002., 51. lpp.

      (6)  OV L 176, 15.7.2003., 37. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Padomes Direktīvu 2004/85/EK (OV L 236, 7.7.2004., 10. lpp.).

      (7)  OV L 108, 24.4.2002., 1. lpp.

      (8)  CEN, Cenelec un ETSI adresēts standartizācijas mandāts saistībā ar elektromagnētisko savietojamību (EMS) par EMS saskaņotiem standartiem telekomunikāciju tīkliem, Mandāts M/313, 2001. gada 7. augusts.


title: Eiropas Parlamenta un Padomes Ieteikumu, 2006. gada 20. decembrī , par nepilngadīgo personu un cilvēka cieņas aizsardzību un par tiesībām uz atbildi saistībā ar Eiropas audiovizuālo un tiešsaistes informācijas pakalpojumu nozares konkurētspēju

text:
               27.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 378/72

      EIROPAS PARLAMENTA UN PADOMES IETEIKUMU,
   2006. gada 20. decembrī,
   par nepilngadīgo personu un cilvēka cieņas aizsardzību un par tiesībām uz atbildi saistībā ar Eiropas audiovizuālo un tiešsaistes informācijas pakalpojumu nozares konkurētspēju
   (2006/952/EK)
   EIROPAS PARLAMENTS UN EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 157. pantu,
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejas atzinumu (1),
   apspriedušies ar Reģionu komiteju,
   saskaņā ar Līguma 251. pantā noteikto procedūru (2),
   tā kā:

               (1)

               Eiropas Savienības Pamattiesību hartas (3) (“Harta”) 1. pantā ir paredzēta cilvēku cieņas neaizskaramība, nosakot, ka tā ir jārespektē un jāaizsargā. Hartas 24. pantā ir noteikts, ka bērniem ir tiesības uz viņu labklājībai nepieciešamo aizsardzību un gādību un ka visās darbībās, kas attiecas uz bērniem, neatkarīgi no tā, vai tās veic valsts iestādes vai privātas iestādes, pirmkārt jāņem vērā bērna intereses.

               (2)

               Eiropas Savienībai būtu jāveido tāda politiskā darbība, kas novērstu jebkāda veida pārkāpumus attiecībā uz cilvēka cieņas principa ievērošanu.

               (3)

               Savienības līmenī ir jāievieš tiesību akti attiecībā uz visu audiovizuālo un informācijas pakalpojumu saturu, kas aizsargā nepilngadīgo fizisko, garīgo un morālo attīstību, kā arī pasargā nepilngadīgos no piekļuves neatbilstīgām pieaugušo programmām un pakalpojumiem.

               (4)

               Jauno informācijas un komunikāciju tehnoloģiju pastāvīgā attīstība Kopienai liek nekavējoties garantēt pilnīgu un adekvātu pilsoņu interešu aizsardzību šajā jomā, no vienas puses, nodrošinot audiovizuālo un informācijas pakalpojumu brīvu piegādi un nodrošināšanu un, no otras puses, garantējot, ka to saturs ir likumīgs, ka tiek ievērots cilvēka cieņas princips un ka netiek traucēta nepilngadīgo vispārējā attīstība.

               (5)

               Kopiena jau ir iesaistījusies audiovizuālo un informācijas pakalpojumu jomā, lai radītu nepieciešamos nosacījumus televīzijas apraides un citu informācijas pakalpojumu brīvas aprites nodrošināšanai saskaņā ar brīvās konkurences un vārda un informācijas brīvības principiem, bet tai būtu jārīkojas noteiktāk šajā jomā ar mērķi veikt pasākumus, lai aizsargātu patērētājus no kūdīšanas uz diskrimināciju dzimuma, rases vai etniskās izcelsmes, reliģijas vai pārliecības, invaliditātes, vecuma vai dzimumorientācijas dēļ un cīnītos ar jebkādu šādu diskrimināciju. Šādās darbībās būtu jāsaglabā līdzsvars starp cilvēka cieņas aizsardzības principu, no vienas puses, un vārda brīvības principu, no otras puses, jo īpaši attiecībā uz dalībvalstu pienākumu definēt naida kurināšanas vai kūdīšanas uz diskrimināciju jēdzienus saskaņā ar attiecīgās valsts tiesību aktiem un morāles vērtībām.

               (6)

               Padomes Ieteikums 98/560/EK (1998. gada 24. septembris) par Eiropas audiovizuālo un informācijas pakalpojumu nozares konkurētspējas attīstību, veicinot valstu programmas, kuru mērķis ir panākt pielīdzināmu un efektīvu nepilngadīgo personu un cilvēku cieņas aizsardzības līmeni (4), ir pirmais juridiskais instruments Kopienas līmenī, ar ko — tā 5. apsvērumā — skar nepilngadīgo personu un cilvēka cieņas aizsardzības jautājumus saistībā ar publiski pieejamiem audiovizuālajiem un informācijas pakalpojumiem neatkarīgi no to pārraides veida. Padomes Direktīvas 89/552/EEK (1989. gada 3. oktobris) par dažu tādu televīzijas raidījumu veidošanas un apraides noteikumu koordinēšanu, kas ietverti dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos (5), (“Direktīva par televīziju bez robežām”) 22. pantā jau īpaši risināts nepilngadīgu personu un cilvēka cieņas aizsardzības jautājums saistībā ar televīzijas raidījumu veidošanu.

               (7)

               Ņemot vērā, ka audiovizuāla satura un interneta piekļuves pakalpojumu sagatavotāji, izplatītāji un sniedzēji pārstāv dažādas pasaules valstis, ir ierosināts, ka Padomei un Komisijai, pārskatot, apspriežot vai noslēdzot jaunus partnerattiecību nolīgumus vai jaunas sadarbības programmas ar trešām valstīm, būtu jāpievērš īpaša uzmanība minētā ieteikuma īstenošanai.

               (8)

               Eiropas Parlaments un Padome ar Lēmumu Nr. 276/1999/EK (6) ir pieņēmuši daudzgadu Kopienas rīcības plānu par interneta drošākas lietošanas veicināšanu, apkarojot prettiesiska un kaitīga satura izplatīšanu globālajos tīklos (“Drošāka interneta rīcības plāns”).

               (9)

               Ar Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 1151/2003/EK (7) Drošāka interneta rīcības plāns ir pagarināts par diviem gadiem, un tā darbības joma grozīta, lai tajā iekļautu pasākumus, kas veicina informācijas apmaiņu un koordināciju starp attiecīgām pusēm valstu līmenī, kā arī īpašus noteikumus valstīm, kas pievienojas.

               (10)

               Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2000/31/EK (2000. gada 8. jūnijs) par dažiem informācijas sabiedrības pakalpojumu tiesiskiem aspektiem, jo īpaši elektronisko tirdzniecību, iekšējā tirgū (8) ir paskaidroti daži juridiski jēdzieni un saskaņoti konkrēti aspekti, lai informācijas sabiedrības pakalpojumi gūtu pilnīgu labumu no iekšējā tirgus principiem. Vairāki Direktīvas 2000/31/EK noteikumi attiecas arī uz nepilngadīgo personu un cilvēka cieņas aizsardzību, jo īpaši 16. panta 1. punkta e) apakšpunkts, saskaņā ar kuru dalībvalstīm un Komisijai ir jāveicina rīcības kodeksu izveide attiecībā uz nepilngadīgo personu un cilvēka cieņas aizsardzību.

               (11)

               Sakarā ar plašsaziņas līdzekļu mainīgo vidi, ko rada jaunās tehnoloģijas un plašsaziņas līdzekļu jauninājumi, ir nepieciešams iemācīt bērniem, kā arī vecākiem, skolotājiem un pedagogiem efektīvi izmantot audiovizuālos un tiešsaistes informācijas pakalpojumus.

               (12)

               Kopumā audiovizuālās nozares pašregulācija ir efektīvs papildu līdzeklis, bet tas nav pietiekams, lai pasargātu nepilngadīgas personas no kaitīga satura ziņu saņemšanas. Eiropas audiovizuālās jomas, kas ir izveidota, balstoties uz vārda brīvību un ievērojot pilsoņu tiesības, attīstības pamatā vajadzētu būt nepārtrauktam dialogam starp valstu un Eiropas likumdevējiem, regulējošām iestādēm, uzņēmējiem, apvienībām, pilsoņiem un pilsonisko sabiedrību.

               (13)

               Sabiedriskajā apspriešanā par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 97/36/EK (1997. gada 30. jūnijs), ar ko groza Direktīvu 89/552/EEK par dažu tādu televīzijas raidījumu veidošanas un apraides noteikumu koordinēšanu, kas ietverti dalībvalstu normatīvajos un administratīvajos aktos (9), tika ierosināts vajadzību pieņemt pasākumus saistībā ar plašsaziņas līdzekļu izpratni iekļaut Ieteikumā 98/560/EK aptvertajos jautājumos.

               (14)

               Komisija atbalsta sadarbību un pieredzes un labas prakses apmaiņu starp pastāvošajām pašregulācijas un līdzregulācijas struktūrām, kas nodarbojas ar audiovizuālā satura vērtēšanu un klasifikāciju, neatkarīgi no to pārraides veida, ar mērķi mudināt lietotājus un jo īpaši vecākus, skolotājus un pedagogus ziņot par nelegālu saturu un novērtēt audiovizuālo un tiešsaistes informācijas pakalpojumu saturu, kā arī jebkādu atļautu saturu, kas varētu nodarīt kaitējumu nepilngadīgo fiziskajai vai garīgajai attīstībai.

               (15)

               Kā ierosināts sabiedriskās apspriešanas laikā par Direktīvu 97/36/EK, tiesības uz atbildi vai līdzvērtīgus tiesiskās aizsardzības līdzekļus ir vēlams piemērot visiem tiešsaistes plašsaziņas līdzekļiem, un ņemt vērā attiecīgā plašsaziņas līdzekļa un pakalpojuma raksturīgās īpatnības.

               (16)

               Padomes Rezolūcijā (1995. gada 5. oktobris) par sievietes un vīrieša tēla atveidi reklāmās un plašsaziņas līdzekļos (10) dalībvalstis un Komisija ir aicinātas pieņemt piemērotus pasākumus, lai veicinātu to, ka tiek sniegts daudzveidīgs un reāls priekšstats par sieviešu un vīriešu prasmēm un iespējām sabiedrībā.

               (17)

               Iesniedzot priekšlikumu Padomes Direktīvai, ar ko īsteno vienlīdzīgas attieksmes principu pret vīriešiem un sievietēm attiecībā uz preču un pakalpojumu pieejamību un piegādi, Komisija norādīja, ka dzimumu atveide plašsaziņas līdzekļos un reklāmā izvirza nozīmīgus jautājumus par vīriešu un sieviešu cieņas aizsardzību, bet secināja, ka, ņemot vērā citas pamattiesības, tostarp plašsaziņas līdzekļu brīvību un plurālismu, nebūtu piemēroti šos jautājumus risināt minētajā priekšlikumā, bet ka šie jautājumi būtu jāizvērtē.

               (18)

               Dalībvalstu līmenī būtu jāatbalsta audiovizuālo un tiešsaistes informācijas pakalpojumu nozare, lai tā šādos plašsaziņas līdzekļos un visa veida reklāmās, tostarp, izmantojot jaunās reklāmas tehnoloģijas, bet neierobežojot vārda vai preses brīvību, izvairītos no jebkādas diskriminācijas dzimuma, rases vai etniskās izcelsmes, reliģijas vai pārliecības, invaliditātes, vecuma vai dzimumorientācijas dēļ un cīnītos ar šādu diskrimināciju.

