Svarīgs juridisks paziņojums

|

52005SC0011

Ieteikums Padomes Atzinums saskaņā ar 5. panta trešo daļu Komisijas 97. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/1997 par Nīderlandes atjaunināto stabilitātes programmu 2004.–2007. gadam  /* SEC/2005/0011 galīgā redakcija */

	Briselē, 11.1.2005SEC(2005) 11 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar 5. panta trešo daļu Komisijas 97. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/1997 par Nīderlandes atjaunināto stabilitātes programmu 2004.–2007. gadam(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSPadomes Regula (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1] paredz, ka neiesaistītajām, tas ir, tām dalībvalstīm, kuras nav pieņēmušas vienoto valūtu, ir jāiesniedz Padomei un Komisijai stabilitātes programmas līdz 1999. gada 1. martam. Saskaņā ar šīs regulas 5. pantu Padomei katra stabilitātes programma ir jāizvērtē, balstoties uz metodēm, ko sagatavojusi Komisija un komiteja (Ekonomikas un finanšu komiteja), kas izveidota saskaņā ar Līguma 114. pantu. Balstoties uz Komisijas sniegtajiem ieteikumiem un pēc apspriešanās ar Ekonomikas un finanšu komiteju, Padome pēc programmas izskatīšanas sniedza atzinumu. Saskaņā ar šo regulu dalībvalstīm ir jāiesniedz savu stabilitātes programmu ikgadējie precizējumi, kurus, ievērojot tās pašas procedūras, Padome var pārbaudīt.Ņemot vērā vispārējo valsts kopbudžeta deficītu - 3,2% no IKP 2003. gadā, Padome nolēma, ka Nīderlandei 2004. gada 2. jūnijā ir pārmērīgs budžeta deficīts, un ieteica šo pārmērīgo deficītu labot vēlākais līdz 2005. gadam. Cita starpā, tika ieteikts, ka korekcijas pasākumiem, kas jāveic līdz 2005. gadam, ir jābūt galvenokārt strukturāla rakstura un jāsasniedz vismaz viena puse no IKP procenta. Ekonomikas un finanšu padome savā sēdē 2004. gada 21. oktobrī izskatīja Nīderlandes veiktos pasākumus un nolēma, ievērojot Komisijas vērtējumu, ka šajā laikposmā pasākumi ir atbilstoši pārmērīgā budžeta deficīta labošanai līdz noteiktā laika beigām. Komisija un Padome turpinās uzraudzīt pasākumu īstenošanu. Stabilitātes programmas precizējumu izvērtēšana ir daļa no pastāvīgās uzraudzības.Pirmo stabilitātes programmu par laika posmu no 1999. gada līdz 2002. gadam Nīderlande iesniedza 1998. gada 4. novembrī, un Padome to izvērtēja 1998. gada 1. decembrī. Ikgadējie precizējumi ir iesniegti katru gadu, un nesenākais no tiem tika iesniegts 2004. gada 23. novembrī. Komisijas dienesti veica šo precizējumu tehnisko izvērtējumu, ņemot vērā Komisijas dienestu 2004. gada rudens ekonomikas prognozes un ievērojot rīcības kodeksu,[2] kopīgi pieņemto metodoloģiju ražošanas potenciālai novērtēšanai un cikliski koriģētās bilances, rekomendācijas, vispārīgās pamatnostādnes ekonomikas politikā laikposmam no 2003.-2005. gadam un principus, kas izklāstīti 2002. gada 27. novembra Komisijas paziņojumā Padomei un Eiropas Parlamentam par koordinēšanas stiprināšanu budžeta politikas jomā, ko apstiprinājusi Padome.[3] Šis novērtējums ir šāds:-  Nīderlande 2004. gada stabilitātes programmas precizējumus par laika posmu no 2004. līdz 2007. gadam iesniedza 2004. gada 23. novembrī, pēc valdības apstiprinājuma.Precizējumu daudzgadu prognozes galvenokārt aizgūtas no 2005. gada budžeta, ko parlamentam iesniedza 2004. gada 21. septembrī.[4]. Atjauninātā programma galvenos vilcienos atbilst „rīcības kodeksa par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formu” datu prasībām. Tā aptver visa nepieciešamās jomas un sniedz visus pieprasītos obligātos mainīgos lielumus, kā arī vairākumu no izvēles lielumiem, izņemot dažus datus par potenciālajiem rezultātiem.-  Precizējumu makroekonomiskais scenārijs ir aizgūts Nīderlandes ekonomiskās politikas izvērtēšanas biroja CPB Netherlands Bureau of Economic Policy Analysis (CPB). Precizējumi paredz pakāpenisku atlabšanu, faktiskajam IKP pieaugot līdz 1½% 2005. gadā un līdz pat 2½% 2006. gadā un vēlāk. rognozētie galvenie mainīgie lielumi laikposmam no 2004. gada līdz 2007. gadam ir tuvi Komisijas 2004. gada rudens prognozē izteiktajiem. Tomēr pēc pēdējiem pieejamiem datiem par izejvielu cenām, valūtas maiņas kursiem un tirdzniecības apjomiem jāsecina, ka precizējumu makroekonomiskais scenārijs 2005. un 2006. gadam ir optimistisks. It īpaši pieņēmumi par ekonomisko izaugsmi 2005. gadā šķiet labvēlīgi. Ņemot vērā izaugsmes potenciāla prognozēto normu un cerības, ka negatīvā reālā un faktiskā produkcijas apjoma starpība pakāpeniski samazināsies, pieņēmumi par izaugsmi 2007. gadā šķiet visnotaļ pamatoti. Balstoties uz kopīgi saskaņoto metodoloģiju un makroekonomisko scenāriju, izaugsmes potenciāla pieaugums un reālā un faktiskā produkcijas apjoma starpības samazināšanās ir ticama. Programmas inflācijas prognozes šķiet ir reālas.-  Aktualizētās programmas budžeta stratēģijas galvenais mērķis ir panākt līdz 2005. gadam valsts kopbudžeta deficīta samazināšanos zem Līgumā paredzētās atsauces vērtības - 3% no IKP. Šim mērķim aktualizētā programma ietver iepriekšējos konsolidētos centienus, kas īpaši vērsti uz 2004. un 2005. gadu. Korekcijas pasākumi 2005. gadam summējas līdz IKP procenta puspunktam. Gan fiskālās konsolidācijas, gan paredzamās pakāpeniskās ekonomikas augšupejas dēļ programmas precizējumi paredz vispārējo valsts kopbudžeta deficīta samazināšanos no 3,0% no IKP 2004. gadā līdz 2,6% no IKP 2005. gadā un 2,1% no IKP 2006. gadā un 1,9% IKP 2007. gadā. Paredzams, ka programmas laikā cikliski koriģētais deficīts būs zemāks un kritīsies no 1,6% no IKP 2004. gadā līdz 1,2% no IKP 2005. gadā. Lai gan nav paredzams, ka cikliski koriģētā bilance varētu 2006. gadā turpmāk uzlaboties, 2007. gadā tā pat nedaudz samazināsies - līdz deficītam 1,3% apmērā no IKP. Budžeta stratēģija, atbilstoši iepriekšējo precizējumu stratēģijai, ietver reālo izdevumu griestus, lai kontrolētu izdevumu pieaugumu un valsts finanšu ilgtermiņa mērķi. Paredzams, ka valsts ieguldījumu attiecība atbilstošajā laika posmā saglabāsies nemainīga, nedaudz virs 3% no IKP, salīdzinot ar ES 2004. gada vidējo rādītāju - 2,4% no IKP.-  Precizējumu budžeta prognozes šķiet reālas un projekciju neskaidrības ir pamatā līdzsvarotas. Dažu deficīta prognožu risku pamatā ir makroekonomiskā perspektīva. Turklāt budžeta izmaksas par sociālo nolīgumu starp valdību un sociālajiem partneriem, ko noslēdza 2004. gada 5. novembrī, nav iekļautas precizējumos, jo neskaidrības par veselības aprūpes un pensiju reformu īstenošanu varētu izraisīt vēl lielāku deficītu. Tomēr šos riskus mazina labvēlīgā augstāku naftas cenu ietekme uz ieņēmumiem par dabas gāzes pārdošanu un atjauninātā pamata scenārija piesardzīgais nodokļu intensitātes novērtējums par saimniecisko darbību. Ņemot vērā budžeta mērķu risku sabalansēšanu, Nīderlande gūst sekmes pārmērīgā budžeta deficīta labošanā, kura izpildes termiņu līdz 2005. gadam ir noteikusi Padome. Lai gan paredzētajam fiskālās konsolidācijas ceļam pēc pārmērīgā budžeta deficīta labošanas pietrūkst ambīciju, it kā tas programmas laikā nenodrošinātu vidējā termiņa mērķa sasniegšanu par budžeta stāvokli tuvu līdzsvaram. Turklāt šī perioda laikā no 2006. līdz 2007. gadam programmas precizējumu budžeta nostāja, šķiet nenodrošina pietiekamu drošības rezervi pret parastām makroekonomiskām svārstībām, lai nepārkāptu 3%-no IKP slieksni.-  Atjauninātajā programmā paredzēts, ka parāda attiecība turpmāk nesasniegs atsauces vērtību- 60% no IKP, pieaugot no 56% no IKP 2004. gadā līdz 58% no IKP 2005., 2006., un 2007. gadā. Ātrāks IKP pieaugums lielā mērā kompensēs parāda attiecību pastāvīgo deficītu. Programmā tostarp ir paredzēts, ka pielāgojumi fondu plūsmā nedaudz veicinās parāda pieaugumu laikā no 2005. gada līdz 2007. gadam pēc vairākiem pretējas tendences gadiem, kad tie sakarā ar ieņēmumiem no privatizācijas no 2003. gada līdz 2007. gadam parādu samazināja; . tomēr korekciju apmērs būs relatīvi stabils, nedaudz zem puspunkta no IKP. Šīs prognozes ir diezgan tuvas Komisijas dienestu noteiktajām 2004. gada rudens prognozēm. Parāda koeficienta risks ir atbilstošs prognozētajam deficītam un šķiet pamatā līdzsvarots.-  Atjauninātajā programmā īsi aplūkota valdības strukturālo reformu programma, kas ietver tālejošas, vērienīgas reformas sociālajā nodrošināšanā, pensiju un veselības aprūpes sistēmās, un ir paredzētas valsts finanšu ilgtspējīguma un nodarbinātības palielināšanas uzlabošanai. Tā arī norāda uz administratīvā sloga samazināšanas pozitīvo lomu nodarbinātības un ekonomiskās aktivitātes jomās. Kopumā reformas veicinās Nīderlandes valsts finanšu ilgtspējību. Tomēr par dažām jomām rodas šaubas, piemēram, par veselības aprūpes un pensiju reformām, par to, cik efektīvi ierosinātie pasākumi iespaidos tautsaimniecības dalībnieku faktisko rīcību, tādējādi nodrošinot paredzētos budžeta ietaupījumus. Turklāt šķiet, ka strukturālo reformu pozitīvā ietekme uz budžetu, kas stiprina potenciālo izaugsmi, pamatā būs jūtama pēc programmā aptvertā perioda, tajā pašā laikā daži no pasākumiem īstermiņa tīro ieņēmumu kāpināšanai, iespējams, nav optimāli ekonomikas struktūras uzlabošanai, piemēram, labāki marginālie nodokļu rādītāji attiecībā uz zemiem un vidējiem ieņēmumiem.-  Neraugoties uz būtiskajiem prognozētajām budžeta izmaksām, kas saistītas ar sabiedrības novecošanos, attiecībā uz valsts finanšu ilgtspējību Nīderlande ir relatīvi labvēlīgā situācijā. Tomēr, neraugoties uz reformām, kas notiek sociālās nodrošināšanas, pensiju un veselības aprūpes jomās, to esošai politikai piemīt daži ilgtspējības riski. Programma izklāstīta stratēģija pamatos balstās uz pasākumiem, kuru mērķis ir darba spēka iesaistīšana un vēršanās pret izdevumiem, kas saistīti ar vecumu. Ja demogrāfiskās slodzes koeficientu paaugstinās, turpmākās reformas, kas mainīs ar vecumu saistītās izdevumu tendences un turpinās paaugstināt līdzdalības rādītājus, būs nozīmīgs faktors ilgtspējības nodrošināšanā ilgākā laika posmā.-  Kopumā atjauninātajā programmā izklāstītā ekonomikas politika daļēji atbilst valstij raksturīgajām vispārējām pamatnostādnēm ekonomikas politikā attiecībā uz valsts finansēm. Budžetā ir noteikti izdevumu griesti un pašlaik veiktie budžeta labojumi pārmērīga budžeta deficīta likvidēšanai norit sekmīgi. Tomēr paredzētā nomināldeficīta samazināšana 2006. un jo īpaši 2007. gadam norit gausi, un cikliski koriģētā bilance gadā nesamazināsies vismaz par 0,5% no IKP. Bez tam nav sagaidāms, ka programmas laikā tiks panākts, ka fiskālā pozīcija būs tuva līdzsvaram vai ar pārpalikumu.-  Ņemot vērā iepriekšminēto izvērtējumu, Nīderlandei iesaka veikt nepieciešamos pasākumus, lai pēc pārmērīgā budžeta deficīta likvidēšanas sasniegtu un saglabātu budžeta stāvokli tuvu līdzsvaram.Galveno makroekonomisko un budžeta prognožu salīdzinājums2004 | 2005 | 2006 | 2007 |Reālais IKP (izmaiņas %) | SP Nov 2004 | 1¼ | 1½ | 2½ | 2½ |KOM | 1,4 | 1,7 | 2,4 | nav |SP Nov 2003 | 1 | 2½ | 2½ | 2½ |SPCI inflācija (%) | SP Nov 2004 | 1¼ | 1¼ | 1½ | 1½ |KOM | 1,2 | 1,3 | 1,4 | nav |SP Nov 2003 | 1,5 | 1½ | 1½ | 1½ |Valsts bilance (% no IKP) | SP Nov 2004 | -3,0 | -2,6 | -2,1 | -1,9 |KOM | -2,9 | -2,4 | -2,1 | nav |SP Nov 2003 | -2,3 | -1,6 | -0,9 | -0.6 |Primārā bilance (% no IKP) | SP Nov 2004 | -0,1 | 0,3 | 0,7 | 0,8 |KOM | 0,0 | ½ | 0,9 | nav |SP Nov 2003 | 0,6 | 1,2 | 1,8 | 2,1 |Cikliski koriģētā bilance (% no IKP) | SP Nov 20041 | -1,6 | -1,2 | -1,2 | -1,3 |KOM | -1,4 | -1,0 | -1,0 | nav |SP Nov 20031 | -0,7 | -0,3 | -0,2 | -0,2 |Valdības bruto parāds (% no IKP) | SP Nov 2004 | 56,3 | 58,1 | 58,6 | 58,3 |KOM | 55,7 | 58 | 58,4 | nav |SP Nov 2003 | 54,5 | 53,7 | 53,0 | 52,2 |1 Komisijas dienestu aprēķini pēc šīs programmas informācijas. Avoti: Stabilitātes programma (SP); Komisijas dienestu ekonomikas prognozes, 2004 gada rudens (KOM); Komisijas dienestu aprēķini. Atjauninātās programmas prognožu pieauguma rezultāti ir noapaļoti līdz tuvākai ceturtdaļai no procentu punkta. |Balstoties uz šo novērtējumu, Komisija ir pieņēmusi šo klāt pievienoto ieteikumu Padomes atzinumam par Nīderlandes aktualizēto stabilitātes programmu un nosūta to tālāk Padomei.IeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar 5. panta trešo daļu Komisijas 97. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/1997 par Nīderlandes atjaunināto stabilitātes programmu 2004.–2007. gadamEIROPAS SAVIENIBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[5] un jo īpaši tās 5. panta 3. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu,apspriedusies ar Ekonomikas un sociālo lietu komiteju,IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU1.  Padome 2005. gada [18. janvārī] pārbaudīja Nīderlandes atjaunināto stabilitātes programmu laikposmam no 2004. gada līdz 2007. gadam. Programma visumā atbilst „rīcības kodeksa par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formu” datu prasībām.2.  Makroekonomiskais scenārijs, kas ir šīs programmas pamatā, paredz, ka reālais IKP pieaugs no 1% 2004. gadā līdz 1½% 2005. gadā un vidēji līdz 2½% atlikušajā programmas perioda laikā. Šis scenārijs atspoguļo diezgan labvēlīgo izaugsmes perspektīvu, ja ņem vērā jaunākās izejvielu cenu, maiņas kursu un attiecīgo tirdzniecības apjomu tendences. Programmā paredzētā inflācija šķiet reāla.3.  Padome 2004. gada 2. jūnijā nolēma, ka Nīderlandei ir pārmērīgs budžeta deficīts un ieteica to izlabot līdz 2005. gadam. Saskaņā ar šo ieteikumu budžeta stratēģijas primārais mērķis saskaņā ar šo programmu ir panākt valsts kopbudžeta deficīta samazināšanu zem Līgumā noteiktās atsauces vērtības - 3% no IKP līdz 2005. gadam. Šajā gadījumā programmā ietilpst 2004. un 2005. gada iepriekšējie konsolidētie centieni. Lai kontrolētu izdevumu pieaugumu un valsts finanšu ilgtspējības ilgtermiņa mērķi, budžeta stratēģijā ietilpst arī reālo izdevumu griesti. Vienlaikus turpināsies valsts ieguldījumi, kuru vidējā attiecība programmas perioda laikā ir nedaudz virs 3% no IKP, salīdzinot ar ES vidējo rādītāju 2004. gadā - 2,4% no IKP.4.  Šķiet, ka šīs programmas budžeta prognožu riski ir pamatā līdzsvaroti. Konkrēti, negatīvos riskus, kas izriet makroekonomiskā scenārija, un budžeta izmaksas par sociālo nolīgumu starp valdību un sociālajiem partneriem, kas noslēgta 2004. gada 5. novembrī, pilnā mērā atsver pozitīvie riski, tas ir, augstāku naftas cenu ietekme uz ieņēmumiem par dabas gāzes pārdošanu un piesardzīgais nodokļu intensitātes novērtējums par saimniecisko darbību pārmaiņu laikā. Ņemot vērā šo risku novērtējumu, programmas nostāja budžeta jomā šķiet pietiekama, lai līdz 2005. gadam samazinātu deficītu zem 3% no IKP, bet šķiet, ka tā nenodrošina pietiekamu drošības rezervi pret šī sliekšņa pārkāpšanu parastu makroekonomisko svārstību rezultātā turpmākajos gados. Šķiet, ka tā nav pietiekama, lai nodrošinātu stabilitātes un izaugsmes pakta nosprausto vidējā termiņa mērķi par budžeta stāvokli tuvu līdzsvaram, kas jāsasniedz programmas laikā.5.  Pēc aprēķiniem parāda attiecība 2004. gadā ir sasniegusi 56,3% no IKP, kas ir zemāk par nolīgumā noteikto atsauces lielumu - 60% no IKP. Programma paredz, ka tās laikā parāda attiecība paaugstināsies par diviem procentu punktiem.6.  Programmas budžeta stratēģija norāda, ka neraugoties uz būtiskajām prognozētajām budžeta izmaksām, kas saistītas ar sabiedrības novecošanos, attiecībā uz valsts finanšu ilgtspējību Nīderlande ir relatīvi labvēlīgā situācijā. Ņemot vērā demogrāfiskās slodzes koeficienta iespējamo paaugstināšanu, un iztrūkstot turpmākai fiskālai konsolidācijai, kas vidējā laika posmā veicinātu budžeta stāvokli tuvu līdzsvaram vai ar pārpalikumu, turpmākās reformas, kas mainītu ar vecumu saistītās izdevumu tendences un, tālāk paaugstinot līdzdalības kritērijus, samazinās ilglaicīgus riskus ilgākā laika posmā.7.  Kopumā atjauninātajā programmā izklāstītā ekonomikas politika daļēji atbilst valstij raksturīgajām vispārējām pamatnostādnēm ekonomikas politikā attiecībā uz valsts finansēm. Budžeta izdevumu griesti ir noteikti un veiktas budžeta izmaiņas, lai labotu pārmērīgo budžeta deficītu. Tomēr paredzētā nomināldeficīta samazināšana 2006. un jo īpaši 2007. gadam ir gausa, un cikliski koriģētā bilance neattīstās vidējā laika posma mērķa virzienā uz budžeta stāvokli tuvu līdzsvaram, kas jāsasniedz pēc 2005. gada.* * *Ņemot vērā iepriekšējos novērtējumus, Nīderlandei iesaka nodrošināt deficīta samazināšanu līdz 2005. gadam zem 3% no IKP un veikt nepieciešamos pasākumus, lai vēlāk sasniegtu budžeta stāvokli tuvu līdzsvaram.Galvenās Nīderlandes aktualizētā stabilitātes ziņojuma prognozes2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 |Reālais IKP SPCI inflācija Valsts budžeta bilance (% no IKP) Sākotnējā bilance (% no IKP) Cikliski koriģētā bilance (% of IKP)1 Valdības kopējais parāds (% no IKP) | -0,9 2,2 -3,2 -0,3 -1,9 54,1 | 1¼ 1¼ -3,0 -0,1 -1,6 56,3 | 1½ 1¼ -2,6 0,3 -1,2 58,1 | 2½ 1½ -2,1 0,7 -1,2 58,6 | 2½ 1½ -1,9 0,8 -1,3 58,3 |1 Komisijas dienestu aprēķiniem izmantota kopīgi saskaņotā metodika par programmas informāciju.[1] OV L 209, 2.8.1997. Visi šajā tekstā minētie dokumenti atrodami tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Ekonomikas un finanšu komitejas pārskatītais atzinums par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formu.[3] KOM(2002) 668, 27.11.2002.[4] Parlaments budžetu pieņēma 2005. gadā izdarot tajā dažus grozījumus, kuri būtiski neietekmē galvenos budžeta lielumus.[5] OV L 209, 2.8.1997., lpp. 1. Šajā tekstā minētie dokumenti ir ir atrodami tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.


