title: Ieteikums Padomes lēmums par savstarpējās palīdzības piešķiršanu Rumānijai

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

52009PC0199(01)

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 21.4.2009COM(2009) 199 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES LĒMUMSpar savstarpējās palīdzības piešķiršanu RumānijaiPriekšlikumsPADOMES LĒMUMSpar ES vidēja termiņa finansiālās palīdzības nodrošināšanu RumānijaiIeteikumsPADOMES LĒMUMSpar savstarpējās palīdzības piešķiršanu RumānijaiunPriekšlikumsPADOMES LĒMUMSpar ES vidēja termiņa finansiālās palīdzības nodrošināšanu RumānijaiPASKAIDROJUMA RAKSTSIEVADSPēdējo gadu laikā Rumānija piedzīvoja strauju ekonomisko izaugsmi, vidēji 6,5 % kopš 2002. gada, sasniedzot pat 7,1 % 2008. gadā. Izaugsmi galvenokārt veicināja iekšzemes pieprasījums pēc patēriņa un ieguldījumiem, kā arī ārvalstu finansētu finanšu starpniecības pakalpojumu uzplaukums un spēcīgs algu pieaugums. Liels ārējo aizņēmumu apjoms radīja ārējā parāda ātru uzkrāšanos, 2008. gada beigās sasniedzot 53 % no IKP, un plaša mēroga aizdevumi ārvalstu valūtā palielināja mājsaimniecību un uzņēmumu ienākumu atkarību no pēkšņām valūtas kursa svārstībām. Iekšzemes pieprasījuma spiedienu arvien vairāk pastiprināja procikliska fiskālā politika, valsts neto aizņēmuma apjomam no 1,2 % no IKP 2005. gadā pieaugot līdz 5,4 % no IKP 2008. gadā, neatkarīgi no atkārtotiem Padomes atzinumiem un Komisijas 2008. gada jūnija ieteikuma par politiku, ar ko aicināja veikt fiskālo konsolidāciju un uzlabot budžeta pārvaldību.Globālā ekonomikas lejupslīde un paaugstināta izvairīšanās no riska iekšzemes svārstību dēļ ir ievērojami samazinājusi kapitāla plūsmas uz Rumāniju. Palielinoties spiedienam uz valūtas kursu, kopš 2007. gada augusta valūtas kursa kopējais kritums bija vairāk nekā 30 %. Salīdzinājumā ar rādītāju, kas izteikts ar divciparu skaitli, par pirmajiem trim ceturkšņiem iekšzemes pieprasījums 2008. gada IV ceturksnī samazinājās par vairāk nekā 4 % salīdzinājumā ar iepriekšējā gada attiecīgo periodu ( yoy ), ko galvenokārt izraisīja privātā patēriņa kritums. Turklāt ārējo konkurētspēju un ražīguma attīstību kavēja lēnā strukturālo reformu īstenošana, kuras uzsāka kopš pievienošanās ES. Valdība arī saskaras ar aizvien lielākām grūtībām obligāciju tirgū, ko gandrīz pilnībā veido īstermiņa vērtspapīri, un vidējā likme kopš pagājušā gada ir palielinājusies aptuveni par 300 bāzes punktiem.Ņemot vērā šos apstākļus, Rumānijas iestādes[1] 2009. gada 6. martā lūdza EK atbalstu maksājumu bilancei un ar līdzīgu lūgumu vērsās arī SVF un Pasaules bankā. Lai arī pašlaik Rumānijā nav smagas krīzes, minētās institūcijas uzskata, ka šajā posmā ir pamatoti piešķirt ārējo finansiālo atbalstu, lai uzlabotu Rumānijas ārvalstu valūtas rezerves, paredzot ievērojamas grūtības ārējā finansējumā valsts un privātajā sektorā nākamajos divos gados. Īstenojot programmu, arī nostiprinātu uzticību Rumānijas spējai izpildīt tās ārējās saistības.Komisija kopā ar Padomes prezidentvalsti 9. martā paziņoja, ka ES ir gatava kopā ar SVF piedalīties saskaņotas finansējuma paketes nodrošināšanā, lai stiprinātu Rumānijas maksājumu bilances stabilitāti. Tomēr tika uzsvērts, ka finansiālā palīdzība ir atkarīga no Rumānijas iestāžu pārliecinošas apņemšanās īstenot atbalsta politikas programmu.Pamatojoties uz apspriedēm ar Komisiju un SVF, Rumānijas iestādes nosūtīs Komisijai un SVF priekšlīgumu, kurā informēs par ekonomikas stabilizācijas programmas galvenajiem elementiem. Padome piešķirs Rumānijai finansiālo palīdzību tikai tad, ja tā būs saņēmusi šādu priekšlīgumu. Stabilizācijas programmas galvenais mērķis ir mazināt sekas, ko izraisījis privātā kapitāla ieplūdes krass samazinājums, un vienlaikus īstenot politikas pasākumus, lai novērstu ārējo un fiskālo nelīdzsvarotību, kā arī stiprināt finanšu sektoru. Saskaņā ar šo programmu deviņu lielāko ārvalstīm piederošu banku mātesuzņēmumi, kuri darbojas Rumānijā, apņēmās izpildīt saskaņotas saistības saglabāt savas vispārējās pozīcijas (pamatkapitālu un spēkā esošos aizdevumus) Rumānijā un vajadzības gadījumā nodrošināt papildu kapitālu.MAKROEKONOMISKāS NORISES UN PROGNOZESPēc spēcīgas IKP izaugsmes vairāku gadu gaitā (kopš 2002. gada — vidēji 6,5 % gadā) 2008. gada IV ceturksnī novērots krass izaugsmes kritums līdz 2,9 % yoy . To galvenokārt veicināja privātā patēriņa samazināšanās par gandrīz 4 % yoy vienlaikus ar banku aizdevumu gandrīz pilnīgu pārtraukšanu. Bruto ieguldījumi pamatkapitālā krasi samazinājās no vairāk nekā 30 % yoy I ceturksnī līdz mazāk par 3 % IV ceturksnī. Piedāvājuma sektorā lejupslīdi izraisīja samazinājums rūpniecības nozarē par aptuveni 8 %, pēc 5,5 % pieauguma 2008. gada I ceturksnī. Celtniecības un pakalpojumu sektorā arī novērota strauja lejupslīde.Arī iekšzemes pieprasījuma krasā pazemināšanās IV ceturksnī izraisīja importa apjoma kritumu, ikgada izaugsmes rādītāji gada beigās samazinājās (-18 % yoy ), uzrādot aizvien lielāku lejupslīdi 2009. gada janvārī (-28% yoy , izsakot Rumānijas lejās). Būtiski samazinājās arī eksporta apjomi (-8 % yoy 2008. gada decembrī un -13 % 2009. gada janvārī). Kopumā tekošā konta deficīts aizvien saglabājās augstā līmenī, no 13,5 % no IKP 2007. gadā sarūkot tikai līdz 12,3 % no IKP 2008. gadā. Attiecībā uz finansējumu ārvalstu tiešie ieguldījumi (ĀTI) sedza aptuveni 54 % no tekošā konta deficīta 2008. gadā. Atlikušos līdzekļus galvenokārt finansēja, izmantojot ārējo parādu (galvenokārt privātajā sektorā), kas 2008. gada beigās pieauga aptuveni līdz 53 % no IKP.-  Ekonomiskā uzplaukuma laikā darbaspēka trūkums, ko izraisīja plašas emigrācijas plūsmas, un salīdzinoši liela daļa nekvalificēta darbaspēka veicināja algu un cenu spirāles veidošanos, algu pieaugumam pārsniedzot nelielo ražīguma pieaugumu. Algu pieaugums saglabājās stabils 2008. gada pirmajos divos ceturkšņos (nominālajām algām palielinoties par aptuveni 25 % yoy ), bet pēc tam samazinājās, 2009. gada janvārī sarūkot līdz 13 % yoy . Neraugoties uz preču un pārtikas cenu kritumu, PCI inflācija atkal pieauga no 6,3 % 2008. gada decembrī līdz 6,9 % 2009. gada februārī, jo nominālais faktiskais maiņas kurss šajā periodā samazinājās par 8 %.Ņemot vērā saimnieciskās darbības kraso lejupslīdi 2008. gada IV ceturksnī un iespējamo turpmāko pasaules ekonomiskās situācijas pasliktināšanos, paredzams, ka samazinājuma dēļ patēriņa un ieguldījumu sektorā IKP izaugsme 2009. gadā būs negatīva, t.i., aptuveni -4%, ko daļēji kompensēs ar ārējā deficīta korekciju.VALSTS FINANSESPieprasījuma uzplaukuma periodā, no 2005. līdz 2008. gadam, neievērojot atkārtotus ieteikumus Padomes 2008. februāra atzinumos par Rumānijas konverģences programmu un Komisijas 2008. gada jūnija ieteikumu par politiku, Rumānija īstenoja prociklisku fiskālo politiku, faktiskais deficīts pieauga no 1,2 % no IKP 2005. gadā līdz 5,4 % no IKP 2008. gadā, vidējais reālais IKP pieaugums bija 6,5 %. Šādas sekas radās galvenokārt nepilnīgas vispārējās budžeta plānošanas un izpildes dēļ. Papildu ieņēmumi parasti tika izlietoti, veicot budžeta grozījumus gada laikā, un netika veidoti nekādi papildu ietaupījumi gadījumam, ja situācija pasliktinātos. Nepilnības valsts pārvaldē arī veicināja atkārtotu plānu neizpildi saistībā ar kapitālizdevumiem, un daļu no līdzekļiem, kas bija paredzēti ieguldījumam, vēlāk novirzīja tādiem kārtējiem izdevumiem kā algas valsts sektorā un sociālie pārvedumi. Atalgojuma pieaugums valsts sektorā izraisīja atalgojuma pieaugumu privātajā sektorā, un atalgojuma līmenis bija augstāks valsts sektorā. Laikposmā no 2005. līdz 2008. gadam algu izmaksas valsts sektorā nominālajā izteiksmē divkāršojās. Visbeidzot, lieli izdevumu apjomi reģistrēti gada pēdējās nedēļās, nopietni ietekmējot budžeta uzticamību un paredzamību. Neraugoties uz Komisijas 2008. gada jūnija ieteikumiem par politiku, nav notikusi nekāda virzība saistošas vidēja termiņa fiskālās programmas īstenošanā.Valdības iesniegtajā un februāra beigās Parlamenta pieņemtajā 2009. gada budžetā ietverti vairāki pasākumi, kuru mērķis ir samazināt deficītu no 5,4 % no IKP 2008. gadā līdz 2,0 % no IKP 2009. gadā, pieņemot, ka reālā IKP izaugsme būs 2,5%. Pasākumi ietver nepieņemšanu darbā un dažādu prēmiju likvidēšanu valsts sektorā, izdevumu samazināšanu preču un pakalpojumu sektorā, algu palielināšanas ierobežošanu valsts sektorā un pensiju indeksāciju atbilstīgi inflācijai, nevis algas izmaiņām. No otras puses, valdība plāno būtiski palielināt publisko ieguldījumu. Tomēr jau budžeta pieņemšanas dienā bija skaidrs, ka šāds deficīta mērķis nebija reālistisks, jo īpaši ņemot vērā to, ka pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs un ieņēmumu prognozes bija pārāk optimistiskas. Turklāt ar izdevumiem saistītu pasākumu īstenošana ir pakļauta iespējamiem riskiem, jo nav izstrādāta visaptveroša izdevumu politikas reforma.FINANšU TIRGIRumānijas finanšu sistēmā dominē banku nozare, kura pēdējos pāris gados attīstījusies ļoti strauji. Kopējais neto aktīvu apjoms Rumānijas banku nozarē 2008. gada beigās sasniedza 315 miljardus Rumānijas leju (62 % no IKP). Bankas lielākoties pieder ārvalstniekiem. 2008. gada decembrī kredītiestādes ar dominējošu ārvalstu kapitālu (tostarp ārvalstu banku filiāles) kontrolēja aptuveni 88 % no visu Rumānijā darbojošos kredītiestāžu kopējiem neto aktīviem. Visvairāk Rumānijā ir pārstāvētas Austrijas, Grieķijas, Francijas un Itālijas bankas.Dažu pēdējo gadu laikā Rumānijas banku nozare veicināja strauju kredītu pieaugumu, un aizdevumu/noguldījumu attiecība 2008. gadā pieauga līdz 122 %. Lai arī kredītu pieauguma sākotnējais līmenis bija zems, aizdevumu palielinājums galvenokārt ārvalstu valūtā (aptuveni 59 % no kopējā iekšzemes kredīta privātajā sektorā 2009. gada janvārī) noteica to, ka Rumānijas banku nozare kļuva lielā mērā atkarīga no ārvalstu finansējuma. 2008. gada otrajā pusē aizdevumu izsniegšana krasi samazinājās, gada kredītu pieaugumam samazinoties no vairāk nekā 60 % 2008. gada jūnijā līdz 36,5 % 2008. gada decembrī.Lai arī pašlaik šķiet, ka banku nozare ir salīdzinoši stabila un ar labu kapitāla nodrošinājumu (kapitāla pietiekamības rādītājs 2008. gada beigās bija 12,3 %), finansiālā stabilitāte Rumānijā varētu tikt apdraudēta. Tā kā makroekonomiskā situācija pasliktinās, visticamāk, turpmākajos mēnešos strauji paaugstināsies ienākumus nenesošu kredītu procents. Turklāt, tā kā Rumānijas privātais sektors ir lielā mērā atkarīgs no aizdevumiem ārvalstu valūtā, jebkāda turpmāka vietējās valūtas— lejas —vērtības pazemināšanās nopietni ietekmētu mājsaimniecību un uzņēmumu bilances.MAKSāJUMU BILANCE UN āRēJāS FINANSēšANAS PRASīBASRumānijas ekonomikas uzplaukumam pēdējos gados bija raksturīga liela ārējā nesabalansētība un neilgtspējīga ārēju saistību uzkrāšanās. Tekošā konta deficīts palielinājās no 5,8 % no IKP 2004. gadā līdz 13,5 % no IKP 2007. gadā, un saglabājās virs 12 % no IKP 2008. gadā. Tādējādi bruto ārējais parāds sasniedza 55 % no IKP 2008. gada beigās.Rumānijas finanšu tirgos dominēja nepārtraukts spiediens kopš 2008. gada oktobra sākuma. Parādsaistību atmaksa, Rumānijas ekonomikas vājie pamati un augstas riska pakāpes obligācijas ( sub-investment grade ) spēcīgi ietekmē valūtas, starpbanku, vērtspapīru un obligāciju tirgus. Ir sagaidāms, ka saglabāsies ievērojamas problēmas ārējā finansējuma jomā, jo ir pamats domāt, ka ārvalstu tiešie ieguldījumi un cita veida ienākošās plūsmas finanšu un kapitāla kontos 2009.