               (19)

               Šajā ieteikumā ir ņemta vērā jauno tehnoloģiju attīstība, un tas papildina Ieteikumu 98/560/EK. Ņemot vērā tehnoloģijas attīstību, tajā aptverti audiovizuālās un tiešsaistes informācijas pakalpojumi, kas ir publiski pieejami, izmantojot fiksētos vai mobilos elektroniskos tīklus.

               (20)

               Šis ieteikums nekādā veidā neliedz dalībvalstīm piemērot savus konstitucionālos noteikumus un citus tiesību aktus, kā arī tiesu praksi vārda brīvības jomā,

         AR ŠO IESAKA:
   I.   Dalībvalstīm, rūpējoties par audiovizuālo un tiešsaistes informācijas pakalpojumu nozares attīstības veicināšanu, veikt vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu nepilngadīgu personu un cilvēka cieņas aizsardzību visos audiovizuālajos un tiešsaistes informācijas pakalpojumos:

               1.

               ņemot vērā pasākumu ieviešanu valstu tiesību aktos vai praksē saistībā ar tiesībām uz atbildi vai līdzvērtīgiem tiesiskās aizsardzības līdzekļiem tiešsaistes plašsaziņas līdzekļos, ievērojot valstu un konstitucionālo tiesību aktu noteikumus un neierobežojot iespēju šo tiesību vai līdzekļu izmantošanu pielāgot, ņemot vērā katra plašsaziņas līdzekļa veida īpatnības;

               2.

               lai sekmētu tehnoloģijas attīstības gaitu, papildus esošajiem tiesiskajiem un citiem pasākumiem attiecībā uz apraides pakalpojumiem un saskaņā ar tiem, un ciešā sadarbībā ar attiecīgajām pusēm, veicot šādas darbības:

                           a)

                           pasākumus, kas ļautu nepilngadīgām personām atbildīgi izmantot audiovizuālos un tiešsaistes informācijas pakalpojumus, jo īpaši paaugstinot vecāku, skolotāju un pedagogu informētību par jauno pakalpojumu potenciālu un par veidiem, kā tos padarīt drošus nepilngadīgiem lietotājiem, jo īpaši ar plašsaziņas līdzekļu izpratnes un plašsaziņas līdzekļu izglītības programmu palīdzību un, piemēram, ar pastāvīgām mācībām skolu izglītības sistēmā,

                           b)

                           pasākumus, kas attiecīgos gadījumos un pēc vajadzības veicinātu nepilngadīgo personu piekļuvi kvalitatīvam saturam un pakalpojumiem un to identifikāciju, tostarp piemērojot noteikumu par piekļuves veidiem izglītības iestādēs un publiskās vietās,

                           c)

                           pasākumus pilsoņu aktīvākai informēšanai par interneta piedāvātajām iespējām.

                     Iespējamās rīcības piemēri saistībā ar plašsaziņas līdzekļu izpratni ir izklāstīti II pielikumā;

               3.

               veicināt jauno plašsaziņas līdzekļu, piemēram, interneta profesionāļu, starpnieku un lietotāju atbildīgu attieksmi:

                           a)

                           veicinot to, ka audiovizuālās un tiešsaistes informācijas pakalpojumu nozare izvairās, neierobežojot vārda vai preses brīvību, no jebkādas diskriminācijas dzimuma, rases vai etniskās izcelsmes, reliģijas vai pārliecības, invaliditātes, vecuma vai dzimumorientācijas dēļ visos audiovizuālās un tiešsaistes informācijas pakalpojumos, un cīnās ar šādu diskrimināciju;

                           b)

                           atbalstot modrību un ziņošanu attiecībā uz vietnēm, kas ir uzskatāmas par nelegālām, neskarot Direktīvu 2000/31/EK;

                           c)

                           izstrādājot rīcības kodeksu sadarbībā ar profesionāļiem un pārvaldes iestādēm valsts un Kopienas līmenī;

               4.

               veicināt pasākumus, lai cīnītos ar nelegālām darbībām internetā, kas var kaitēt nepilngadīgām personām, un padarītu internetu par daudz drošāku plašsaziņas līdzekli; varētu apsvērt, cita starpā, šādus pasākumus:

                           a)

                           kvalitātes marķējuma pieņemšanu pakalpojumu sniedzējiem, lai lietotājs varētu viegli pārliecināties, vai konkrētais pakalpojumu sniedzējs ievēro rīcības kodeksu;

                           b)

                           piemērotu līdzekļu noteikšanu ziņošanai par nelikumīgām un/vai aizdomīgām darbībām internetā.

         II.   Audiovizuālo un tiešsaistes informācijas pakalpojumu nozarei un citām iesaistītajām pusēm:

               1.

               izstrādāt pozitīvus pasākumus nepilngadīgo vajadzībām, tostarp ierosmes par to, kā viņiem atvieglot plašāku piekļuvi audiovizuālajiem un tiešsaistes informācijas pakalpojumiem, vienlaikus izvairoties no potenciāli kaitīga satura, piemēram, izmantojot filtrēšanas sistēmas. Šādi pasākumi var ietvert saskaņošanu, sadarbojoties dalībvalstu regulējošām, pašregulācijas un līdzregulācijas iestādēm un izmantojot labas prakses apmaiņu par tādiem jautājumiem kā kopēju aprakstošu simbolu sistēma vai brīdinājuma teksti, ar ko norāda vecuma kategoriju un/vai satura aspektus, kuri ir par iemeslu noteiktiem vecuma ierobežojumiem, kas tādējādi palīdzētu lietotājiem novērtēt audiovizuālu un tiešsaistes informācijas pakalpojumu saturu. To varētu īstenot, piemēram, ar darbībām, kas izklāstītas III pielikumā;

               2.

               apsvērt iespēju izveidot filtrus, kas neļautu internetā izplatīt cilvēka cieņu aizskarošus materiālus;

               3.

               izstrādāt pasākumus, lai paplašinātu satura marķējuma sistēmu izmantojumu materiāliem, ko izplata internetā;

               4.

               rast efektīvus līdzekļus, lai izvairītos no diskriminācijas dzimuma, rases vai etniskās izcelsmes, reliģijas vai pārliecības, invaliditātes, vecuma vai dzimumorientācijas dēļ audiovizuālās un tiešsaistes informācijas pakalpojumos un cīnītos pret to, un lai veicinātu to, ka tiek sniegts daudzveidīgs un reāls priekšstats par sieviešu un vīriešu prasmēm un iespējām sabiedrībā.

         ŅEM VĒRĀ, KA KOMISIJA:

               1.

               saistībā ar Kopienas daudzgadu programmu 2005. — 2008. gadam, ar ko veicina drošāku interneta un jauno tiešsaistes tehnoloģiju izmantošanu, paredz veicināt pilsoņu informēšanas pasākumus Eiropas mērogā, izmantojot visus komunikācijas līdzekļus, lai informētu sabiedrību par ieguvumiem no interneta, kā arī iespējamiem ar to saistītiem riskiem, par to, kā izmantot internetu atbildīgi un droši, kā iesniegt sūdzības un kā vecākiem aktivizēt kontroli
                     .
                   Varētu paredzēt īpašas kampaņas mērķa grupām, piemēram, skolām, vecāku apvienībām un lietotājiem;

               2.

               paredz izpētīt iespēju ieviest Eiropas bezmaksas tālruņa numuru vai paplašināt pašreizēju pakalpojumu, lai palīdzētu interneta lietotājiem, vēršot tos pie pieejamiem sūdzību mehānismiem un informācijas avotiem un nodrošinot vecākiem informāciju par filtrēšanas programmatūras efektivitāti;

               3.

               paredz izpētīt iespēju atbalstīt vispārēja otrā līmeņa domēna nosaukuma izveidi, kas būtu rezervēts uzraudzītām vietnēm, kuras apņemas respektēt nepilngadīgas personas un viņu tiesības, piemēram, “.KID.eu”;

               4.

               turpina uzturēt pastāvīgu konstruktīvu dialogu ar satura sniedzēju organizācijām, patērētāju organizācijām un visām pārējām iesaistītajām pusēm;

               5.

               paredz veicināt un atbalstīt pašregulācijas iestāžu apvienošanos tīklā un savstarpējo pieredzes apmaiņu starp tām, ar mērķi novērtēt uzvedības kodeksa efektivitāti un uz pašregulāciju pamatotās koncepcijas, lai tādējādi nepilngadīgajiem nodrošinātu visaugstākos iespējamos aizsardzības standartus;

               6.

               balstoties uz dalībvalstu sniegto informāciju, paredz iesniegt Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par šajā ieteikumā precizēto pasākumu īstenošanu un efektivitāti un pārskatīt šo ieteikumu tad, ja rastos šāda vajadzība.

      Brusella, 2006. gada 20. decembrī

            Eiropas Parlamenta vārdā —

            priekšsēdētājs

         J. BORRELL FONTELLES

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         J. KORKEAOJA

      (1)  OV C 221, 8.9.2005., 87. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta 2005. gada 7. septembra Atzinums (OV C 193 E, 17.8.2006., 217. lpp.) (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēts), Padomes 2006. gada 18. septembrī Kopējā nostāja un Eiropas Parlamenta … Nostāja (Oficiālajā Vēstnesī vēl nav publicēta).

      (3)  OV C 364, 18.12.2000., 1. lpp.

      (4)  OV L 270, 7.10.1998., 48. lpp.

      (5)  OV L 298, 17.10.1989., 23. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Padomes un Eiropas Parlamenta Direktīvu 97/36/EK (OV L 202, 30.7.1997., 6. lpp.).

      (6)  Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 25. janvāra Lēmums Nr. 276/1999/EK, ar ko pieņem Kopienas daudzgadu rīcības plānu par interneta drošākas lietošanas veicināšanu, apkarojot nelegālu un kaitīgu saturu globālos tīklos (OV L 33, 6.2.1999., 1. lpp.) Lēmumā jaunākie grozījumi izdarīti ar Lēmumu 787/2004/EK (OV L 138, 30.4.2004., 12. lpp.).

      (7)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 16. jūnija Lēmumu Nr. 1151/2003/EK, ar kuru groza Lēmumu Nr. 276/1999/EK, ar ko pieņem Kopienas vairākgadu rīcības plānu par drošākas interneta lietošanas sekmēšanu, apkarojot prettiesiska un kaitīga satura materiālu izplatīšanu globālajos tīklos (OV L 162, 1.7.2003., 1. lpp.).

      (8)  OV L 178, 17.7.2000., 1. lpp.

      (9)  OV L 202, 30.7.1997., 60. lpp.

      (10)  OV C 296, 10.11.1995., 15. lpp.

