title: Eiropas Sistēmisko Risku Kolēģijas Ieteikums (2019. gada 26. septembris) par informācijas apmaiņu un vākšanu makroprudenciālās uzraudzības mērķiem attiecībā uz tādu kredītiestāžu filiālēm, kuru galvenais birojs atrodas citā dalībvalstī vai trešā valstī (ESRK/2019/18)2019/C 412/01

text:
               9.12.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 412/1

      EIROPAS SISTĒMISKO RISKU KOLĒĢIJAS IETEIKUMS
      (2019. gada 26. septembris)
      par informācijas apmaiņu un vākšanu makroprudenciālās uzraudzības mērķiem attiecībā uz tādu kredītiestāžu filiālēm, kuru galvenais birojs atrodas citā dalībvalstī vai trešā valstī
      (ESRK/2019/18)
      (2019/C 412/01)
      EIROPAS SISTĒMISKO RISKU KOLĒĢIJAS VALDE,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
      ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 24. novembra Regulu (ES) Nr. 1092/2010 par Eiropas Savienības finanšu sistēmas makrouzraudzību un Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas izveidošanu  (1) un jo īpaši tās 3. panta 2. punkta b), d) un f) apakšpunktu, kā arī 16.–18. pantu,
      ņemot vērā Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas 2011. gada 20. janvāra Lēmumu ESRK/2011/1, ar ko pieņem Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas Reglamentu  (2), un jo īpaši tā 15. panta 3. punkta e) apakšpunktu un 18.–20. pantu,
      tā kā:

                  (1)

                  Makroprudenciālās uzraudzības politikas galvenais mērķis ir veicināt finanšu sistēmas stabilitāti kopumā, tostarp stiprinot tās noturību un samazinot sistēmisko risku veidošanos.

                  (2)

                  Regulā (ES) Nr. 1092/2010 atzīts, ka iespējamo sistēmisko risku uzraudzībai un novērtēšanai jābalstās uz plašu attiecīgo makroekonomisko un mikrofinanšu datu un rādītāju kopumu, un Eiropas Sistēmisko risku kolēģijai (ESRK) piešķirta piekļuve visai informācijai, kas nepieciešama tās pienākumu veikšanai attiecībā uz makroprudenciālo uzraudzību, vienlaikus saglabājot šīs informācijas konfidencialitāti.

                  (3)

                  Citām iestādēm, kurām uzticēti makro prudenciālās uzraudzības politikas pasākumu vai citu ar finanšu stabilitāti saistītu uzdevumu veikšana un/vai aktivizēšana, tostarp iestādēm, kas sniedz atbalsta analīzi makroprudenciālās uzraudzības politikas lēmumiem, arī vajadzētu būt piekļuvei attiecīgajam datu kopumam un rādītājiem, kas nepieciešami to uzdevumu veikšanai. Informācijas, kas attiecīgajām iestādēm pieejama par filiālēm to teritorijā, saturs un saņemšanas biežums dažādās dalībvalstīs atšķiras.

                  (4)

                  Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas Ieteikums ESRK/2011/3 (3) cita starpā ieteica dalībvalstīm nodrošināt, ka makroprudenciālās uzraudzības iestādēm ir pilnvaras pieprasīt un savlaicīgi saņemt visus iestādes uzdevumu veikšanai nepieciešamos valsts līmeņa datus un informāciju, kā no mikroprudenciālās uzraudzības, vērstpapīru uzraudzības un ārpus uzraudzības sektora iestādēm, tā arī – atbilstoši pamatojot šādu pieprasījumu un veicot pasākumus konfidencialitātes nodrošināšanai – konkrētu iestāžu rīcībā esošo informāciju. Tomēr minētajā ieteikumā nevarēja paredzēt dažādus institucionālos pasākumus, kas saistīti ar makroprudenciālās uzraudzības politikas noteikšanu un īstenošanu un kas dalībvalstīs attīstījušies kopš 2011. gada. Tāpēc tas nebija vērsts uz jautājumu par noteiktu institucionālo kārtību, kas varētu būt vajadzīga, lai nodrošinātu makroprudenciālās uzraudzības iestāžu piekļuvi informācijai, kas tiek uzskatīta par nepieciešamu to uzdevumu veikšanai, bet kas tām nav pieejama.

                  (5)

                  Pašlaik pārrobežu finanšu pakalpojumu sniegšana, izmantojot tādu kredītiestāžu filiāles, kuru galvenais birojs atrodas citā dalībvalstī vai trešā valstī, ir nozīmīga finanšu sistēmas daļa vairākās dalībvalstīs. Šajās dalībvalstīs dažas filiāles ir tādas, kuras a) kompetentās iestādes noteikušas par nozīmīgām saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2013/36/ES (4) 51. pantu, b) atbilst citu sistēmiski nozīmīgu iestāžu kritērijiem saskaņā ar Direktīvas 2013/36/ES 131. pantu, c) nodrošina kritiski svarīgas funkcijas, pamatojoties uz Eiropas atveseļošanas un noregulējuma režīmu, vai tādas d) kurām ir būtiska tirgus daļa darbībās, kas ir nozīmīgas no finanšu stabilitātes viedokļa (turpmāk tekstā kopā – “finanšu stabilitātei nozīmīgas filiāles”). Savienības tiesību akti neparedz finanšu stabilitātei nozīmīgu filiāļu saskaņotu definīciju. Paredzams, ka pārrobežu finanšu pakalpojumu sniegšana ar šādu filiāļu starpniecību nākotnē palielināsies, jo finanšu integrācija Eiropas Savienībā turpinās. Jebkurai iestādei, kurai ir uzticēts veikt un/vai aktivizēt makroprudenciālās uzraudzības politikas pasākumus vai citus finanšu stabilitātes uzdevumus, ir jābūt iespējai iegūt noteiktu pamatinformāciju par visām filiālēm, kuras darbojas tās jurisdikcijā un kuru mātesuzņēmumu, kas ir kredītiestādes, galvenie biroji ir citā dalībvalstī vai trešā valstī. Tas nozīmē, ka iestāde var novērtēt vismaz to, vai šīs filiāles ir būtiskas finanšu stabilitātei valstī, kurā tās darbojas. Ja iestāde uzskata, ka tas tā ir, tai ir arī jāspēj iegūt sīkāku informāciju par šo filiāļu darbību.

                  (6)

                  Tādu kredītiestāžu filiāļu, kuru galvenais birojs atrodas citā dalībvalstī vai trešā valstī, lielums un nozīmīgums atšķiras. Ja šīs filiāles tiek uzskatītas par nozīmīgām finanšu stabilitātei valstī, kurā tās darbojas, ir jāpastiprina sadarbība starp uzņēmējas un piederības dalībvalsts attiecīgajām iestādēm. Šādos gadījumos atsevišķas informācijas apmaiņa par mātesiestādēm un grupām, kuru daļa ir šīs filiāles, ir vajadzīga, lai novērtētu iespējamo papildu ietekmi, ko šādas filiāles varētu radīt pārmērīgas kreditēšanas laikā vai krīzes laikā. Šādas atsevišķas informācijas apmaiņa par šīm mātesiestādēm un grupām saistībā ar pašu kapitālu un parāda līmeni (tostarp attiecīgajām rezervju prasībām), finansējuma un likviditātes risku, uzņēmējdarbības stratēģiju un atsevišķiem atveseļošanas plānu aspektiem nepieciešama arī, lai nodrošinātu makroprudenciālās uzraudzības politikas efektivitāti šādu filiāļu uzņēmējās dalībvalstīs.