title: Padomes Ieteikums ( 2008. gada 20. novembris ) par brīvprātīgo jauniešu mobilitāti Eiropas Savienībā

text:
               13.12.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 319/8

      PADOMES IETEIKUMS

   (2008. gada 20. novembris)
   par brīvprātīgo jauniešu mobilitāti Eiropas Savienībā
   (2008/C 319/03)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 149. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
   tā kā:

               1.

               Brīvprātīgo jauniešu mobilitāte ietilpst personu pārvietošanās brīvībā, ko aizsargā Līguma 18. pants.

               2.

               Kopiena var pieņemt pasākumus, lai veicinātu brīvprātīgo jauniešu mobilitāti ar brīvprātīgo darbību organizētāju sadarbību, saskaņā ar subsidiaritātes principu, kā izklāstīts Līguma 5. pantā. Saskaņā ar minētajā pantā noteikto proporcionalitātes principu šis ieteikums nepārsniedz to, kas ir vajadzīgs minētā mērķa sasniegšanai,

               3.

               Padomes Regula (EEK) Nr. 1408/71 (1971. gada 14. jūnijs) par sociālā nodrošinājuma sistēmu piemērošanu darbiniekiem un viņu ģimenēm, kas pārvietojas Kopienā (1), un saistīti noteikumi attiecas tikai uz tiem brīvprātīgajiem darbiniekiem, kuri ir apdrošināti saskaņā ar valsts tiesību aktiem par aizsardzību, tādēļ ar sociālo aizsardzību saistīti jautājumi reizēm var kavēt iesaistīšanos brīvprātīgās darbībās citā dalībvalstī.

               4.

               Eiropas Parlamenta un Padomes Ieteikumā Nr. 2001/613/EK par studentu, apmācībās iesaistītu personu, brīvprātīgo darbinieku, skolotāju un instruktoru mobilitāti Kopienā (2) dalībvalstis ir aicinātas saskaņā ar Kopienas tiesību aktiem un atbilstīgi valsts tiesību aktiem pieņemt pasākumus, ko tās uzskata par vajadzīgiem, lai brīvprātīgos darbiniekus un viņu ģimenes nediskriminētu mobilitātes dēļ, ievērojot attiecīgo sociālo aizsardzību, piemēram, veselības aprūpes un sociālās labklājības politiku.

               5.

               Ieteikumā Nr. 2001/613/EK un Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 18. decembra Ieteikumā Nr. 2006/961/EK par pārrobežu mobilitāti Kopienā izglītības un apmācības nolūkā: Eiropas Mobilitātes kvalitātes hartā (3) ir tiešas norādes uz brīvprātīgiem darbiniekiem.

               6.

               Padomes Direktīvā 2004/114/EK (2004. gada 13. decembris) par nosacījumiem attiecībā uz trešo valstu pilsoņu uzņemšanu studiju, skolēnu apmaiņas, prakses vai stažēšanās, nesaņemot atalgojumu, vai brīvprātīga darba nolūkā (4) ir paredzēta iespēja izsniegt īpašas uzturēšanās atļaujas trešo valstu valstspiederīgajiem, kas iesniedz pieteikumu par atļauju iebraukt dalībvalsts teritorijā, lai veiktu brīvprātīgu darbu.

               7.