–2011. gadā pilnībā nesegs pastāvīgo tekošā konta deficītu (tas gan samazinās) un vajadzību atjaunot ievērojama apjoma īstermiņa un ilgtermiņa parādus ārvalstu valūtā.Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija uzskata, ka Rumānijas maksājumu bilance ir nopietni apdraudēta. Tādēļ Komisija iesaka Padomei pieņemt lēmumu par savstarpējas palīdzības piešķiršanu. Lēš, ka kopējās finansējuma vajadzības līdz 2011. gada I ceturksnim sasniegs aptuveni 20 miljardus euro. Minētajā summā ietilpst finansējums paredzamajam turpmākajam tekošā konta deficītam, nepilnīgai to aizdevumu atjaunošanai, kuriem tuvojas maksājumu termiņš, dažiem kapitāla aizplūdumiem un oficiālo starptautisko rezervju uzkrāšanai saprātīgā līmenī. Var pieņemt, ka pēc tam, kad tiks piešķirta savstarpējā palīdzība, ārvalstu bankas simtprocentīgi atjaunos aizdevumus, kas ir saskaņā ar galveno ārvalstu banku nodomiem saglabāt pieejamību Rumānijā (kā to apliecina to 2009. gada 26. marta kopīgais paziņojums); tāpat pieņem, ka 2009. gadā atjaunos 50 % no korporatīvajiem mātesuzņēmumu ārējiem aizdevumiem un no Rumānijas banku ārējiem aizņēmumiem. Attiecībā uz 2010. un 2011. gadu pieņem, ka tiks atjaunotas visas (100%) saistības pret ārvalstīm, kam pienācis atmaksas termiņš, kas atbilst gaidāmajai finanšu tirgu stabilizācijai, un ka atsāksies Rumānijas galveno eksporta tirgu atveseļošanās. Neraugoties uz to, ka izvirzīts mērķis panākt pietiekami lielas ārvalstu valūtas rezerves (vairāk nekā 100 % no īstermiņa ārējā parāda, kas vēl atmaksājams), pieņēmumi par citiem kapitāla aizplūdumiem, piemēram, nerezidentu depozītu aizplūdumu, tirdzniecības kredītu samazināšanos un portfeļieguldījumu aizplūdumu, ir piesardzīgi, lai aprēķinos paredzētu papildu rezervi. Pieņemts, ka IKP pieaugums 2009. gadā būs 4 % un 2010. gadā — 0 %. Lēš, ka tekošā konta deficīts 2009. gadā būs 7½% no IKP un 2010. gadā — 6½% no IKP.ES ATBALSTS SASKAņā AR MAKSāJUMU BILANCES PALīDZīBAS MEHāNISMU Kā DAļA NO STARPTAUTISKā ATBALSTATā kā Rumānijā ir radušās nopietnas maksājumu bilances problēmas, un tikai gadījumā, ja Rumānijas varas iestādes cieši apņemas īstenot plašu fiskālās, finanšu sistēmas un strukturālo pielāgojumu programmu, Komisija pēc konsultēšanās ar Ekonomikas un finanšu komiteju 2009. gada 17. martā iesaka Padomei piešķirt savstarpējo palīdzību, kā paredzēts Līguma 119. pantā.Turklāt pēc apspriešanās ar Ekonomikas un finanšu komiteju Komisija arī ierosina, ka pēc tam, kad pēc Komisijas priekšlikuma būs pieņemts minētais Padomes lēmums par savstarpējās palīdzības piešķiršanu Rumānijai, Padomei būtu jāpieņem lēmums, ar kuru Rumānijai no dalībvalstīm paredzētā ES palīdzības mehānisma (ko reglamentē Padomes 2002. gada 18. februāra Regula (EK) Nr. 332/2002) piešķir vidēja termiņa finansiālu palīdzību līdz 5 miljardu euro apmērā, lai sekmētu tās maksājumu bilances ilgtspējīgumu.Pašreizējos apstākļos, ko raksturo kapitāla ieplūdes samazinājums un liela ārējā un fiskālā nelīdzsvarotība, būtu lietderīgi Rumānijai piešķirt vidēja termiņa finansiālo palīdzību saskaņā ar palīdzības mehānismu attiecībā uz dalībvalstu maksājumu bilancēm (ņemot vērā Regulu (EK) Nr. 332/2002). Tiešais mērķis ir sekmēt ārējā deficīta pienācīgu korekciju, tādējādi atvieglojot pārmērīgu spiedienu uz valūtas kursu, kas pretējā gadījumā izraisītu smagas sekas uzņēmumu bilancēs un mājsaimniecību kontos, radot straujāku recesiju un grūtības banku sektorā.Ir novērtēts, ka kopējās finansējuma vajadzības līdz 2011. gada I ceturksnim ir 20 miljardi euro. ES palīdzību Rumānijai piešķir līdztekus SVF atbalstam saskaņā ar rezerves vienošanos par aizdevumu 11,40 miljardu SDR apmērā (aptuveni 12,95 miljardi euro, 1085 % no Rumānijas SVF kvotas). Papildu daudzpusēju atbalstu 2 miljardu euro apmērā nodrošinās šādā veidā: papildus ierastajai aizdevumu izsniegšanai Pasaules banka piešķirs 1 miljardu euro, un EIB un ERAB — kopā 1 miljardu euro.2009. gada 26. martā mātesuzņēmumi deviņām lielākajām ārvalstu bankām, kas darbojas Rumānijā, kopīgi apņēmās saglabāt savu vispārējo pieejamību Rumānijā programmas periodā un atbalstīt savus meitasuzņēmumus Rumānijā, lai saglabātu to finansiālo stabilitāti tirgus satricinājumu un ekonomiskās lejupslīdes apstākļos. Minētās saistības atkārtoti apstiprinās, proti, galvenās iesaistītās bankas nosūtīs individuālas atbalsta vēstules Rumānijas Valsts Bankai (RVB), kura kopā ar valsts uzraudzības iestādēm cieši pārraudzīs, kā tiek izpildītas saistības. ES finansiālo palīdzību nodrošina, atbalstot Rumānijas iestāžu ciešo apņemšanos īstenot visaptverošu ekonomikas programmu. Par šo programmu vienošanās panākta kopā ar Rumānijas iestādēm.Komisijai, organizējot vizītes un izskatot Rumānijas iestāžu regulāri iesniegtos ziņojumus, kopā ar EFK regulāri jāpārbauda, vai tiek ievēroti ekonomiskās politikas nosacījumi, saskaņā ar kuriem šī palīdzība piešķirta. Visā programmas īstenošanas gaitā Komisija arī sniegs ieteikumus par politiku un tehnisku palīdzību konkrētās jomās. Minētās programmas galvenie elementi ir šādi.a) Fiskālā konsolidācijaValdība ir apņēmusies veikt papildu fiskālos pielāgojumus, lai panāktu korekciju 1,1 % no IKP papildus pasākumiem, ar kuriem nodrošina korekciju 3 % no IKP un kuri iekļauti 2009. gada februārī pieņemtajā 2009. gada budžetā. Pamatojoties uz papildu budžeta pasākumiem un uz to, ka pārskatītajā prognozē konstatēts samazinājums par 4 % no IKP 2009. gadā, iestāžu mērķis ir panākt, lai kopējais valsts deficīts būtu 5,1 % no IKP, norādot uz to, ka salīdzinājumā ar 2008. gada rezultātiem tiks veikts nozīmīgs strukturālais pielāgojums. Ņemot vērā izmaiņas ekonomiskajā situācijā un turpmākos pasākumus, Parlaments 2009. gada II ceturksnī apstiprinās grozīto 2009. gada budžetu.Fiskālo konsolidāciju veiks galvenokārt attiecībā uz izdevumiem. Valdības primāros izdevumus samazinās par papildu 0,85 procentu punktiem no IKP salīdzinājumā ar 2009. gada budžetā sākotnēji noteikto rādītāju. To panāks i) samazinot sabiedriskā sektora algu izdevumus (par paredzētajiem 4 – 4½% salīdzinājumā ar 2008. gada līmeni), atliekot 2009. gadā paredzēto sabiedriskā sektora algu kopējo pieaugumu (kopā — par 5 %) vai veicot līdzvērtīgu nodarbināto skaita samazinājumu un samazinot nodarbinātību sabiedriskajā sektorā, tostarp aizpildot tikai 1 no 7 atbrīvotajām amatvietām; ii) vēl vairāk samazinot izdevumus par precēm un pakalpojumiem un par subsīdijām publiskiem uzņēmumiem; iii) nelielā mērā samazinot kapitāla izdevumus attiecībā uz tādām vienībām kā transporta līdzekļi un biroja aprīkojums, kā arī izstrādājot reālistisku grafiku ES atbalstītiem ieguldījumu projektiem. Tomēr lēš, ka 2009. gadā būtiski pieaugs ieguldījums publiskajā sektorā salīdzinājumā ar 2008. gadu (aptuveni 6½ % no IKP 2009. gadā salīdzinājumā ar 5¾% no IKP 2008. gadā). Attiecībā uz ieņēmumiem paredzams, ka papildu 0,25 % no IKP radīs pasākumi, kuru mērķis ir atcelt noteiktus nodokļu atvieglojumus un kompensācijas (jo īpaši attiecībā uz dienesta automašīnām, kā arī pārvērtētu pamatlīdzekļu vērtības samazināšanu). Valdība ir apņēmusies turpināt fiskālo konsolidāciju, kuras pamatā ir izdevumu faktori, un turpmāk samazināt deficītu līdz 4,1 % no IKP 2010. gadā, savukārt 2011. gadā — līdz mazāk par 3 % no IKP.Programmas īstenošanas gaitā Komisija sniegs regulārus norādījumus un konsultācijas Rumānijas iestādēm, lai nodrošinātu deficīta ilgtspējīgu korekciju.b) Fiskālās pārvaldības reformaTiks īstenoti pasākumi budžeta stratēģijas un procedūras uzlabošanai, jo tas sekmēs budžeta deficīta samazināšanas ilglaicīgumu. Galvenais aspekts būs likums par fiskālo atbildību, kas cita starpā paredzēs izstrādāt procedūras uzlabotai daudzgadu budžeta izveidei, noteikt ierobežojumus budžeta grozīšanai gada gaitā un paredzēt fiskālos noteikumus, lai uzlabotu budžeta izpildi un panāktu pilnīgu atbilstību SIP noteiktajām prasībām. Ar minēto likumu jāizveido arī fiskālā padome, lai nodrošinātu neatkarīgu un kvalificētu pārbaudi.Lai uzlabotu budžeta uzticamību un paredzamību, tiks restrukturizēta atalgojuma sistēma sabiedriskajā sektorā, tostarp vienādojot un vienkāršojot algu skalu un reformējot prēmiju sistēmu. To darīs, lai risinātu būtiskākās problēmas atalgojuma sistēmā sabiedriskajā sektorā: no kopējā atalgojuma pārāk lielu daļu veido prēmijas, nav vienotas algu skalas un ir pārāk daudz likumu, kuri reglamentē algas kompensācijas sistēmas dažādās daļās.Lai palīdzētu uzlabot valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību, tiks reformēti pensiju sistēmas galvenie elementi. Izmaiņas paredz virzīties uz valsts pensiju indeksāciju atbilstīgi patēriņa cenām un ierobežot pensiju patstāvīgu palielināšanu, pakāpeniski noteikt lielāku pensionēšanās vecumu nekā pašreizējos plānos (īpaši attiecībā uz sievietēm), ņemot vērā mūža ilguma izmaiņas. Turklāt noteiks, ka sabiedriskā sektorā strādājošo grupām, uz kurām pašlaik neattiecas pensiju iemaksas, pakāpeniski šādas iemaksas būs jāveic. Programmā paredzēts turpināt īstenot otro pensiju līmeni, regulāri paaugstinot iemaksas, kā sākotnēji plānots.c) Monetārā un finanšu sektora politikaMonetārā politika arī turpmāk tiks orientēta uz cenu stabilitāti un Rumānijas Valsts Bankas noteiktā inflācijas mērķa sasniegšanu (pašlaik 3,5% ±1 % 2009. gada beigās). Attiecībā uz finanšu sektoru Rumānijas Valsts Banka veiks „stresa testus” atsevišķu banku bilancēm un aizdevumu portfeļiem saskaņā ar dažādiem scenārijiem, ievērojot ES pamatnostādnes par novērtēšanu, kuras izmantos, lai novērtētu pašu kapitāla iespējamo pieaugumu, kas vajadzīgs, lai nodrošinātu, ka maksātspējas koeficienti saglabājas virs 10 % rādītāja visā programmas laikā. Tiklīdz „stresa testi” būs pabeigti, saskaņā ar saistībām pienācīgi atbalstīt savus meitasuzņēmumus (kā to apliecina to 2009. gada 26. marta kopīgais paziņojums) banku mātesuzņēmumiem pieprasīs līdz 2009. gada septembra beigām nodrošināt pietiekamus līdzekļus, lai segtu iespējamās nepilnības, kas konstatētas, veicot „stresa testus”.Turklāt programmā paredzēts grozīt banku un likvidācijas likumus, lai varētu laikus un efektīvi reaģēt uz satricinājumiem banku nozarē. Grozījumu galvenais mērķis ir palielināt to banku administratoru pilnvaras, kam noteikts īpašs administratīvais režīms. Līdztekus banku jautājumiem ar citiem pasākumiem centīsies nostiprināt Rumānijas Valsts Bankas pilnvaras, lai tā varētu pieprasīt, ka banku nozīmīgākie akcionāri palielina akciju kapitālu un finansiāli atbalsta banku, un lai tā varētu aizliegt vai ierobežot peļņas sadali. Pastiprinās finanšu pārraudzību atbilstīgi attiecīgajiem ES tiesību aktiem. Turklāt tiks ieviestas konkrētākas prasības ziņošanai par likviditāti un, kad būs pienācis īstais brīdis, tiesību aktos noteikto minimālo kapitāla pietiekamības rādītāju palielinās no 8 % līdz 10 %. Turklāt tiks grozītas procedūras attiecībā uz depozītu garantiju aktivizēšanu, lai vienkāršotu un paātrinātu izmaksāšanu. Saskaņā ar grozījumiem depozītu garantiju aktivizēs pēc Rumānijas Valsts Bankas lēmuma 21 dienas laikā. Visbeidzot, lai nodrošinātu pietiekamu likviditāti, Rumānijas Valsts Banka ir apņēmusies paplašināt to aktīvu loku, kas ir pieņemami kā nodrošinājums.d) Strukturālās reformasEkonomikas programmā ietvers arī strukturālus reformas pasākumus saskaņā ar tām politikas jomām, kuras ietvertas konkrētos ieteikumos Rumānijai, kurus sniegusi Padome Lisabonas stratēģijas kontekstā. Reformas ietver tādus politikas virzienus, ar kuriem paredzēts uzlabot valsts pārvaldes efektivitāti un rezultativitāti, uzlabot valsts izdevumu kvalitāti, pienācīgāk izmantot un intensīvāk apgūt ES līdzekļus, uzlabot uzņēmējdarbības vidi, kā arī apkarot nelegālu darbu. Komisija arī sekmē vietējās kapacitātes palielināšanu ar strukturālo fondu starpniecību, īpašu daļu no tiem paredzot tehniskajai palīdzībai.