                  (7)

                  Šo iemeslu dēļ C ieteikumā norādītais informācijas kopums tiek uzskatīts par nepieciešamu, lai iestādes, kurām uzticēta makroprudenciālās uzraudzības politikas pasākumu vai citu ar finanšu stabilitāti saistītu uzdevumu veikšana un/vai aktivizēšana, varētu īstenot savas pilnvaras. Šāda informācija minētajām iestādēm būtu jāsniedz pēc pamatota pieprasījuma, pamatojoties uz vajadzību pēc informācijas un ievērojot piemērojamos Savienības un nacionālos tiesību aktus. Ja šīm iestādēm jāiegūst papildu informācija, lai veiktu savus uzdevumus un uzraudzītu vai novērtētu sistēmiskos riskus vai izstrādātu jaunus politikas instrumentus, tām pēc pamatota pieprasījuma būtu jāsaņem papildu informācija.

                  (8)

                  Ne Direktīva 2013/36/ES un jo īpaši tās 56. pants, ne Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 575/2013 (5) neliedz vai nerada šķēršļus informācijas apmaiņai starp kompetentajām iestādēm un iestādēm, kas atbild par finanšu sistēmas stabilitātes nodrošināšanu dalībvalstīs, pildot to uzraudzības funkcijas. Lai gan Savienības tiesību aktos paredzēta sistēma informācijas apmaiņai starp attiecīgajām iestādēm mikroprudenciālās uzraudzības nolūkos, nav regulējuma attiecībā uz informācijas apmaiņu makroprudenciālās uzraudzības mērķiem.

                  (9)

                  Centrālās bankas vāc informāciju par to kredītiestāžu filiālēm, kuru galvenais birojs atrodas citā dalībvalstī vai trešā valstī. Nacionālās centrālās bankas Eiropas Centrālo banku sistēmā tiek aicinātas sniegt šādu informāciju attiecīgajām iestādēm pēc pamatota pieprasījuma un pamatojoties uz vajadzību pēc informācijas, jo tas ir uzskatāms par efektīvu veidu, kā atvieglot to uzdevumu veikšanu.

                  (10)

                  Labi izstrādāta kārtība, kas reglamentē informācijas apmaiņu par tādu kredītiestāžu filiālēm, kuru galvenais birojs atrodas citā dalībvalstī vai trešā valstī, varētu palīdzēt iestādēm, kurām uzticēti makroprudenciālās uzraudzības politikas pasākumi vai citi finanšu stabilitātes uzdevumi, veikt un/vai aktivizēt savus uzdevumus. Saprašanās memorandu izmantošana ieviestu standartizāciju un paredzamību un radītu kopīgu sapratni par to, kas veido nepieciešamo informāciju iestāžu uzdevumu izpildei; saprašanās memorandi arī tiek uzskatīti par efektīviem un lietderīgiem līdzekļiem, lai sasniegtu mērķi izveidot informācijas apmaiņas kultūru starp attiecīgajām iestādēm makroprudenciālās uzraudzības nolūkos. Šajā sakarā, lai izveidotu pamatu ciešai sadarbībai starp attiecīgajām iestādēm, kā atsauces punktus varētu izmantot Ziemeļvalstu un Baltijas valstu makroprudenciālās uzraudzības forumu (6) un jaunāko Saprašanās memorandu par sadarbību un koordināciju pārrobežu finanšu stabilitātes jomā Ziemeļvalstu un Baltijas valstu reģionā (7).

                  (11)

                  Saskaņā ar subsidiaritātes principu attiecīgās iestādes izvēle vākt informāciju finanšu stabilitātes vai makroprudenciālās uzraudzības mērķiem būtu jāveic attiecīgajai dalībvalstij.

                  (12)

                  Saskaņā ar Direktīvas 2013/36/ES 40. pantu uzņēmējas dalībvalsts kompetentās iestādes drīkst pieprasīt visām kredītiestādēm, kurām ir filiāles to teritorijā, regulāri sniegt pārskatus uzņēmējas dalībvalsts kompetentajām iestādēm par savu darbību šajās uzņēmējās dalībvalstīs. Šī pārskatu sniegšana var būt vajadzīga i) informācijai un statistikas mērķiem, ii) filiāļu noteikšanai par nozīmīgām vai iii) tādām, kas uzraudzības nolūkā uzticētas uzņēmējas valsts kompetentajai iestādei saskaņā ar Direktīvu 2013/36/ES. Nav skaidrs, vai saskaņā ar minēto pantu savākto informāciju var izmantot arī makroprudenciālās uzraudzības mērķiem, jo attiecīgajā normā nav nošķirta mikroprudenciālā uzraudzība un makroprudenciālā uzraudzība. Tāpēc Eiropas Komisijai, veicot Regulas (ES) Nr. 575/2013 513. pantā paredzēto pārskatīšanu, būtu jāapsver, vai nav jāpārskata Savienības tiesību akti, proti, jāprecizē, ka informāciju no filiālēm var vākt arī makroprudenciālās uzraudzības mērķiem.

                  (13)

                  Tādu kredītiestāžu filiāles, kuru galvenais birojs atrodas trešā valstī, ir pakļautas tikai nacionālajiem tiesību aktiem, un nacionālie tiesību akti šajā jomā nav saskaņoti ar Savienības tiesību aktiem. Pēc jaunākajiem grozījumiem, kas izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu (ES) 2019/878 (8), Direktīvas 2013/36/ES 47. pantā noteikts, ka nacionālajām kompetentajām iestādēm no tādu kredītiestāžu filiālēm, kuru galvenais birojs atrodas trešā valstī, ir jāsavāc vismaz informācijas obligātais kopums, ko papildina jebkura cita informācija, ko uzskata par vajadzīgu, lai veiktu filiāles darbības visaptverošu uzraudzību. Šāda informācija būtu jāsniedz iestādēm, kurām uzticēta makroprudenciālās uzraudzības politikas pasākumu vai citu finanšu stabilitātes uzdevumu veikšana un/vai aktivizēšana, ja tas ir iespējams un ir lietderīgi. Savā iepriekš minētajā pārskatā, kas paredzēts Regulas (ES) Nr. 575/2013 513. pantā, par to, vai būtu jāpārskata Savienības tiesību akti, proti, precizēt, ka informāciju no filiālēm var vākt arī makroprudenciālās uzraudzības nolūkos, Komisijai būtu arī jāapsver iespēja šādiem mērķiem datus vākt no tādu kredītiestāžu filiālēm, kuru galvenais birojs atrodas trešā valstī.