               Padomes un Padomē sanākušo dalībvalstu valdību pārstāvju Rezolūcijā (2004. gada 15. novembris) par kopīgiem mērķiem jauniešu brīvprātīgā darba jomā un attiecīgi Padomes un Padomē sanākušo dalībvalstu valdību pārstāvju Rezolūcijā (2007. gada 16. novembris) par kopīgo mērķu īstenošanu jauniešu brīvprātīgo darbību jomā (5) ir izklāstīti kopīgie mērķi jauniešu brīvprātīgā darba jomā, ierosināta labas prakses apmaiņa un savstarpējas mācīšanās pasākumi, lai stiprinātu to īstenošanu, un dalībvalstis ir aicinātas apsvērt progresa mērīšanas praktiskās iespējas. Ar pēdējo rezolūciju ir arī aicināta Komisija iesniegt turpmākus priekšlikumus jauniešu brīvprātīgo darbību veicināšanai un atzīšanai.

               8.

               Eiropas Parlaments 2008. gada aprīlī pieņēma ziņojumu par “Brīvprātīgā darba nozīmi ekonomiskās un sociālās kohēzijas veicināšanā”, kurā dalībvalstis un reģionāla un vietēja mēroga iestādes aicināja atzīt brīvprātīga darba nozīmi sociālās un ekonomiskās kohēzijas veicināšanā, un ieteica sekmēt pārrobežu brīvprātīga darba projektus.

         ATZĪST, KA:

               1.

               Saistībā ar šo ieteikumu, pārrobežu brīvprātīgas darbības tiek raksturotas šādi: tās ir pieejamas visiem jauniešiem, iesaistīšanās tajās ir brīvprātīga un vispārējās interesēs, tās veic noteiktā laikposmā, tām ir skaidra struktūra, tās veic valstī, kas nav personas pastāvīgās dzīvesvietas valsts, par šīm darbībām nesaņemot atalgojumu vai saņemot simbolisku samaksu un/vai sedzot radušos izdevumus. Brīvprātīgām darbībām nebūtu jārada negatīva ietekme uz potenciālām vai pastāvošām algotām darbavietām, nedz arī būtu tās jāaizstāj.

               2.

               Brīvprātīgās darbības nozīmē bagātīgu neformālās izglītības un neformālu mācību kontekstu, kas stiprina jauniešu profesionālās spējas un kompetenci, uzlabo viņu nodarbinātības iespējas un solidaritātes apziņu, pilnveido sociālās spējas, sekmē integrāciju sabiedrībā un veicina aktīvu pilsoniskumu.

               3.

               Eiropā ir plašs brīvprātīgo darbību klāsts, kuras organizē pilsoniskā sabiedrība un valsts iestādes. Šīs darbības būtu jāsaglabā, jāpilnveido, kā arī būtu jāatvieglo šādu darbību organizētāju sadarbība.

               4.

               Pārrobežu mobilitāte Eiropā var būt būtisks līdzeklis, kā veicināt izglītību, nodarbinātību un reģionālu un sociālu kohēziju un palīdzēt uzlabot savstarpēju izpratni un aktīvi piedalīties sabiedrībā. Tas īpaši attiecas uz jauniešiem darba tirgū, kurā arvien lielāka mērā tiek novērtēta spēja pielāgoties un elastīgums.

               5.

               Vietējas kopienas, kuras uzņem brīvprātīgos jauniešus gūst lielas priekšrocības no viņu darbībām, kuras var veikt daudzās jomās, piemēram, sociālās integrācijas veicināšanā, kultūras mantojuma saglabāšanā, solidaritātes stiprināšanā starp paaudzēm un vides aizsardzībā. Šādas darbības vienlaikus bagātina uzņēmējkopienas kultūras daudzveidību.

               6.

               Atklātajā koordinācijas metodē jaunatnes jomā brīvprātīgās darbības ir uzskatītas par prioritāti, un tajā jau ir noteiktas daudzas labas prakses. Šajā kontekstā Eiropas brīvprātīgo dienests (EBD), ES Jaunatnes programmas darbība kopš 1996. gada, ir devis jauniešiem iespēju iesaistīties brīvprātīgā dienestā daudzās jomās. Pašreizējā programma “Jaunatne darbībā” papildina minēto rīcību.

               7.

               Neskatoties uz minētajiem pūliņiem, joprojām var pastāvēt šķēršļi, kas kavē brīvprātīgo jauniešu pārrobežu mobilitāti Eiropā, tāpēc šā ieteikuma mērķis pirmām kārtām ir nodrošināt dalībvalstīm pamatu pastiprinātai sadarbībai, neskarot valstu situāciju daudzveidību.

               8.

               Labāka brīvprātīgo darbību organizētāju sadarbība dažādās valstīs un plašāka dalīšanās informācijā var rosināt visus Eiropas jauniešus neatkarīgi no valstspiederības turpināt iesaistīšanos brīvprātīgās darbībās trešās valstīs.

               9.

               Īpaša uzmanība būtu jāpievērš jauniešiem, kuriem ir mazāk iespēju, jo brīvprātīgas darbības ir īpaši vērtīga mobilitātes iespēja tiem jauniešiem, kas parasti nevar tik lielā mērā vai nevar nemaz izmantot mobilitātes programmu priekšrocības.

         AR ŠO IESAKA DALĪBVALTĪM:

               A.

               Veicināt brīvprātīgo jauniešu mobilitāti Eiropā, uzlabojot gan pilsoniskās sabiedrības, gan valsts iestāžu brīvprātīgo darbību organizētāju sadarbības apstākļus dažādās valstīs, lai katram jaunietim būtu iespēja iesaistīties brīvprātīgā darbā Eiropā, ja viņš to vēlas.

               B.

               Šajā nolūkā, pienācīgi ņemot vērā attiecīgo valstu sistēmas un tiesību aktus brīvprātīgo darbību jomā un pašu valstu vispārējās prioritātes un esošās vietējās iespējas, kā arī valsts izdevumu režīmus, sekmēt šādu rīcības jomu attīstību:

                           1)

                           uzlabot zināšanu līmeni par brīvprātīgām darbībām valsts teritorijā un darīt šo informāciju zināmu Eiropas Komisijai tālākai izplatīšanai;

                           2)

                           darīt informāciju par brīvprātīgām darbībām ārzemēs viegli pieejamu jauniešiem, darbaudzinātājiem un tiem, kas ir aktīvi iesaistīti darbā ar jauniešiem un jaunatnes organizācijām;

                           3)

                           visām atbilstīgajām iesaistītajām personām darīt pieejamu informāciju par tiesībām un iespējām, kas saistībā ar pārrobežu brīvprātīgām darbībām izriet no pastāvošajiem noteikumiem Eiropas un valsts līmenī;

                           4)

                           veicināt informācijas apmaiņu par brīvprātīgu darbību iespējām ar citām dalībvalstīm un vienkāršot procedūras, kas jāievēro nolūkā atvieglot kādas dalībvalsts brīvprātīgo jauniešu piedalīšanos brīvprātīgās darbībās citā dalībvalstī;

                           5)

                           attiecīgā gadījumā pieņemt elastīgu pieeju, lai attīstītu pārrobežu brīvprātīgo darbību iespējas Eiropā, piemēram:

                                       —

                                       atbalstot Eiropas pārobežu brīvprātīgo darbinieku uzņemšanas iespēju attīstību;

                                       —

                                       atbalstot kontaktpunktu izveidi Eiropas brīvprātīgajiem jauniešiem, ja iespējams, piesaistot programmas “Jaunatne rīcībā” valsts aģentūras;

                                       —

                                       veicinot tādu esošu Eiropas mehānismu izmantošanu, kas var uzlabot jauniešu mobilitāti, piemēram, mobilitātes kartes;

                                       —

                                       veicinot aktīvi darbā ar jauniešiem iesaistītu personu un jauniešu organizāciju pārrobežu mobilitāti;

                                       —

                                       atbalstot aktīvi darbā ar jauniešiem iesaistīto personu, jauniešu organizāciju, vietējo iestāžu un civildienestu informētības un mācību attīstību par jauniešu pārrobežu brīvprātīgām darbībām;

                           6)

                           vairot jauniešu izpratni par to, cik nozīmīga ir kompetence dažādu kultūru jomā un valodu apguve, lai samazinātu šķēršļus viņu mobilitātei;

                           7)

                           mudināt brīvprātīgo darbību organizētājus izstrādāt pašnovērtējuma līdzekļus, ņemot vērā EBD pieredzi, lai nodrošinātu to pārrobežu brīvprātīgo darbību kvalitāti, kurās viņi piedalās;

                           8)

                           mudināt organizētājus gan sūtītājās dalībvalstīs, gan uzņēmējās dalībvalstīs sadarboties, lai radītu paļāvību attiecībā uz brīvprātīgo jauniešu un pakalpojumu saņēmēju aizsardzību. Tam būtu jāietver pietiekama informācija par brīvprātīgajām darbībām, to organizētājiem un brīvprātīgajiem, lai ļautu abām pusēm pieņemt uz informāciju balstītu lēmumu par darbību piemērotību un lai nodrošinātu atbilstību jebkādām tiesiskajām prasībām;

                           9)

                           pastāvošos atbilstīgos ES forumos sīkāk izpētīt atbilstīgos sociālās aizsardzības noteikumus, lai pilnībā izmantotu ES un valsts tiesību aktos paredzētās iespējas;

                           10)

                           veicināt pienācīgu jauniešu brīvprātīgās darbībās iegūtās kvalifikācijas atzīšanu attiecīgajās valsts kvalifikācijas pamatstruktūrās saskaņā ar Kopienas noteikumiem un saistībā ar atbilstīgām valsts kvalifikācijas atzīšanas sistēmām, ja tādas ir;

                           11)

                           veicināt tādu ES mēroga instrumentu izmantošanu, kuri var sekmēt pārrobežu brīvprātīgās darbības, nodrošinot kvalifikāciju pārskatāmību, piemēram, “Europass”, “Youthpass” un Eiropas kvalifikācijas pamatstruktūras;

                           12)

                           pievērst īpašu uzmanību jauniešiem, kuriem ir mazāk iespēju, lai uzlabotu viņu piekļuvi brīvprātīgajām darbībām un jo īpaši pārrobežu brīvprātīgajām darbībām.

         AR ŠO APSTIPRINA KOMISIJAS NODOMU:

               1)

               atbalstīt dalībvalstis iepriekšminēto uzdevumu īstenošanā, izmantojot ES sadarbību jaunatnes jomā un konkrēti — atklāto koordinācijas metodi un programmu “Jaunatne rīcībā”;

               2)

               rosināt un sadarbībā ar dalībvalstīm organizēt informācijas un pieredzes apmaiņu par pilsoniskās sabiedrības un valsts iestāžu organizēto brīvprātīgo darbību organizētāju sadarbību;

               3)

               izveidot Eiropas brīvprātīgo jauniešu brīvprātīgo darbību portālu, pamatojoties uz brīvprātīgā darba valsts portāliem, datubāzēm un konkrētām tīmekļa vietnēm, ja tādas pastāv;

               4)

               sniegt ziņojumu Padomei četrus gadus pēc šā ieteikuma pieņemšanas, lai noteiktu, vai ierosinātie pasākumi ir efektīvi, un lai novērtētu, vai vajadzīgi turpmāki pasākumi.

         Briselē, 2008. gada 20. novembrī

      (1)  OV L 149, 5.7.1971., 2. lpp.

      (2)  OJ L 215, 9.8.2001., 30. lpp.

      (3)  OV L 394, 30.12.2006., 5. lpp.

      (4)  OV L 375, 23.12.2004., 12. lpp.

      (5)  OV C 241, 20.9.2008., 1. lpp.