Šī programma ir minēta ekonomiskās politikas nosacījumos, kas ir ietverti Komisijas ieteikumā Padomes lēmumam. Ekonomikas politikas detalizēti nosacījumi saistībā ar ES aizdevumu izmaksām tiks noteikti saprašanās memorandā, kas noslēdzams ar Rumānijas iestādēm. Šo programmu arī pilnībā atspoguļos atjauninātajā Rumānijas konverģences programmā.Ierosinātais lēmuma darbības termiņš būtu trīs gadus pēc stāšanās spēkā. Lai nodrošinātu vajadzīgo elastīgumu pašreizējos tirgus apstākļos, tiek ierosināts atļaut izmantot procentu mijmaiņas darījumus aizdevumu operācijām, kas finansē aizdevumu. Lai neapdraudētu ES budžetu, iespējamā mijmaiņas darījuma partneriem būtu jābūt ar visaugstāko kredītkvalitāti.Saskaņā ar noteikumiem Komisijas 2009. gada 8. aprīļa priekšlikumā Padomes regulai, ar kuru groza Regulu (EK) Nr. 332/2002, ar ko izveido vidēja termiņa finansiālas palīdzības mehānismu attiecībā uz dalībvalstu maksājumu bilancēm, Komisijai, tostarp Eiropas Birojam krāpšanas apkarošanai un Eiropas Revīzijas palātai ir tiesības nosūtīt savus ierēdņus vai pienācīgi pilnvarotus pārstāvjus, lai veiktu tehniskas vai finanšu kontroles, vai revīziju, ko tā uzskata par vajadzīgu attiecībā uz šādas palīdzības pārvaldību. Tiek nodrošināta tādu iespējamo un faktisko krāpšanas un pārkāpumu gadījumu, korupcijas gadījumu vai jebkuru citu nelikumīgu darbību izmeklēšana un atbilstīgas turpmākas darbības veikšana, kuri saistīti ar EK maksājumu bilances palīdzības pārvaldīšanu un ir pretstatā EK finanšu interesēm. Par visiem šādiem gadījumiem, kā arī par attiecīgajiem pasākumiem, kurus veikušas valsts kompetentās iestādes, nekavējoties ziņos Komisijai. Arī saprašanās memorandā un aizdevuma līgumā ietvers jaunos tehniskos noteikumus, kuri paredzēti Komisijas priekšlikumā Padomes regulai, ar ko groza Regulu (EK) Nr. 332/2002.Līdztekus tam, ka šīs programmas priekšnosacījums ir attiecīgas politikas īstenošana, Komisija arī turpmāk uzraudzīs, kā sokas ar tiesu reformu un korupcijas apkarošanu saskaņā ar sadarbības un pārbaudes mehānismu. Šī mehānisma darbības ilgums nav atkarīgs no palīdzības programmas ilguma. 2009. gada februāra vidusposma ziņojumā secināts, ka Rumānijas iestādēm ar jaunu sparu jāatsāk tiesu reforma un cīņa pret korupciju, lai labotu nesenajos mēnešos piedzīvotās lejupslīdes tendences. Konkrēti tas nozīmē, ka jāpieņem kodeksi, kas vajadzīgi, lai pilnveidotu tiesību sistēmu, un, ātri izskatot konkrētas augsta līmeņa korupcijas lietas, jāparāda, ka tiesību sistēma spēj neatkarīgi un efektīvi īstenot tiesību aktus.Līdztekus tam, ka šīs programmas priekšnosacījums ir attiecīgas politikas īstenošana, Komisija arī turpmāk uzraudzīs pirsmpievienošanās un pēcpievienošanās ES pārvedumu pareizu izmantošanu, cita starpā veicot atbilstības novērtējumus un regulāru pārskatīšanu.IeteikumsPADOMES LĒMUMSpar savstarpējās palīdzības piešķiršanu RumānijaiEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 119. pantu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,tā kā:1.  Rumānijas kapitāla un finanšu tirgos pēdējā laikā novērota aizvien lielāka spriedze, kas atspoguļo pasaules ekonomisko lejupslīdi un augošās bažas par Rumānijas ekonomikas stabilitāti, jo tai ir liels ārējais deficīts, turklāt turpina palielināties budžeta deficīts. Palielinājies arī spiediens uz valūtas kursu, kas var ievērojami apdraudēt banku nozares stabilitāti.2.  Šādos apstākļos Rumānijas valdība un Rumānijas Valsts Banka (RVB) ir sagatavojušas daudzpusīgu stratēģiju, kas nostiprinātu makroekonomikas politiku un samazinātu spriedzi finanšu tirgos; šī stratēģija izklāstīta priekšlīgumā, kuru Komisija saņēma […]. Minētās ekonomiskās programmas stūrakmens ir fiskālā deficīta samazināšana no 5,4 % no IKP 2008. gadā līdz 5,1 % no IKP 2009. gadā un līdz mazāk par 3 % no IKP līdz 2011. gadam. Tiks īstenoti pasākumi budžeta stratēģijas un procedūras uzlabošanai, jo tas sekmēs budžeta deficīta samazināšanas ilglaicīgumu. Šī ekonomikas programma un jo īpaši tajā ietvertie mērķi attiecībā uz budžetu tiks iestrādāti valsts budžetā, kā arī konverģences programmā.3.  Padome regulāri pārskata Rumānijas īstenoto ekonomikas politiku, proti, kad tiek sagatavoti ikgadējie pārskati par Rumānijas atjaunināto konverģences programmu un valsts reformu programmas īstenošanu un kārtējais pārskats par Rumānijas sekmēm, kas ietverts konverģences ziņojumā un ikgadējā progresa ziņojumā.4.  Ir sagaidāms, ka saglabāsies ievērojamas problēmas ārējā finansējuma jomā, jo ir pamats domāt, ka ārvalstu tieši ieguldījumi un cita veida ienākošās plūsmas finanšu un kapitāla kontos 2009.–2011. gadā pilnībā nesegs pastāvīgo tekošā konta deficītu (tas gan samazinās) un vajadzību atjaunot ievērojama apjoma īstermiņa un ilgtermiņa aizņēmumus ārvalstu valūtā. Lēš, ka kopējās ārējā finansējuma vajadzības līdz 2011. gada I ceturksnim sasniegs aptuveni 20 miljardus euro. Var pieņemt, ka pēc tam, kad tiks piešķirta savstarpējā palīdzība, ārvalstu bankas simtprocentīgi atjaunos aizdevumus, kas ir saskaņā ar galveno ārvalstu banku nodomiem saglabāt pieejamību Rumānijā (kā to apliecina to 2009. gada 26. marta kopīgais paziņojums); tāpat pieņem, ka 2009. gadā atjaunos 50 % no korporatīvajiem mātesuzņēmumu ārējiem aizdevumiem un no Rumānijas banku ārējiem aizņēmumiem. Attiecībā uz 2010. un 2011. gadu pieņem, ka tiks atjaunotas visas (100%) saistības pret ārvalstīm, kam pienācis atmaksas termiņš, kas atbilst gaidāmajai finanšu tirgu stabilizācijai, un ka atsāksies Rumānijas galveno eksporta tirgu atveseļošanās. Neraugoties uz to, ka izvirzīts mērķis panākt pietiekami lielas ārvalstu valūtas rezerves (vairāk nekā 100 % no īstermiņa ārējā parāda, kas vēl atmaksājams), pieņēmumi par citiem kapitāla aizplūdumiem, piemēram, nerezidentu depozītu aizplūdumu, tirdzniecības kredītu samazināšanos un portfeļieguldījumu aizplūdumu, ir piesardzīgi, lai aprēķinos paredzētu papildu rezervi.5.  Rumānijas iestādes Eiropas Savienībai un starptautiskām finanšu institūcijām ir lūgušas ievērojamu finansiālu palīdzību, lai atbalstītu maksājumu bilances ilgtspējību un atjaunotu pienācīgu starptautisko valūtas rezervju apjomu.6.  Rumānijas maksājumu bilance ir nopietni apdraudēta, tāpēc savstarpējā palīdzība, kuru steidzamā kārtā piešķir Kopiena, ir pamatota,IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.1. pantsKopiena piešķir Rumānijai savstarpēju palīdzību.2. pantsŠis lēmums ir adresēts dalībvalstīm.Briselē,Padomes vārdā —priekšsēdētājsPriekšlikumsPADOMES LĒMUMSpar Kopienas vidēja termiņa finansiālās palīdzības piešķiršanu RumānijaiEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 2002. gada 18. februāra Regulu (EK) Nr. 332/2002[2], ar ko izveido vidēja termiņa finansiālas palīdzības mehānismu attiecībā uz dalībvalstu maksājumu bilancēm, un jo īpaši tās 3. panta 2. punktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju (EFK),tā kā:7.  Padome ar lēmumu […] ir nolēmusi piešķirt Rumānijai savstarpēju palīdzību.8.  Neraugoties uz cerētajiem uzlabojumiem tekošā konta bilancē, saskaņā ar Komisijas, SVF un Rumānijas iestāžu 2009. gada marta aprēķiniem līdz 2011. gada I ceturksnim Rumānijai būs vajadzīgs ārējais finansējums aptuveni 20 miljardu euro apmērā, jo — kā liecina jaunākās norises finanšu tirgos — ir iespējama kapitāla un finanšu konta stāvokļa strauja pasliktināšanās.9.  Ir pamatoti, izmantojot vidēja termiņa finansiālas palīdzības mehānismu attiecībā uz dalībvalstu maksājumu bilancēm, kas izveidots ar Regulu (EK) Nr. 332/2002, piešķirt Rumānijai Kopienas atbalstu līdz 5 miljardiem euro. Šī palīdzība jāsniedz līdztekus Starptautiskā Valūtas fonda aizdevumam 11,40 miljardu SDR apmērā (apmēram 12,95 miljardi euro) saskaņā ar rezerves vienošanos, ko plānots apstiprināt 2009. gada 6. maijā. Arī Pasaules banka ir piekritusi Rumānijai izsniegt aizdevumu 1 miljarda euro apmērā, savukārt EIB un ERAB sniegs papildu atbalstu — pavisam 1 miljardu euro.10.  Kopienas palīdzība jāpārvalda Komisijai. Saprašanās memorandā ir jāiekļauj konkrētie ekonomikas politikas nosacījumi, par kuriem panākta vienošanās ar Rumānijas iestādēm pēc konsultācijām ar EFK. Sīkāki finanšu nosacījumi aizdevuma līgumā ir jāprecizē Komisijai.11.  Komisijai, organizējot vizītes un izskatot Rumānijas regulāri iesniegtos ziņojumus, regulāri jāpārbauda, vai tiek ievēroti ekonomiskās politikas nosacījumi, ar kuriem saskaņā šī palīdzība piešķirta.12.  Visā programmas īstenošanas gaitā Komisija sniegs ieteikumus par politiku un tehnisku palīdzību konkrētās jomās.13.  Eiropas Revīzijas palātai ir tiesības veikt jebkādas finanšu kontroles vai revīziju, ko tā uzskata par vajadzīgu attiecībā uz šādas palīdzības pārvaldību. Komisijai, tostarp Eiropas Birojam krāpšanas apkarošanai, ir tiesības nosūtīt savus ierēdņus vai pienācīgi pilnvarotus pārstāvjus, lai veiktu tehniskas vai finanšu kontroles vai revīziju, ko tā uzskata par vajadzīgu attiecībā uz Kopienas vidēja termiņa finansiālās palīdzības pārvaldību.14.  Līdztekus tam, ka šīs programmas priekšnosacījums ir attiecīgas politikas īstenošana, Komisija arī turpmāk uzraudzīs, kā sokas ar tiesu reformu un korupcijas apkarošanu saskaņā ar sadarbības un pārbaudes mehānismu. Šī mehānisma darbības ilgums nav atkarīgs no palīdzības programmas ilguma. Līdztekus tam, ka šīs programmas priekšnosacījums ir attiecīgas politikas īstenošana, Komisija arī turpmāk uzraudzīs pirsmpievienošanās un pēcpievienošanās ES pārvedumu pareizu izmantošanu, cita starpā veicot atbilstības novērtējumus un regulāru pārskatīšanu.15.  Šo palīdzību sniedz, lai atbalstītu Rumānijas maksājumu bilances ilgtspējību un lai tādējādi palīdzētu Rumānijai sekmīgi īstenot valdības ekonomikas politikas programmu,IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.1. pants16.  