      I PIELIKUMS
      ORIENTĒJOŠAS PAMATNOSTĀDNES VALSTS LĪMEŅA PASĀKUMU ĪSTENOŠANAI VALSTU TIESĪBU AKTOS VAI PRAKSĒ, KAS NODROŠINĀTU TIESĪBAS UZ ATBILDI VAI LĪDZVĒRTĪGU TIESISKĀS AIZSARDZĪBAS LĪDZEKLI ATTIECĪBĀ UZ TIEŠSAISTES PLAŠSAZIŅAS LĪDZEKĻIEM
      Mērķis: īstenot pasākumus dalībvalstu tiesību aktos vai praksē, lai tiešsaistes plašsaziņas līdzekļos nodrošinātu tiesības uz atbildi vai līdzvērtīgus tiesiskās aizsardzības līdzekļus, pienācīgi ievērojot valstu un konstitucionālo tiesību aktu noteikumus un neierobežojot iespēju šo tiesību vai līdzekļu izmantošanu pielāgot katra plašsaziņas līdzekļa veida īpatnībām.
      Termins “plašsaziņas līdzeklis” attiecas uz jebkuru saziņas veidu, ar ko tiešsaistē izplata rediģētu informāciju sabiedrībai, piemēram, laikraksti, periodiskie izdevumi, radio, televīzija un ziņu dienesti internetā.
      Neskarot citus dalībvalstu pieņemtos noteikumus, kuri ietverti civiltiesībās, administratīvajās vai kriminālajās tiesībās, ikvienai tādai fiziskai vai juridiskai personai neatkarīgi no tās valstpiederības, kuras likumīgās intereses, jo īpaši, bet ne tikai — reputāciju un labo slavu, ir ietekmējis kāds publikācijā vai pārraidē nepareizi atspoguļots fakts, vajadzētu būt tiesībām uz atbildi vai līdzvērtīgiem tiesiskās aizsardzības līdzekļiem. Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka tiesību uz atbildi vai līdzvērtīgu tiesiskās aizsardzības līdzekļu izmantošanu netraucē nesamērīgu noteikumu un nosacījumu piemērošana.
      Tiesībām uz atbildi vai līdzvērtīgu tiesiskās aizsardzības līdzekli vajadzētu pastāvēt attiecībā uz dalībvalsts jurisdikcijā esošajiem tiešsaistes plašsaziņas līdzekļiem.
      Dalībvalstīm būtu jāparedz vajadzīgie pasākumi, lai ieviestu tiesības uz atbildi vai līdzvērtīgu tiesiskās aizsardzības līdzekli un noteiktu procedūru, kā to īstenot. Tām jo īpaši būtu jānodrošina pietiekams laikposms un tādas procedūras, lai tiesības uz atbildi vai līdzvērtīgus tiesiskās aizsardzības līdzekļus atbilstoši var izmantot fiziskas vai juridiskas personas, kas dzīvo vai veic uzņēmējdarbību citā dalībvalstī.
      Tiesības uz atbildi var nodrošināt ne tikai ar tiesību aktiem, bet arī ar līdzregulācijas un pašregulācijas pasākumiem.
      Tiesības uz atbildi ir tiešsaistes videi īpaši piemērots tiesiskās aizsardzības līdzeklis, ņemot vērā iespēju nekavējoties labot apstrīdēto informāciju un tehniskās iespējas, kas atvieglina attiecīgo personu atbildes pievienošanu. Tomēr atbilde būtu jāsniedz pieņemamā termiņā pēc prasības pamatojuma iesniegšanas un tādā laikā un veidā, kas atbilst publikācijai vai pārraidei, uz kuru prasība attiecas.
      Būtu jāpieņem noteikumi, kas paredz kārtību, kā varētu izskatīt strīdus par to, kā īstenot tiesības uz atbildi vai līdzvērtīgu tiesiskās aizsardzības līdzekli tiesā vai līdzīgā neatkarīgā struktūrā.
      Iesniegumu par tiesību uz atbildi vai līdzvērtīga tiesiskās aizsardzības līdzekļa īstenošanu var noraidīt, ja prasītājam nav likumīgas intereses šādas atbildes publicēšanā vai ja atbilde būtu saistīta ar sodāmu rīcību, radītu stāvokli, kad pret satura nodrošinātāju var vērst civilprasību, vai pārkāptu vispārējās pieklājības normas.
      Tiesības uz atbildi neskar citus tiesiskās aizsardzības līdzekļus, kas pieejami personām, kuru tiesības uz cieņu, godu, reputāciju vai privātumu ir pārkāpuši plašsaziņas līdzekļi.

      II PIELIKUMS
      Iespējamās rīcības piemēri saistībā ar plašsaziņas līdzekļu izpratni:

                  a)

                  sadarbībā ar bērnu aizsardzības asociācijām pastāvīgi apmācīt skolotājus un pedagogus par interneta lietošanu skolas mācību procesā, pievēršot uzmanību interneta iespējamiem riskiem, jo īpaši saistībā ar tērzētavām un forumiem;

                  b)

                  ieviest īpašu interneta lietošanas apmācību bērniem, sākot no visjaunākā vecuma, tostarp paredzot nodarbības bērnu vecākiem;

                  c)

                  integrēta izglītības pieeja kā sastāvdaļa skolas mācību programmās un plašsaziņas līdzekļu izpratnes programmās, lai nodrošinātu informāciju par interneta atbildīgu lietošanu;

                  d)

                  valsts mērogā rīkot iedzīvotāju informēšanas kampaņas, iesaistot visus komunikācijas līdzekļus, lai nodrošinātu informāciju par interneta atbildīgu lietošanu;

                  e)

                  izdalīt informācijas materiālu par iespējamiem interneta riskiem (“kā droši sērfot internetā?”, “kā filtrēt nevēlamo pastu?”) un izveidot uzticības telefona dienestus, kuriem varētu sniegt ziņojumus vai sūdzības par kaitīgu vai nelikumīgu saturu;

                  f)

                  atbilstīgi pasākumi, lai izveidotu vai uzlabotu uzticības telefona dienestus, tādējādi atvieglinot sūdzību iesniegšanu un sniedzot iespēju ziņot par kaitīgu vai nelikumīgu saturu.

      III PIELIKUMS
      Uzņēmumu un iesaistīto personu iespējamās rīcības piemēri nepilngadīgu personu labā:

                  a)

                  sistemātiski nodrošināt lietotājiem iedarbīgu, atjaunināmu un viegli izmantojamu filtrēšanas sistēmu, tiem kļūstot par piekļuves pakalpojuma abonentu;

                  b)

                  piedāvāt piekļuvi tieši bērniem paredzētiem pakalpojumiem, ar pieslēgtu automātisku filtrēšanas sistēmu, kuru apkalpo piekļuves un mobilo sakaru pakalpojumu sniedzēji;

                  c)

                  ieviest stimulus, lai nodrošinātu pieejamo vietņu apraksta regulāru atjaunināšanu, tādējādi nodrošinot, ka ir vieglāk klasificēt vietnes un novērtēt to saturu;

                  d)

                  meklētājprogrammās publicējot reklāmkarogus, ar ko pievērš uzmanību tam, ka ir pieejama informācija gan par interneta, gan par telefona informācijas līniju atbildīgu lietošanu.


title: Eiropas Centrālās bankas Ieteikums ( 2011. gada 9. decembris ) par Eiropas Centrālās bankas prasībām attiecībā uz statistikas pārskatiem ārējās statistikas jomā (ECB/2011/24)

text:
               3.3.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 64/1

         EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS IETEIKUMS
   (2011. gada 9. decembris)
   par Eiropas Centrālās bankas prasībām attiecībā uz statistikas pārskatiem ārējās statistikas jomā
   (ECB/2011/24)
   2012/C 64/01
   EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtus un jo īpaši to 5.1. pantu un 34.1. panta trešo ievilkumu,
   ņemot vērā Padomes 1998. gada 23. novembra Regulu (EK) Nr. 2533/98 par statistiskās informācijas vākšanu, ko veic Eiropas Centrālā banka (1), un jo īpaši tās 4. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Lai pildītu savus uzdevumus, Eiropas Centrālo banku sistēmai (ECBS) vajadzīga visaptveroša un droša ārējā statistika, ko veido maksājumu bilances un starptautisko investīciju bilances statistika un starptautisko rezervju matrica, kas rāda galvenās pozīcijas, kuras ietekmē monetāros nosacījumus un valūtas tirgus euro zonā, kā arī statistika par euro banknošu pārrobežu sūtījumiem. Eiropas Centrālās bankas (ECB) prasības attiecībā uz statistikas pārskatiem šajā jomā nosaka 2011. gada 9. decembra Pamatnostādne ECB/2011/23 par Eiropas Centrālās bankas prasībām attiecībā uz statistikas pārskatiem ārējās statistikas jomā (2).

               (2)

               Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtu (turpmāk – “ECBS Statūti”) 5.1. panta pirmajā teikumā noteikts, ka ECB ar nacionālo centrālo banku (NCB) atbalstu vāc ECBS uzdevumu veikšanai vajadzīgo statistisko informāciju no kompetentām iestādēm, kas nav NCB, vai tieši no uzņēmumiem. ECBS Statūtu 5.1. panta otrajā teikumā paredzēts, ka šajā nolūkā tā sadarbojas ar Savienības iestādēm vai organizācijām un ar dalībvalstu vai trešo valstu kompetentām iestādēm, un ar starptautiskajām organizācijām; ECBS Statūtu 5.2. pantā noteikts, ka 5.1. pantā aprakstītos uzdevumus, ciktāl iespējams, veiks NCB.

               (3)

               Informāciju, kas vajadzīga ECB prasību izpildei ārējās statistikas jomā, var vākt un/vai apkopot kompetentās iestādes, kas nav NCB. Tādēļ dažiem uzdevumiem, kas jāveic šo prasību ievērošanai, vajadzīga ECB vai NCB sadarbība ar šādām kompetentajām iestādēm atbilstoši ECBS Statūtu 5.1. pantam. Padomes Regulas (EK) Nr. 2533/98 3. pantā noteikts, ka dalībvalstis pašas organizē statistikas jomu un pilnībā sadarbojas ar ECBS, lai nodrošinātu pienākumu izpildi, kas ir saskaņā ar ECBS Statūtu 5. pantu.

               (4)

               Ja saskaņā ar nacionālajiem noteikumiem un izveidojušos praksi pārskatu sniedzēji pārskatus sniedz kompetentām iestādēm, kas nav NCB, šīs iestādes un to attiecīgās NCB sadarbojas, lai nodrošinātu ECB statistikas prasību ievērošanu. Īrijā ārējās statistikas jomā vajadzīgo informāciju vāc un apkopo Central Statistics Office, bet Maltā – National Statistics Office. Lai izpildītu iepriekš minētās statistikas prasības sadarbojas Banc Ceannais na hÉireann/Central Bank of Ireland un Central Statistics Office, kā arī Bank Ċentrali ta’ Malta/Central Bank of Malta un National Statistics Office. Sadarbība ietver pastāvīgas datu nosūtīšanas sistēmas izveidi, ja vien tas jau nav noteikts nacionālajos tiesību aktos.

               (5)

               Euro zonas maksājumu bilances un starptautisko investīciju bilances statistikas un starptautisko rezervju matricas kvalitātes novērtējumu veic saskaņā ar ECB Statistikas kvalitātes regulējumu. NCB, vajadzības gadījumā sadarbojoties ar citām kompetentajām iestādēm, novērtē kompetento iestāžu sniegto datu kvalitāti.