                  (14)

                  Saskaņā ar Padomes Regulu (ES) Nr. 1024/2013 (9) (turpmāk tekstā – “VUM regula”) ECB ir kompetentā iestāde attiecībā uz nozīmīgām kredītiestādēm Vienotā uzraudzības mehānisma (VUM) kontekstā. ECB ir atbildīga par nozīmīgu kredītiestāžu uzraudzību un cieši sadarbojas ar nacionālajām kompetentajām iestādēm (NKI), lai veiktu savus uzdevumus, izmantojot kopīgas uzraudzības grupas, kurās darbojas ECB un attiecīgo nacionālo kompetento iestāžu darbinieki. Tas ļauj netraucēti un ātri apmainīties ar informāciju par uzraudzītajām kredītiestādēm. Iestādes, kurām uzticēts veikt un/vai aktivizēt makroprudenciālās uzraudzības politikas pasākumus vai citus finanšu stabilitātes uzdevumus, var pieprasīt un iegūt informāciju no ECB par tādu kredītiestāžu filiālēm, kuru galvenais birojs atrodas citā dalībvalstī.

                  (15)

                  Saskaņā ar VUM regulas 5. panta 2. punktu ECB ir atbildīga par nacionālo iestāžu pieņemto makroprudenciālās uzraudzības pasākumu novērtēšanu un, vajadzības gadījumā, par augstākām prasībām attiecībā uz kapitāla rezervēm un stingrākiem pasākumiem. Šajā sakarā informācija par tādu kredītiestāžu filiālēm, kuru galvenais birojs atrodas citā dalībvalstī vai trešā valstī, ietilpst tādas informācijas kategorijā, kas ECB var būt nepieciešama šo uzdevumu veikšanai.

                  (16)

                  Tādu dalībvalstu kompetentās iestādes, kuras nepiedalās VUM, var sadarboties un apmainīties ar informāciju par uzraudzītajām kredītiestādēm uzraudzības iestāžu kolēģijās, kas izveidotas saskaņā ar Direktīvas 2013/36/ES 51. un 116. pantu, un kas kalpo kā līdzekļi, lai koordinētu uzraudzības uzdevumus saistībā ar pārrobežu darbībām, ko veic kredītiestāde.

                  (17)

                  Šis pārrobežu informācijas apmaiņas mehānisms ir vērsts uz mikroprudenciālās uzraudzības mērķiem. Līdz ar to Direktīvas 2013/36/ES 51. un 116. pantā, kā arī Komisijas Deleģētajā regulā (ES) 2016/98 (10), ar ko nosaka uzraudzības iestāžu kolēģiju darbības vispārējos nosacījumus, nav īpaši paredzēta to iestāžu, kas pilnvarotas veikt un/vai aktivizēt makroprudenciālās uzraudzības politikas pasākumus vai citus finanšu stabilitātes uzdevumus, līdzdalība attiecīgajās uzraudzības kolēģijās. Tomēr piederības dalībvalsts attiecīgā kompetentā iestāde principā var aicināt citas struktūras piedalīties uzraudzības iestāžu kolēģiju sanāksmēs ar nosacījumu, ka tam piekrīt visi kolēģijas locekļi. Makroprudenciālās uzraudzības mērķiem var būt svarīga uzraudzības kolēģijās informācija par kredītiestādi, kurai pieder filiāle. Šajā sakarā kompetentās iestādes tiek mudinātas uzaicināt attiecīgās iestādes, kurām uzticēta makroprudenciālās uzraudzības politikas pasākumu vai citu finanšu stabilitātes uzdevumu veikšana un/vai aktivizēšana, piedalīties noteiktu makroprudenciālās uzraudzības jautājumu apsvēršanā, kas tiek apspriesti uzraudzības iestāžu kolēģijās. Nepārprotami iekļaujot šādas attiecīgās iestādes uzraudzības iestāžu kolēģijās kā potenciālos novērotājus saskaņā ar Komisijas Deleģēto regulu (ES) 2016/98, varētu nodrošināt lielāku skaidrību par šo lomu. Makroprudenciālās uzraudzības iestāžu pārstāvju ielūgšana apmeklēt uzraudzības iestāžu kolēģiju sanāksmes, lai informētu citus dalībniekus par makroprudenciālās uzraudzības riskiem vai regulējuma attīstību makroprudenciālās uzraudzības jomās, var arī nākt par labu diskusijām uzraudzības iestāžu kolēģijās.

                  (18)

                  Lai nodrošinātu konsekventu, efektīvu un lietderīgu pieeju informācijas apmaiņai saistībā ar šo ieteikumu, Eiropas Banku iestādei (EBI) sadarbībā ar ESRK būtu jāizstrādā pamatnostādnes informācijas apmaiņai un tās uzraudzībai. Lai panāktu zināmu informācijas konverģenci, kas saņemta no attiecīgajām ieinteresētajām personām, EBI sadarbībā ar visām attiecīgajām ieinteresētajām personām būtu jāizveido vienots saprašanās memorandu pamats.

                  (19)

                  Šis ieteikums neietekmē Savienības centrālo banku pilnvaras monetārās politikas jomā.

                  (20)

                  ESRK ieteikumi tiek publicēti pēc tam, kad informēti adresāti, un pēc tam, kad Valde informējusi Eiropas Savienības Padomi par savu nolūku to darīt, un Padomei sniegta iespēja uz to atbildēt,

            IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
      1. IEDAĻA

         IETEIKUMI

         A ieteikums. Sadarbība un informācijas apmaiņa, pamatojoties uz vajadzību pēc informācijas

      Attiecīgajām iestādēm tiek ieteikts:

                  1)

                  apmainīties ar informāciju, kas uzskatāma par nepieciešamu to uzdevumu efektīvai un lietderīgai izpildei saistībā ar makroprudenciālās uzraudzības politikas pasākumu veikšanu un/vai aktivizēšanu vai citiem finanšu stabilitātes uzdevumiem attiecībā uz tādu kredītiestāžu filiālēm uzņēmējā dalībvalstī, kuru galvenais birojs atrodas citā dalībvalstī vai trešā valstī. Informācijas apmaiņai būtu jānotiek pēc pamatota informācijas pieprasījuma saņemšanas attiecībā uz šādām filiālēm, ņemot vērā pamatnostādnes, ko EBI izdevusi saskaņā ar C ieteikuma 1. punktu, kuru iesniegusi uzņēmējas dalībvalsts attiecīgā iestāde, kurai uzticēta makroprudenciālās uzraudzības politikas pasākumu vai citu finanšu stabilitātes uzdevumu veikšana un/vai aktivizēšana. Informācijai, ar kuru jāapmainās, vajadzētu būt samērīgai ar to, cik nozīmīgas ir filiāles finanšu stabilitātes nodrošināšanai uzņēmējā dalībvalstī;

                  2)

                  vienoties par saprašanās memorandu vai cita veida brīvprātīgu vienošanos par sadarbību un informācijas apmaiņu savā starpā vai ar trešo valsti attiecībā uz tādu kredītiestāžu filiālēm uzņēmējā dalībvalstī, kuru galvenais birojs atrodas citā dalībvalstī vai trešā valstī, ja visas iesaistītās puses to uzskata par nepieciešamu un piemērotu informācijas apmaiņas veicināšanai.