Kopiena nodod Rumānijas rīcībā vidēja termiņa aizdevumu, kura maksimālais apjoms ir 5 miljardi euro, ar maksimālo vidējo dzēšanas termiņu uz pieciem gadiem.17.  Kopienas finansiālā palīdzība ir pieejama trīs gadus, sākot no pirmās dienas pēc tam, kad ir stājies spēkā šis lēmums.2. pants18.  Šo palīdzību Komisija pārvalda tā, lai tas atbilstu Rumānijas saistībām un Padomes ieteikumiem, jo īpaši konkrētiem ieteikumiem šai dalībvalstij saistībā ar valsts reformu programmas un konverģences programmas īstenošanu.19.  Komisija, apspriedusies ar EFK, vienojas ar Rumānijas iestādēm par īpašiem ekonomiskās politikas nosacījumiem, ar kuriem saskaņā šī finanšu palīdzība tiek piešķirta, kā to paredz 3. panta 5. punkts. Šos nosacījumus paredz saprašanās memorandā atbilstīgi 1. punktā minētajām saistībām un ieteikumiem. Sīkākus finanšu nosacījumus aizdevuma līgumā precizē Komisija.20.  Sadarbībā ar EFK Komisija regulāri pārbauda, vai tiek ievēroti ekonomiskās politikas nosacījumi, ar kuriem saskaņā šī palīdzība piešķirta. Šajā nolūkā Rumānijas iestādes nodod Komisijas rīcībā visu vajadzīgo informāciju un pilnībā sadarbojas ar Komisiju. Komisija EFK informēs par iespējamu aizņēmumu refinansēšanu vai finanšu nosacījumu pārstrukturēšanu.4. Rumānija ir gatava pieņemt un īstenot papildu konsolidācijas pasākumus, lai nodrošinātu makroekonomisko stabilitāti, ja šādi pasākumi ir nepieciešami palīdzības programmas laikā. Rumānijas iestādes pirms jebkādu papildu pasākumu pieņemšanas konsultējas ar Komisiju.3. pants21.  Kopienas finansiālo palīdzību Komisija nodod Rumānijas rīcībā ne vairāk kā piecās daļās, kuru apjoms jānosaka saprašanās memorandā.22.  Pirmo daļu piešķir ar nosacījumu, ka stājas spēkā aizdevuma līgums un saprašanās memorands.23.  Ja tas vajadzīgs aizdevuma finansēšanai, ir atļauti pienācīgi procentu mijmaiņas darījumi ar visaugstākās kredītkvalitātes partneriem.24.  Lēmumu par turpmāko daļu piešķiršanu Komisija pieņem pēc atzinuma saņemšanas no EFK.25.  Pārējo daļu izmaksa notiks, ja apmierinoši tiks izpildīta Rumānijas valdības jaunā ekonomikas programma, kas jāiekļauj Rumānijas konverģences programmā un valsts reformu programmā, un jo īpaši, ja tiks izpildīti specifiskie ekonomikas politikas nosacījumi, kas paredzēti saprašanās memorandā. Tie inter alia ir šādi:26.  pieņemt precīzi noteiktu vidēja termiņa fiskālo programmu, kas paredzēta, lai līdz 2011. gadam samazinātu kopējo valsts deficītu līdz ne vairāk kā Līgumā paredzētajam atsauces līmenim 3 % apmērā no IKP;27.  pieņemt un izpildīt grozīto 2009. gada budžetu (līdz 2009. gada II ceturksnim), kura mērķis ir kopējais valsts budžeta deficīts, kas nepārsniedz 5,1 % no IKP atbilstīgi EKS 95;28.  samazināt sabiedriskā sektora algu izdevumus nominālā izteiksmē salīdzinājumā ar 2008. gadu, atliekot 2009. gadā paredzēto sabiedriskā sektora algu kopējo pieaugumu par 5 % nominālā izteiksmē (vai veicot līdzvērtīgu nodarbināto skaita samazinājumu) un samazinot nodarbinātību sabiedriskajā sektorā, tostarp aizpildot tikai 1 no 7 atbrīvotajām amatvietām;29.  vēl vairāk samazināt izdevumus par precēm un pakalpojumiem un par subsīdijām publiskiem uzņēmumiem;30.  uzlabot budžeta pārvaldību, pieņemot un īstenojot saistošu vidēja termiņa fiskālo programmu, nosakot ierobežojumus budžeta grozīšanai gada gaitā, pieņemot fiskālos noteikumus un izveidojot fiskālo padomi, kas veiktu neatkarīgu un kvalificētu pārbaudi;31.  reformēt atalgojuma sistēmu sabiedriskajā sektorā, tostarp vienādot un vienkāršot algu skalu un reformēt prēmiju sistēmu;32.  reformēt pensiju sistēmas galvenos elementus, proti, virzīties uz pensiju indeksāciju atkarībā no patēriņa cenām, nevis algām, pakāpeniski noteikt lielāku pensionēšanās vecumu nekā pašreizējos plānos, īpaši sievietēm, un pakāpeniski attiecināt pensiju iemaksas uz tām sabiedriskā sektorā strādājošo grupām, kas pašlaik šādas iemaksas neveic;33.  grozīt banku un likvidācijas likumus, lai varētu laikus un efektīvi reaģēt uz satricinājumiem banku nozarē. Grozījumu galvenais mērķis ir palielināt to banku administratoru pilnvaras, kam noteikts īpašs administratīvais režīms. Līdztekus banku jautājumiem ir jāpalielina Rumānijas Valsts Bankas pilnvaras, lai tā varētu pieprasīt, ka banku nozīmīgākie akcionāri palielina akciju kapitālu un finansiāli atbalsta banku, un lai tā varētu aizliegt vai ierobežot peļņas sadali. Pastiprinās finanšu pārraudzību atbilstīgi attiecīgajiem ES tiesību aktiem. Turklāt tiks ieviestas konkrētākas prasības ziņošanai par likviditāti un, kad būs pienācis īstais brīdis, tiesību aktos noteikto minimālo kapitāla pietiekamības rādītāju palielinās no 8 % līdz 10 %. Turklāt jāgroza depozītu garantiju aktivizēšanas procedūras, lai vienkāršotu un paātrinātu izmaksu. Saskaņā ar grozījumiem depozītu garantiju aktivizēs pēc Rumānijas Valsts Bankas lēmuma 21 dienas laikā. Visbeidzot, lai nodrošinātu pietiekamu likviditāti, Rumānijas Valsts Banka ir apņēmusies paplašināt to aktīvu loku, kas ir pieņemami kā nodrošinājums;34.  veikt strukturālus reformas pasākumus jomās, kas minētas konkrētos ieteikumos Rumānijai, kuri sniegti Lisabonas stratēģijas kontekstā. Tie ietver pasākumus, lai uzlabotu valsts pārvaldes efektivitāti un rezultativitāti, uzlabotu valsts izdevumu kvalitāti un ES līdzekļu pienācīgu izmantošanu un intensīvāku apgūšanu, samazinātu administratīvo, fiskālo un juridisko slogu uzņēmumiem un apkarotu nedeklarētu nodarbinātību, tādējādi paplašinot nodokļu bāzi.35.  Lai nodrošinātu, ka tiek nevainojami izpildīti nosacījumi, no kuriem atkarīgs Kopienas atbalsts, un palīdzētu ilgtspējīgā veidā novērst nelīdzsvarotību, Komisija pastāvīgi sniegs konsultācijas un padomus par fiskālajām, finanšu tirgu un strukturālajām reformām.36.  Rumānija atver īpašu kontu Rumānijas Valsts Bankā, lai pārvaldītu no Kopienas saņemto vidēja termiņa finansiālo palīdzību.4. pantsŠis lēmums ir adresēts Rumānijai.5. pantsTo publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī .Briselē,Padomes vārdā —priekšsēdētājsPĀRSKATS PAR IETEKMI UZ BUDŽETU(sk. iekšējo noteikumu 16. pantu)POLITIKAS JOMA: SADAĻA 01 — EKONOMIKA UN FINANSESDARBĪBA: FINANŠU DARĪJUMI UN INSTRUMENTIDARBĪBAS NOSAUKUMS: ES VIDĒJA TERMIŅA PALĪDZĪBA RUMĀNIJAI1. PRIEKŠLIKUMA NOSAUKUMS: ATTIECĪGĀ BUDŽETA POZĪCIJA UN SADAĻA01 04 01 01 EK garantija Kopienas aizdevumiem, kas paredzēti maksājumu bilances atbalstam2. JURIDISKAIS PAMATSEK līguma 119. pants un EK līguma 308. pants; Padomes 2002. gada 18. februāra Regula (EK) Nr. 332/2002.3. FINANŠU GADA VISPĀRĒJIE RĀDĪTĀJI (EURO)Šis postenis ir Eiropas Savienības nodrošinātu garantiju struktūra. Tas ļauj Komisijai apkalpot parādus (kapitālu, procentus un citus izdevumus) parādnieku (šajā gadījumā Rumānijas) saistību nepildīšanas gadījumā.Budžeta iegrāmatojums („p.m.”), kas atspoguļo budžeta garantiju, tiks izmantots vienīgi tad, ja garantija faktiski tiks pieprasīta. Parasti budžeta garantija netiek pieprasīta.3.a – Kārtējais gadsNeattiecasSA |Sākotnējā finanšu gada apropriācija (budžets) |Pārvedumi |Papildu apropriācija |Apropriācijas kopā |Apropriācijas, kas jau rezervētas citai darba programmai |Pieejamais atlikums |Ierosinātajam pasākumam piešķirtā summa |3.b – Pārnestās summasNeattiecasSA |Pārnestās summas |Apropriācijas, kas jau rezervētas citai darba programmai |Pieejamais atlikums |Ierosinātajam pasākumam piešķirtā summa |3.c – Nākamais finanšu gadsNeattiecasSA |Sākotnējā finanšu gada apropriācija (budžets) | p.m. |Pārvedumi |Papildu apropriācija |Apropriācijas kopā |Apropriācijas, kas jau rezervētas citai darba programmai |Pieejamais atlikums |Ierosinātajam pasākumam piešķirtā summa | p.m. |4. DARBĪBAS APRAKSTSIerosinātā vidēja termiņa finansiālā palīdzība Rumānijai ir Kopienas aizdevums 5 miljardu euro apmērā (ko finansēs no Kopienas aizņēmumiem starptautiskajos kapitāla tirgos). To sniegs papildus starptautiskiem finansēšanas pasākumiem (paralēli SVF aizdevumam 11,40 miljardu SDR apmērā, kas ir aptuveni 12,95 miljardi euro), izmantojot rezerves finanšu mehānismu. Pasaules banka ir piekritusi Rumānijai izsniegt aizdevumu 1 miljarda euro apmērā, un arī EIB un ERAB piešķirs kopā 1 miljardu euro. Kopienas vidēja termiņa finansiālā palīdzība Rumānijai ir paredzēta, lai atbalstītu Rumānijas maksājumu bilances ilgtspējību, kura ir nopietni apdraudēta, un lai tādējādi atbalstītu arī valdības jauno ekonomikas programmu, kuras nolūks cita starpā ir atjaunot investoru uzticību un mazināt spriedzi, kas pēdējā laikā vērojama finanšu tirgos. Tajā pašā laikā, ievērojot būtiskos starptautiskos sakarus (tostarp banku savstarpējos sakarus), šī palīdzība sekmē finanšu stabilitāti arī aiz saņēmējas valsts robežām. Šis jaunais ekonomikas pasākumu kopums ietver paātrinātu deficīta samazināšanu 2009.–2011. gadā, kas mazinātu vajadzību pēc valdības finansējuma. Visbeidzot, šī palīdzība — kuru, apspriežoties ar Ekonomikas un finanšu komiteju, pārvalda Komisija — ir veids, kā nodrošināt, lai ES saglabātu savu aktīvo līdzdalību Rumānijas ekonomikas politikas pilnveidē un lai šī politika atbilstu gan Rumānijas saistībām ES, gan Padomes ieteikumiem, jo īpaši attiecībā uz valsts reformu programmas un konverģences programmas izpildi.2009. gada 26. martā mātesuzņēmumi deviņām lielākajām ārvalstu bankām, kas darbojas Rumānijā, kopīgi apņēmās saglabāt savu vispārējo pieejamību Rumānijā programmas periodā un atbalstīt savus meitasuzņēmumus Rumānijā, lai saglabātu to finansiālo stabilitāti tirgus satricinājumu un ekonomiskās lejupslīdes apstākļos. Papildus Kopienas, SVF, Pasaules bankas, EIB un ERAB sniegtajai palīdzībai šis paziņojums apliecina, cik plašs ir Rumānijas iestādēm sniegtais atbalsts.Kopienas aizņēmumus, kas Rumānijai paredzētā aizdevuma palielināšanas nolūkā iegūti kapitāla tirgos vai no finanšu institūcijām, sedz Kopienas garantija. Aizdevums ir iegūts kapitāla tirgos vai no finanšu institūcijām. Aizdevuma pamatsumma, kuru piešķirs Rumānijai, ir 5 miljardi euro.Eiropas Savienības sniegtās garantijas struktūra ir tāda, kas dod iespēju Komisijai apkalpot šo parādu arī tad, ja Rumānija nepilda savas saistības.Lai izpildītu savas saistības, Komisija pagaidu kārtā šo parādu var apkalpot, izmantojot savus skaidras naudas līdzekļus. Šādā gadījumā jāpiemēro 12. pants Padomes 2000. gada 22. maija Regulā (EK, Euratom) Nr. 1150/2000, ar ko īsteno Lēmumu 2000/597/EK, Euratom, par Kopienu pašu resursu sistēmu (OV L 130, 31.5.2000., 1. lpp.).5. PIEŅEMTĀ APRĒĶINU METODENeattiecas6. MAKSĀJUMU GRAFIKS (EURO)NeattiecasPozīcija | Apropriācijas | Maksājumi |N gads | n+1 gads | n+2 gads | n+3 gads | Turpmākie finanšu gadi |N gads |n+1 gads |N gads |n+1 gads |Kopā |[1] Saskaņā ar EFK 2008. gada 29. septembrī pieņemtajiem statūtiem par ārpuskopienas aizdevumiem ES dalībvalstīm, lai lūgtu atbalstu, finanšu ministrs Gheorghe Pogea nosūtīja vēstuli komisāram Joaquin Almunia . Līdzīgu vēstuli EFK loceklis Stefan Nanu adresēja Odile Renaud Basso un Marco Buti , attiecīgi EFK sekretāram un EFK komisijas loceklim.[2] OV L 53, 23.2.2002., 1. lpp.