               (6)

               Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 2533/98 3.a pantu un Eiropas Centrālo banku sistēmas Publisko paziņojumu par Eiropas statistiku, ECBS veikto Eiropas statistikas attīstību, sagatavošanu un izplatīšanu regulē tādi principi kā taisnīgums un objektivitāte, profesionālā neatkarība, izmaksu efektivitāte, statistikas konfidencialitāte, ziņošanas pienākumu apjoma samazināšana, izmaksu lietderība un augsta kvalitāte.

               (7)

               Pamatnostādne ECB/2011/23 atceļ Pamatnostādni ECB/2004/15, 2004. gada 16. jūlija Ieteikums ECB/2004/16 par Eiropas Centrālās bankas prasībām attiecībā uz statistikas pārskatiem maksājumu bilances un starptautisko investīciju bilances statistikas jomā, kā arī starptautisko rezervju matricu (3),

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
   I   NODAĻA

      Definīcijas

   Šajā ieteikumā terminiem “ārējā statistika”, “maksājumu bilance”, “starptautisko investīciju bilance” un „starptautisko rezervju matrica” ir Pamatnostādnes ECB/2011/23 1. pantā noteiktā nozīme.
   II   NODAĻA

      Statistiskās informācijas sniegšana NCB

               1.

               Ciktāl ārējās statistikas vākšana ir uzticēta šī ieteikuma adresātiem, tie nodrošina, ka vajadzīgā ārējā statistika attiecīgajai NCB tiek darīta pieejama laikā, kas šai NCB ļauj izpildīt Pamatnostādnes ECB/2011/23 2., 3., 5., un 6. pantā noteiktās statistikas pārskatu sniegšanas prasības

               2.

               Informācija jādara pieejama saskaņā ar ECB statistikas standartiem un prasībām attiecībā uz ārējo statistiku, kā noteikts Pamatnostādnes ECB/2011/23 I, II, III, IV un VI pielikumā. Neierobežojot ECB uzraudzības uzdevumus, kas noteikti Pamatnostādnes ECB/2011/23 V pielikumā, šī ieteikuma adresāti uzrauga attiecīgajai NCB sniegtās statistikas informācijas kvalitāti un uzticamību.

         III   NODAĻA

      Pastāvīga sadarbība ar attiecīgo NCB

   Šī ieteikuma adresāti ar savu attiecīgo NCB rakstiski vienojas par pienācīgu sadarbības kārtību, lai nodrošinātu pastāvīgu datu nosūtīšanas sistēmu, kura atbilst ECB statistikas standartiem un prasībām, ja vien tas jau nav noteikts nacionālajos tiesību aktos.
   IV   NODAĻA

      Nobeiguma noteikumi

               1.

               Šis ieteikums no 2014. gada 1. jūnija aizstāj Ieteikumu ECB/2004/16.

               2.

               Atsauces uz Ieteikumu ECB/2004/16 uzskata par atsaucēm uz šo ieteikumu.

               3.

               Šis ieteikums ir adresēts Central Statistics Office Īrijā un National Statistics Office Maltā.

               4.

               Šo ieteikumu piemēro no 2014. gada 1. jūnija.

      Frankfurtē pie Mainas, 2011. gada 9. decembrī

            ECB prezidents

         Mario DRAGHI

      (1)  OV L 318, 27.11.1998., 8. lpp.

      (2)  OV L 65, 3.3.2012., 1. lpp.

      (3)  OV L 292, 30.11.2004., 21. lpp.


title: Komisijas Ieteikums ( 2011. gada 23. novembris ) par darbības plānos saskaņā ar Komisijas Regulu (ES) Nr. 691/2010 ietverto mērķu pārskatīšanu  Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               29.11.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 348/1

         KOMISIJAS IETEIKUMS
   (2011. gada 23. novembris)
   par darbības plānos saskaņā ar Komisijas Regulu (ES) Nr. 691/2010 ietverto mērķu pārskatīšanu
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   2011/C 348/01
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 100. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Komisijas 2010. gada 29. jūlija Regulu (ES) Nr. 691/2010, ar ko nosaka aeronavigācijas pakalpojumu un tīkla funkciju darbības uzlabošanas sistēmu un ar ko groza Regulu (EK) Nr. 2096/2005, ar kuru paredz kopīgas prasības aeronavigācijas pakalpojumu sniegšanai (1), un jo īpaši tās 13. panta 3. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Komisijas Regulā (ES) Nr. 691/2010, ar ko nosaka aeronavigācijas pakalpojumu un tīkla funkciju darbības uzlabošanas sistēmu un ar ko groza Komisijas Regulu (EK) Nr. 2096/2005, ar kuru paredz kopīgas prasības aeronavigācijas pakalpojumu sniegšanai, paredzēts, ka dalībvalsts(-is) pieņem valsts vai funkcionālā gaisa telpas bloka darbības uzlabošanas plānus (turpmāk – darbības plānus), tostarp saistošus mērķus valsts vai funkcionālā gaisa telpas bloka līmenī, nodrošinot atbilstību Eiropas Savienības mēroga darbības mērķiem. Tajā arī paredzēts, ka valsts un funkcionālā gaisa telpas bloka mērķu atbilstību Eiropas Savienības mēroga mērķiem būtu jānovērtē Komisijai.

               (2)

               Atbilstīgi Komisijas Regulas (ES) Nr. 691/2010 13. panta 3. punktam Komisija var izlemt sniegt attiecīgajai(-ām) dalībvalstij(-īm) ieteikumu par pārskatītu darbības mērķu pieņemšanu.

               (3)

               Komisija saskaņā ar Komisijas Regulas (ES) Nr. 691/2010 3. pantu 2010. gada 29. jūlijā norīkoja darbības izvērtēšanas iestādi, lai tā sniegtu palīdzību darbības sistēmas īstenošanā.

               (4)

               Lai varētu noteikt valsts vai funkcionālo gaisa telpas bloku mērķus, ar Komisijas Lēmumu 2011/121/ES (2) tika pieņemti darbības mērķi Eiropas Savienības mērogā 2012.–2014. gadam. Šie mērķi ir saistīti ar nozīmīgākajām darbības jomām – vidi, kapacitāti un izmaksu efektivitāti. Tomēr dalībvalstīm pirmajā pārskata periodā nebija jānosaka saistoši mērķi drošuma un vides jomā.

               (5)

               Dalībvalstis paziņoja savus valsts plānus Komisijai līdz 2011. gada 5. jūlijam; Beļģija un Luksemburga iesniedza kopīgu plānu. Dānija un Zviedrija paziņoja plānu Komisijai sava funkcionālā gaisa telpas bloka vārdā (Dānijas–Zviedrijas FAB). Beļģija, Francija, Vācija, Luksemburga, Nīderlande un Šveice paziņoja Komisijai plānu sava Centrāleiropas funkcionālā gaisa telpas bloka (FABEC) vārdā.

               (6)

               Darbības izvērtēšanas iestāde 2011. gada jūlijā un augustā palīdzēja Komisijai novērtēt valstu un funkcionālo gaisa telpas bloku darbības plānus un 2011. gada 20. septembrī sniedza Komisijai novērtējuma ziņojumu.

               (7)

               Darbības izvērtēšanas iestādes sagatavotajā novērtējuma ziņojumā ņemti vērā pieņēmumi, kas izklāstīti Lēmuma 2011/121/ES 3. pantā, publiski vai Eurocontrol pieejamā informācija, kā arī informācija, ko dalībvalstis sniegušas valstu un funkcionālo gaisa telpas bloku darbības plānos.

               (8)

               Ņemot vērā prioritāros drošības apsvērumus, Komisija vērtēja valstu un funkcionālo gaisa telpas bloku darbības plānus un mērķus, pamatojoties uz Regulas (ES) Nr. 691/2010 III pielikumā noteiktajiem kritērijiem, jo īpaši katras atsevišķas dalībvalsts kopējo situāciju, saskaņā ar minētā pielikuma 1. punkta b) apakšpunktu. Tajā ņemti vērā ne vien ar Regulu (ES) Nr. 691/2010 noteiktie darbības mērķi, bet arī citi darbības rādītāji vai mērķi, kas var tikt iekļauti plānos valstu vai funkcionālo gaisa telpas bloku iniciatīvu rezultātā.

               (9)

               Dalībvalstīm saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 691/2010 13. panta 4. punktā minēto procedūru būtu jāpieņem pārskatīti valsts vai funkcionālā gaisa telpas bloka darbības mērķi un piemēroti pasākumi to sasniegšanai.

               (10)

               Kapacitātes mērķu pārskatīšanā būtu jāņem vērā mijiedarbība ar tīkla pārvaldītāju un no tā saņemtais atbalsts.

               (11)

               Atbilstīgi Komisijas Regulas (EK) Nr. 1794/2006 (3) 13. panta 4. punktam dalībvalstīm līdz 2011. gada 1. novembrim jāaprēķina vienības likmes pārskata periodam, pamatojoties uz valstu vai funkcionālo gaisa telpas bloku darbības plāniem, tostarp šajos plānos noteiktajiem izmaksu efektivitātes mērķiem. Ja pārskatīti izmaksu efektivitātes mērķi tiek pieņemti pēc 2011. gada 1. novembra, vienības likmes pārskata periodam aprēķināmas, pamatojies uz galīgajiem pieņemtajiem izmaksu efektivitātes mērķiem.

               (12)

               Pēc darbības izvērtēšanas iestādes publicētā novērtējuma ziņojuma vairākas dalībvalstis jau norādīja, ka vēlas veikt vajadzīgos pasākumus, lai pieņemtu pārskatītus darbības mērķus atbilstīgi šajā ieteikumā paustajiem Komisijas ieskatiem.

               (13)

               Izvērtējot pārskatītos darbības mērķus saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 691/2010 14. pantā minēto procedūru, šis ieteikums tiks attiecīgi ņemts vērā.

               (14)

               Komisija saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 691/2010 13. panta 3. punktu apspriedās ar dalībvalstīm, uz kurām šis ieteikums attiecas.

               (15)

               Šajā ieteikumā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Vienotās gaisa telpas komitejas atzinumu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.

               1.

               Šā ieteikuma nolūks ir pieprasīt, lai, ņemot vērā darbības izvērtēšanas iestādes veikto novērtējumu, kā arī no atbilstīgi 5. punktam dibinātajiem kontaktiem izrietošos rezultātus, dalībvalstis, ja tas vajadzīgs un/vai ir lietderīgi, pieņemtu pārskatītus darbības mērķus valsts vai funkcionālā gaisa telpas bloka plāna līmenī nolūkā panākt atbilstību Eiropas mēroga darbības mērķiem, kas 2012.–2014. gadam (turpmāk – pārskata periodam) pieņemti ar Lēmumu 2011/121/ES, un sniegtu pienācīgu ieguldījumu šo mērķu sasniegšanā.

               2.

               Pamatojoties uz darbības izvērtēšanas iestādes novērtējuma ziņojumā ietvertajiem ieteikumiem, Komisija uzskata, ka:

                           a)

                           kapacitātes mērķi, ko savos valsts plānos noteikušas Grieķija, Spānija, Austrija, Polija un Apvienotā Karaliste, neatbilst Eiropas Savienības mēroga mērķiem un pienācīgi nesekmē to sasniegšanu;

                           b)

                           kapacitātes mērķis, ko Centrāleiropas funkcionālā gaisa telpas bloka (FABEC) plānā noteikušas Beļģija, Vācija, Francija, Luksemburga un Nīderlande, neatbilst Eiropas Savienības mēroga mērķiem un pienācīgi nesekmē to sasniegšanu;

                           c)

                           izmaksu efektivitātes mērķi, ko savos valsts plānos noteikušas Bulgārija, Čehija, Vācija, Igaunija, Īrija, Spānija (kontinentālajai maršruta maksājumu zonai), Francija, Itālija, Kipra, Latvija, Ungārija, Malta, Austrija, Portugāle, Somija, Rumānija, Slovēnija, Slovākija, Zviedrija un Apvienotā Karaliste, neatbilst Eiropas Savienības mēroga mērķiem un pienācīgi nesekmē to sasniegšanu.