         B ieteikums. Izmaiņas Savienības tiesiskajā regulējumā

      Eiropas Komisijai tiek ieteikts:

                  1)

                  izvērtēt, vai Savienības tiesību aktos ir kādi šķēršļi, kas liedz iestādēm, kurām uzticēts veikt un/vai aktivizēt makroprudenciālās uzraudzības politikas pasākumus vai citus finanšu stabilitātes uzdevumus, saņemt šo funkciju veikšanai vai šo uzdevumu izpildei vajadzīgo informāciju par filiālēm;

                  2)

                  ierosināt grozīt Savienības tiesību aktus šādu šķēršļu novēršanai, ja Eiropas Komisija novērtējuma rezultātā secina, ka šādi šķēršļi pastāv.

         C ieteikums. Informācijas apmaiņas pamatnostādnes un uzraudzība

      Eiropas Banku iestādei tiek ieteikts:

                  1)

                  izdot pamatnostādnes saskaņā ar A ieteikumu attiecībā uz informācijas apmaiņu starp attiecīgajām iestādēm attiecībā uz tādu kredītiestāžu filiālēm, kuru galvenais birojs atrodas citā dalībvalstī, iekļaujot tajās obligātās informācijas sarakstu, ar ko jāapmainās, pamatojoties uz vajadzību pēc informācijas un ievērojot piemērojamos Savienības un nacionālos tiesību aktus. Sarakstā jāiekļauj vismaz informācijas elementi no katras no šīm kategorijām:

                              filiāles līmenī:

                                          a)

                                          aktīvi un riska darījumi ar dalījumiem;

                                          b)

                                          aktīvu dalījumi attiecībā uz ar aizņēmējiem saistītiem pasākumiem;

                                          c)

                                          pasīvi ar dalījumiem;

                                          d)

                                          finanšu sektora iekšējie riska darījumi.

                                          e)

                                          informācija, kas vajadzīga, lai identificētu citas sistēmiski nozīmīgas iestādes (C-SNI);

                              mātesgrupas/mātesiestādes līmenī:

                                          f)

                                          pašu kapitāls un parāda līmenis;

                                          g)

                                          finansējums un likviditāte;

                                          h)

                                          attiecīga informācija par filiālēm, piemēram, uzņēmējdarbības stratēģija un noteikti kredītiestāžu atveseļošanas plānu un uzraudzības novērtējumu elementi;

                  2)

                  sadarbojoties ar ESRK, regulāri uzraudzīt informācijas apmaiņas starp attiecīgajām iestādēm efektivitāti un lietderību attiecībā uz tādu kredītiestāžu filiālēm, kuru galvenais birojs atrodas citā dalībvalstī vai trešā valstī.

            2. IEDAĻA

         ĪSTENOŠANA

      1.   Definīcijas

      Šajā ieteikumā piemēro šādas definīcijas:

                  a)

                  “filiāle” ir uzņēmējdarbības vieta, kas ir kredītiestādes juridiski atkarīga daļa un kas tieši veic visus vai dažus darījumus, kuri raksturīgi kredītiestāžu uzņēmējdarbībai;

                  b)

                  “kredītiestāde” ir kredītiestāde, kas definēta Regulas (ES) Nr. 575/2013 4. panta 1. punkta 1) apakšpunktā;

                  c)

                  “finanšu stabilitātei nozīmīga filiāle” ir tādas kredītiestādes filiāle, kuras galvenais birojs atrodas citā dalībvalstī vai trešā valstī un kura atbilst jebkuram no šādiem kritērijiem:

                              i)

                              uzņēmējas dalībvalsts kompetentā iestāde noteikusi, ka filiāle atzīta par nozīmīgu saskaņā ar Direktīvas 2013/36/ES 51. pantu;

                              ii)

                              uzņēmējas dalībvalsts kompetentā vai norīkotā iestāde konstatējusi, ka filiāle atbilst Direktīvas 2013/36/ES 131. panta 3. punktā minētajiem kritērijiem citu sistēmiski nozīmīgu iestāžu (C-SNI) noteikšanai saskaņā ar Eiropas Banku iestādes Pamatnostādnēm EBI/PN/2014/10 (11);

                              iii)

                              uzņēmējas dalībvalsts nacionālā noregulējuma iestāde konstatējusi, ka uzņēmējā dalībvalstī filiāle nodrošina kritiski svarīgas funkcijas Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2014/59/ES (12) 2. panta 1. punkta 35. apakšpunkta nozīmē;

                              iv)

                              filiāles tirgus daļa pārsniedz 2 % no jebkuras vienas vai vairāku riska darījumu kategorijas, kas noteiktas Direktīvas 2013/36/ES (13) 133. panta 5. punkta a) un b) apakšpunktā;

                  d)

                  “uzņēmēja dalībvalsts” ir uzņēmēja dalībvalsts, kas definēta Regulas (ES) Nr. 575/2013 4. panta 1. punkta 44. apakšpunktā;

                  e)

                  “piederības dalībvalsts” ir piederības dalībvalsts, kas definēta Regulas (ES) Nr. 575/2013 4. panta 1. punkta 43. apakšpunktā;

                  f)

                  “kompetentā iestāde” ir valsts iestāde vai nacionālajos tiesību aktos oficiāli atzīta struktūra, kas saskaņā ar nacionālajiem tiesību aktiem pilnvarota uzraudzīt kredītiestādes attiecīgajā dalībvalstī īstenotās uzraudzības sistēmas ietvaros, un ECB saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1024/2013 9. panta 1. punktu;

                  g)

                  “saprašanās memorands” ir brīvprātīga vienošanās, kurā izklāstīts, kā attiecīgās iestādes plāno savstarpēji sadarboties, un precizēta informācija par datiem un informāciju, ar kuru jāapmainās, saskaņā ar piemērojamajiem tiesību aktiem un noteikumiem;

                  h)

                  “attiecīgā iestāde” ir:

                              1)

                              iestāde, kurai uzticēta makroprudenciālās uzraudzības politikas pasākumu vai citu ar finanšu stabilitāti saistītu uzdevumu veikšana un/vai aktivizēšana, piemēram, ar to saistīta atbalsta analīze, tostarp, bet ne tikai:

                                          i)

                                          norīkotā iestāde saskaņā ar Direktīvas 2013/36/ES VII sadaļas 4. nodaļu vai Regulas (ES) Nr. 575/2013 458. panta 1. punktu;

                                          ii)

                                          ECB saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1024/2013 9. panta 1. punktu;

                                          iii)

                                          makroprudenciālās uzraudzības iestāde, kuras mērķi, regulējums, uzdevumi, pilnvaras, instrumenti, atbildības prasības un citas īpašības izklāstītas Ieteikumā ESRK/2011/3;

                              2)

                              kompetentā iestāde.