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52006SC0885

Komisijas ieteikums Padomei lai grozītu norādījumus sarunu vešanai par Stabilizācijas asociācijas nolīgumu ar Serbiju un Melnkalni ar mērķi turpināt sarunas ar Serbijas Republiku  /* SEC/2006/0885 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 6.7.2006SEC(2006) 885 galīgā redakcijaKOMISIJAS IETEIKUMS PADOMEIlai grozītu norādījumus sarunu vešanai par Stabilizācijas asociācijas nolīgumu ar Serbiju un Melnkalni ar mērķi turpināt sarunas ar Serbijas Republiku1. PASKAIDROJUMA RAKSTSStabilizācijas un asociācijas procesā (SAP)[1] ES 1999. gadā radīja pamatu ciešāku attiecību veidošanai starp ES un Rietumbalkānu valstīm, īpaši, noslēdzot jauna veida nolīgumus – Stabilizācijas un asociācijas nolīgumus (SAN).Lai palīdzētu pārvarēt grūtības, ko rada Serbijas un Melnkalnes institucionāla struktūra, un lai dotu jaunu sparu Serbijas un Melnkalnes virzībai uz ES, Komisija ierosināja „divējāda veida” pieeju sarunām par SAN ar valstu savienību un abām tajā ietilpstošajām republikām atbilstoši kompetences sadalījumam.Šo pieeju pēc tam 2004. gada oktobrī apstiprināja Padome un Serbijas un Melnkalnes politiskie vadītāji, kas savukārt ļāva Komisijai 2005. gada aprīlī sniegt ziņojumu par īstenošanas iespējām attiecībā uz SAN ar Serbiju un Melnkalni[2]. Ziņojumā secināts, ka Serbija un Melnkalne ir pietiekami sagatavojušās sarunām par SAN, tomēr, lai dažādajos procesa posmos panāktu attīstību, pirms sarunām un to laikā Serbijai un Melnkalnei jāturpina sadarbība ar ICTY un nekavējoties jāpanāk pilnīga sadarbība. Komisija arī uzskata, ka valstu savienībai un abām republikām ar rīcības plāna starpniecību jāturpina īstenot Eiropas partnerības pārskatītās prioritātes un īpaša uzmanība jāpievērš vairākiem jautājumiem, kas attiecas tieši uz SAN un ir norādīti ziņojumā. Padome šo ziņojumu apstiprināja 2005. gada 25. aprīlī. Komisija 2005. gada progresa ziņojumā arī pieminēja turpmākus uzlabojumus jomās, kas ir būtiskas SAP.Pēc Komisijas ieteikuma Padome 2005. gada 3.oktobrī nolēma pilnvarot Komisiju apspriest Stabilizācijas un asociācijas nolīgumu ar Serbiju un Melnkalni atbilstoši vienlaikus pieņemtajiem norādījumiem sarunu veikšanai[3]. Sarunas par Stabilizācijas un asociācijas nolīgumu ar Serbiju un Melnkalni uzsāka 2005. gada 10. oktobrī. Līdz šim ir notikuši divi oficiāli raundi – 2005. gada 7. novembrī un 2006. gada 5. aprīlī Belgradā, kā arī divi tehniski raundi – 2005. gada 20.-21. decembrī un 2006. gada 22.-23. februārī. Tika sasniegti labi rezultāti, panākot vienošanos par paredzamā SAN nosacījumu būtisku skaitu.Tomēr 2006. gada 3. maijā Komisija nolēma atsaukt 11. maija sarunu raundu, uzskatot, ka Serbija un Melnkalne pilnībā nesadarbojās ar Starptautisko Kara noziegumu tribunālu bijušajai Dienvidslāvijai ( ICTY ). Komisija turpina strādāt ar Serbiju pie visiem pārējiem Stabilizācijas un asociācijas procesa aspektiem.Referendumā, kas 2006. gada 21. maijā notika Melnkalnē, ar 55,5% vairākumu tika nobalsots par neatkarību. Tā rezultātā Melnkalnes parlaments 2006. gada 3. jūnijā pieņēma Neatkarības deklarāciju. Melnkalnes Republika ir izstājusies no Serbijas un Melnkalnes valstu savienības.Saskaņā ar Konstitucionālās hartas 60.pantu Serbija ir Serbijas un Melnkalnes valstu savienības pēctece un manto tās starptautiskās personas statusu. Vispārējo lietu un ārējo attiecību padomes sēdē 2006. gada 12. jūnijā Padome ņēma vērā Serbijas parlamenta lēmumu, kas nosaka, ka Serbijas Republika ir Serbijas un Melnkalnes valstu savienības turpinātāja valsts. Turklāt Serbijas valdība ir pieņēmusi dekrētu, ar kuru pārņem valstu savienības galveno iestāžu pienākumus un gatavojas aizstāt valstu savienību starptautiskās organizācijās.***Līdz ar to pašreizējā struktūra Stabilizācijas un asociācijas nolīguma sarunām ar Serbijas un Melnkalnes valstu savienību būs jāpielāgo šiem notikumiem. Komisija iesaka turpināt sarunas, pamatojoties uz līdz šim panāktajiem rezultātiem, ar mērķi noslēgt divus atsevišķus nolīgumus – attiecīgi ar Melnkalni un Serbiju.Komisijas 2005. gada aprīļa ziņojums par īstenošanas iespējām saistībā ar Serbijas un Melnkalnes spēju vest sarunas par Stabilizācijas un asociācijas nolīgumu joprojām ir pamatots attiecībā uz tā galvenajiem secinājumiem, ņemot vērā, ka Serbija un Melnkalne bija pietiekami sagatavotas apspriest SAN. Serbija līdz šim ir parādījusi ievērojamas spējas apspriest Stabilizācijas un asociācijas nolīgumu. Komisija progresa ziņojumā šā gada rudenī īpaši uzsvērs Serbijas spēju īstenot paredzēto nolīgumu. Ziņojumā Komisija arī vērtēs Serbijas spēju pabeigt sarunas saskaņā ar ziņojumu par īstenošanas iespējām un Padomes 2005. gada 3. oktobra secinājumiem[4].Tā kā Serbijas Republika ir valstu savienības turpinātāja valsts, Padomes 2005. gada 3. oktobra lēmums ir jāgroza, lai ņemtu vērā jauno tiesisko situāciju. Tomēr viss, kas nepieciešams, ir tehniska pielāgošana, ar kuru atsauci uz valstu savienību aizstāj ar atsauci uz Serbijas Republiku, svītrojot visas atsauces uz Melnkalni. Tas ļaus Komisijai vest sarunas, būtībā pamatojoties uz norādījumiem sarunu vešanai, ko pieņēma 2005. gada 3. oktobrī, turpinot no tā punkta, kurā tās tika pārtrauktas 2006. gada 3. maijā. Serbijas puse ir norādījusi uz gatavību turpināt sarunas uz šī pamata.Ieteikums neietekmē Komisijas 2006. gada 3. maija lēmumu iesaldēt SAN sarunas, kamēr Serbija nebūs izpildījusi saistības pilnībā sadarboties ar ICTY . Tomēr šā grozījuma pieņemšana ļaus Komisijai ātri atsākt sarunas, tiklīdz būs izpildītas saistības pret ICTY .Sniedzot šo ieteikumu, Komisija par sarunu līdzšinējiem rezultātiem informē īpašo komiteju, kas norīkota, lai tai palīdzētu ( COWEB ), un nodrošina piekļuvi SAN teksta projektam.2. IETEIKUMSŅemot vērā iepriekš minēto, ar šo Komisija iesaka Padomei:- konstatēt, ka pilnvarojums vest sarunas par Stabilizācijas un asociācijas nolīgumu ar Serbijas un Melnkalnes valstu savienību, kas pieņemts 2005. gada 3. oktobrī, kopš šā brīža ir piemērojams sarunu vešanai par Stabilizācijas un asociācijas nolīgumu ar Serbijas Republiku;- lemt, ka norādījumi sarunu vešanai par SAN ar Serbiju un Melnkalni, kurus pieņēma 2005. gada 3. oktobrī, ir jāgroza šādi:- atsauces uz „Serbijas un Melnkalnes valstu savienību” vai uz „šīm divām republikām” aizstāj ar atsaucēm uz Serbijas Republiku,- svītro noteikumus attiecībā uz Melnkalnes Republiku,- svītro 1. iedaļas trešo daļu un 3.1. punkta trīspadsmito un četrpadsmito ievilkumu;- svītro 3.6.2. iedaļas 1. ievilkuma pēdējo teikumu; 3.6.6. iedaļas pēdējo teikumu un 3.7.3. iedaļas 2. ievilkuma pēdējo teikumu.- atkārtoti apstiprināt, ka Komisijai palīdzēs īpaša komiteja, kuru veido to dalībvalstu pārstāvji, kuras piedalās šā uzdevuma izpildē. [1] ar Albāniju, Bosniju un Hercegovinu, Horvātiju, bijušās Dienvidslāvijas Maķedonijas Republiku, Serbiju un Melnkalni. Skatīt COM (99) 235, 1999. gada 26. maijs.[2] COM(2005) 476, galīgais, 2005. gada 12. aprīlis.[3] Padomes dokumenti 12882/05, 12708/05, 12589/05 un 12590/05.[4] Padomes dokuments 12591/05.


   LV
LV    LV
 ---pagebreak---                    EIROPAS KOMISIJA
                                                  Briselē, 11.3.2011
                                                  SEC(2011) 304 galīgā redakcija
                          KOMISIJAS IETEIKUMS PADOMEI
      par grozījumiem Padomes 2010. gada 26. jūlija lēmumā par Eiropas Savienības
   piedalīšanos sarunās par grozījumiem 1998. gada Protokolā par smagajiem metāliem,
   kurš pievienots 1979. gada Konvencijai par robežšķērsojošo gaisa piesārņojumu lielos
                                       attālumos
LV                                                                                LV
 ---pagebreak---                             A.       PASKAIDROJUMA RAKSTS
   1.  MĒRĶI
       Šī ieteikuma mērķis ir izdarīt grozījumus Padomes 2010. gada 26. jūlija lēmumā par
       Eiropas Savienības piedalīšanos sarunās par grozījumiem 1998. gada Protokolā par
       smagajiem metāliem, kurš pievienots 1979. gada Konvencijai par robežšķērsojošo
       gaisa piesārņojumu lielos attālumos (turpmāk Padomes lēmums), ņemot vērā
       Konvencijas izpildinstitūcijas 2010. gada decembrī pieņemto lēmumu paplašināt
       sarunu jomu, tajās iekļaujot dzīvsudrabu saturošus produktus un pielāgojot sarunu
       laika grafiku.
   2.  VISPĀRĪGAIS KONTEKSTS
       Eiropas Savienība no 1982. gada 15. jūlija ir Puse ANO-EEK Konvencijai par gaisa
       pārrobežu piesārņojumu lielos attālumos (turpmāk Konvencija), un no 2001. gada
       3. maija Puse Protokolam par smagajiem metāliem (turpmāk Protokols). Šajā
       Protokolā noteiktas Pušu saistības, kas vērstas uz smago metālu, jo īpaši kadmija,
       svina un dzīvsudraba, emisiju samazināšanu atmosfērā.
       Konvencijas izpildinstitūcija 2009. gada decembrī pieņēma lēmumu Protokolu
       pārskatīt, lai veicinātu vēl nepievienojušos Pušu pievienošanos Protokolam ar
       grozījumiem, un pilnvaroja Stratēģiju un pārskatīšanas darba grupu (turpmāk WGSR,
       Working Group on Strategies and Review) sākt sarunas. Gaidot sīkāku informāciju
       par ANO Vides programmas satvarā nesen atvērto sarunu virzību attiecībā uz globālu
       saistošu juridisku instrumentu par dzīvsudrabu, šo sarunu mandātā nebija iekļauti
       dzīvsudrabu saturošie produkti (VI un VII pielikums). WGSR bija pilnvarota sarunas
       pabeigt līdz 2011. gada beigām.
       Padome 2010. gada 26. jūlijā pilnvaroja Komisiju ES vārdā piedalīties sarunās par
       Protokola pārskatīšanu. Tāpēc 2009. gada decembrī pieņemtajā Padomes lēmumā par
       sarunu mandātu WGSR netika paredzētas pilnvaras sarunām par saistībām attiecībā
       uz dzīvsudrabu saturošiem produktiem (kas aprakstīti VI un VII pielikumā). Šajā
       sakarībā Padomes lēmuma 1. panta 4. punktā noteikts, ka Padome sarunu direktīvas
       var pārskatīt, ja Konvencijas izpildinstitūcija pieņem lēmumu mandātu paplašināt,
       tajā iekļaujot VI pielikuma grozījumus un ar tiem saistītās izmaiņas citās Protokola
       un tā pielikumu daļās.
       Bez tam Komisija tika pilnvarota ES vārdā saskaņā ar Konvencijas satvarā notiekošo
       sarunu laika grafiku piedalīties sarunās līdz 2011. gada beigām.
   3.  JAUNĀKIE PASĀKUMI
       Konvencijas izpildinstitūcija 2010. gada 17. decembrī pieņēma lēmumu1 sarunu
       jomu paplašināt, tajā iekļaujot arī aspektus, kas saistīti ar dzīvsudrabu saturošiem
       produktiem (t.i., VI un VII pielikumu), un ar tiem saistītās izmaiņas citās Protokola
       daļās. Bez tam tā WGSR pilnvarojusi sarunas turpināt tā, lai vēlākais līdz
       2012. gadam apspriešanu pabeigtu un iesniegtu priekšlikumus par Protokola
       grozījumiem. Sarunu jomas paplašināšanas galvenais iemesls ir pozitīvie signāli no
   1
      Konvencijas 28. sesijas pārskats: Report of the twenty-eight session of the Executive Body of the
      Convention (Section VI B).
LV                                                2                                                     LV
 ---pagebreak---           vairākām pusēm, kas Konvencijai vēl nav pievienojušās, jo īpaši no Baltkrievijas un
          Krievijas Federācijas par to, ka VI un VII pielikums šīm valstīm varētu būt svarīgs,
          lai tās pievienotos Protokolam ar grozījumiem. Ņemot vērā Padomes lēmuma
          1. panta 4. punktu un saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 218. panta
          3. punktu Komisijai ir jāsniedz ieteikums Padomei, kura pilnvaro Komisiju
          piedalīties sarunās ES vārdā arī par iepriekš minētajiem papildu elementiem.
          Vienlaicīgi Ieteikumā ierosināts pielāgot pilnvarojuma laika grafiku, lai Komisija
          varētu sarunās piedalīties līdz 2012. gada beigām.
   4.     ESOŠIE SAVIENĪBAS NOTEIKUMI
          ES noteikumos ir iekļauts gan VI pielikuma (produktu pasākumi), gan VI pielikuma
          (produktu pārvaldība) saturs. Tiem pieskaitāma Eiropas Parlamenta un Padomes
          1998. gada 13. oktobra Direktīva 98/70/EK, kas attiecas uz benzīna un dīzeļdegvielu
          kvalitāti2, un Direktīva 2006/66/EK par baterijām un akumulatoriem, un bateriju un
          akumulatoru atkritumiem3 (kurā izdarīti grozījumi ar Direktīvu 2008/103/EK4).
          Attiecībā uz patlaban VII pielikumā minētajiem produktu pārvaldības pasākumiem
          inter alia patlaban ir spēkā Regula 1103/20105 attiecībā uz bateriju un akumulatoru
          marķējumu, Direktīva 2002/95/EK par dažu bīstamu vielu izmantošanas
          ierobežošanu elektriskās un elektroniskās iekārtās6, Direktīva 2002/96/EK par
          elektrisko un elektronisko iekārtu atkritumiem (EEIA)7, un Direktīva 2007/51/EK
          attiecībā uz dažu dzīvsudrabu saturošu mērierīču tirdzniecības ierobežojumiem8.
                                         B.   IETEIKUMS
   Ņemot vērā iepriekšminēto, Komisija iesaka izdarīt šādus Padomes lēmuma grozījumus.
   (a)    Lēmuma 1. panta 1. punktā gadskaitļus '2010. un 2011.' aizstāt ar '2011. un 2012.';
   (b)    Lēmuma 1. panta 4. punkta tekstu aizstāj ar šādu:
          '4. Padome jebkurā laikā sarunu direktīvas var pārskatīt. Padome jo īpaši var tās
          pārskatīt, ņemot vērā jaunākos notikumus 2011. un 2012. gadā. Šim nolūkam par
          sarunu rezultātiem Komisija regulāri informē Padomi.
   (c)    Padomes lēmuma pielikumā noteikto sarunu direktīvu 1. punkta tekstu aizstāj ar
          šādu:
          '1. Sarunu procesā, kuras notiek ANO-EEK satvarā, Komisijai jādara viss
          iespējamais, lai sasniegtu mērķus, kuri ietilpst mandāta jomā, ko 2010. gada
          17. decembrī Stratēģiju un pārskatīšanas darba grupai (WGSR) devusi Konvencijas
          par gaisa pārrobežu piesārņojumu lielos attālumos izpildinstitūcija, un tie ir:
          "(a) Turpināt sarunas, lai varētu beigt apspriešanu un ierosinātos grozījumus
          Protokolam par smagajiem metāliem varētu iesniegt vēlākais 2012. gadā
          Izpildinstitūcijas trīsdesmitajā sesijā. Tā lūdz šo darba grupu ierosināt iespējamos
          grozījumus Protokolam par smagajiem metāliem, kas attiecas uz šādām jomām:
   2
         OV L 350, 28.12.1998., 58. lpp.
   3
         OV L 266, 26.9.2006., 1. lpp.
   4
         OV L 327, 5.12.2008., 7. lpp.
   5
         OV L 313, 30.11.2010., 3. lpp.
   6
         OV L 37, 13.2.2003., 19. lpp.
   7
         OV L 37, 13.2.2003., 24. lpp.
   8
         OV L 257, 3.10.2007., 13. lpp.
LV                                                3                                            LV
 ---pagebreak---           (i)     Kā galveno prioritāti uzskatīt tādas pārskatīšanas iespējas, kas palielina
          protokolu ratificējušo Pušu skaitu, ņemot vērā iespējamos variantus, kurus
          ierosinājusi darba grupa par smagajiem metāliem;
          (ii)    Protokola teksta un tā I līdz VII pielikuma iespējamas izmaiņas, ņemot
          vērā iespējamos variantus, kurus ierosinājusi darba grupa par smagajiem
          metāliem, kā arī attiecīgus jau pieņemtus grozījumus Protokolam par noturīgu
          organisko piesārņojumu un ierosinātos Gēteborgas Protokola grozījumus, ja
          šādām izmaiņām nevajadzētu radīt lielākas grūtības palielināt protokolu
          ratificējušo Pušu skaitu;
          (iii) Iespējas Protokolu padarīt vieglāk pielāgojamu turpmākajiem
          pasākumiem, sagatavojot norādījumu dokumentu par labākajiem pieejamajiem
          tehniskajiem paņēmieniem, kas ņemti no III pielikuma un attiecīgi pielāgoti.
   (b) Sarunās galveno vērību, tāpat kā 2011. gadā, veltīt tiem ierosinātajiem
   grozījumiem, kas vērsti uz ratifikāciju skaita palielināšanu un kas risina jautājumus,
   kuri izvirzīti arī Gēteborgas Protokola pārskatīšanā.
   (c) Izskatot priekšlikumus VI un VII pielikuma grozījumiem attiecībā uz
   dzīvsudrabu saturošiem produktiem (pamatojoties uz Eiropas Savienības
   priekšlikumu un darba grupas par smagajiem metāliem paveikto), pievērst uzmanību
   ANO Vides programmas satvarā strādājošās Starpvaldību sarunu komitejas darbam,
   ņemot vērā, ka šī Starpvaldību sarunu komiteja stādā pie juridiski saistoša
   starptautiska dokumenta par dzīvsudrabu un dzīvsudrabu saturošiem produktiem.'
LV                                         4                                                 LV