               3.

               Pieņemot pārskatītos darbības mērķus, attiecīgās dalībvalstis tiek aicinātas nodrošināt, ka tiktu ņemti vērā darbības izvērtēšanas iestādes novērtējuma ziņojumā iekļautie ieteikumi.
               Konkrēti, ņemot vērā katras dalībvalsts apstākļus:

                           a)

                           Grieķijai, Spānijai, Polijai, Austrijai un Apvienotajai Karalistei būtu jāuzlabo kapacitātes mērķi, lai līdz 2014. gadam panāktu, ka netiek pārsniegtas šādas atsauces vērtības (Eurocontrol aprēķinātās un darbības izvērtēšanas iestādes novērtējuma ziņojumā izmantotās vērtības):

                                       —

                                       Grieķija: vidēji 0,26 minūtes kavēšanās uz lidojumu,

                                       —

                                       Spānija: vidēji 0,31 minūtes kavēšanās uz lidojumu,

                                       —

                                       Polija: vidēji 0,26 minūtes kavēšanās uz lidojumu,

                                       —

                                       Austrija: vidēji 0,23 minūtes kavēšanās uz lidojumu,

                                       —

                                       Apvienotā Karaliste: vidēji 0,27 minūtes kavēšanās uz lidojumu.

                           b)

                           Beļģijai, Vācijai, Francijai, Luksemburgai un Nīderlandei būtu jāuzlabo FABEC kapacitātes mērķis, lai līdz 2014. gadam sasniegtu līmeni, kas būtu vienāds vai mazāks par atsauces vērtību – vidēji 0,4 minūtēm kavēšanās uz lidojumu.

                           c)

                           dalībvalstīm, kas minētas 2. punkta c) apakšpunktā, būtu jāizmanto visi līdzekļi, lai valsts vai funkcionālā gaisa telpas bloka darbības plānos pārskata perioda laikā uzlabotu izmaksu efektivitātes mērķus, jo īpaši ciktāl tas attiecas uz vispārējās situācijas attīstību, kapitāla izmaksu un atbalsta izmaksu samazināšanu (tādu izmaksu samazināšanu, kas nav izmaksas, kuras rodas gaisa satiksmes vadības dispečeriem darbībā), ražīguma uzlabošanu un ieguldījumu racionalizāciju saistībā ar funkcionālo gaisa telpas bloku izveidi;

                           d)

                           Čehijai, Vācijai, Igaunijai, Īrijai, Spānijai, Francijai, Maltai, Austrijai, Slovākijai, Somijai un Apvienotajai Karalistei būtu jāpārskata pieņēmumi, kas ir riska prēmijas un, attiecīgi, pašu kapitāla ienesīguma pamatā, un būtu jāsniedz pamatojums kapitāla izmaksu būtiskajam pieaugumam;

                           e)

                           Bulgārijai, Čehijai, Igaunijai, Francijai, Itālijai, Latvijai, Ungārijai, Maltai, Portugālei, Rumānijai, Slovēnijai, Slovākijai, Somijai un Apvienotajai Karalistei būtu atkārtoti jāizvērtē, kādā mērā un cik ļoti ir nepieciešami ieguldījumi darbības mērķu sasniegšanai pārskata periodā, ņemot vērā, ka tā ir iespēja tos racionalizēt funkcionālo gaisa telpas bloku vai reģionālo projektu satvarā.

               4.

               Papildus 3. punktā minētajiem ieteikumiem:

                           a)

                           dalībvalstis tiek lūgtas valsts vai funkcionālā gaisa telpas bloka darbības plānos precizēt, kāds pārskata periodā ir bijis ieguldījumu pienesums un ietekme attiecībā uz darbības mērķiem, izmantojot atsauces uz konkrētu gadījumu izpēti un/vai izmaksu un ieguvumu analīzi un aprakstot to nozīmi saistībā ar Eiropas ATM ģenerālplānu, jo īpaši, ciktāl tas attiecas uz pirmā īstenošanas pasākumu kopuma (IP1) ieviešanu. Šai informācijai jāatbilst informācijai, ko ietver aeronavigācijas pakalpojumu sniedzēju uzņēmējdarbības plānos, kā precizēts Komisijas Regulas (EK) Nr. 2096/2005 (4) I pielikuma 2.2. sadaļas 2) punktā;

                           b)

                           lai atvieglinātu nepieciešamo pielāgojumu izdarīšanu pārskata perioda beigās, dalībvalstis tiek lūgtas iepazīstināt ar pieņēmumiem un pamatojumu, kāpēc veidojas izmaksas, kuras saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1794/2006 11.a panta 8. punktu varētu uzskatīt par nekontrolējamām;

                           c)

                           tām funkcionālā gaisa telpas bloka dalībvalstīm, kuras nav pieņēmušas darbības plānu, kurā būtu iekļauti funkcionālā gaisa telpas bloka līmenī izvirzītie mērķi, kopā ar darbības izvērtēšanas iestādi informatīvos nolūkos ir jāpaziņo Komisijai apkopotie darbības mērķi, uzsverot funkcionālā gaisa telpas bloka līmenī izvirzīto mērķu atbilstību Eiropas Savienības mēroga darbības mērķiem, kā precizēts Regulas (ES) Nr. 691/2010 5. panta 3. punktā.

               5.

               Komisija kopā ar darbības izvērtēšanas iestādi turpinās ar šo ieteikumu aizsākto darbu, veidojot divpusējus un/vai daudzpusējus kontaktus ar dalībvalstīm.

               6.

               Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm.

      Briselē, 2011. gada 23. novembrī

            Komisijas vārdā –

            priekšsēdētāja vietnieks

         Siim KALLAS

      (1)  OV L 201, 3.8.2010., 1. lpp.

      (2)  OV L 48, 23.2.2011., 16. lpp.

      (3)  OV L 341, 7.12.2006., 3. lpp.

      (4)  OV L 335, 21.12.2005., 13. lpp.


title: Padomes Ieteikums (2017. gada 11. jūlijs) par Īrijas 2017. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Īrijas 2017. gada stabilitātes programmu

text:
               9.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/26

         PADOMES IETEIKUMS
   (2017. gada 11. jūlijs)
   par Īrijas 2017. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Īrijas 2017. gada stabilitātes programmu
   (2017/C 261/07)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Komisija 2016. gada 16. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, iezīmējot 2017. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes apstiprināja 2017. gada 9. un 10. marta Eiropadome. Komisija 2016. gada 16. novembrī, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Īrija tika minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu Padomes ieteikumam par eurozonas ekonomikas politiku, ko apstiprināja 2017. gada 9. un 10. marta Eiropadome. Padome 2017. gada 21. martā pieņēma Ieteikumu par eurozonas ekonomikas politiku (“ieteikums par eurozonu”) (3).

               (2)

               Ņemot vērā to, ka Īrija ir dalībvalsts, kuras valūta ir euro, un ekonomiskajā un monetārajā savienībā starp ekonomikām ir cieša savstarpējā saikne, Īrijai būtu jānodrošina pilnīga un savlaicīga ieteikuma par eurozonu īstenošana, kā tas tālāk ir atspoguļots 1. un 3. ieteikumā.

               (3)

               2017. gada ziņojums par Īriju tika publicēts 2017. gada 22. februārī. Tajā tika izvērtēti Īrijas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti Padomes 2016. gada 12. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem konkrētai valstij adresētajiem ieteikumiem, un Īrijas progress virzībā uz savu valsts mērķu sasniegšanu saistībā ar stratēģiju “Eiropa 2020”. Tajā bija ietverts arī padziļināts pārskats, kurš veikts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu un kura rezultāti arī tika publicēti 2017. gada 22. februārī.

               (4)

               Komisijas veiktā analīze lika secināt, ka Īrijā ir pārmērīga makroekonomikas nelīdzsvarotība. Konkrētāk, minēto nelīdzsvarotību raksturo liels ārējais, valsts un privātā sektora parāds (gan mājsaimniecību, gan nefinanšu sabiedrību parāds), kas padara Īriju neaizsargātu pret nelabvēlīgiem satricinājumiem. Bankas joprojām saskaras ar lielu apjomu ieņēmumus nenesošu aizdevumu, taču tās ir labi kapitalizētas un to rentabilitāte, kaut arī joprojām zema, pakāpeniski uzlabojas. Mājokļu cenas pieaug, un joprojām pastāv piedāvājuma ierobežojumi. Nefinanšu sabiedrību parāda uzkrājums 2015. gada laikā bija samazinājies, tomēr tas vēl arvien bija lielāks nekā 2014. gada beigās. Mājsaimniecību parāda uzkrājums 2015. gadā samazinājās, un valsts parādam ir izteikti lejupvērsta tendence. Īrijas negatīvā neto pozīcija starptautiskajās investīcijās pirms 2015. gada strauji samazinājās, taču pēc tam situācija mainījās – daļēji 2015. gadā novērojamo līmeņa izmaiņu dēļ. Tomēr šķiet, ka iekšzemes nozares ārējā ilgtspēja nav apdraudēta. Ieņēmumus nenesošu aizdevumu uzkrājums pēdējā gada laikā ir samazinājies, taču samazināšanās temps uz 2016. gada beigām nedaudz palēninājās. Nekustamā īpašuma cenas 2015. gadā turpināja pieaugt, taču pašreiz nav būtisku pierādījumu par pārāk augstu novērtēšanu. Pēdējo gadu laikā tika veikti politikas pasākumi, lai novērstu visas norādītās nelīdzsvarotības, tostarp banku nozarē (labāks tiesiskais regulējums, pasākumi, lai risinātu jautājumu par ieņēmumus nenesošu kredītu lielo apjomu). Valdība ir veikusi vairākus svarīgus pasākumus, lai risinātu piedāvājuma trūkumu mājokļu tirgū, taču tiem ir vajadzīgs laiks, lai radītu ietekmi.

               (5)

               Īrija 2017. gada 13. aprīlī iesniedza savu 2017. gada valsts reformu programmu un 2017. gada 2. maijā – savu 2017. gada stabilitātes programmu. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās tika izvērtētas vienlaikus.

               (6)

               Attiecīgie konkrētai valstij adresētie ieteikumi ir iekļauti Eiropas strukturālo un investīciju fondu (ESI fondi) 2014.–2020. gadam plānošanā. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013 (4) 23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Komisija ir sniegusi papildu norādes par to, kā tā izmantotu minēto noteikumu norādēs par to pasākumu piemērošanu, kuri saista ESI fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību.