            2.   Īstenošanas kritēriji

                  1.

                  Uz šī ieteikuma īstenošanu attiecas šādi kritēriji:

                              a)

                              pienācīga vērība jāpievērš vajadzības pēc informācijas principam un proporcionalitātes principam, ņemot vērā katra ieteikuma mērķi un saturu;

                              b)

                              jāizpilda īpašie atbilstības kritēriji, kas izklāstīti pielikumā attiecībā uz katru ieteikumu.

                  2.

                  Adresātiem tiek lūgts ESRK un Padomei sniegt pārskatu par darbībām, ko tie veikuši, reaģējot uz šo ieteikumu, vai pienācīgi pamatot darbību neveikšanu. Šajos pārskatos jāiekļauj vismaz:

                              a)

                              informācija par veikto darbību saturu un termiņiem;

                              b)

                              novērtējums par veikto darbību funkcionēšanu, ņemot vērā šī ieteikuma mērķus;

                              c)

                              detalizēts pamatojums tam, kāpēc darbības netika veiktas, vai tam, kāpēc tās atšķīrās no šī ieteikuma, tai skaitā arī attiecībā uz kavējumiem.

            3.   Pārskatu sniegšanas termiņi

      Adresātiem tiek lūgts ESRK un Padomei sniegt pārskatu par darbībām, ko tie veikuši, reaģējot uz šo ieteikumu, vai pienācīgi pamatot darbību neveikšanu, ievērojot šādus termiņus.
      1.   A ieteikums

                  a)

                  Līdz 2020. gada 31. decembrim attiecīgajām iestādēm tiek lūgts sniegt ESRK un ECB Padomei starpposma pārskatu par A ieteikuma īstenošanu.

                  b)

                  Līdz 2024. gada 31. decembrim attiecīgajām iestādēm tiek lūgts sniegt ESRK un ECB Padomei galīgo pārskatu par A ieteikuma īstenošanu, ņemot vērā iespējamās izmaiņas nacionālajos un ES tiesību aktos un EBI pamatnostādnēs.

            2.   B ieteikums

      Līdz 2022. gada 31. decembrim Komisijai tiek lūgts sniegt ESRK un ECB Padomei pārskatu par B ieteikuma īstenošanu.
      3.   C ieteikums

      Līdz 2023. gada 31. decembrim EBI tiek lūgts sniegt ESRK un ECB Padomei pārskatu par C ieteikuma īstenošanu.
      4.   Uzraudzība un novērtējums

                  1.

                  ESRK Sekretariāts:

                              a)

                              palīdz adresātiem, t.sk., nodrošinot koordinētu pārskatu sniegšanu un nodrošinot attiecīgus paraugus, un vajadzības gadījumā precizējot pārskatu sniegšanas kārtību un grafiku;

                              b)

                              pārbauda vai adresāti izpilda ieteikumus, t.sk., pēc to lūguma sniedzot palīdzību adresātiem, un ar Koordinācijas komitejas palīdzību sniedz pārskatu par izpildi ESRK Valdei.

                  2.

                  ESRK Valde izvērtēs darbības un pamatojumus, par kuriem ziņojuši adresāti, un vajadzības gadījumā var lemt par to, ka šis ieteikums nav ievērots un adresāti nav pienācīgi pamatojuši savu bezdarbību.

         Frankfurtē pie Mainas, 2019. gada 26. septembrī

               ESRK Valdes vārdā – ESRK Sekretariāta vadītājs

            Francesco MAZZAFERRO

         (1)  OV L 331, 15.12.2010., 1. lpp.

         (2)  OV C 58, 24.2.2011., 4. lpp.

         (3)  Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas 2011. gada 22. decembra Ieteikums ESRK/2011/3 par nacionālo iestāžu pilnvarām makrouzraudzības jomā (OV C 41, 14.2.2012., 1. lpp.).

         (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Direktīva 2013/36/ES par piekļuvi kredītiestāžu darbībai un kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību prudenciālo uzraudzību, ar ko groza Direktīvu 2002/87/EK un atceļ Direktīvas 2006/48/EK un 2006/49/EK (OV L 176, 27.6.2013., 338. lpp.).

         (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Regula (ES) Nr. 575/2013 par prudenciālajām prasībām attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām, un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 648/2012 (OV L 176, 27.6.2013., 1. lpp.).

         (6)  Ziemeļvalstu un Baltijas valstu makroprudenciālās uzraudzības forums (ZBMF) ir reģionāla sadarbības struktūra, kurā apvienojušies centrālo banku vadītāji un uzraudzības iestāžu vadītāji. ZBMF regulāri apspriež finanšu stabilitātes riskus Ziemeļvalstu un Baltijas valstu reģionā un konkrētās valstīs, kā arī makroprudenciālās uzraudzības pasākumus un to savstarpēju atzīšanu kā līdzekli šo risku novēršanai un reģionālās koordinācijas uzlabošanai.

         (7)  Saprašanās memorands par sadarbību un koordināciju pārrobežu finanšu stabilitātes jomā starp Dānijas, Igaunijas, Somijas, Islandes, Latvijas, Lietuvas, Norvēģijas un Zviedrijas attiecīgajām ministrijām, centrālajām bankām, finanšu uzraudzības iestādēm un noregulējuma iestādēm, 2018. gada 31. janvāris.

         (8)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2019. gada 20. maija Direktīva (ES) 2019/878, ar ko Direktīvu 2013/36/ES groza attiecībā uz atbrīvotajām sabiedrībām, finanšu pārvaldītājsabiedrībām, jauktām finanšu pārvaldītājsabiedrībām, atalgojumu, uzraudzības pasākumiem un pilnvarām, kā arī kapitāla saglabāšanas pasākumiem (OV L 150, 7.6.2019., 253. lpp.).

         (9)  Padomes 2013. gada 15. oktobra Regula (ES) Nr. 1024/2013, ar ko Eiropas Centrālajai bankai uztic īpašus uzdevumus saistībā ar politikas nostādnēm, kas attiecas uz kredītiestāžu prudenciālo uzraudzību (OV L 287, 29.10.2013., 63. lpp.).

         (10)  Komisijas 2015. gada 16. oktobra Deleģētā regula (ES) 2016/98, ar ko papildina Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2013/36/ES attiecībā uz regulatīvajiem tehniskajiem standartiem, kuros precizē uzraudzības iestāžu kolēģiju darbības vispārējos nosacījumus (OV L 21, 28.1.2016., 2. lpp.).

         (11)  Eiropas Banku iestādes 2014. gada 16. decembra Pamatnostādnes par kritērijiem, lai noteiktu Direktīvas 2013/36/ES (KPD) 131. panta 3. punkta piemērošanas nosacījumus saistībā ar citām sistēmiski nozīmīgām iestādēm (C-SNI) (EBI/PN/2014/10).