title: 2014/63/ES: Komisijas Ieteikums ( 2014. gada 6. februāris ) par pasākumiem Diabrotica virgifera virgifera Le Conte kontrolei Savienības apgabalos, kuros ir apstiprināta tā klātbūtne

text:
               7.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 38/46

      KOMISIJAS IETEIKUMS

   (2014. gada 6. februāris)
   par pasākumiem Diabrotica virgifera virgifera Le Conte kontrolei Savienības apgabalos, kuros ir apstiprināta tā klātbūtne
   (2014/63/ES)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 292. pantu,
   tā kā:

               (1)

                  Diabrotica virgifera virgifera Le Conte (turpmāk “Diabrotica”) ir kukurūzas svešzemju kaitēklis. Tas ir izplatījies un ieviesies vairāk nekā pusē Savienības kukurūzas audzēšanas apgabala.

               (2)

               Pasākumi, kas saskaņā ar Komisijas Lēmumu 2003/766/EK (1) Savienībā veikti, lai novērstu Diabrotica izplatību, nav izrādījušies sekmīgi. Turklāt saskaņā ar Komisijas veikto ietekmes novērtējumu nav iespējams ne izskaust šo kaitēkli Savienības teritorijā, ne arī novērst tā tālāku izplatību apgabalos, kuros šis kaitīgais organisms pašlaik nav sastopams. Tāpēc Komisija ar Īstenošanas direktīvu 2014/19/ES (2) un Īstenošanas lēmumu 2014/62/ES (3) ir nolēmusi atsaukt Diabrotica atzīšanu par regulētu kaitīgo organismu ar karantīnas statusu, svītrojot to no Padomes Direktīvas 2000/29/EK (4) I pielikuma, un attiecīgi atcelt Lēmumu 2003/766/EK.

               (3)

               Saskaņā ar Lēmumu 2003/766/EK augseka bija obligāta tikai atsevišķu Diabrotica uzliesmojumu izskaušanai. Tomēr zinātniskos pētījumos ir pierādīts, ka augseka ir visefektīvākais paņēmiens, lai arī palēninātu Diabrotica izplatību un mazinātu tā ietekmi. Augseka ir ne tikai efektīva Diabrotica kontroles metode, bet tai ir arī vairākas citas priekšrocības vides apsvērumu dēļ. Augseka var uzlabot vai uzturēt augsnes auglību un struktūru un pārtraukt kaitēkļu un nezāļu ciklu, tādējādi mazinot lauksaimnieku vajadzību izmantot ķīmiskos mēslošanas līdzekļus un augu aizsardzības līdzekļus. Tādēļ augsekai ir arī pozitīva ietekme uz ūdens un gaisa kvalitāti un uz bioloģisko daudzveidību. Tomēr no citiem pētījumiem, kas veikti par šo kaitēkli, kļuva skaidrs, ka, turpinoties tā izplatībai, iespējams, palielināsies insekticīdu izmantošana, jo dažos gadījumos varētu būt grūti atrast ekonomiski izdevīgu alternatīvu kultūraugu kukurūzas maiņai.

               (4)

               Tādēļ arī pēc tam, kad būs atsaukta Diabrotica atzīšana par regulētu kaitīgo organismu ar karantīnas statusu, dalībvalstīm būtu jāparedz efektīva un ilgtspējīga Diabrotica kontrole. Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/128/EK (5) 14. pantā noteikts, ka dalībvalstis rada atbilstīgus stimulus, lai mudinātu profesionālos lietotājus brīvprātīgi īstenot konkrētiem kultūraugiem vai nozarei piemērotas integrētās augu aizsardzības pamatnostādnes, kuras būtu jāizstrādā valsts iestādēm vai organizācijām, kas pārstāv konkrētus profesionālos lietotājus. Saskaņā ar integrētās augu aizsardzības vispārējiem principiem galvenā nozīme ir kaitēkļu rašanās profilaksei, tādējādi samazinot vajadzību izmantot augu aizsardzības līdzekļus. Priekšroka būtu jādod ilgtspējīgiem bioloģiskiem, fiziskiem un citiem paņēmieniem bez ķīmisku līdzekļu lietošanas, ja tie nodrošina pietiekamu kaitēkļu kontroli.

               (5)

               Saskaņā ar šiem vispārējiem integrētās augu aizsardzības principiem konkrētiem kultūraugiem vai nozarei piemērotajās pamatnostādnēs būtu jāiekļauj augsekas un Diabrotica populāciju pienācīga monitoringa īstenošana, kā arī citi attiecīgi pasākumi kaitīgo organismu izplatības profilaksei, piemēram, tādi higiēnas pasākumi kā lauksaimniecības tehnikas tīrīšana.

               (6)

               Turklāt, lai veicinātu to, ka lietotāji ievēro Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 1107/2009 (6) 55. pantu gadījumos, kad Diabrotica kontrolei tiek izmantoti insekticīdi, konkrētiem kultūraugiem vai nozarei piemērotajām integrētas augu aizsardzības pamatnostādnēm attiecībā uz šo kaitēkli vajadzētu būt saskaņā ar noteikumiem par pareizu augu aizsardzības līdzekļu izmantošanu, kā paredzēts minētajos noteikumos.

               (7)

               Augu aizsardzības līdzekļu profesionālo lietotāju rīcībā vajadzētu būt informācijai un instrumentiem Diabrotica monitoringam, kā arī konsultāciju dienestiem, kas sniedz padomus par integrēto augu aizsardzību, tostarp Diabrotica īpašas profilakses un kontroles metodēm. Monitoringa rezultātiem būtu jāpalīdz lauksaimniekiem izlemt, vai un kad ir nepieciešams izmantot augu aizsardzības pasākumus. Ir lietderīgi noteikt skaidrus un zinātniski pamatotus Diabrotica populāciju lieluma sliekšņus attiecīgajam reģionam, jo šie sliekšņi ir būtiski lēmuma pieņemšanā.

               (8)

               Tādēļ tām dalībvalstīm, kuras saskaņā ar Direktīvas 2009/128/EK 5. pantu nodrošina, lai visiem profesionālajiem lietotājiem ir piekļuve apmācībai par konkrētiem jautājumiem, būtu jāiekļauj arī šā ieteikuma noteikumi attiecīgajās mācību programmās.

               (9)

               Būtu jāveicina pētniecība un tehnoloģiju attīstība attiecībā uz ilgtspējīgas Diabrotica kontroles instrumentiem ar mērķi nodrošināt rentablākus un ekoloģiski ilgtspējīgākus pasākumus pret šo kaitīgo organismu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.

               1.

               Lai kontrolētu Diabrotica virgifera virgifera Le Conte (turpmāk “Diabrotica”) Savienības apgabalos, kuros ir apstiprināta tā klātbūtne, dalībvalstīm jāņem vērā Direktīvas 2009/128/EK III pielikumā noteiktie integrētās augu aizsardzības vispārējie principi. Šajā ieteikumā “kontrole” ir likvidēt kaitēkļa populācijas blīvumu līdz līmenim, kas nerada būtiskus ekonomiskos zaudējumus, lai nodrošinātu ekonomiski ilgtspējīgu kukurūzas ražošanu.

               2.

               Dalībvalstīm ir jānodrošina, ka konkrētiem kultūraugiem vai nozarei piemērotās integrētas augu aizsardzības pamatnostādnes par Diabrotica, ko sagatavo valsts iestādes vai organizācijas, kas pārstāv konkrētus profesionālos lietotājus un kas paredzētas kukurūzas audzētājiem un augu aizsardzības līdzekļu profesionāliem lietotājiem, atbilst noteikumiem par pareizu augu aizsardzības līdzekļu izmantošanu, kā noteikts Regulas (EK) Nr. 1107/2009 55. pantā.

               3.

               Priekšroka jādod ilgtspējīgiem bioloģiskiem, fiziskiem un citiem paņēmieniem bez ķīmisku līdzekļu lietošanas, ja tie nodrošina apmierinošu kaitēkļa kontroli. Tādēļ profesionālajiem lietotājiem Diabrotica kontrole jāpanāk vai jāveicina ar šādiem pasākumiem:

                           a)

                           augseka;

                           b)

                           bioloģiskās kontroles līdzekļu lietošana;

                           c)

                           kukurūzas sēšanas datuma pielāgošana, lai izvairītos no tā, ka dīgšana sakrīt vienlaicīgi ar kāpuru izšķilšanos;

                           d)

                           lauksaimniecības tehnikas tīrīšana un pašizsējas kukurūzas augu aizvākšana, kā arī citi higiēnas pasākumi.

                     Priekšroka jādod augsekai, ņemot vērā tās lielo efektivitāti Diabrotica kontrolē, tās labvēlīgo ietekmi uz vidi un ilgtermiņa agronomiskos ieguvumus.

               4.

               Papildus visiem 3. punktā minētajiem pasākumiem jāveic Diabrotica klātbūtnes monitorings, lai noteiktu aizsardzības pasākumu nepieciešamību un piemērotāko laiku. Dalībvalstīm jānodrošina, ka Diabrotica populācijas monitorings tiek efektīvi veikts, izmantojot piemērotas metodes un instrumentus. Zinātniski pamatoti Diabrotica populācijas lieluma sliekšņi ir jānosaka reģionāli, jo tie ir būtiski, pieņemot lēmumu par kontroles pasākumu piemērošanu.

               5.

               Dalībvalstīm saskaņā ar Direktīvas 2009/128/EK 14. panta 2. punktu jānodrošina, lai augu aizsardzības līdzekļu profesionālo lietotāju rīcībā būtu informācija un instrumenti Diabrotica monitoringam.

               6.

               Dalībvalstīm jānodrošina, lai konsultāciju dienesti, kas sniedz padomus par integrēto augu aizsardzību, kā paredzēts Direktīvas 2009/128/EK 14. panta 2. punktā, sniedz arī īpašus ieteikumus par Diabrotica kontroli visiem augu aizsardzības līdzekļu profesionālajiem lietotājiem. Turklāt dalībvalstīm jārada atbilstīgi stimuli, lai mudinātu profesionālos lietotājus īstenot 2. punktā minētās konkrētiem kultūraugiem vai nozarei piemērotās pamatnostādnes.

               7.

               Dalībvalstīm jānodrošina, lai visiem augu aizsardzības līdzekļu profesionālajiem lietotājiem ir piekļuve apmācībām par ilgtspējīgu Diabrotica kontroli. Šā ieteikuma noteikumi jāiekļauj apmācībā, ko dalībvalstis nodrošina atbilstoši Direktīvas 2009/128/EK 5. pantam.