               (7)

               Īrija šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā, un tai piemēro pārejas noteikumu par parādu. Valdība savā 2017. gada stabilitātes programmā prognozē, ka nominālais budžeta deficīts 2017. gadā nedaudz samazināsies, proti, līdz 0,4 % no IKP, un pēc tam turpinās pakāpeniski samazināties, 2021. gadā sasniedzot pārpalikumu 1,0 % apmērā no IKP. Ir paredzēts no 2018. gada sasniegt vidēja termiņa budžeta mērķi – strukturālo deficītu 0,5 % apmērā no IKP. Saskaņā ar stabilitātes programmu ir paredzams, ka valdības parāda attiecība pret IKP 2017. gadā samazināsies līdz 72,9 % un 2020. gadā turpinās samazināties līdz 65,2 %. Makroekonomikas scenārijs, uz kura ir balstītas minētās budžeta prognozes, ir ticams. Tajā pašā laikā netika pietiekamā mērā precizēti pasākumi, kuru mērķis ir veicināt plānoto deficīta mērķu sasniegšanu no 2018. gada.

               (8)

               Padome 2016. gada 12. jūlijā ieteica Īrijai panākt ikgadējo fiskālo korekciju 0,6 % apmērā no IKP, tiecoties sasniegt vidēja termiņa budžeta mērķi 2017. gadā. Pamatojoties uz Komisijas 2017. gada pavasara prognozi, pastāv risks, ka 2016. un 2017. gadā, abos gados kopā, būs būtiska novirze no ieteiktās fiskālās korekcijas.

               (9)

               Ņemot vērā Īrijas fiskālo stāvokli un jo īpaši tās parādu līmeni, paredzams, ka 2018. gadā Īrija veiks turpmākas korekcijas, lai sasniegtu vidēja termiņa budžeta mērķi, proti, strukturālu deficītu 0,5 % apmērā no IKP. Atbilstīgi vispārpieņemtajai korekciju metodikai, ko izmanto Stabilitātes un izaugsmes pakta ietvaros, šāda korekcija nozīmē prasību, lai nominālais izaugsmes līmenis valdības neto primārajos izdevumos (5) nepārsniegtu 2,4 % 2018. gadā. Tas atbilstu ikgadējai strukturālajai korekcijai 0,6 % apmērā no IKP. Izdevumu kritērijs atspoguļo korekciju attiecībā uz 10 gadu atsauces likmes vidēja termiņa izaugsmes potenciāla traucējumu, kuru radīja ārkārtīgi liels reālā IKP pieaugums 2015. gadā. Ņemot vērā Īrijas iestāžu pieeju 2017. gada budžeta aprēķinos, Komisija izmantoja vidējos 2014. un 2016. gada potenciālās izaugsmes rādītājus. Politikai nemainoties, pastāv risks, ka būs zināma novirze no prasībām kopējā 2017. un 2018. gada laikā. Tajā pašā laikā tiek prognozēts, ka 2017. un 2018. gadā Īrija izpildīs pārejas noteikumu par parādu. Kopumā Padome uzskata, ka būs vajadzīgi papildu pasākumi jo īpaši 2017. gadā, lai ievērotu Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Ņemot vērā Īrijas pašreizējos cikliskos apstākļus un paaugstinātos ārējos riskus, būtu ieteicams izmantot visus neparedzētos ieņēmumus, lai vēl vairāk samazinātu vispārējās valdības parāda attiecību. Tomēr, kā paredzēts Regulā (EK) Nr. 1466/97, budžeta plānu un rezultātu izvērtējumā būtu jāņem vērā attiecīgās dalībvalsts budžeta līdzsvars, ņemot vērā cikliskos apstākļus. Kā atgādināts Komisijas paziņojumā, kas pievienots šiem konkrētām valstīm adresētajiem ieteikumiem, 2018. gada budžeta plāna projekta izvērtējumā un pēc tam 2018. gada budžeta rezultātu izvērtējumā būs pienācīgi jāņem vērā mērķis panākt fiskālās politikās nostāju, kas palīdz gan stiprināt pašreizējo atlabšanu, gan nodrošināt Īrijas publisko finanšu stabilitāti. Saistībā ar minēto Padome atzīmē, ka Komisija plāno veikt vispārēju novērtējumu saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, jo īpaši ņemot vērā ciklisko situāciju Īrijā.

               (10)

               Lai gan ekonomikas atlabšana ir stabila un ir paredzams, ka turpmākajos gados ražošanas apjoms stabilā tempā pieaugs, prognozes ir kļuvušas neskaidrākas, radot risku joprojām trauslajām publiskajām finansēm. Tāpēc būtu jāpieliek lielākas pūles, lai ieņēmumus padarītu noturīgākus pret ekonomikas svārstībām un nelabvēlīgiem satricinājumiem. Šajā nolūkā būtu jāveicina priekšlikums ieviest nebaltās dienas fondu un jāsamazina paļaušanās uz ļoti koncentrētiem un svārstīgiem ieņēmumu avotiem. Sabalansēta dažādu nodokļu avotu kombinācija un plašāka nodokļu bāze uzlabo ieņēmumu stabilitāti, ņemot vērā ekonomikas nepastāvību. Tomēr centieni paplašināt nodokļu bāzi pēdējos gados ir bijuši nenozīmīgi, un nesenie nodokļu pasākumi ir bijuši vērsti uz samazinājumiem un atvieglojumiem. Tiek izskatīts izsludinātais sistemātiskais izmaksu un ieguvumu novērtējums par samazinātām PVN likmēm, ko piemēro plaša spektra tirdzniecībai. Periodiska nodokļu uzlikšana īpašumam tiek uzskatīta par vienu no vislabvēlīgākajiem izaugsmes ieņēmumu avotiem. Tomēr Īrijas ieņēmumi no nekustamajiem īpašumiem 2014. gadā sasniedza tikai 1,0 % no IKP, salīdzinot ar Savienības vidējo rādītāju – 1,6 %. Pakāpeniska īpašuma vērtības indeksācija palīdzētu izlīdzināt vietējā nekustamā īpašuma nodokļa profilu, novēršot pēkšņu nodokļa saistību pieaugumu, kad īpašumi 2019. gadā tiks pārvērtēti. Atšķirīgā nodokļu uzlikšana dīzeļdegvielai un benzīnam, ko izmanto satiksmei, no vides aizsardzības viedokļa ir nepamatota.

               (11)

               Agrāk visaptverošās izdevumu pārskatīšanas bija vērstas galvenokārt uz to, lai vispārējo fiskālo mērķu sasniegšanai samazinātu valsts izdevumus. Izdevumu programmu efektivitāte un lietderība ir maz vērtēta, kas tādējādi ir definitīvi vājinājis daudzgadu izdevumu plānu ticamību. Pienācīgi un saskaņā ar kopīgajiem Eurogrupas principiem izstrādāta izdevumu pārskatīšana uzlabotu izdevumu kontroli un varētu ietaupīt resursus, lai tos izmantotu daudz vajadzīgākajām valsts investīcijām izaugsmes stimulēšanā. Izdevumu pārskatīšanā jo īpaši uzmanība būtu jāpievērš izmaksu efektivitātei veselības aprūpes nozarē. Īrijā tika ieviesti daži svarīgi efektivitātes pasākumi, piemēram, vienošanās ar farmācijas nozari par izmaksu ietaupījumiem, finanšu pārvaldības sistēma, e-veselība un finansējuma sadale pa darbības jomām. Tomēr varētu darīt vairāk, piemēram, stiprinot primārās aprūpes kā norišu kontrolētājas nozīmi, lai atslogotu Īrijas pārslogotās slimnīcas. Centieni nodrošināt vispārēju viena līmeņa veselības pakalpojumu sistēmu ir sadrumstaloti, un trūkst visaptveroša redzējuma.

               (12)

               Joprojām ir sarežģīti veicināt ilgtspējīgu un iekļaujošu izaugsmi, kas nodrošina ieguvumus visām sabiedrības grupām. Bezdarba līmenis bija zemāks par Savienības vidējo rādītāju, proti, 6,4 % 2017. gada aprīlī. Tomēr zemā daudzu mājsaimniecību nodarbinātības intensitāte rada bažas, ka, ekonomikas atlabšanai turpinoties, ir iedzīvotāji, kurus tā neskar. No 2013. līdz 2015. gadam tādu iedzīvotāju procentuālais īpatsvars, kuri dzīvo zemas nodarbinātības intensitātes mājsaimniecībās, samazinājās par 15 %, kopējais bezdarba līmenis tajā pašā laikposmā samazinājās par 28 %. Kopumā sociālās drošības sistēma darbojās labi, lai ierobežotu nabadzību un nevienlīdzību, un Īrija ir veikusi pasākumus, lai stimulētu nodarbinātību, samazinot pabalstu un papildu maksājumu atcelšanu. Tomēr joprojām pastāv šķēršļi iekļaujošai izaugsmei. Atšķirības starp nodarbinātības rādītājiem attiecībā uz zemas, vidējas un augstas kvalifikācijas darba ņēmējiem ir vienas no vislielākajām Savienībā. Dažās jomās ir radusies prasmju neatbilstība un prasmju deficīts, vienlaikus trūkst kvalifikācijas celšanas un pārkvalifikācijas iespēju. Darba tirgus un sociālās problēmas norāda uz to, cik svarīgi ir īstenot integrētu pieeju, lai no darba tirgus visattālinātākajai iedzīvotāju grupai nodrošinātu apmācību un aktivizēšanu darba tirgum. Turklāt joprojām pastāv bažas par bērnu aprūpes pakalpojumu kvalitāti, tostarp pilnslodzes bērnu aprūpes iestāžu pieejamību. Bērnu aprūpes neto izmaksas procentos no algas Īrijā ir vienas no augstākajām Savienībā. Kvalitatīvas pilnslodzes bērnu aprūpes izmaksas un ierobežotā pieejamība rada šķēršļus sieviešu dalībai darba tirgū un kavē centienus samazināt bērnu nabadzību, kas ir nedaudz sarukusi, taču joprojām pārsniedz vidējo līmeni Savienībā.

               (13)

               Lai veicinātu ilgtspējīgu un līdzsvarotu izaugsmi, būtu jāpievēršas infrastruktūras vajadzībām. Ekonomiskās krīzes dēļ vispārējās valdības izdevumu salikumā ir notikusi pārbīde no investīcijām uz kārtējiem izdevumiem. Gadi ar krasi samazinātām valsts investīcijām ir atstājuši negatīvu ietekmi uz infrastruktūras atbilstību un kvalitāti. Valdības izdevumu pārbīde ir ietekmējusi arī publiskā sektora atbalstu pētniecībai un izstrādei, tādējādi, iespējams, ietekmējot MVU konkurētspēju. Attiecībā uz procentuālo IKP rādītāju publiskā sektora investīcijām pētniecībā un izstrādē Īrija ieņem 25. vietu Savienībā. Vislielākie trūkumi infrastruktūras ziņā ir transporta, ūdensapgādes pakalpojumu un mājokļu jomās. Valsts galvenajās pilsētu teritorijās pieprasījums pēc jauniem mājokļiem pašlaik ievērojami pārsniedz piedāvājumu. Tā rezultātā mājokļu cenas un īres maksa turpina strauji pieaugt, kas savukārt pēdējā laikā ir radījis ievērojamu pieaugumu mājokļa zaudēšanas un bezpajumtniecības radītājos. Šobrīd nav pierādījumu par pārāk augstu novērtēšanu, tomēr, ja netiks novērsti kavēkļi, kas ierobežo mājokļu piedāvājumu, var rasties makrofinansiāls risks. Saskaņots un savlaicīgs telpiskais plāns palīdzētu attiecīgajos apgabalos nodrošināt jaunus mājokļus.