title: Padomes Ieteikums ( 2013. gada 9. jūlijs ) par Rumānijas 2013. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Rumānijas konverģences programmu 2012.–2016. gadam

text:
               30.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/67

      PADOMES IETEIKUMS

   (2013. gada 9. jūlijs)
   par Rumānijas 2013. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Rumānijas konverģences programmu 2012.–2016. gadam
   2013/C 217/17
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam uzsākt jaunu nodarbinātības un izaugsmes stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam pamatā būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.) un 2010. gada 21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (2), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Dalībvalstu vai to valdību vadītāji 2012. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu par Izaugsmes un nodarbinātības paktu, kas ir saskaņots pamats rīcībai valstu, ES un eurozonas līmenī, izmantojot visas iespējamās sviras, instrumentus un politiku. Viņi pieņēma lēmumu par rīcību, kas jāveic dalībvalstu līmenī, jo īpaši paužot pilnīgu apņēmību sasniegt stratēģijas “Eiropa 2020” mērķus un īstenot konkrētai valstij adresētos ieteikumus.

               (4)

               Padome 2012. gada 10. jūlijā pieņēma ieteikumu (3) par Rumānijas 2012. gada valsts reformu programmu un sniedza atzinumu par Rumānijas konverģences programmu 2012.–2015. gadam.

               (5)

               Komisija 2012. gada 28. novembrī pieņēma Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2013. Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (4), Komisija 2012. gada 28. novembrī pieņēma brīdinājuma mehānisma ziņojumu, kurā Rumānija netika noteikta kā viena no dalībvalstīm, par kurām tiks sagatavots padziļināts pārskats.

               (6)

               Eiropas Parlaments ir bijis pienācīgi iesaistīts Eiropas pusgada norisēs saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, un 2013. gada 7. februārī tas pieņēma rezolūciju par nodarbinātību un sociālajiem aspektiem 2013. gada Gada izaugsmes pētījumā un rezolūciju par ieguldījumu 2013. gada Gada izaugsmes pētījumā.

               (7)

               Eiropadome 2012. gada 14. martā apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes sekmēšanai. Tā uzsvēra nepieciešamību īstenot diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju, atjaunot parastos aizdošanas nosacījumus ekonomikai, sekmēt izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu, novērst krīzes sociālās sekas un modernizēt valsts pārvaldi.

               (8)

               Rumānija 2013. gada 30. aprīlī iesniedza savu 2013. gada valsts reformu programmu un savu konverģences programmu laikposmam no 2012. līdz 2016. gadam. Abas programmas izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (9)

               Pamatojoties uz konverģences programmas izvērtējumu saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs ir ticams un atbilst Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozē ietvertajam izvērtējumam. Pateicoties būtiskiem konsolidācijas centieniem un saskaņā ar Padomes ieteikumu, Rumānija 2012. gadā vispārējās valdības budžeta deficītu samazināja tā, lai tas būtu zem 3 %. Konverģences programmas mērķis ir sasniegt vidēja termiņa budžeta mērķi (VTM), proti, -1 % no IKP (iepriekš -0,7 % no IKP), kas atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Programmā izklāstīta budžeta stratēģija, kuras mērķis ir sasniegt VTM līdz 2014. gadam, kas, Komisijai veicot pārrēķinu saskaņā ar kopīgi pieņemto metodoloģiju, atbilst VTM sasniegšanai līdz 2015. gadam. Progress strukturālā izteiksmē virzībā uz VTM sasniegšanu ir lielāks par 0,5 % no IKP 2013. gadā un 2014. gadā ir aptuveni 0,4 %. Stabilitātes un izaugsmes pakta izdevumu kritērijs visā programmas laikposmā tika izpildīts. Korekcija ir paredzēta 2013. gada sākumā, īstenojot pasākumus ieņēmumu palielināšanai, tostarp samazinot ar nodokli apliekamos ienākumus, uzlabojot lauksaimniecības nodokļu sistēmu, ieviešot neplānotas nodevas pēc tam, kad ir atcelti gāzes cenu ierobežojumi un ieviests īpašs nodoklis par elektroenerģijas un gāzes pārvadi. Galvenie konverģences programmas riski attiecas uz turpmākām iespējamām finanšu korekcijām saistībā ar ES līdzekļu apguvi vai uz finansējumu no prioritārajiem projektiem piešķirtā valsts budžeta, atkārtotu kavēto maksājumu uzkrāšanos, jo īpaši pašvaldību līmenī, un ierobežotu progresu saistībā ar valstij piederošu uzņēmumu pārstrukturēšanu. Rumānijas valsts parāds joprojām ir salīdzinoši zems: 37,8 % no IKP 2012. gadā. Sagaidāms, ka 2014. gadā tas palielināsies līdz 38,6 %, taču visu programmas laikposmu saglabāsies zem 60 % no IKP robežvērtības.

               (10)

               Pēc Rumānijas 2011. gada 17. februāra lūguma Komisija un SVF ar Rumānijas iestādēm apsprieda piesardzības ekonomikas korekciju programmu. Saistībā ar Savienības palīdzību piesardzības pasākumu veidā Rumānija uzņēmās īstenot visaptverošu ekonomikas politikas programmu, īpašu uzmanību vēršot uz strukturālās reformas pasākumiem, lai uzlabotu darba un ražojumu tirgu darbību un palielinātu Rumānijas ekonomikas noturību un izaugsmes potenciālu. Paralēli ar minēto programmu ir nodrošināts, ka fiskālā konsolidācija turpinās, valsts finanšu pārvaldība un kontrole uzlabojas un reformas tiek īstenotas ārpolitikas, monetārās politikas, finanšu stabilitātes un finanšu tirgus politikas jomā. Rumānija 2013. gada martā oficiāli lūdza SVF programmu pagarināt par trim mēnešiem. Lai arī 2013. gada marta beigās beidzās iespēja izmantot ES programmas līdzekļus, galīgais programmas pārskats tiks īstenots 2013. gada jūnija beigās.

               (11)

               Rumānijas fiskālā situācija ir uzlabojusies, un budžeta deficīts 2012. gadā samazinājās zem 3 %, un 2013. gadā ir paredzēta turpmāka fiskālā konsolidācija. Zema nodokļu iekasēšana ir būtiska Rumānijas nodokļu sistēmas problēma, jo īpaši PVN un ar nodarbinātību saistītu nodokļu jomā. Vides nodokļi ir zemāki par vidējo līmeni ES. Lai arī Rumānijai īstermiņā vai vidējā termiņā nedraud fiskālā spriedze, vidējā termiņā ar vecumu saistītu izdevumu dēļ tajā ir vidēja mēroga risks. Pastāv bažas attiecībā uz pensijas sistēmas ilgtspējību un piemērotību, jo aktīvi nodarbināto iemaksu veicēju skaits attiecībā pret pensijā esošo saņēmēju skaitu ir proporcionāli zems. Rumānija tagad ir viena no divām dalībvalstīm, kura vēl nav izlēmusi vienādot pensionēšanās vecumu vīriešiem un sievietēm, un gados vecāku darbinieku nodarbinātības līmenis (41,4 % 2012. gadā) ir ievērojami zem vidējā līmeņa ES. Rumānijas valdība ir nolēmusi turpināt pensijas reformu un iesaistīt sociālos partnerus reformas izstrādē un tās uzlabošanā.