         (12)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 15. maija Direktīva 2014/59/ES, ar ko izveido kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošanas un noregulējuma režīmu un groza Padomes Direktīvu 82/891/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK, 2011/35/ES, 2012/30/ES un 2013/36/ES, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1093/2010 un (ES) Nr. 648/2012 (OV L 173, 12.6.2014., 190. lpp.).

         (13)  Ar grozījumiem, kas veikti ar Direktīvu (ES) 2019/878.

         PIELIKUMS
         IETEIKUMU IZPILDES KRITĒRIJI

            A ieteikums. Sadarbība un informācijas apmaiņa, pamatojoties uz vajadzību pēc informācijas

         Attiecībā uz A ieteikumu tiek noteikti šādi atbilstības kritēriji:

            A ieteikuma 1. punkts. Efektivitāte, lietderība un proporcionalitāte informācijas apmaiņā

                     1.

                     Pēc pamatota tādas iestādes pieprasījuma, kurai uzticēta makro prudenciālās uzraudzības politikas pasākumu vai citu finanšu stabilitātes uzdevumu veikšana un/vai aktivizēšana, attiecīgajām iestādēm pēc vajadzības jāvāc un jāapmainās ar vismaz šādām informācijas kategorijām: informācija, kas noteikta C ieteikuma 1. punkta a)–e) apakšpunktā attiecībā uz visām filiālēm, kā arī C ieteikuma 1. punkta f)–h) apakšpunktā noteiktā informācija attiecībā uz finanšu stabilitātei nozīmīgām filiālēm.

                     2.

                     Attiecīgajām iestādēm jāsniedz pārskats ESRK un EBI par visiem jautājumiem, kas radušies informācijas apmaiņas laikā.

                     3.

                     Tiklīdz EBI publicē pamatnostādnes saskaņā ar C ieteikuma 1. punktu, attiecīgajām iestādēm pēc pamatota pieprasījuma no iestādes, kurai uzticēta makroprudenciālās uzraudzības politikas pasākumu vai citu ar finanšu stabilitāti saistītu uzdevumu veikšana un/vai aktivizēšana, jāsniedz vismaz šajās pamatnostādnēs minētās informācijas kopums.

                     4.

                     Apmainoties ar informāciju, jāievēro šādi pamatprincipi:

                                 a)

                                 informācijas apmaiņai jābalstās uz pamatotu pieprasījumu no iestādes, kurai uzticēta makroprudenciālās uzraudzības politikas pasākumu vai citu finanšu stabilitātes uzdevumu veikšana un/vai aktivizēšana uzņēmējā dalībvalstī, un pieprasītajai informācijai jābūt nepieciešamai minēto uzdevumu veikšanai, ņemot vērā vajadzības pēc informācijas principu;

                                 b)

                                 informācijai, ar kuru jāapmainās, jābūt samērīgai ar to, cik nozīmīgas ir filiāles finanšu stabilitātes nodrošināšanai dalībvalstī, kura lūdz informāciju;

                                 c)

                                 iestādēm, kurām uzticēts veikt un/vai aktivizēt makroprudenciālās uzraudzības politikas pasākumus vai citus finanšu stabilitātes uzdevumus, jāņem vērā pieejamā informācija, pirms tās lūdz informāciju citām attiecīgajām iestādēm;

                                 d)

                                 attiecīgajām iestādēm bez liekas kavēšanās jāsniedz pieprasītā informācija;

                                 e)

                                 attiecīgajām iestādēm piemērojamā tiesiskā regulējuma robežās jāizmanto savas pilnvaras vākt pieprasīto informāciju, ja tā attiecīgajām iestādēm jau nav pieejama;

                                 f)

                                 attiecīgajām iestādēm, kad vien iespējams, jāizmanto esošās pārskatu sniegšanas veidnes;

                                 g)

                                 attiecīgajām iestādēm jānosūta dati lietotājiem draudzīgā formātā, kas nodrošina datu turpmāku automātisku apstrādi;

                                 h)

                                 attiecīgajām iestādēm jāveic pasākumi, lai vajadzības gadījumā atļautu konfidenciālu informācijas nosūtīšanu;

                                 i)

                                 saņēmējai iestādei jānodrošina vismaz tāds pats konfidencialitātes līmenis, kādu piemēro iestāde, kas sniedz informāciju.

                     5.

                     Iestādes, kurām uzticēts veikt un/vai aktivizēt makroprudenciālās uzraudzības politikas pasākumus vai citus finanšu stabilitātes uzdevumus uzņēmējās dalībvalstīs, bezdarbība tiks uzskatīta par pietiekami izskaidrotu, ja pierādīts, ka attiecīgajā dalībvalstī nav finanšu stabilitātei nozīmīgu filiāļu, vai ja iestādes apliecina, ka tām ir visa vajadzīgā informācija, lai tās varētu veikt savus uzdevumus. Attiecīgo iestāžu bezdarbība tiks uzskatīta par pietiekami izskaidrotu, ja tās nav saņēmušas pamatotu informācijas pieprasījumu no attiecīgās uzņēmējas dalībvalsts iestādes, kurai uzticēta makroprudenciālās uzraudzības politikas pasākumu vai citu ar finanšu stabilitāti saistītu uzdevumu veikšana un/vai aktivizēšana.

            A ieteikuma 2. punkts. Sadarbības un informācijas apmaiņas mehānismi

                     1.

                     Attiecīgajām iestādēm jānodrošina, ka visi brīvprātīgie pasākumi, piemēram, saprašanās memorandi, cita starpā nosaka vispārēju informācijas savstarpējas apmaiņas principu saskaņā A ieteikuma 1. punktā izklāstītajiem attiecīgo iestāžu sadarbības principiem un informācijas apmaiņas pēc pieprasījuma standartiem.

                     2.

                     Uzskata, ka attiecīgās iestādes ievēro A ieteikuma 2. punktu, ja tās sniedz pierādījumus par šādu brīvprātīgu vienošanos vai apliecina, ka tām ir tiesības brīvi apmainīties ar informāciju saskaņā ar A ieteikuma 1. punktu bez šādas brīvprātīgas vienošanās.

                     3.

                     Attiecīgo iestāžu bezdarbība tiks uzskatīta par pietiekami izskaidroti, ja pierādīts, ka to dalībvalstī nav finanšu stabilitātei nozīmīgu filiāļu, vai ja iestādes, kurām uzticēta makroprudenciālās uzraudzības politikas pasākumu vai citu ar finanšu stabilitāti saistītu uzdevumu veikšana un/vai aktivizēšana, apliecina, ka tām ir visa nepieciešamā informācija, lai tās varētu veikt savus uzdevumus, vai ka nav iesniegts vai saņemts pamatots lūgums sniegt informāciju.