               (14)

               Īrijas ekonomikā pastāv nošķirtība starp īriem piederošiem galvenokārt maziem un vidējiem uzņēmumiem un lieliem starptautiskajiem uzņēmumi, kas darbojas Īrijā. Joprojām ir ierobežota saikne starp starptautiskajiem uzņēmumiem un īriem piederošajiem uzņēmumiem. Minēto uzņēmumu eksporta rādītāji un profili būtiski atšķiras, vienlaikus palielinās atšķirība to ražīguma rādītājos. Īriem piederošajiem uzņēmumiem ir vājāks eksportētāja profils nekā starptautiskajiem uzņēmumiem, kas veic uzņēmējdarbību Īrijā. To eksports ir galvenokārt koncentrēts pa nozarēm un galamērķiem, padarot tos neaizsargātākus pret satricinājumiem. Investīcijas inovācijā sekmētu Īrijas uzņēmumu produktivitāti un eksporta potenciālu; eksporta un eksporta galamērķu diversifikācija varētu palīdzēt stabilizēt Īrijas uzņēmumu darbību. Publiskā sektora pētniecības un izstrādes izdevumu līmenis joprojām ir zems. Tas, vai pilnībā tiks īstenoti publiskā sektora pētniecības un izstrādes pasākumi, jo īpaši MVU inovatīvo spēju atbalstam, ir atkarīgs no tā, vai atgriezīsies ilgstošu investīciju tendence. Lai stimulētu MVU veiktu inovāciju, inovācijas politiku varētu atgriezt pie nepastarpinātākiem finansējuma veidiem. Valdības atbalsts pētniecībai un izstrādei uzņēmumos arvien vairāk izpaudās kā nodokļu kredīts pētniecībā un izstrādē. Mērķorientētāku politikas pasākumu salikums ar lielāku tiešo finansējumu būtu piemērotāks risinājums Īrijas jaunizveidotajiem inovatīvajiem uzņēmumiem un palīdzētu izmantot nozīmīgās starptautisko uzņēmumu investēšanas iespējas. Tas atvieglotu piekļuvi globālajām vērtību ķēdēm un paātrinātu zināšanu pārnesi.

               (15)

               Lai nodrošinātu finanšu sektora stabilitāti pastiprinātas ārējās nenoteiktības apstākļos, ir svarīgi panākt turpmāku progresu attiecībā uz ienākumus nenesošu aizdevumu īpatsvara samazināšanu. Lai gan ir panākts zināms progress, lielais ienākumus nenesošo aizdevumu īpatsvars joprojām kavē banku rentabilitāti un ir šķērslis pilnīgā mājsaimniecību un uzņēmumu ekonomikas atlabšanā. Mājsaimniecību un vietējo uzņēmumu parādsaistību rādītājs turpina samazināties, taču joprojām ir viens no augstākajiem Savienībā, proti, 276,8 % no IKP (2016. gada septembrī). Augstais uzņēmumu parāds var traucēt uzņēmumiem aizņemties investēšanai, kas savukārt arī ierobežo banku spēju uzlabot savu ienesīgumu.

               (16)

               Pēc Īrijas Centrālās bankas informācijas: Īrijas banku vidējā ienākumus nenesošo aizdevumu attiecība 2016. gada septembrī bija 14,2 %. Tas ievērojami pārsniedz Savienības vidējo rādītāju – 5,3 %. 2016. gada septembrī pašas Īrijas bankās ienākumus nenesošie aizdevumi gadu no gada bija samazinājušies par EUR 12,7 miljardiem jeb 32,7 %. Nokavēto maksājumu noregulējuma temps ir nedaudz samazinājies, tā kā atlikušos ilgtermiņa parādus ir arī visgrūtāk pārstrukturēt. Nedrīkstētu zaudēt doto impulsu: parādu pārstrukturēšanai vajadzētu būt ilgtermiņā stabilai, un ir jāapsver dažādi parāda samazināšanas veidi. 2016. gada septembra beigās bija iekavēti 14 % hipotekāro aizdevumu, savukārt maksājumi, kas kavēti vairāk nekā divus gadus, veidoja aptuveni 70 % no kopējiem hipotekāro aizdevumu atlikumiem, kas kavējas vairāk par 90 dienām. Joprojām problemātiskas jomas ir iekšzemes banku komerciālie aizdevumi nekustamajam īpašumam un uzņēmumu kredīti, 2016. gada septembrī ieņēmumus nenesošo kredītu īpatsvars šajās jomās bija attiecīgi 32,6 % un 11,8 %. Personas maksātnespēja, bankrots, pārbaužu un ārpustiesas mehānismi mājsaimniecību un uzņēmumu dzīvotspējas atjaunošanai joprojām netiek plaši izmantoti un būtu vairāk jāstimulē. Pēc vairākkārtējas atlikšanas tiek plānots, ka sāksies centrālā kredītu reģistra ieviešanas procesa noslēguma posms. Tā pabeigšana būtu jānosaka par prioritāti, jo minētais reģistrs kalpos par pamatu pienācīgai aizņēmēju kredītriska novērtēšanai un nodrošinās piesardzīgu kreditēšanu nākotnē.

               (17)

               2015. gada Juridisko pakalpojumu regulējuma akta (“2015. gada tiesību akts”) īstenošana sākās 2016. gada beigās. Pilnīgai šā 2015. gada tiesību akta īstenošanai būs izšķiroša nozīme Īrijas centienos palielināt konkurenci šajā nozarē, jo tas paredz advokātiem nepastarpinātu piekļuvi profesionālai darbībai, kā arī uzņēmumu grupu izveidi ar daudzdisciplīnu paņēmieniem un citās dalībvalstīs izmantotu alternatīvu uzņēmējdarbības modeļu darbību Īrijā. Neatkarīgi juridiskie pakalpojumi dod ieguldījumu visās ekonomikas jomās, un to izmaksas ietekmē Īrijas konkurētspēju. Tāpēc ir ārkārtīgi svarīgi, lai pēc sabiedriskās apspriešanas procesiem ar akta īstenošanu tiktu ieviesti konkurenci veicinoši un izmaksas samazinoši noteikumi vai lai šie noteikumi tiktu iekļauti regulējumos, ar kuriem jānāk klajā regulatīvajai juridisko pakalpojumu iestādei ar nolūku palielināt konkurenci un samazināt izmaksas.

               (18)

               2017. gada Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi visaptverošu Īrijas ekonomikas politikas analīzi un publicējusi to 2017. gada ziņojumā par valsti. Tā ir arī izvērtējusi 2017. gada stabilitātes programmu un 2017. gada valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti pēc iepriekšējos gados Īrijai adresētajiem ieteikumiem. Tā ir ņēmusi vērā ne tikai programmu svarīgumu stabilai fiskālajai un sociālekonomiskajai politikai Īrijā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā vajadzību nostiprināt Savienības vispārējo ekonomikas pārvaldību, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (19)

               Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2017. gada stabilitātes programmu, un tās atzinums (6) ir atspoguļots turpmāk, jo īpaši 1. ieteikumā.

               (20)

               Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2017. gada valsts reformu programmu un 2017. gada stabilitātes programmu. Tās ieteikumi, kas ir izstrādāti saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu, ir atspoguļoti turpmāk 1. un 3. ieteikumā,

         AR ŠO IESAKA Īrijai 2017. un 2018. gadā rīkoties šādi.

               1.

               2018. gadā turpināt nozīmīgus fiskālos centienus atbilstoši prasībām, kas ir izvirzītas saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvo daļu. Jebkādus neparedzētus ieņēmumus, kas rodas stabilos ekonomiskajos un finansiālajos apstākļos, tostarp ieņēmumus no aktīvu pārdošanas, izmantot tam, lai vēl paātrinātu vispārējās valdības parāda attiecības samazināšanu. Ierobežot nodokļu izdevumu tvērumu un skaitu un paplašināt nodokļu bāzi.

               2.

               Precīzāk orientēt uz mērķi valsts izdevumus, piešķirot prioritāti publiskā sektora investīcijām transportā, ūdensapgādes pakalpojumos un inovācijā, jo īpaši sniedzot atbalstu MVU. Stiprināt sociālo infrastruktūru, tostarp sociālos mājokļus un kvalitatīvus bērnu aprūpes pakalpojumus; īstenot integrētu nodarbinātības veicināšanas politikas pasākumu kopumu, lai palielinātu mazkvalificētu personu nodarbinātības iespējas un pievērstos jautājumam par mājsaimniecībām ar zemu nodarbinātības intensitāti.

               3.

               Mudināt nepārtraukti un ilgstošāk samazināt ieņēmumus nenesošos aizdevumus, īstenojot noregulējuma stratēģijas, kurās ir ietverta kredītu norakstīšana dzīvotspējīgiem uzņēmumiem un mājsaimniecībām, īpašu uzsvaru liekot uz ilgtermiņa maksājumu kavējumu noregulēšanu.

      Briselē, 2017. gada 11. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         T. TÕNISTE

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (3)  OV C 92, 24.3.2017., 1. lpp.

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

      (5)  Valdības neto izdevumus veido kopējie valdības izdevumi, izņemot procentu izdevumus, izdevumus saistībā ar Savienības programmām, kas ir pilnībā izlīdzināti ar ienākumiem no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas saistībā ar bezdarbnieku pabalstu izdevumiem. Valsts finansētā bruto pamatkapitāla veidošanas līmenis ir izlīdzināts četru gadu laikposmā. Ir ņemti vērā tiesību aktos paredzētie diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu jomā ir atskaitīti.

      (6)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


title: Padomes Ieteikums (2015. gada 14. jūlijs) par Latvijas 2015. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Latvijas 2015. gada stabilitātes programmu

text:
               18.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/66

         PADOMES IETEIKUMS
   (2015. gada 14. jūlijs)
   par Latvijas 2015. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Latvijas 2015. gada stabilitātes programmu
   (2015/C 272/17)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija. Stratēģijā lielākoties pievērsta uzmanība galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2015. gada 14. jūlijā, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma Ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm, un 2010. gada 21. oktobrī tā pieņēma lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (2). Tie kopā veido “integrētās pamatnostādnes”, kuras dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Padome 2014. gada 8. jūlijā pieņēma Ieteikumu (3) par Latvijas 2014. gada valsts reformu programmu un sniedza atzinumu par atjaunināto Latvijas 2014. gada stabilitātes programmu.

               (4)

               Komisija 2014. gada 28. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, iezīmējot 2015. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Tajā pašā dienā Komisija, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (4), pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Latvija nebija noteikta kā viena no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (5)

               Eiropadome 2014. gada 18. decembrī apstiprināja prioritātes, lai veicinātu investīcijas, pastiprinātu strukturālās reformas un īstenotu atbildīgu, izaugsmi veicinošu fiskālo konsolidāciju.

               (6)

               Komisija 2015. gada 26. februārī publicēja 2015. gada ziņojumu par Latviju. Tajā tika izvērtēti Latvijas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti 2014. gada 8. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi.