               (12)

               Rumānijas veselības aprūpes nozarē ir liela nevienlīdzība, kas attiecas uz pieeju sniegtajiem pakalpojumiem un to kvalitāti. Tas ir saistīts, inter alia, ar resursu neefektīvu izmantošanu un sliktu pārvaldību. Ir sāktas reformas veselības aprūpes nozares efektivitātes uzlabošanai, taču centienus ir nepieciešams turpināt. Sistēmas izmaksu lietderību varētu uzlabot, samazinot slimnīcu stacionārās aprūpes pārlieku lielu izmantošanu un stiprinot primāro aprūpi un konsultēšanas sistēmas.

               (13)

               Rumānijā 2012. gadā joprojām bija zems nodarbinātības līmenis 63,8 % apmērā, lai gan neliels uzlabojums tika konstatēts salīdzinājumā ar 62,8 % iepriekšējā gadā. Rumānijai līdz 2020. gadam būs grūti sasniegt stratēģijā “Eiropa 2020” noteikto mērķi – 70 %. Rumānijā darba ražīgums joprojām ir viens no zemākajām Savienībā. Publiskā sektora nodarbināšanas aktivizēšana, darba meklēšanas un pārkvalificēšanas pakalpojumu kvalitāte joprojām ir salīdzinoši zema. Ierobežota administratīvā spēja neļauj ne efektīvi īstenot aktīvā darba tirgus politiku, sniedzot kvalitatīvus individualizētos pakalpojumus, ne arī labākā mērā integrēt aktīvā un pasīvā darba tirgus politiku. Pieaugušo līdzdalības rādītājs mūžizglītības programmā joprojām ir nemainīgs un ļoti zems, kas 1,6 % 2011. gadā ir ievērojami zemāks par vidējo rādītāju Savienībā – 8,9 %. Jauniešu nodarbinātības un aktivitātes līmenis 2012. gadā bija viens no zemākajiem Savienībā, attiecīgi 23,9 % un 30,9 %, savukārt jauniešu bezdarba līmenis 2012. gadā bija 22,7 %. Rumānijā ir liels to jauniešu skaits, kuri nav ne nodarbināti, ne iesaistīti izglītības sistēmā, ne apmācībā – 2012. gadā tas bija 16,8 % –, un to skaits palielinās.

               (14)

               Nabadzības samazināšana joprojām ir būtiska problēma. 2011. gadā 40,3 % iedzīvotāju draudēja nabadzība un sociālā atstumtība, kas ir gandrīz par divām trešdaļām vairāk nekā vidēji ES, kur rādītājs ir 24,2 %. Šī problēma īpaši skar bērnus (49,1 %). Sociālo pārvedumu (neskaitot pensijas) ietekme uz nabadzības samazināšanu joprojām ir ievērojami zemāka par pārvedumu vidējo efektivitāti Savienībā gan attiecībā uz iedzīvotājiem kopumā (23,7 % Rumānijā attiecībā pret 37,5 % ES 2011. gadā), gan bērniem (22 % attiecībā pret 42,8 % Savienībā). Sociālo pabalstu zemais izlietojuma līmenis, segums un piemērotība joprojām ir problēma attiecībā uz to, lai ar sociālajiem pabalstiem efektīvi varētu samazināt nabadzību. Sociālās palīdzības jomā pēc 2011. gada reformas 2012. gadā tika pieņemti vairāki tiesību akti. Atlikušo tiesību aktu pieņemšana būtu svarīgs solis virzībā uz reformas pabeigšanu. Taču saikni ar aktivizēšanas pasākumiem varētu vēl vairāk stiprināt. Romu integrācijas valsts stratēģiju sāka īstenot 2012. gadā, taču tās rezultāti ir pieticīgi. Lai stratēģiju varētu efektīvi īstenot, tostarp piešķirt finansējumu, ir nepieciešama labāka koordinēšana starp dažādajām ieinteresētajām personām.

               (15)

               2011. gada izglītības likums, kas ir būtiska reforma, ar kuru tika izveidota ilgtermiņa programma visa līmeņa izglītības kvalitātes atjaunināšanai, vēl aizvien nedarbojas pilnībā. Lai izglītības reformu sekmīgi īstenotu, vajadzīgie finanšu resursi un cilvēkresursi būs jāvelta tam, lai veicinātu administratīvo spēju palielināšanu un politikas izstrādi. Rumānija saskaras ar būtisku problēmu attiecībā uz izglītības un apmācības sistēmas kvalitātes uzlabošanu. Priekšlaicīga mācību pārtraukšana ir būtiska problēma. Priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas rādītājs Rumānijā 2012. gadā bija 17,4 %, kas ir krietni virs vidējā rādītāja ES – 13,5 % – un valsts mērķa – 11,3 %. Šādas problēmas pastāv jo īpaši lauku un attālos reģionos un romu iedzīvotāju vidū. Rumānijai trūkst arī piemērota datu vākšanas mehānisma attiecībā uz priekšlaicīgu mācību pārtraukšanu; šajā saistībā lietderīga būtu visaptveroša stratēģija, ko paredzēts pieņemt šogad. Joprojām problemātisks ir jautājums par pieeju kvalitatīvai, izmaksu ziņā pieejamai pirmsskolas izglītībai. Savstarpēja neatbilstība starp prasmēm un darba tirgus pieprasījumu ir raksturīga lielai daļai arodizglītības un augstākās izglītības programmu, un sevišķa problēma ir zems profesionālo iemaņu līmenis. Augstā bezdarba līmeņa augstskolu absolventu vidū un pārāk augsti kvalificētu personu īpatsvara dēļ par augstu prioritāti izvirzīta augstākās izglītības turpmāka saskaņošana ar darba tirgus vajadzībām. Pozitīvs, taču lēns progress tika konstatēts attiecībā uz pāreju no institucionālas aprūpes uz alternatīvu aprūpi bērniem bez vecāku aprūpes, taču centienus nepieciešams turpināt.

               (16)

               Vājas administratīvās spējas Rumānijā ir būtiska problēma. Valsts pārvaldi raksturo nekonsekvents tiesiskais regulējums, bieža ārkārtas rīkojumu izmantošana, zems ministriju sadarbības līmenis un pārlieku liela birokrātija. To apdraud arī prasmju trūkums, pārredzamības trūkums attiecībā uz personāla pieņemšanu darbā un augsta vadības mainība. Vājas administratīvās spējas sekmē ES līdzekļu vāju apgūšanu. Saskaņā ar ES finansiālās palīdzības programmu 2012. gada beigās noteiktais līdzekļu apgūšanas mērķis ne tuvu netika sasniegts. Kumulatīva līdzekļu apgūšana 2012. gada beigās sasniedza 5,53 miljardus euro jeb 20,2 % no kopējiem pieejamajiem struktūrfondu, kohēzijas un lauksaimniecības fondu līdzekļiem. Tas bija par 2,47 miljardiem euro mazāk, nekā bija paredzēts saskaņā ar programmas 2012. gada beigu mērķi, proti, 8 miljardiem euro. Struktūrfondu un kohēzijas fondu apgūšanas līmenis uzlabojās no 7,5 % 2012. gada aprīļa beigās līdz 15,2 % 2013. gada maija beigās. Lai vēl uzlabotu apgūšanu un samazinātu saistību atcelšanas risku 2013. gadā, Rumānijas iestādēm uzmanība ir jāvērš, inter alia, uz pasākumiem, kas ES fondu pārvaldes un kontroles sistēmas darītu efektīvākas, un kas stiprinātu valsts iepirkumu sistēmas administratīvo spēju.

               (17)

               Rumānija saskaras ar vairākām problēmām saistībā ar ekonomikas konkurētspēju, un rūpniecības un pakalpojumu produktivitāte joprojām ir zema. Galvenās problēmas ir neattīstīta uzņēmējdarbības vide un vājš atbalsts pētniecībai un izstrādei. Uzlabojumi uzņēmējdarbības vidē būtu jāiekļauj plašākā, saskaņotā e-pārvaldes stratēģijā, lai veicinātu administratīvo kultūru, kurai raksturīga pārredzamība, un juridisko noteiktību un sniegtu labākus publiskos tiešsaistes pakalpojumus. Rumānijai būtu arī jāveic pasākumi, lai atvieglotu pieeju finansējumam un samazinātu administratīvo slogu maziem un vidējiem uzņēmumiem (MVU). Pētniecības un izstrādes intensitāte ir ļoti zema – 0,48 % 2011. gadā –, un ir būtiski jāuzlabo ieguldījumu efektivitāte un lietderība. Ieguldītājiem pētniecībā un izstrādē par prioritārām ir jānosaka darbības, kurām ir potenciāls piesaistīt privātos ieguldījumus. Rumānijai būtu arī jāstiprina intelektuālā īpašuma tiesību sistēma nolūkā palielināt pētījumu rezultātu komercializāciju.

               (18)

               Rumānijā ir zema konkurence un zema enerģijas un transporta nozares efektivitāte. Valstij piederošo uzņēmumu neefektivitāte un pārvaldības pārredzamības trūkums šajās nozarēs ir būtiska problēma. Ēku, centrālās apkures, rūpniecības un transporta energoefektivitātes palielināšana ir papildu būtisks uzdevums. Rumānija ir trešā visenergoietilpīgākā tautsaimniecība Savienībā, un tās energointensitāte ir divarpus reizes augstāka nekā vidēji ES. Tā arī ir trešā tautsaimniecība Savienībā, kas rada vislielākās oglekļa emisijas. Dzīvojamajās ēkas Rumānijā tiek izmantots astoņas reizes vairāk enerģijas nekā vidēji ES-15 dalībvalstīs, jo centrālās apkures sistēma nav efektīva un ēkas nav pienācīgi nosiltinātas. Rumānijas elektroenerģijas un gāzes tirgu integrēšana ES tirgos joprojām ir nepilnīga, un vēl aizvien ir jāievieš pārrobežu gāzes savienojumi.

               (19)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi visaptverošu analīzi par Rumānijas ekonomikas politiku. Tā ir izvērtējusi valsts reformu programmu un konverģences programmu. Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Rumānijā, bet arī programmu atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā to, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomiskā pārvaldība, kas panākams, turpmākajos valsts lēmumos ievērojot ES līmeņa norādes. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1. līdz 8. ieteikumā.

               (20)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi konverģences programmu, un tās atzinums (5) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā,

         AR ŠO IESAKA Rumānijai laikposmā no 2013. līdz 2014. gadam rīkoties šādi.

               1.

               Pabeigt ES/SVF finansiālās palīdzības programmu.

               2.

               Nodrošināt uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju un īstenot budžeta stratēģiju 2013. gadam un turpmākiem gadiem, kā plānots, tādā veidā sasniedzot VTM līdz 2015. gadam. Uzlabot nodokļu iekasēšanu, īstenojot visaptverošu nodokļu saistību izpildes stratēģiju, un cīnīties pret nedeklarētu nodarbinātību. Vienlaicīgi izpētīt veidus, kā palielināt paļaušanos uz vides nodokļiem. Turpināt 2010. gadā uzsākto pensijas reformu, vienādojot pensionēšanās vecumu vīriešiem un sievietēm un sekmējot gados vecāku darbinieku nodarbinātību.

               3.

               Īstenot veselības nozares reformas nolūkā palielināt tās efektivitāti, kvalitāti un pieejamību, jo īpaši cilvēkiem ar mazākām iespējām un attālām, izolētām kopienām. Samazināt stacionārās aprūpes pārlieku lielu izmantošanu, stiprinot ambulatoro aprūpi.

               4.

               Uzlabot līdzdalību darba tirgū, kā arī darba spēka nodarbinātību un produktivitāti, pārskatot un stiprinot darba tirgus politiku, nodrošinot apmācību un individualizētus pakalpojumus, un sekmējot mūžizglītību. Uzlabot Valsts nodarbinātības aģentūras spēju uzlabot sniegto pakalpojumu kvalitāti un palielināt to darbības mērogu. Lai cīnītos pret jauniešu bezdarbu, nekavējoties īstenot valsts plānu jauniešu nodarbinātībai, tostarp, piemēram, ieviešot Garantijas jauniešiem shēmu. Lai mazinātu nabadzību – uzlabot sociālo pārvedumu efektivitāti un lietderību, īpašu uzmanību pievēršot bērniem. Pabeigt sociālās palīdzības reformu, pieņemot attiecīgos tiesību aktus un stiprinot to saikni ar aktivizēšanas pasākumiem. Nodrošināt romu integrācijas valsts stratēģijas īstenošanu praksē.

               5.

               Paātrināt izglītības reformu, tostarp veicināt administratīvās spējas uzlabošanu gan centrālā, gan vietējā līmenī, un novērtēt reformu ietekmi. Paātrināt reformas arodizglītības un apmācības jomā. Vēl vairāk saskaņot augstāko izglītību ar darba tirgus vajadzībām un uzlabot piekļuvi darba tirgum nelabvēlīgā situācijā esošiem cilvēkiem. Īstenot valsts stratēģiju par priekšlaicīgu mācību pārtraukšanu, galveno uzmanību vēršot uz labāku pieeju kvalitatīvai pirmsskolas izglītībai, tostarp romu tautības bērniem. Paātrināt pāreju no institucionālas aprūpes uz alternatīvu aprūpi bērniem bez vecāku aprūpes.