            B ieteikums. Izmaiņas Savienības tiesiskajā regulējumā

         Attiecībā uz B ieteikumu tiek noteikti šādi atbilstības kritēriji:
         Eiropas Komisijai jāizvērtē, vai nepieciešamas izmaiņas Savienības tiesību aktos, lai nodrošinātu, ka iestādēm, kam uzticēts veikt un/vai aktivizēt makroprudenciālās uzraudzības politikas pasākumus vai citus finanšu stabilitātes uzdevumus, ir informācija, kas vajadzīga, lai tās varētu pildīt savus uzdevumus, nodrošinot vismaz to, ka:

                     1)

                     informāciju, kas attiecas uz kategorijām, kuras minētas C ieteikuma 1. punktā un kuras izstrādā EBI, var regulāri vākt pēc tādas iestādes pamatota lūguma, kurai uzticēts veikt un/vai aktivizēt makroprudenciālās uzraudzības politikas pasākumus vai citus finanšu stabilitātes uzdevumus;

                     2)

                     var vākt papildu informāciju, pamatojoties uz pamatotu ad hoc lūgumu, ko sniegušas iestādes, kurām uzticēta makroprudenciālās uzraudzības politikas pasākumu vai citu ar finanšu stabilitāti saistītu uzdevumu veikšana un/vai aktivizēšana;

                     3)

                     iespējams vākt un/vai apmainīties ar informāciju saskaņā ar A ieteikumu, kā arī informāciju, kas nav pieejama attiecīgajām iestādēm, jo īpaši attiecībā uz Direktīvas 2013/36/ES 40., 47. un 56. pantu, kā arī Direktīvas 2014/59/ES 84. pantu, jo īpaši attiecībā uz informācijas apmaiņu par noteiktiem atveseļošanas plānu elementiem (1);

                     4)

                     nozīmīgas filiāles definīcija Direktīvas 2013/36/ES 51. panta nolūkā pienācīgi ņem vērā finanšu stabilitātes apsvērumus uzņēmējā dalībvalstī;

                     5)

                     ir skaidrs, ka iestādes, kurām uzticēta makroprudenciālās uzraudzības politikas pasākumu vai citu finanšu stabilitātes uzdevumu veikšana un/vai aktivizēšana, var piedalīties uzraudzības iestāžu kolēģijās novērotāja statusā saskaņā ar Direktīvas 2013/36/ES 51. un 116. pantu.

               Eiropas Komisijai arī jāapsver iespēja iekļaut informāciju, kas izklāstīta saskaņā ar C ieteikuma 1. punktu EBI izstrādātajā sarakstā, Komisijas Deleģētajā regulā (ES) 2016/98, Komisijas Īstenošanas regulā (ES) 2016/99 (2) un Komisijas Īstenošanas regulā (ES) Nr. 680/2014 (3), lai nodrošinātu, ka kompetentajām iestādēm ir piekļuve tādam pašam informācijas kopumam kā iestādēm, kurām ir uzticēta makroprudenciālās uzraudzības politikas pasākumu vai citu finanšu stabilitātes uzdevumu veikšana un/vai aktivizēšana.

            C ieteikums. Informācijas apmaiņas pamatnostādnes un uzraudzība

         Attiecībā uz C ieteikumu tiek noteikti šādi atbilstības kritēriji:

            C ieteikuma 1. punkts. Informācijas apmaiņas pamatnostādnes

         EBI sniegtajās informācijas apmaiņas pamatnostādnēs cita starpā jāietver:

                     a)

                     saprašanās memoranda paraugs, ko var izmantot informācijas apmaiņā iesaistītās puses un ko var pielāgot turpmākām korekcijām, kuras par vajadzīgām uzskata minētās puses;

                     b)

                     efektīvas un lietderīgas informācijas apmaiņas papildu principi;

                     c)

                     pārskatu sniegšanas formāti un informācijas apmaiņas paraugi;

                     d)

                     C ieteikuma 1. punktā noteiktā obligātā informācijas kopuma specifikācija, tostarp to posteņu saraksts, ar kuriem jāapmainās pēc pamatota pieprasījuma attiecībā uz visām filiālēm, un to posteņu saraksts, ar kuriem jāapmainās pēc pamatota pieprasījuma attiecībā uz finanšu stabilitātei nozīmīgām filiālēm.

            C ieteikuma 2. punkts. Informācijas apmaiņas efektivitātes un lietderības uzraudzība

                     1.

                     EBI sadarbībā ar ESRK jāuzrauga informācijas apmaiņas starp attiecīgajām iestādēm efektivitāte un lietderība, pamatojoties uz minēto iestāžu sniegto informāciju.

                     2.

                     Pamatojoties uz informāciju, kas saņemta no attiecīgajām iestādēm saskaņā ar 2. atbilstības kritēriju, kas attiecas uz A ieteikuma 2. punktu, un informāciju, kas saņemta no ESRK, EBI periodiski vismaz reizi gadā jāziņo ESRK par informācijas apmaiņas starp attiecīgajām iestādēm efektivitāti un lietderību, tostarp par informācijas pieprasījumu skaitu un reaģēšanas laiku, un par noslēgtajiem saprašanās memorandiem.

            (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2014. gada 15. maija Direktīva 2014/59/ES, ar ko izveido kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību atveseļošanas un noregulējuma režīmu un groza Padomes Direktīvu 82/891/EEK un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/24/EK, 2002/47/EK, 2004/25/EK, 2005/56/EK, 2007/36/EK, 2011/35/ES, 2012/30/ES un 2013/36/ES, un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1093/2010 un (ES) Nr. 648/2012 (OV L 173, 12.6.2014., 190. lpp.).

            (2)  Komisijas 2015. gada 16. oktobra Īstenošanas regula (ES) 2016/99, ar ko nosaka īstenošanas tehniskos standartus attiecībā uz uzraudzības iestāžu kolēģiju operatīvās darbības noteikšanu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2013/36/ES (OV L 21, 28.1.2016., 21. lpp.).

            (3)  Komisijas 2014. gada 16. aprīļa Īstenošanas regula (ES) Nr. 680/2014, ar ko nosaka īstenošanas tehniskos standartus attiecībā uz iestāžu sniegtajiem uzraudzības pārskatiem saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 575/2013 (OV L 191, 28.6.2014., 1. lpp.).


title: Komisijas Ieteikums (ES) 2020/403 (2020. gada 13. marts) par atbilstības novērtēšanas un tirgus uzraudzības procedūrām COVID-19 apdraudējuma kontekstā

text:
               16.3.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               LI 79/1

      KOMISIJAS IETEIKUMS (ES) 2020/403
      (2020. gada 13. marts)
      par atbilstības novērtēšanas un tirgus uzraudzības procedūrām COVID-19 apdraudējuma kontekstā
      EIROPAS KOMISIJA,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 292. pantu,
      tā kā:

                  (1)

                  Pašreizējā COVID-19 globālā uzliesmojuma kontekstā, ņemot vērā vīrusa straujo izplatību dažādos ES reģionos, pieprasījums pēc individuālajiem aizsardzības līdzekļiem (IAL), piemēram, sejas maskām, cimdiem, virsvalkiem vai aizsargbrillēm, kā arī pēc dažām medicīniskajām ierīcēm, piemēram, ķirurģiskajām maskām, cimdiem un dažu veidu medicīniskā apģērba, ir pieaudzis ģeometriskā progresijā. Dažu veidu IAL, piemēram, vienreizlietojamo sejas masku, piegādes ķēdes piedzīvo lielas grūtības, jo ir strauji pieaudzis pieprasījums kā pa esošajiem, tā pa jauniem kanāliem. Vērā ņemami traucējumi radušies arī globālajā šādu izstrādājumu piegādes ķēdē, un tas ir ietekmējis ES tirgu.