               8.

               Dalībvalstīm jāveicina pētniecība un tehnoloģiju attīstība attiecībā uz instrumentiem ilgtspējīgai Diabrotica kontrolei.

      Briselē, 2014. gada 6. februārī

            Komisijas vārdā –

            Komisijas loceklis

         Tonio BORG

      (1)  Komisijas 2003. gada 24. oktobra Lēmums 2003/766/EK par ārkārtas pasākumiem, lai novērstu Diabrotica virgifera Le Conte izplatību Kopienā (OV L 275, 25.10.2003., 49. lpp.).

      (2)  Komisijas 2014. gada 6. februāra Īstenošanas direktīva 2014/19/ES, ar ko groza I pielikumu Padomes Direktīvai 2000/29/EK par aizsardzības pasākumiem pret tādu organismu ievešanu, kas kaitīgi augiem vai augu produktiem, un pret to izplatību Kopienā. Skatīt šā Oficiālā Vēstneša 30. lpp.

      (3)  Komisijas 2014. gada 6. februāra Īstenošanas lēmums 2014/62/ES, ar ko atceļ Lēmumu 2003/766/EK par ārkārtas pasākumiem, lai novērstu Diabrotica virgifera Le Conte izplatību Kopienā. Skatīt šā Oficiālā Vēstneša 45. lpp.

      (4)  Padomes 2000. gada 8. maija Direktīva 2000/29/EK par aizsardzības pasākumiem pret tādu organismu ievešanu, kas kaitīgi augiem vai augu produktiem, un pret to izplatību Kopienā (OV L 169, 10.7.2000., 1. lpp.).

      (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 21. oktobra Direktīva 2009/128/EK, ar kuru nosaka Kopienas sistēmu pesticīdu ilgtspējīgas lietošanas nodrošināšanai (OV L 309, 24.11.2009., 71. lpp.).

      (6)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 21. oktobra Regula (EK) Nr. 1107/2009 par augu aizsardzības līdzekļu laišanu tirgū, ar ko atceļ Padomes Direktīvas 79/117/EEK un 91/414/EEK (OV L 309, 24.11.2009., 1. lpp.).


title: Komisijas Ieteikums (2004. gada 12. jūlijs) par iekšējo tirgu regulējošu direktīvu transponēšanu valsts tiesību aktos (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               16.4.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 98/47

         KOMISIJAS IETEIKUMS
   (2004. gada 12. jūlijs)
   par iekšējo tirgu regulējošu direktīvu transponēšanu valsts tiesību aktos
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2005/309/EK)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 211. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Transponējot direktīvas valsts tiesību aktos, dalībvalstis var izvēlēties šādas transponēšanas veidu un metodes, taču tām ir saistoši direktīvas noteikumi attiecībā uz sasniedzamo mērķi un termiņu, līdz kuram jānotiek transponēšanai.

               (2)

               Vairākās augstākā līmeņa sanāksmēs, tai skaitā Stokholmā 2001. gada martā, Barselonā 2002. gada martā un Briselē 2003. un 2004. gada martā, Eiropadome, atzīstot sekmīgi funkcionējoša iekšējā tirgus (1) nozīmi Eiropas ekonomikas konkurences nodrošināšanā, ir atkārtoti aicinājusi dalībvalstis piešķirt būtisku prioritāti iekšējā tirgus direktīvu transponēšanai valsts tiesību aktos.

               (3)

               Eiropas Parlaments (2), Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komiteja (3) un Reģionu komiteja (4) ir atkārtoti izteikušas bažas par dalībvalstu vājajiem rezultātiem pareizi un noteiktajā laikā transponējot iekšējā tirgus direktīvas. 2003. gada 16. decembra Iestāžu nolīgumā par labāku likumdošanu (5) arī ir uzsvērts, ka dalībvalstīm ir jāizpilda Līguma 10. panta prasības, un pieprasīts, lai dalībvalstis nodrošina Kopienas tiesību pareizu un savlaicīgu transponēšanu valsts tiesību aktos noteiktajos termiņos.

               (4)

               Neraugoties uz šīm prasībām, gan arī uz faktu, ka transponēšana noteiktajā laikā un pareiza transponēšana ir juridisks pienākums, dalībvalstis pastāvīgi netransponē pareizi iekšējā tirgus direktīvas termiņos, par kuriem pašas vienojušās, vairākums dalībvalstu pat nesasniedz Eiropadomes noteiktos pagaidu transponēšanas mērķus, un ir daudz šādu direktīvu, kuras neviena dalībvalsts vēl ilgi pēc to noteiktā transponēšanas termiņa beigām nav transponējusi valsts tiesību aktos.

               (5)

               Novēlota vai nepareiza iekšējā tirgus direktīvu transponēšana kaitē uzņēmumiem un pilsoņiem, jo bieži liedz viņiem pienākošās tiesības.

               (6)

               Novēlota vai nepareiza transponēšana liedz arī uzņēmumiem un patērētājiem gūt pilnīgu ekonomisku labumu, ko sniegtu pareizi funkcionējošs iekšējais tirgus, un kaitē Eiropas ekonomikas konkurētspējai kopumā, tādējādi mazinot Kopienas spēju gūt ekonomisku izaugsmi, vienlaicīgi saglabājot augstu sociālo kohēziju.

               (7)

               Eiropas Savienībā, kas sastāv no divdesmit piecām vai vairāk dalībvalstīm, ir paaugstināts risks, ka novēlota vai nepareiza direktīvu transponēšana var radīt iekšējā tirgus fragmentāciju un no tā izrietoša saimnieciskā labuma samazināšanos.

               (8)

               Komisija kā prioritāru jautājumu turpinās enerģisku tiesisku darbību uzsākšanu pret dalībvalstīm par novēlotu vai nepareizu transponēšanu un veicinās spiediena izdarīšanu no citas puses, regulāri publicējot dalībvalstu transponēšanas rādītājus Iekšējā tirgus progresa ziņojumā; kaut arī šiem pasākumiem ir bijuši kādi panākumi pagātnē, transponēšanas nepietiekamība tomēr pastāv, un tādēļ ir nepieciešama daudz proaktīvāka attieksme gan no Komisijas, gan dalībvalstu puses.

               (9)

               Komisija savā 2002. gada Paziņojumā par labāku Eiropas Kopienas tiesību piemērošanas uzraudzību (6) norādīja, kā tā var palīdzēt un palīdz dalībvalstīm transponēt direktīvas valsts tiesību aktos.

               (10)

               Tomēr dalībvalstu uzdevums ir nodrošināt, ka tās transponē direktīvas pareizi un noteiktajā laikā.

               (11)

               Līguma 10. pants prasa dalībvalstīm veikt gan vispārējus, gan īpašus pasākumus, lai nodrošinātu to pienākumu izpildi, kas izriet no minētā Līguma vai ko rada Kopienas iestāžu darbība.

               (12)

               Eiropas Kopienu Tiesa ir pastāvīgi pieturējusies pie viedokļa, ka dalībvalstis nevar atsaukties uz noteikumiem, praksi vai apstākļiem, kas pastāv to attiecīgajās tiesību sistēmās, lai attaisnotu to saistību un termiņu neizpildi, ko paredz direktīvas.

               (13)

               Ja dalībvalstis atkārtoti netransponē direktīvas pareizi un noteiktajā laikā, tām jāpārskata to procedūras un prakse, lai nodrošinātu, ka tās konsekventi izpilda šo juridisko pienākumu.

               (14)

               Dažām dalībvalstīm konsekventi ir daudz labāki transponēšanas rādītāji nekā citām, liecinot par efektīvāku struktūru, procedūru un prakses esamību vai noteikšanu; tomēr fakts, ka nevienai no dalībvalstīm nav perfektu rādītāju, liecina par to, ka visām dalībvalstīm jāmēģina tos uzlabot. Saskaņā ar Iestāžu nolīgumu par labāku likumdošanu dalībvalstīm Kopienas un savās interesēs būtu jāsastāda korelāciju tabulas, kas pēc iespējas plašāk attēlotu savstarpējās atbilstības starp direktīvām un to transponēšanas pasākumiem, un šīs tabulas jādara publiski pieejamas.

               (15)

               Komisija savā paziņojumā “Iekšējā tirgus stratēģija 2003-2006” (7) paziņoja, ka izdos ieteikumu, kas norādītu vairākus labas prakses piemērus, kuriem dalībvalstīm jāseko, lai nodrošinātu labāku un ātrāku iekšējā tirgus direktīvu transponēšanu.

               (16)

               Dalībvalstis ir izrādījušas interesi apgūt viena otras praksi un ar Iekšējā tirgus padomdevēja komitejas starpniecību ar tām ir apspriests jautājums par to labo transponēšanas praksi un par to atšķirīgiem valsts konstitucionāliem, juridiskiem un administratīviem noteikumiem un praksi, ciktāl tas varētu ietekmēt transponēšanu.

               (17)

               Vairāki labas prakses piemēri ir apzināti, kas palīdz dalībvalstīm savlaicīgi un pareizi transponēt iekšējā tirgus direktīvas valsts tiesību aktos.

               (18)

               Katras dalībvalsts ziņā ir izvēlēties vispiemērotākās procedūras un praksi, lai nodrošinātu pareizu un savlaicīgu iekšējā tirgus direktīvu transponēšanu, ņemot vērā to, kas būtu visefektīvākais attiecīgās dalībvalsts kontekstā, jo procedūras un prakse, kas iedarbīga vienā dalībvalstī, var nebūt tikpat iedarbīga citā dalībvalstī.

               (19)

               Ņemot vērā juridisko nenoteiktību un sajukumu, kas rodas, novēloti transponējot iekšējā tirgus direktīvas, uzņēmumi un pilsoņi ir jāinformē par gadījumiem, kad direktīvas nav transponētas noteiktajā laikā, un par viņu juridiskajām tiesībām šādos gadījumos.

               (20)

               Iesniedzot valsts parlamentam īstenošanas noteikumu projektu, tam jāpievieno paziņojums par šo noteikumu atbilstību Kopienas tiesībām un informējot parlamentu vai tie pilnībā vai daļēji transponē attiecīgo direktīvu.

               (21)

               Neierobežojot Komisijas kā Līguma uzraudzītājas lomu un pienākumus, Komisija jāinformē, kad tai tiek paziņoti attiecīgās valsts īstenošanas noteikumi par to vai attiecīgā direktīva ir tādējādi pilnībā vai daļēji transponēta valsts tiesību aktos, un vai tiek uzskatīts, ka noteikumi atbilst Kopienas tiesībām.

               (22)

               Ja dalībvalstis nolemj iekļaut direktīvas transponēšanu kā daļu plašākā likumdošanas kontekstā, tas var novest pie tā, ka dalībvalstis neievēro transponēšanas termiņu; nosacījumu un prasību iestarpināšana papildus tiem, kas nepieciešami, lai transponētu direktīvu, var arī kavēt attiecīgās direktīvas mērķu sasniegšanu,

         AR ŠO IESAKA:

               1)

               Dalībvalstīm jāveic organizatoriski vai citādi pasākumi, kas nepieciešami, lai precīzi un efektīvi risinātu pamatā esošās problēmas dalībvalstu juridiskā pienākuma transponēt iekšējā tirgus direktīvas pareizi un noteiktajā laikā pastāvīgu neizpildi.

               2)

               Dalībvalstīm jāizskata pielikumā norādītie labas prakses piemēri un, ņemot vērā savas valsts institucionālās tradīcijas, pieņemt to praksi, kura veicinās vai varētu veicināt iekšējā tirgus direktīvu transponēšanas ātruma vai kvalitātes uzlabošanu.

               3)

               Dalībvalstīm laikus jāpublicē saraksts ar iekšējā tirgus direktīvām, kuras nav noteiktajā laikā pilnībā transponētas valsts tiesību aktos un jāinformē uzņēmumi un pilsoņi, ka, neskatoties uz direktīvu netransponēšanu, atsevišķos gadījumos viņiem var būt juridiskas tiesības saskaņā ar netransponētām direktīvām; šī informācija jādara pieejama vismaz valdības tīmekļa vietnē.

               4)

               Dalībvalstīm jānodrošina, ka, iesniedzot valsts parlamentā attiecīgās valsts īstenošanas noteikumu projektu, tam pievieno paziņojumu par to, ka tiek uzskatīts, ka šie noteikumi atbilst Kopienas tiesībām, un par to, vai tie transponē attiecīgo direktīvu pilnībā vai daļēji.

               5)

               Darot zināmus attiecīgās valsts īstenošanas noteikumus, dalībvalstīm jāpaziņo Komisijai par to, ka, cik tām zināms, šādi noteikumi atbilst Kopienas tiesībām, kā arī jāpaziņo, vai tie transponē attiecīgo direktīvu pilnībā vai daļēji.

               6)

               Dalībvalstīm jāatturas no attiecīgās direktīvas transponēšanai nevajadzīgu nosacījumu vai prasību pievienošanas valsts īstenošanas tiesību aktiem, ja šādi nosacījumi vai prasības var kavēt direktīvā paredzēto mērķu sasniegšanu.

               7)

               Dalībvalstīm jānodrošina, ka, iekļaujot direktīvas transponēšanu plašākā likumdošanas kontekstā valsts līmenī, tas rezultātā nenovedīs pie transponēšanas termiņa neievērošanas.

      Briselē, 2004. gada 12. jūlijā

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Frederik BOLKESTEIN

      (1)  Iekšējais tirgus aptver arī trīs EBTA valstis: Islandi, Lihtenšteinu un Norvēģiju sakarā ar to dalību Eiropas ekonomikas zonas līgumā.