               6.

               Stiprināt institūciju un valsts pārvaldes iestāžu pārvaldību un kvalitāti, jo īpaši uzlabojot spējas attiecībā uz stratēģisku un budžeta plānošanu, uzlabojot valsts pārvaldes profesionalitāti ar labāku cilvēkresursu pārvaldīšanu un stiprinot koordinēšanas mehānismus starp dažādajiem valdības līmeņiem. Būtiski uzlabot noteikumu kvalitāti, izmantojot ietekmes novērtējumus, un sistemātiskus un novērtējumus. Pielikt lielākas pūles, lai paātrinātu ES līdzekļu apgūšanu, jo īpaši stiprinot pārvaldības un kontroles sistēmas un uzlabojot publisko iepirkumu.

               7.

               Uzlabot un vienkāršot uzņēmējdarbības vidi, jo īpaši samazinot administratīvo slogu MVU un īstenojot saskaņotu e-pārvaldības stratēģiju. Atvieglot un dažādot MVU sniegto pieeju finansējumam. Nodrošināt ciešākas saiknes starp pētniecību, inovāciju un rūpniecību, jo īpaši par prioritārām nosakot pētniecības un izstrādes darbības, kurām ir potenciāls piesaistīt privātā sektora ieguldījumus. Pielikt lielākas pūles, lai uzlabotu tiesu sistēmas kvalitāti, neatkarību un efektivitāti saistībā ar lietu izskatīšanu, un efektīvāk apkarot korupciju.

               8.

               Sekmēt konkurenci un efektivitāti tīklu nozarēs, nodrošinot valsts regulatīvo iestāžu neatkarību un spējas un turpinot valstij piederošo uzņēmumu korporatīvās pārvaldes reformu enerģijas un transporta nozarē. Pieņemt visaptverošu ilgtermiņa transporta plānu un uzlabot platjoslas infrastruktūru. Arī turpmāk atcelt gāzes un elektroenerģijas regulētās cenas un uzlabot energoefektivitāti. Uzlabot enerģijas tīklu pārrobežu integrāciju un paātrināt gāzes starpsavienojumu projektu īstenošanu.

      Briselē, 2013. gada 9. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         R. ŠADŽIUS

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Saglabātas 2013. gadam ar Padomes Lēmumu 2013/208/ES (2013. gada 22. aprīlis) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (OV L 118, 30.4.2013., 21. lpp.).

      (3)  OV C 219, 24.7.2012., 72. lpp.

      (4)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (5)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.


title: Padomes Ieteikums — 2007. gada 19. marts atbrīvot Komisiju no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (Sestais EAF) darbību īstenošanu attiecībā uz 2005. finanšu gadu

text:
               8.5.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/1

      PADOMES IETEIKUMS

   2007. gada 19. marts
   atbrīvot Komisiju no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (Sestais EAF) darbību īstenošanu attiecībā uz 2005. finanšu gadu
   (2007/C 103/01)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Trešo ĀKK un EEK konvenciju, kas parakstīta 1984. gada 8.decembrī Lomē (1),
   ņemot vērā Iekšējo nolīgumu 86/126/EEK par Kopienas atbalsta finansēšanu un pārvaldību (2) un jo īpaši tā 29. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Finanšu Regulu (1986. gada 11. novembris), ko piemēro Sestajam Eiropas Attīstības fondam (Sestais EAF) (3), un jo īpaši tās 66. līdz 73. pantu,
   izskatījusi ieņēmumu un izdevumu pārskatu un bilanci saistībā ar Sestā EAF darbībām līdz 2005. gada 31. decembrim un Revīzijas palātas ziņojumu attiecībā uz 2005. finanšu gadu kopā ar Komisijas atbildēm (4),
   tā kā:

               (1)

               saskaņā ar Iekšējā nolīguma 29. panta 3. punktu Eiropas Parlaments atbrīvo Komisiju no atbildības par Sestā EAF finanšu pārvaldību pēc Padomes ieteikuma,

               (2)

               Sestā EAF darbības 2005. finanšu gadā Komisija ir vispārēji īstenojusi apmierinoši,

         AR ŠO IESAKA, lai Eiropas Parlaments atbrīvo Komisiju no atbildības par Sestā EAF darbību īstenošanu attiecībā uz 2005. finanšu gadu.

      Briselē, 2007. gada 19. martā .

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         H. SEEHOFER

      (1)  OV L 86, 31,3.1986., 3. lpp.

      (2)  OV L 86, 31.3.1986., 210. lpp. Nolīgumā grozījumi izdarīti ar Lēmumu 86/281/EEK (OV L 178, 2.7.1986., 13. lpp.).

      (3)  OV L 325, 20.11.1986., 42. lpp.

      (4)  OV C 263, 31.10.2006., 205. lpp.


				|

		52013DC0393

			Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par pārmērīga valdības budžeta deficīta situācijas novēršanu Polijā /* COM/2013/0393 final - 2013/ () */

			   	Ieteikums
PADOMES IETEIKUMS
par pārmērīga valdības
budžeta deficīta situācijas novēršanu Polijā

EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 126. panta
7. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu,
tā kā:
(1)       Saskaņā ar
Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 126. pantu
dalībvalstīm jāizvairās no pārmērīga valsts
budžeta deficīta.
(2)       Stabilitātes un
izaugsmes pakta pamatā ir mērķis panākt stabilu
valdības finansiālo stāvokli, kas ir veids, kā stiprināt
priekšnosacījumus cenu stabilitātei un spēcīgai,
ilgtspējīgai izaugsmei, kura ir labvēlīga jaunu darbvietu
radīšanai.
(3)       Saskaņā ar Eiropas
Kopienas dibināšanas līguma (EK līguma) 104. panta
6. punktu Padome 2009. gada 7. jūlijā nolēma, ka
Polijā pastāv pārmērīgs budžeta deficīts, un
sniedza ieteikumu novērst pārmērīgo budžeta deficītu
ne vēlāk kā līdz 2012. gadam[1] saskaņā ar EK
līguma 104. panta 7. punktu un 3. pantu Padomes
1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1467/97 par to,
kā paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta
deficīta novēršanas procedūras īstenošanu[2]. Lai ticamā un
ilgtspējīgā veidā vispārējās valdības
budžeta deficītu samazinātu zem 3 % no IKP, Polijas
iestādēm ieteica fiskālās stimulēšanas pasākumus
2009. gadā īstenot atbilstoši plānotajam, no
2010. gada vidējo gada strukturālo budžeta korekciju
nodrošināt vismaz 1¼ % apmērā no IKP, formulēt
sīki izstrādātus pasākumus, kas vajadzīgi, lai
līdz 2012. gadam deficītu samazinātu zem atsauces
vērtības, un ieviest reformas, ar kurām ierobežot primāro
kārtējo izdevumu līmeni nākamajos gados. Padome noteica, ka
termiņš efektīvai rīcībai ir 2010. gada
7. janvāris.
(4)       Komisija 2010. gada
3. februārī, pamatojoties uz Komisijas dienestu 2009. gada
rudens prognozi, secināja, ka Polija atbilstīgi Padomes
2009. gada 7. jūlija ieteikumam ir veikusi vajadzīgos
pasākumus, lai valdības budžeta deficītu samazinātu zem
atsauces vērtības 3 % no IKP, un uzskatīja, ka
tāpēc pārmērīga budžeta deficīta novēršanas
procedūrā papildu pasākumi nav vajadzīgi. Savukārt,
pamatojoties uz 2011. gada rudens prognozi, Komisija secināja, ka
Polija atpaliek no noteiktā mērķa, un pieprasīja veikt
papildu pasākumus, kurus Polija izpildīja. Tādējādi
2012. gada 11. janvārī Komisija apstiprināja, ka
Polijas iestādes ir efektīvi rīkojušās, lai laikus un
ilgtspējīgā veidā novērstu pārmērīgo
budžeta deficītu, un ka tobrīd Polijas pārmērīga
budžeta deficīta novēršanas procedūrā turpmāki pasākumi
nebija jāveic[3].
(5)       Saskaņā ar
Regulas (EK) Nr. 1467/97 3. panta 5. punktu, ja ir veikta
efektīva rīcība un ja pēc ieteikuma pieņemšanas
norisinās negaidīti nelabvēlīgi ekonomikas notikumi, kas
lielā mērā negatīvi ietekmē valsts finanses, tad
Padome, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu, var nolemt pieņemt
pārskatītu ieteikumu, kas izdots saskaņā ar LESD
126. panta 7. punktu. To, vai ir runa par negaidītiem
nelabvēlīgiem ekonomikas notikumiem, kas lielā mērā
negatīvi ietekmē valsts finanses, pārbauda, ņemot
vērā Padomes ieteikuma pamatā esošo ekonomikas prognozi.
(6)       Saskaņā ar LESD
126. panta 7. punktu un Padomes Regulas (EK) Nr. 1467/97
3. pantu Padomei ir pienākums attiecīgajai dalībvalstij
sniegt ieteikumus par pārmērīga budžeta deficīta
situācijas novēršanu noteiktā laikā. Ieteikumā
jānosaka maksimāli sešu mēnešu termiņš, kurā
attiecīgajai dalībvalstij ir efektīvi jārīkojas, lai
novērstu pārmērīgo budžeta deficītu. Turklāt
ieteikumā par pārmērīga budžeta deficīta
novēršanu Padomei būtu jāpieprasa, lai tiktu sasniegti gada
budžeta mērķi, kas, pamatojoties uz prognozi, kura izmantota
ieteikuma sagatavošanai, strukturālo bilanci (t. i., cikliski
koriģēto bilanci, neskaitot vienreizējos un citus pagaidu
pasākumus) gadā uzlabo par vismaz 0,5 % no IKP.
(7)       Komisijas dienestu
2009. gada pavasara prognozē, kas ir pamatā Padomes
2009. gada 7. jūlijā ieteikumam, kurš sniegts
saskaņā ar EK līguma 104. panta 7. punktu, tika
paredzēts, ka Polijas ekonomika 2010. gadā pieaugs par
0,8 %, bet 2011. un 2012. gads prognozē netika ietverts.
Reālais IKP 2009. gadā pieauga par 1,6 %, un tas
galvenokārt bija saistīts ar fiskālās un
monetārās politikas atvieglošanu, ES fondu pieplūdumu
infrastruktūras ieguldījumu finansēšanai un valūtas
vērtības samazināšanos. Eksporta pieauguma un iekšzemes
pieprasījuma atjaunošanās rezultātā 2010. un
2011. gadā notika ekonomikas atlabšana, reālajam IKP
palielinoties attiecīgi par 3,9 % un 4,5 %, līdz ar to IKP
pieaugums 2010. gadā bija krietni lielāks par Komisijas dienestu
2009. gada pavasara prognozē paredzētajiem 0,8 % no IKP.
Komisijas dienestu 2009. gada pavasara prognozē tika paredzēts,
ka starpība starp potenciālo un faktisko ražošanas apjomu
samazināsies pēc prognozē aplūkotā laikposma, un
netieši izdarīts pieņēmums, ka Polijas ekonomikas izaugsmes
temps sasniegs savu potenciālu turpmākajos gados. Tomēr
2012. gadā Polijas ekonomikas izaugsme strauji
palēninājās, reālajam IKP pieaugot par 1,9 %.
Ieguldījumus, īpaši būvniecībā, apturēja
valdības veiktā konsolidācija, kredītu pieauguma
samazināšanās un mājsaimniecību atturēšanās no
nekustamā īpašuma iegādes. Kopumā Polijas ekonomikas aktivitāte
2009.—2012. gadā ir bijusi salīdzinoši stabila, lai gan
2012. gadā reālā IKP pieaugums bija mazāks par
potenciāli iespējamo, kas galvenokārt izrietēja no pasaules
ekonomikas un finanšu krīzes.
(8)       Komisijas dienestu
2013. gada pavasara prognozē ir paredzēts, ka
2013. gadā reālā IKP pieaugums būs tikai 1,1 %
apmērā. Prognozēts, ka privātais patēriņš
palielināsies par 0,8 %, jo samazināsies nodarbinātība
un algu pieaugums un mājsaimniecības no jauna veidos
ietaupījumus. Turpmākas fiskālās konsolidācijas,
vāja ārējā pieprasījuma un kredīta pieauguma
samazināšanās ietekmē bruto pamatkapitāla veidošanā,
jo īpaši infrastruktūras būvniecībā, joprojām
būs novērojama negatīva tendence ar 2,6 %
samazinājumu. Zināma ekonomikas izaugsme tiek paredzēta
2014. gadā, reālajam IKP pieaugot par 2,2 %, tomēr šis
rādītājs varētu mainīties abos virzienos
atkarībā no pasaules ekonomikas atlabšanas ātruma.
(9)       Vispārējās
valdības budžeta deficīts 2009. gadā bija strauji pieaudzis
līdz 7,4 % no IKP (2008. gadā tas bija 3,7 % no IKP),
kam par iemeslu kalpoja ievērojams fiskālais stimuls un ar lielo
izaugsmi saistīta spēcīga primāro izdevumu dinamika.
Pēc pārmērīga budžeta deficīta novēršanas
procedūras uzsākšanas konsolidācijas pasākumi
2010. gadā tika vērsti uz algu izdevumiem publiskajā
sektorā, kārtējiem izdevumiem un akcīzes nodokļu
palielināšanu. Lai gan tika veikti šie konsolidācijas pasākumi
0,6 % apmērā, nominālais budžeta deficīts
2010. gadā palielinājās līdz 7,9 % no IKP, ko
izraisīja publisko ieguldījumu (0,4 % no IKP) un
starppatēriņa (0,5 % no IKP) ievērojams pieaugums. Kopš
2011. gada nominālo budžeta deficītu ir ietekmējuši
turpmāki konsolidācijas pasākumi, tostarp uz atvērta veida
pensiju fondiem pārnestu sociālo iemaksu samazināšana, PVN
likmes palielināšana un ieņēmumus palielinošu izmaiņu
izdarīšana attiecībā uz citiem nodokļiem, izdevumu pagaidu
noteikumu ieviešana un aktīvas darba tirgus politikas izdevumu
samazināšana. Tādējādi 2011. gadā nominālais
budžeta deficīts samazinājās līdz 5 % no IKP.
(10)     Saskaņā ar
faktiskajiem datiem, par kuriem ziņots Eurostat 2013. gada
aprīļa paziņojumā, vispārējās valdības
budžeta deficīts 2012. gadā sasniedza 3,9 % no IKP.
Faktiskais deficīts 2012. gadā bija lielākas par tiem
paredzētajiem 3,5 % no IKP, par ko Polijas iestādes bija
publiski paziņojušas 2012. gada septembrī. Jo īpaši
procentu izmaksas un sociālie pārvedumi bija lielāki, nekā
paredzēts. Attiecībā uz ieņēmumiem jānorāda,
ka netiešie nodokļi, jo īpaši PVN, bija ievērojami zemāki,
nekā prognozēts. Vēl sliktāks rezultāts tika
novērsts, veicot mazāk publisko ieguldījumu, kurus
daļēji līdzsvaroja mazāki saņemtie kapitāla
pārvedumi.
(11)     Komisijas dienestu
2013. gada pavasara prognozē paredzēts, ka
vispārējās valdības budžeta deficīts
2013. gadā būs 3,9 % apmērā no IKP
(salīdzinājumā ar Polijas 2013. gada deficīta
mērķi 3,5 % apmērā no IKP) un, pamatojoties uz
pieņēmumu par nemainīgu politiku, 2014. gadā —
4,1 % apmērā no IKP. Papildu pasākumi, kas ietverti
2013. gadā atjauninātajā Polijas konverģences
programmā (KP), kura tika publicēta pēc Komisijas dienestu
2013. gada pavasara prognozes termiņa beigām, gandrīz
nemaina šo novērtējumu. KP 2013. gadam nav iekļauti jauni
diskrecionāri pasākumi. Lai gan KP paredzēts PVN likmes
saglabāt pašreizējā līmenī, nevis samazināt
tās, saskaņā ar Komisijas aplēsēm šāda
pasākuma iekļaušana 2014. gadā deficītu samazinātu
līdz 3,7 % no IKP. Tāpēc, lai jaunajam ieteikumam būtu
precīzs atsauces scenārijs, Komisijas dienestu pavasara prognoze ir
atjaunināta, iekļaujot tajā KP minētos pasākumus.
(12)     Pamatojoties uz pagātnes
pieredzi, galvenie negatīvie riski saistībā ar 2013. gada
un nākamo gadu budžeta mērķiem ir spēcīgs tiešu un
netiešu nodokļu ieņēmumu procikliskums un prognozē
izmantota ieņēmumu elastība, kas ir zemāka par standartu.
Tas jo īpaši izpaudās 2012. gadā, kad netiešo nodokļu
ieņēmumi, neraugoties uz nodokļu bāzes palielināšanu,
samazinājās PVN atmaksas un PVN nokavēto maksājumu
pieauguma ietekmē.
(13)     Strukturālais
deficīts samazinājās no 8,3 % no IKP 2010. gadā
līdz 5,4 % 2011. gadā un 3,8 % 2012. gadā.
Šajā laikposmā veiktie konsolidācijas pasākumi tika
vērsti jo īpaši uz netiešajiem nodokļiem, iemaksām
attiecībā uz invaliditāti, iemaksām atvērta veida
pensiju fondos, algu izdevumiem publiskajā sektorā (izņemot
vietējās pašvaldības) un starppatēriņu. Šie
pasākumi bija apjomīgi un attiecās gan uz ieņēmumiem,
gan uz izdevumiem. Kumulatīvi tie sasniedza 2,1 % no IKP
2011. gadā un 1,6 % no IKP 2012. gadā.
(14)     Fiskālo pasākumu
gada vidējais rādītājs laikposmam 2010.—2012. gadam
tiek lēsts 1,5 % apmērā no IKP. Ja šo skaitli
koriģē, ņemot vērā potenciālā ražošanas
pieauguma būtisko augšupvērsto pārskatīšanu kopš ieteikuma
sniegšanas (-0,3 procentu punkti) un to, ka ieņēmumi
negaidīti pieauguši lēnāk, nekā par to liecinājis uz standarta
elastīgumu balstīts IKP pieaugums (+0,4 procentu punkti),
koriģēto strukturālo pasākumu gada vidējais
rādītājs (1,6 % no IKP) pārsniedz ieteikto
fiskālo pasākumu gada vidējo rādītāju (1¼ %
no IKP) laikposmam no 2010.—2012. gadam. Ar augšupējo pieeju
kopējais konsolidācijas pasākumu lielums laikposmam
2010.—2012. gadam tiek lēsts aptuveni 4,3 % apmērā no
IKP. Līdz ar to Polija ir rīkojusies efektīvi.
(15)     Eiropas Komisijas
2012. gada ziņojums par fiskālo stabilitāti liecina, ka
Polijā īstermiņā nepastāv fiskālā stresa
risks. Valstī vidējā termiņā pastāv vidējs
un ilgtermiņa perspektīvā zems ilgtspējas risks, ar
nosacījumu, ka tiek pilnībā īstenoti fiskālās
konsolidācijas plāni. Komisijas 2012. gada ziņojumā
par novecošanu norādīts, ka laikposmā no 2010.—2060. gadam
tiek paredzēts kopējo ar iedzīvotāju novecošanu
saistīto valsts izdevumu ierobežots pieaugums. Tomēr Polijai
joprojām ir jāīsteno ilgtspējību sekmējoša
ilgtermiņa politika, pat ja šie pasākumi nesasniedz ES kopumā
noteikto vidējo uzlabojumu rādītāju.
(16)     Ievērojamas atlikumu un
plūsmu korekcijas rezultātā valdības parāds no
56,2 % no IKP 2011. gadā samazinājās līdz
55,6 % no IKP 2012. gadā. Komisijas dienestu 2013. gada
pavasara prognozē paredzēts, ka 2013. gadā tas pieaugs
līdz 57½ % no IKP un, pamatojoties uz pieņēmumu par
nemainīgu politiku, 2014. gadā līdz gandrīz 59 %
no IKP.
(17)     Lai līdz 2013. gadam
budžeta deficītu samazinātu zem robežvērtības 3 % no
IKP, tādējādi pagarinot termiņu par vienu gadu,
vajadzīgajiem strukturālajiem pasākumiem vajadzētu būt
vismaz 1,4 % apmērā no IKP. Šādu pasākumu apmērs
gadā būtu lielāks, nekā pieprasīts Padomes
2009. gada 7. jūlija ieteikumā (1¼ % no IKP), lai gan
kopš 2009. gada fiskālais risks ir samazinājies, jo
nominālais budžeta deficīts ir daudz zemākā
līmenī un parāds joprojām ir zemāks par 60 %
robežvērtību. Tāpēc ir pieļaujams
pakāpeniskāks konsolidācijas temps, jo tas samazinātu
arī ražošanas izmaksas, kas būtu ievērojamas, ja
pārmērīgā budžeta deficīta novēršana tiktu veikta
2013. gadā. Tas jo īpaši ir tādēļ, ka pēc
ieteikuma sniegšanas vajadzīgo pasākumu ieviešanai pieejamais laiks
būtu ierobežots. Tāpēc pasākumu apjoms būtu
jāpalielina, lai visa gada laikā sasniegtu ietekmi aptuveni 1 %
apmērā no IKP.
(18)     Ņemot vērā
iepriekš minēto un saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes
pakta noteikumiem, pārmērīga budžeta deficīta
novēršanai atvēlētais termiņš tiek pagarināts par
diviem gadiem.
(19)     Pārmērīgā
budžeta deficīta novēršana līdz 2014. gadam atbilstu
nominālā budžeta deficīta starpposma mērķiem, kas ir
3,6 % no IKP 2013. gadā un 3,0 % no IKP
2014. gadā. Šo mērķu paredzētais strukturālā
budžeta bilances uzlabojums ir 0,8 % no IKP 2013. gadā un
1,3 % no IKP 2014. gadā. Tas liecina, ka ir vajadzīgi
papildu pasākumi 0,4 % apmērā no IKP 2013. gadā
un 0,4 % apmērā no IKP 2014. gadā papildus pavasara
prognozē un konverģences programmas atjauninātajā
versijā jau iekļautajiem pasākumiem ar paredzamo ietekmi uz
budžetu 0,25 % apmērā 2013. gadā un 0,4 %
apmērā no IKP 2014. gadā.
(20)     Polija izpilda nosacījumus
pārmērīga vispārējās valdības budžeta
deficīta novēršanas termiņa pagarinājumam, kā noteikts
3. panta 5. punktā Regulai (EK) Nr. 1467/97 par to, kā
paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta
deficīta novēršanas procedūras īstenošanu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
(1)
Polijai būtu jānovērš
pārmērīgā budžeta deficīta situācija
vēlākais līdz 2014. gadam.
(2)
Polijai būtu jāsasniedz
nominālā budžeta deficīta mērķis 3,6 % no IKP
2013. gadā un 3,0 % no IKP 2014. gadā, kas,
pamatojoties uz Komisijas dienestu atjaunināto 2013. gada pavasara
prognozi, atbilst strukturālās bilances gada uzlabojumam
attiecīgi vismaz 0,8 % un 1,3 % apmērā no IKP.
(3)
Polijai būtu strikti jāīsteno jau
pieņemtie pasākumi, vienlaikus papildinot tos ar papildu
pasākumiem, kas būtu pietiekami, lai vēlākais līdz
2014. gadam novērstu pārmērīgo budžeta deficītu.
(4)
Padome nosaka [2013. gada 1. oktobri]
kā termiņu, līdz kuram Polijai efektīvi jārīkojas
un saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1467/97 3. panta
4.a punktu jāsniedz detalizēts ziņojums par
konsolidācijas stratēģiju, kas paredzēta šo mērķu
sasniegšanai.
Turklāt Polijas iestādēm
būtu: i) jāuzlabo publisko finanšu kvalitāte, jo īpaši
līdz minimumam ierobežojot izaugsmi veicinošu infrastruktūras
ieguldījumu samazinājumus, rūpīgi pārskatot
sociālos izdevumus un to efektivitāti, ii) jāuzlabo nodokļu
atbilstība un jāpalielina nodokļu administrācijas
efektivitāte, un iii) jāpadara publisko finanšu institucionālais
satvars saistošāks un pārredzamāks, tostarp attiecībā
uz vispārējās valdības budžetu nekavējoties pieņemot
pastāvīgus izdevumu noteikumus. Visbeidzot, lai nodrošinātu
sekmīgu fiskālās konsolidācijas stratēģiju,
būs svarīgi fiskālo konsolidāciju papildināt ar
visaptverošām strukturālajām reformām atbilstīgi
Padomes ieteikumiem, kas Polijai adresēti saistībā ar Eiropas
pusgadu. Papildus
4. ieteikumā paredzētajam ziņojumam Polijas
iestādēm līdz pilnīgai pārmērīgā
budžeta deficīta novēršanai atsevišķā konverģences
programmu nodaļā būtu jāziņo par panākumiem, kas
gūti, īstenojot šos ieteikumus.
Šis ieteikums ir adresēts Polijas
Republikai.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā —
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               Visi dokumenti
saistībā ar pārmērīga budžeta deficīta
novēršanas procedūru Polijā ir atrodami: http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/deficit/countries/poland_en.htm.
[2]               OV L 209, 2.8.1997., 6. lpp.
[3]               Komisijas paziņojums
Padomei par budžeta izpildes novērtējumu uzsāktās
pārmērīga budžeta deficīta procedūras kontekstā
pēc Komisijas dienestu 2011. gada rudens prognozes – COM(2012) 4 final,
11.1.2012.