               (7)

               Latvija 2015. gada 15. aprīlī iesniedza savu 2015. gada valsts reformu programmu un 2015. gada stabilitātes programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (8)

               Latvija patlaban atrodas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā un īsteno Eurostat apstiprināto sistēmiskās pensiju reformas klauzulu. Latvija savā 2015. gada stabilitātes programmā ir pieprasījusi pagaidu atkāpi no nepieciešamajām korekcijām vidēja termiņa mērķa sasniegšanai, jo tā turpina īstenot būtiskas strukturālas reformas veselības nozarē. Veselības nozares reformas budžeta izmaksu apjoms 2016. gadā ir 0,2 % no IKP. Prognozēts, ka reformas rezultātā līdz 2023. gadam nodarbinātība pieaugs par 0,6 % un IKP līmenis – par 2,2 %. Pozitīvā ietekme uz izaugsmi un publisko finanšu ilgtspēju ilgtermiņā tiek vērtēta kā ticama. Tomēr, pamatojoties uz Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, plānotais strukturālais deficīts 2,2 % apmērā no IKP 2016. gadā pārsniedz pienācīgo drošības rezervi attiecībā uz Līgumā noteikto atsauces vērtību 3 % apmērā no IKP, kura būtu jāievēro, lai kvalificētos strukturālo reformu klauzulai. Tāpēc, vienlaicīgi atzīstot, ka esošā veselības nozares reforma ir pamatota, Padome uzskata, ka Latvija neatbilst prasībām, kas ļautu tai piemērot pieprasīto pagaidu atkāpi 2016. gadā.

               (9)

               Valdība 2015. gada stabilitātes programmā plāno kopumā stabilu nominālo deficītu 1,4 % apmērā no IKP 2016. gadā un 1,3 % apmērā 2017. gadā, paceļot to līdz 1,7 % 2018. gadā. Lai sasniegtu šos mērķus, valdība plāno 2016. gadā panākt strukturālo deficītu 1,8 % apmērā no IKP un 1,4 % apmērā no IKP, sākot no 2017. gada. Stabilitātes programmas korekcijas virziens iekļauj novirzi, kas balstīta uz strukturālo reformu klauzulu un uz kuru Latvija, šķiet, nevar pretendēt, un klasificē paredzētos papildu aizsardzības izdevumus laikposmā no 2016. līdz 2019. gadam kā vienreizējus pasākumus. Saskaņā ar stabilitātes programmu paredzams, ka valdības parāda attiecība pret IKP samazināsies no 37 % no IKP 2015. gadā līdz 34 % no IKP līdz 2018. gadam, starplaikā notiekot nelielām ikgadējām svārstībām likvīdo aktīvu uzkrāšanās dēļ parāda pārvaldības nolūkiem. Šo budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams. 2015. gadam paredzētie pasākumi lielākoties ir īstenoti, kā paredzēts budžetā. Tomēr pasākumi paredzēto budžeta deficīta mērķu atbalstam 2016. gadā un turpmākajos gados nav pietiekami konkrēti norādīti. Pamatojoties uz Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, Latvija 2015. gadā prasību ievēro, ņemot vērā sistēmiskās pensiju reformas klauzulas piemērošanu. Attiecībā uz 2016. gadu pastāv būtiskas novirzes risks. Strukturālā bilance ir jāuzlabo par 0,3 % no IKP, ņemot vērā pielaidi attiecībā uz sistēmisko pensiju reformu. Pamatojoties uz Komisijas prognozi, tā pasliktinās par 0,3 % no IKP, kas ir saistīts arī ar to, ka aizsardzības izdevumus nevar klasificēt kā vienreizējus pasākumus. Pamatojoties uz savu stabilitātes programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka pastāv risks, ka Latvija neizpildīs Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.

               (10)

               Tiek veidota neatkarīga akreditācijas valsts aģentūra un izstrādāts jauns, uz kvalitāti orientēts augstākās izglītības finansēšanas modelis Latvijā. Neraugoties uz to, ka ir gūti zināmi panākumi pētniecības un inovācijas sistēmas reformēšanā atbilstīgi pārdomātas specializācijas shēmai, nepietiekamā publiskā finansējuma dēļ un ņemot vērā to, ka pētniecības un inovācijas sistēma ir sadrumstalota, sasniegumi zinātnes jomā ir vāji. Latvija 2013. gadā pētniecībā un izstrādē ir investējusi tikai aptuveni 0,6 % no IKP, kas ir trešais zemākais rādītājs Savienībā. Publiskā sektora pētniecības un izstrādes intensitāte 2013. gadā bija tikai 0,43 % no IKP. Tas, ka trūkst inovāciju un privātā sektora investīciju nozarēs ar augstāku pievienoto vērtību un zinātnesietilpīgās nozarēs, mazina konkurētspēju.

               (11)

               Neatkarīgi no panākumiem, kas gūti attiecībā uz bezdarba problēmas risināšanu, ir vajadzīga turpmāka rīcība, lai novērstu jauniešu bezdarbu un tā negatīvās ilgtermiņa sekas, ņemot vērā darbaspēka samazināšanos. Latvija ir guvusi zināmus panākumus profesionālās izglītības un apmācības, kā arī tās mācekļa darba komponenta reformēšanas jomā, taču MVU ierobežotās iesaistīšanās dēļ problēmas joprojām rada tās prestiža trūkums.

               (12)

               Lai gan ir veikts ievērojams analīzes un plānošanas darbs, sociālās palīdzības reformas nav pavirzījušās uz priekšu un neatspoguļojas pietiekama budžeta plānošanā. Bezdarba un sociālās palīdzības pabalstu nelielais tvērums un zema atbilstība neļauj efektīvi samazināt nabadzību, sociālo atstumtību un augsto nevienlīdzības līmeni. Šādos apstākļos sociālie izdevumi maz ietekmē nabadzības samazināšanu. 2014. gadā aptuveni 32,7 % Latvijas iedzīvotāju bija pakļauti nabadzības vai sociālās atstumtības riskam, un ienākumu nevienlīdzība joprojām ir viena no augstākajām Savienībā. Aktīvas darba tirgus politikas finansējums un tvērums salīdzinājumā ar citām dalībvalstīm joprojām ir neliels. Lielais nodokļu īpatsvars cilvēkiem ar zemiem ienākumiem joprojām kavē oficiālo nodarbinātību un samazina pieprasījumu pēc mazkvalificētiem darba ņēmējiem, tajā pašā laikā vides un efektīvu īpašuma nodokļu jomā ir liels neizmantots potenciāls. Mazs publiskais finansējums veselības aprūpei un augstas pacientu tiešās iemaksas, tas, ka darbības stimuliem un efektivitātei netiek pievērsta pienācīga uzmanība, un aprūpes koordinācijas trūkums ir veicinājis to, ka lielai daļai iedzīvotāju ir samazinājusies veselības aprūpes sistēmas pieejamība. Jāturpina pasākumi, lai uzlabotu veselības aprūpes sistēmas pieejamību, izmaksu lietderību un šīs sistēmas kvalitāti, un slimnīcu finansēšana jāsasaista ar sasniegumos balstītiem mehānismiem.

               (13)

               Latvija ir guvusi ievērojamus panākumus attiecībā uz tiesu iestāžu sistēmas reformēšanu. Tomēr civillietu un komerclietu pabeigšanas koeficients joprojām ir zems, un tas rada papildu slogu darījumdarbībai. Būtu jāstiprina Tieslietu padomes un tiesu priekšsēdētāju nozīme tiesu iestāžu reformu īstenošanā. Cīņa pret izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un piemērota nodokļu iekasēšana nenotiek pietiekamā apmērā, un nodokļu apiešanas līmenis joprojām ir augsts. Lai gan ir pieņemts Maksātnespējas likums, joprojām ir problēmas saistībā ar pareizu maksātnespējas politiku un efektīvu maksātnespējas administratoru uzraudzības sistēmu. Darījumdarbības videi un sabiedrisko pakalpojumu kvalitātei nāktu par labu stingrāki pasākumi attiecībā uz interešu konfliktu un korupcijas novēršanu, jo īpaši riskam pakļautajās jomās, piemēram, valsts iepirkumi, būvniecība un veselības aprūpe. Nav gūti panākumi attiecībā uz Konkurences padomes ierosinātajiem grozījumiem Konkurences likumā, lai nodrošinātu tai lielāku institucionālo un finansiālo neatkarību un ļautu efektīvi rīkoties pret publiskajām struktūrām. Saeima vēl nav pieņēmusi Valsts civildienesta likumu. Ir svarīgi, lai tajā tiktu iekļautas arī pašvaldības.

               (14)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Latvijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2015. gada ziņojumā par valsti. Tā ir arī izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Latvijai adresētiem ieteikumiem. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Latvijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jāstiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1. līdz 4. ieteikumā.

               (15)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu, un tās atzinums (5) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (16)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir arī veikusi analīzi par visas eurozonas ekonomikas politiku. Pamatojoties uz šo analīzi, Padome ir izdevusi konkrētus ieteikumus dalībvalstīm, kuru valūta ir euro (6). Latvijai kā valstij, kuras valūta ir euro, būtu arī jānodrošina pilnīga un laicīga minēto ieteikumu īstenošana,

         AR ŠO IESAKA Latvijai 2015. un 2016. gadā rīkoties šādi.

               1.

               Nodrošināt, ka novirze no vidēja termiņa budžeta mērķa 2015. un 2016. gadā ir vienīgi pielaide, kas saistīta ar sistēmisko pensiju reformu.

               2.

               Uzlabot profesionālo izglītību un apmācību, paātrināt izglītības programmu reformu un palielināt piedāvājumu mācībām darbvietā. Nodrošināt, ka jaunais augstākās izglītības sistēmas finansēšanas modelis atalgo kvalitāti. Mērķtiecīgāk novirzīt finansējumu pētniecībai un stimulēt privātā sektora investīcijas inovācijā, pamatojoties uz pārdomātas specializācijas shēmu.

               3.

               Veikt konkrētus pasākumus, lai reformētu sociālo palīdzību, nodrošinot pabalstu adekvātumu, un veikt pasākumus nodarbināmības palielināšanai. Samazināt lielo nodokļu īpatsvaru cilvēkiem ar zemiem ienākumiem, novirzot nodokļu slogu uz citiem avotiem, kam ir mazāka negatīvā ietekme uz izaugsmi. Rīkoties, lai uzlabotu veselības aprūpes sistēmas pieejamību, izmaksu lietderību un šīs sistēmas kvalitāti un slimnīcu finansēšanu sasaistītu ar sasniegumos balstītiem mehānismiem.

               4.

               Uzlabot tiesu iestāžu sistēmas efektivitāti, palielinot visu pušu (tostarp maksātnespējas administratoru) pārskatatbildību, nodrošinot piemērotus līdzekļus, lai apkarotu izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, un stiprinot Tieslietu padomes nozīmi. Uzlabot tiesību aktus valsts civildienesta jomā, lai stiprinātu pret interešu konfliktu vērsto kārtību un atalgojumu sasaistītu ar atbildību.

      Briselē, 2015. gada 14. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. GRAMEGNA

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Paliek spēkā ar Padomes Lēmumu 2014/322/ES (2014. gada 6. maijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm 2014. gadam (OV L 165, 4.6.2014., 49. lpp.).

      (3)  Padomes Ieteikums (2014. gada 8. jūlijs) par Latvijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Latvijas 2014. gada stabilitātes programmu (OV C 247, 29.7.2014., 63. lpp.).

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.).

      (5)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.

      (6)  OV C 272, 18.8.2015., 98. lpp.