      (2)  Harbora ziņojums A5 0026/2003 (OV C 234, 30.9.2003., 55. lpp.); Millera ziņojums A5 0116/2004.

      (3)  OV C 221, 7.8.2001., 25. lpp.; OV C 241, 7.10.2002., 180. lpp.; OV C 234, 30.9.2003., 55. lpp.

      (4)  OV C 128, 29.5.2003., 48. lpp.

      (5)  OV C 321, 31.12.2003., 1. lpp.

      (6)  KOM(2002) 725 galīgā versija, 2002. gada 11. decembris.

      (7)  KOM(2003) 238 galīgā versija, 2003. gada 7. maijs.
   PIELIKUMS
   APZINĀTĀS DALĪBVALSTU PRAKSES, KAS VEICINA IEKŠĒJĀ TIRGUS DIREKTĪVU TRANSPONĒŠANU VALSTS TIESĪBU AKTOS PAREIZI UN NOTEIKTAJĀ LAIKĀ
   1.   Pareiza un savlaicīga transponēšana noteikta par pastāvīgu politikas un darbības prioritāti

               1.1.

               Viena vecākā valsts amatpersona – ministra vai valsts sekretāra līmenī – ir iecelta par atbildīgu par visu iekšējā tirgus direktīvu transponēšanu valsts tiesību aktos un dalībvalsts transponēšanas rādītāju uzlabošanu. Šai valsts amatpersonai ir acīmredzams valdības vadītāja atbalsts šā uzdevuma veikšanā, un gan ministriem, gan valsts pārvaldei ir skaidrs, ka valdība pareizu un savlaicīgu transponēšanu uzskata par prioritāti.

               1.2.

               Visi ministri regulāri saņem ziņojumu (piemēram, reizi mēnesī) par transponēšanas rādītājiem visās ministrijās/valsts struktūrās. Transponēšanas rādītājus regulāri apspriež ministru sanāksmēs.

               1.3.

               Nepieciešamie resursi ir piešķirti, lai nodrošinātu pareizu un savlaicīgu transponēšanu.

         2.   Nodrošināta pastāvīga iekšējā tirgus direktīvu transponēšanas uzraudzība un koordinācija valsts pārvaldes un politiskā līmenī

               2.1.

               Viena ministrija vai valsts struktūra ir atbildīga par transponēšanas uzraudzību kopumā. Tā koordinē transponēšanu ar ministrijām un apakšfederālajām, reģionālajām un decentralizētām valsts struktūrām, kas ir atbildīgas par transponēšanu, un nosūta transponēšanas plānošanas grafiku. Tā nodrošina regulāru transponēšanas gaitas apspriešanu ar ministrijām augstā valsts pārvaldes līmenī (piemēram, reizi mēnesī). Tā regulāri ziņo (piemēram, reizi mēnesī) ministram vai valsts sekretāram, kas ir atbildīgs par transponēšanas uzraudzību. Tā arī darbojas kā valsts koordinators sadarbībai ar Komisiju jautājumā par dalībvalsts transponēšanas rādītājiem.

               2.2.

               Katra ministrija un katra apakšfederālā, reģionālā un decentralizēta valsts struktūra, kas veic transponēšanu, ieceļ amatpersonas, kas darbojas kā kontaktpersonas un ir atbildīgas par transponēšanas uzraudzību ministrijā vai struktūrā. Starp šīm amatpersonām ir izveidots valsts mēroga tīkls.

               2.3.

               Ir izdotas pamatnostādnes, kas nosaka kā jāveic transponēšana, un kas nodrošina vienotu pieeju transponēšanai visā valsts pārvaldē.

               2.4.

               Tiek kārtota centrāla valsts datu bāze par transponēšanu. Šī datu bāze ir pieejama visām ministrijām un apakšfederālām, reģionālām un decentralizētām valsts struktūrām, kas iesaistītas transponēšanā. Par katru direktīvu ir šāda informācija: direktīvas atsauces un priekšmets; par transponēšanu atbildīgā ministrija vai cita valsts struktūra, un atbildīgās personas ministrijā vai valsts struktūrā; citu transponēšanā iesaistīto ministriju, valsts struktūru un atbildīgo personu saraksts; transponēšanai nepieciešamie resursi; transponēšanas termiņš; nepieciešamie pasākumi direktīvas transponēšanai; transponēšanai paredzētais grafiks (tai skaitā parlamenta apspriedes); norises gaita; grūtības transponēšanā; un vai ir uzsākti pārkāpumu izmeklēšanas procesi par novēlotu vai nepareizu transponēšanu. Jebkurā laikā ir iespējams noteikt direktīvu transponēšanas rādītājus dalībvalstī kopumā vai pa atsevišķām ministrijām.

               2.5.

               Pirms transponēšanas termiņa beigām ministrijai un citām atbildīgajām valsts struktūrām nosūtīta atgādinājumus (piemēram, trīs mēnešus un atkal vienu mēnesi pirms termiņa beigām).

               2.6.

               Kad termiņš ir notecējis, atgādinājumu tūlīt nosūta gan valsts pārvaldes, gan ministru līmenī, kā arī informē valsts parlamentu.

               2.7.

               Dalībvalstis ir proaktīvas savlaicīgi vēršoties pie Komisijas pēc padoma un palīdzības transponēšanas jautājumos. Komisijas izveidoto kontaktpersonu datu bāzi lieto, lai noteiktu atbildīgās amatpersonas.

         3.   Nodrošināts, ka gatavošanās transponēšanai notiek agrīnā posmā, un izvirzītais mērķis ir pareiza un savlaicīga transponēšana

               3.1.

               Plānoto transponēšanas grafiku sagatavo ar direktīvu saistīto sarunu laikā ar attiecīgo par sarunām atbildīgo ministriju vai citu valsts struktūru un visādā ziņā pirms direktīva ir pieņemta. Katras direktīvas transponēšanas plānojuma grafiks ietver: direktīvas atsauces un priekšmetu; par transponēšanu atbildīgo ministriju vai citu valsts struktūru, un atbildīgās personas ministrijā vai valsts struktūrā; citu transponēšanā iesaistīto ministriju un valsts struktūru, kā arī atbildīgo personu sarakstu; transponēšanai nepieciešamos resursus; transponēšanas termiņu; esošu valsts tiesību aktu un ierosinātās direktīvas noteikumu salīdzinājumu; pasākumus, kas veicami direktīvas transponēšanai; un transponēšanai paredzēto grafiku (tai skaitā parlamenta apspriedes). Lai nodrošinātu, ka transponēšanas datu bāzē ir jaunākā informācija, īsi pēc direktīvas publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī (piemēram, pēc četrām nedēļām), šo plānošanas grafiku nosūta ministrijai vai valsts struktūrai, kas ir atbildīga par transponēšanas uzraudzību kopumā.

               3.2.

               Tiesību aktu izstrāde sākas pirms publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī vai tūlīt pēc tās.

               3.3.

               Ministrija vai cita par transponēšanu atbildīgā valsts struktūra sagatavo korelācijas tabulu, norādot, kā katrs direktīvas noteikums ir transponēts valsts tiesību aktos. Šai tabulai, kad to nosūta parlamentam vai valdībai, lai sekmētu apspriešanu, pievienoti arī visi valsts īstenošanas tiesību aktu projekti, kā arī pievienoti visi paziņojumi Komisijai par valsts īstenošanas tiesību aktiem.

               3.4.

               Izvairās no papildus noteikumiem, kas nav nepieciešami direktīvas transponēšanai. Gadījumos, kad tas notiek, ministrija vai cita atbildīgā valsts struktūra pamato, kādēļ tas ir nepieciešams, un nodrošina, ka tas neradīs novēlošanos transponēšanā.

               3.5.

               Atbildīgās valsts amatpersonas par sarunu vešanu attiecībā uz direktīvu, cik vien tas iespējams, ir iesaistītas tās transponēšanā valsts tiesību aktos. Ja tas nav iespējams, atbildīgās valsts amatpersonas cieši sadarbojas ar tiem, kas ir atbildīgi par transponēšanu. Jebkurā gadījumā amatpersonas, kuras ved sarunas par direktīvu, visa direktīvas sarunu procesa gaitā informē tās amatpersonas, kas šo direktīvu transponēs, lai nodrošinātu, ka jebkādas potenciālās transponēšanas problēmas ir identificētas un risinātas, pirms direktīva ir pieņemta.

               3.6.

               Jebkuras reģionālās, apakšfederālās vai decentralizētas valsts struktūras pārstāvji, kam būs jātransponē direktīva, tiek informēti direktīvas sarunu gaitā.

               3.7.

               Komisijai valsts īstenošanas tiesību akti tiek darīti zināmi elektroniski.

         4.   Cieša sadarbība ar valsts, reģionālajiem un decentralizētajiem parlamentiem, kas iesaistīti iekšējā tirgus direktīvu transponēšanā, lai nodrošinātu pareizu un savlaicīgu transponēšanu

               4.1.

               Parlamentiem nosūta priekšlikumus direktīvām, tiklīdz Komisija šos priekšlikumus iesniegusi, un tos informē par sarunu gaitu sarunās par direktīvām.

               4.2.

               Parlamenti regulāri saņem ziņojumus (piemēram, trīsreiz mēnesī) par transponēšanas gaitu, par direktīvām, kuru transponēšana ir novēlota, kā arī par pārkāpumu izmeklēšanas procesiem, kurus uzsākusi Komisija sakarā ar novēlotu vai nepareizu transponēšanu.

               4.3.

               Līdz ar attiecīgās valsts tiesību aktu projektiem parlamentiem nosūta transponēšanas grafiku, skaidri norādītus termiņus, visas korelācijas tabulas, kas ir sagatavotas, un valdības deklarāciju, ka attiecīgās valsts īstenošanas pasākums tiek uzskatīts par atbilstošu Kopienas tiesībām.

               4.4.

               Parlamenti saņem agrīnu brīdinājumu no valdības, ka transponēšanas termiņš tuvojas beigām (piemēram, trīs mēnešus pirms transponēšanas termiņa beigām). Tos informē, kad termiņš notecējis.

               4.5.

               Valdība aicina parlamentus paredzēt pietiekamu laiku direktīvu savlaicīgai transponēšanai.

         5.   Rīkošanās ātri, skaidri un efektīvi, lai transponētu direktīvas, kuru transponēšana ir novēlota

               5.1.

               Veic visus vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka ikviena direktīva, kas nav transponēta noteiktajā laikā, tiek transponēta, cik vien ātri iespējams pēc transponēšanas termiņa beigām.

               5.2.

               Ja vienas vai vairāku direktīvu transponēšana novēlota, parlamentus aicina paredzēt papildu laiku, lai pēc iespējas ātrāk transponētu šādas direktīvas un risinātu jebkādus novēlošanās procedurālos iemeslus.

               5.3.

               Dalībvalstis publicē sarakstu ar direktīvām, kas nav transponētas noteiktajā laikā, un informē uzņēmumus un pilsoņus, ka, neskatoties uz netransponēšanu, atsevišķos gadījumos viņiem var būt juridiskas tiesības saskaņā ar netransponētajām direktīvām.

               5.4.

               Ja pastāvīgi netransponē direktīvas noteiktajā laikā, dalībvalstis pārbauda, cik lielā mērā likumdošanas procedūra parlamentā var tikt saīsināta, lai direktīvas transponētu. Paredz tiesību aktu pieņemšanu vienā lasījumā vai saīsinātā kārtībā.

               5.5.

               Ja direktīvas regulāri netiek transponētas noteiktajā laikā un ja to pieļauj dalībvalsts konstitūcija vai attiecīgās valsts tiesiskā kārtība, apsver valdības dekrētu vai rīkojumu izmantošanu, lai transponētu, ja tas paātrinās transponēšanu.


title: Padomes Ieteikums (2016. gada 8. marts) par eurozonas ekonomikas politiku

text:
               11.3.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 96/1

         PADOMES IETEIKUMS
   (2016. gada 8. marts)
   par eurozonas ekonomikas politiku
   (2016/C 96/01)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 136. pantu saistībā ar 121. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar Komisijas 2015. gada rudens ekonomikas prognozi ekonomikas atlabšana eurozonā turpinās mērenā tempā. Lai varētu nodrošināt ilgtspējīgu un stabilu izaugsmi eurozonā, ir nepieciešami pastāvīgi politikas centieni atbalstīt līdzsvarotas korekcijas privātajā sektorā un publiskajā sektorā, uzlabot spējas pielāgoties un palielināt ekonomikas konkurētspēju un izaugsmes potenciālu attiecīgi vidējā termiņā un ilgtermiņā. Izaugsmes tempu kavē nesenās ekonomikas un finanšu krīzes izraisītās sekas, tostarp joprojām notiekošā ārējā līdzsvarošana, augstais privāto un valsts parādsaistību apjoms, augstais bezdarbs, kā arī ieilgusī strukturālā neelastība dalībvalstu darba un ražojumu tirgos. Investīciju aktivitāte joprojām ir vāja gan minēto faktoru, gan arī citu trūkumu dēļ, piemēram, nelabvēlīgas darījumdarbības vides, publiskās pārvaldes neefektivitātes dēļ, kā arī tāpēc, ka pastāv šķēršļi piekļuvē finansējumam.

               (2)

               Ir jāveicina vērienīgu strukturālo reformu īstenošana, kas paaugstina ražīgumu un stimulē izaugsmes potenciālu, atbilstīgi Komisijas 2016. gada izaugsmes pētījumā izklāstītajām politikas prioritātēm visām dalībvalstīm. Ja strukturālās reformas dalībvalstīs tiek īstenotas kopīgi, no tā var iegūt visa eurozona, jo izplatās pozitīvā pārrobežu iedarbība, jo īpaši pa tirdzniecības un finanšu kanāliem. Neskatoties uz nelielu progresu reformu veikšanā, lai uzlabotu darba tirgu noturību, eurozonā turpina pastāvēt ievērojamas novirzes, īpaši attiecībā uz ilgtermiņa un jauniešu bezdarba līmeni. Tās dalībvalstis, kuras veica vispusīgas darba tirgus un sociālās aizsardzības reformas pirms krīzes, ir spējušas sniegt labāku atbalstu nodarbinātībai un saglabāt taisnīgumu ekonomikas lejupslīdes laikā. Šādas reformas ietver elastīgus un uzticamus līgumu noteikumus, vispusīgas mūžizglītības stratēģijas, efektīvu aktīva darba tirgus politiku un adekvātas un ilgtspējīgas sociālās aizsardzības sistēmas. Rezultātus var uzlabot arī, samazinot nodokļu īpatsvaru darbaspēka izmaksās, jo īpaši zemu atalgotiem darba ņēmējiem, un nodrošinot taisnīgu nodokļu sistēmu.

               (3)

               Atbilstīgi izstrādātas reformas un to ātra īstenošana var palīdzēt novērst pastāvošās nelīdzsvarotības eurozonā un nepieļaut jaunu nelīdzsvarotību uzkrāšanos. Tematiskās diskusijas Eurogrupā, īpaši pievēršoties kritēriju noteikšanai, paraugprakses izmantošanai un savstarpējam spiedienam, var palīdzēt sekmēt tuvināšanos tam, lai sasniegtu vislabākos rezultātus. Tādēļ Eurogrupai būtu vēl vairāk jāpastiprina tematiskās diskusijas par reformām jomās, kas ir būtiskas ekonomiskās un monetārās savienības (EMS) funkcionēšanai, un regulāri jāizvērtē reformu īstenošana eurozonas dalībvalstīs, kā arī progress, kas panākts nelīdzsvarotību novēršanā makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūras kontekstā.

               (4)

               Fiskālā politika ir EMS vitālu kopēju interešu jautājums. Atbildīga valstu fiskālā politika, kurā ievēroti kopējie fiskālie noteikumi, ir būtiska, lai sekmētu parādu atmaksājamību un ļautu fiskālajiem stabilizatoriem darboties un amortizēt konkrētas valsts satricinājumus. Turklāt ir būtiski visas eurozonas līmenī panākt piemērotu fiskālo nostāju, kura atspoguļotu līdzsvaru starp fiskālo stabilitāti ilgtermiņā un makroekonomikas stabilizāciju īstermiņā, un izvairīties no procikliskas fiskālās politikas. Tas, kādi fiskālie centieni ir vajadzīgi, atšķiras atkarībā no dalībvalsts attiecīgās situācijas attiecībā uz Stabilitātes un izaugsmes pakta (SIP) prasībām, un dalībvalstīm būtu arī jāapsver stabilizācijas vajadzības un jāņem vērā iespējamā blakusietekme visā eurozonā. Lai to paveiktu, ir jāpastiprina fiskālās politikas koordinācija eurozonā, pilnībā ievērojot SIP. Šajā sakarā kopumā neitrāla kopējā fiskālā nostāja eurozonā, kas paredzēta 2016. gadā, šķiet piemērota, ņemot vērā vispārējos makroekonomikas apstākļus un lejupvērstos riskus izaugsmei. Attiecībā uz 2017. gadu, balstoties uz prognozi, ka starpība starp plānoto un faktisko ražošanas apjomu pakāpeniski samazināsies, fiskālajā politikā būtu jāizvairās no procikliskuma un jāsamazina valsts parāds, lai atjaunotu fiskālās rezerves. Tas būtu jāatspoguļo atjaunināto stabilitātes programmu sagatavošanā 2016. gada pavasarī, ņemot vērā jaunākās ekonomikas un fiskālās norises. Fiskālo stratēģiju saturs vēl nav pietiekami labvēlīgs izaugsmei. Kā uzsvērts Padomes ieteikumā eurozonas dalībvalstīm (3), kas pieņemts 2015. gada 14. jūlijā, eurozonas dalībvalstīm būtu jārīko tematiskas diskusijas par publisko finanšu kvalitātes un ilgtspējības uzlabojumiem.

               (5)

               Ir pilnībā jāīsteno banku savienība. Pirmkārt, visām dalībvalstīm bez ilgākas kavēšanās ir pilnībā jātransponē Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/59/ES (4) (“Banku atveseļošanas un noregulējuma direktīva”). Otrkārt, pārejas laikā, kas noteikts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 806/2014 (5), tiks izvērsts fiskāli neitrāls kopējais atbalsts vienotā noregulējuma fondam (VNF), un tas pilnībā būs spējīgs darboties pārejas laika beigās, kad vienotā noregulējuma fonda resursi būs pilnībā kopīgoti. Drīz pēc vienotā noregulējuma fonda stāšanās spēkā tiek pārskatīta tā virzība. Kopējais atbalsts arī būs fiskāli neitrāls vidējā termiņā un nodrošinās vienlīdzīgu attieksmi pret visām dalībvalstīm, kas tajā piedalās, un tas neradīs nekādas izmaksas tām dalībvalstīm, kas nepiedalās banku savienībā. Kad VNF būs stājies spēkā un kad dalībvalstis būs ratificējušas starpvaldību nolīgumu un pilnībā transponējušas Banku atveseļošanas un noregulējuma direktīvu, dalībvalstis izvērtēs pagaidu finansēšanas kārtības izveidi un apsvērs, kā un pēc kāda grafika strādāt pie kopējā atbalsta, lai pārejas laika beigās nodrošinātu tā pilnīgu spēju darboties. Arī vēlāk 2016. gada gaitā dalībvalstis apsvērs pasākumus, kas vajadzīgi, lai turpinātu padziļināt banku savienību. Visbeidzot, saistībā ar banku savienības tālāku attīstību Komisija 2015. gada 24. novembrī nāca klajā ar paziņojumu “Ceļā uz banku savienības izveides pabeigšanu”.

               (6)

               Finanšu tirgus nosacījumi eurozonā joprojām ir kopumā labvēlīgi, ņemot vērā atbalstošas monetārās politikas nostāju. Tomēr joprojām vājais ekonomikas pamats un augstais parādsaistību īpatsvars privātajā sektorā turpina negatīvi ietekmēt pieprasījumu pēc banku aizdevumiem un līdz ar to ekonomikas izaugsmi. Banku bilances joprojām saskaras ar spiedienu, ko rada ienākumus nenesošo aizdevumu augstais līmenis, kas traucē kreditēšanas darbībai. Atšķirīgi un dažkārt nepiemēroti maksātnespējas režīmi Savienībā aizkavē privātā sektora parāda samazināšanu, atturot investīciju veikšanu.

               (7)

               Neatkarīgi no nesenajiem sasniegumiem EMS struktūras nostiprināšanā jāturpina darbs pie tā, lai pabeigtu EMS izveidi. 2015. gada 22. jūnija piecu priekšsēdētāju ziņojumā “Eiropas ekonomiskās un monetārās savienības izveides pabeigšana”, kuru sagatavojis Eiropas Komisijas priekšsēdētājs ciešā sadarbībā ar Eiropadomes, Eiropas Centrālās bankas, Eurogrupas un Eiropas Parlamenta priekšsēdētājiem, izklāstīta tālākā virzība, lai līdz 2025. gadam pabeigtu EMS izveidi. Komisija 2015. gada 21. oktobrī kopīgi ar Eiropas Parlamentu, Padomi un Eiropas centrālo banku pieņēma “Paziņojumu par pasākumiem ekonomiskās un monetārās savienības izveides pabeigšanai”, kurā ietverts pirmais turpmāko priekšlikumu kopums piecu priekšsēdētāju ziņojumam. Eurozonas dalībvalstīm būtu jāuzņemas kolektīva atbildība un raiti, atklāti un pārredzami jāvirzās uz priekšu īstermiņa un vidēja termiņa iniciatīvu īstenošanā, lai panāktu EMS izveides pabeigšanu. Lai sekmētu konverģenci eurozonā, priekšlikumos ir ietverti pasākumi, ar kuriem stiprina Eiropas pusgada dimensiju eurozonā, cita starpā agrāk publicējot eurozonas ieteikumus, lai jau procesa sākumā noteiktu kopīgās problēmas un nodrošinātu informāciju, kas nepieciešama, lai eurozonas dalībvalstīm formulētu konkrētām valstīm adresētos ieteikumus, kuri tiks pieņemti vēlāk Eiropas pusgada laikā. Eurozonas dalībvalstīm būtu arī atklāti un pārredzami jāstrādā pie ilgāka termiņa iniciatīvām, virzoties uz EMS izveides pabeigšanu.

         AR ŠO IESAKA eurozonas dalībvalstīm individuāli un kolektīvi Eurogrupā laikposmā no 2016. līdz 2017. gadam veikt šādus pasākumus:

               1.

               Īstenot politiku, kas atbalsta atlabšanu, sekmē konverģenci, veicina makroekonomikas nelīdzsvarotību novēršanu un uzlabo pielāgošanās spēju. Šajā nolūkā dalībvalstīm, jo īpaši tām, kurām ir lieli privātā un ārējā parāda uzkrājumi, jāīsteno reformas, kas uzlabo ražīgumu, sekmē darbvietu radīšanu, palielina konkurētspēju un uzlabo darījumdarbības vidi. Dalībvalstīm ar lielu norēķinu kontu pārpalikumu kā prioritāte jāīsteno pasākumi, tostarp strukturālas reformas, kas palīdz stiprināt to iekšzemes pieprasījumu un izaugsmes potenciālu.

               2.

               Īstenot reformas, kurās apvienoti: i) elastīgi un uzticami darba līgumi, kas sekmē vienmērīgu pāreju darba tirgū un novērš divu slāņu darba tirgu; ii) visaptverošas mūžizglītības stratēģijas; iii) efektīva politika, kas palīdzētu bezdarbniekiem atgriezties darba tirgū; iv) adekvātas un ilgtspējīgas sociālās aizsardzības sistēmas, kas visa dzīves cikla laikā efektīvi un iedarbīgi veicina gan sociālo iekļaušanu, gan integrāciju darba tirgū; un v) atklāti pieejami un konkurētspējīgi preču un pakalpojumu tirgi. Samazināt nodokļu īpatsvaru darbaspēka izmaksās, jo īpaši attiecībā uz zemu atalgotiem darba ņēmējiem, budžeta ziņā neitrālā veidā, lai sekmētu darbvietu radīšanu.

               3.

               Turpināt fiskālo politiku, pilnībā ievērojot SIP. 2016. gadam izvirzītais mērķis, proti, kopumā neitrāla kopējā fiskālā nostāja, šķiet piemērots, lai atspoguļotu līdzsvaru starp fiskālo stabilitāti ilgtermiņā un makroekonomikas stabilizāciju īstermiņā. Attiecībā uz 2017. gadu – samazināt valsts parādu, lai atjaunotu fiskālās rezerves, un izvairīties no procikliskuma. Diferencēt atsevišķu dalībvalstu fiskālos centienus atbilstoši to attiecīgajai situācijai saistībā ar SIP prasībām, vienlaikus ņemot vērā stabilizācijas vajadzības, kā arī iespējamo blakusietekmi visās eurozonas dalībvalstīs. Šajā nolūkā pārskatīt eurozonas fiskālo nostāju saistībā ar stabilitātes programmām un budžeta plāna projektiem.

               4.

               Sekmēt banku ieņēmumus nenesošo aizdevumu pakāpenisku samazināšanu un uzlabot maksātnespējas procedūras attiecībā uz uzņēmumiem un mājsaimniecībām. Dalībvalstīs ar lieliem privātā sektora parādu uzkrājumiem sekmēt aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšanu pienācīgā kārtībā, tostarp sekmējot dzīvotnespējīgu parādu noregulējumu privātajā sektorā.

               5.

               Pilnībā atbalstot iekšējo tirgu, atklātā un pārredzamā veidā turpināt darbu, lai pabeigtu EMS izveidi, un turpināt pētīt piecu priekšsēdētāju ziņojumā iekļauto ilgāka termiņa pasākumu juridiskos, ekonomiskos un politiskos aspektus.

      Briselē, 2016. gada 8. martā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         J.R.V.A. DIJSSELBLOEM

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (3)  Padomes Ieteikums (2015. gada 14. jūlijs) par to, kā īstenot to dalībvalstu, kuru valūta ir euro, ekonomikas politikas vispārējās pamatnostādnes (OV C 272, 18.8.2015., 98. lpp.).

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2014/59/ES (2014. gada 15. maijs), ar ko izveido kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošanas un noregulējuma režīmu un groza Padomes Direktīvu 82/891/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK, 2011/35/ES, 2012/30/ES un 2013/36/ES, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1093/2010 un (ES) Nr. 648/2012 (OV L 173, 12.6.2014., 190. lpp.).

      (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 806/2014 (2014. gada 15. jūlijs), ar ko izveido vienādus noteikumus un vienotu procedūru kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību noregulējumam, izmantojot vienotu noregulējuma mehānismu un vienotu noregulējuma fondu, un groza Regulu (ES) Nr. 1093/2010 (OV L 225, 30.7.2014., 1. lpp.).