                  (2)

                  ES pilsoņu veselība un drošība ir vissvarīgākā prioritāte, un tāpēc ir ārkārtīgi svarīgi gādāt, lai vispiemērotākie IAL un medicīniskās ierīces, kas nodrošina pienācīgu aizsardzību, būtu ātri pieejamas tiem, kam tādas visvairāk vajadzīgas.

                  (3)

                  Visā ES uzņēmēji nerimtīgi strādā, lai palielinātu savu ražošanas un izplatīšanas jaudu. Lai mazinātu dažādo traucējošo faktoru ietekmi, uzņēmēji pārveido savas piegādes ķēdes, iedarbinot jaunas ražošanas līnijas un/vai dažādojot piegādātāju bāzi. Šie nozares ieinteresēto personu centieni nebūs pilnībā iedarbīgi, ja pastiprinātās piegādes tirgum tajā neieplūdīs strauji.

                  (4)

                  Individuālo aizsardzības līdzekļu projektēšanas, ražošanas un tirgū laišanas prasības nosaka Eiropas Parlamenta un Padomes 2016. gada 9. marta Regula (ES) 2016/425 par individuālajiem aizsardzības līdzekļiem un ar ko atceļ Padomes Direktīvu 89/686/EEK (1).

                  (5)

                  Medicīnisko ierīču projektēšanas, ražošanas un tirgū laišanas prasības nosaka Padomes 1993. gada 14. jūnija Direktīva 93/42/EEK par medicīnas ierīcēm (2). Minētā direktīva no 2020. gada 26. maija ir atcelta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2017. gada 5. aprīļa Regulu (ES) 2017/745, kas attiecas uz medicīniskām ierīcēm, ar ko groza Direktīvu 2001/83/EK, Regulu (EK) Nr. 178/2002 un Regulu (EK) Nr. 1223/2009 un atceļ Padomes Direktīvas 90/385/EEK un 93/42/EEK (3).

                  (6)

                  Vienreizlietojamas un atkārtoti lietojamas sejas maskas, kas nodrošina aizsardzību pret makrodaļiņām, vienreizlietojami un atkārtoti lietojami virsvalki, cimdi un aizsargbrilles, ko izmanto profilaksei un aizsardzībai pret kaitīgiem bioloģiskajiem aģentiem, piemēram, vīrusiem, ir izstrādājumi, kas ietilpst Regulas (ES) 2016/425 darbības jomā.

                  (7)

                  Ķirurģiskās maskas, cimdi un dažu veidu medicīniskais apģērbs ir izstrādājumi, kas ietilpst Direktīvas 93/42/EEK un Regulas (ES) 2017/745 darbības jomā.

                  (8)

                     COVID-19 apdraudējuma kontekstā šādi IAL un medicīniskās ierīces ir absolūti nepieciešamas veselības aprūpes darbiniekiem, neatliekamās palīdzības sniedzējiem un citam personālam, kas iesaistīts centienos ierobežot vīrusu un novērst tā tālāku izplatīšanos.

                  (9)

                  Regula (ES) 2016/425 pilnībā saskaņo noteikumus par IAL projektēšanu, ražošanu un laišanu Savienības tirgū un attiecībā uz IAL nosaka vairākas būtiskas veselības un drošuma prasības, kuru pamatā ir IAL klasifikācija pēc tā riska pakāpes, pret kuru paredzēts aizsargāt šo IAL lietotājus. Tādējādi IAL vienības, kas ražotas saskaņā ar Regulu (ES) 2016/425, iekšējā tirgū ir brīvā apritē, un dalībvalstis nedrīkst ieviest papildu un atšķirīgas prasības par šādu izstrādājumu ražošanu un laišanu tirgū.

                  (10)

                  Direktīva 93/42/EEK un Regula (ES) 2017/745 pilnībā saskaņo noteikumus par medicīnisko ierīču projektēšanu, ražošanu un laišanu Savienības tirgū un nosaka vairākas pamatprasības un vispārīgas drošuma un veiktspējas prasības, kuru pamatā ir medicīnisko ierīču klasifikācija pēc īpašiem noteikumiem, kas izstrādāti atkarībā no nolūka, kādam ierīces paredzētas. Tādējādi ierīces, kas ražotas saskaņā ar Padomes Direktīvu 93/42/EEK un Regulu (ES) 2017/745, iekšējā tirgū ir brīvā apritē, un dalībvalstis nedrīkst ieviest papildu un atšķirīgas prasības par šādu izstrādājumu ražošanu un laišanu tirgū.

                  (11)

                  IAL, kas paredzēti aizsardzībai pret kaitīgiem bioloģiskajiem aģentiem, piemēram, vīrusiem, Regulas (ES) 2016/425 I pielikumā iekļauti III kategorijā, kura aptver tikai riskus, kas var izraisīt “ļoti nopietnas sekas, piemēram, nāvi vai neatgriezeniskus veselības bojājumus”.

                  (12)

                  Attiecīgās medicīniskās ierīces, būdamas neinvazīvas, pieder pie I klases, ja vien netiek piemēroti īpaši noteikumi.

                  (13)

                  Saskaņā ar Regulas (ES) 2016/425 8. pantu ražotāji, kas vēlas laist tirgū IAL izstrādājumus, veic piemērojamās atbilstības novērtēšanas procedūras un, ja procedūra uzrāda atbilstību piemērojamajām būtiskajām veselības un drošuma prasībām, uzliek CE zīmi.

                  (14)

                  Saskaņā ar Direktīvas 93/42/EEK 11. pantu un Regulas (ES) 2017/745 52. pantu, tiklīdz tas kļūs piemērojams, ražotāji, kas vēlas laist tirgū medicīniskās ierīces, veic piemērojamās atbilstības novērtēšanas procedūras un, ja procedūra uzrāda atbilstību piemērojamajām pamatprasībām vai vispārīgajām drošuma un veiktspējas prasībām, uzliek CE zīmi. Dalībvalstis pēc pienācīgi pamatota pieprasījuma var pieļaut atkāpes no atbilstības novērtēšanas procedūrām tādu individuālu ierīču laišanai tirgū un nodošanai ekspluatācijā attiecīgās dalībvalsts teritorijā, kuru izmantošana ir veselības aizsardzības interesēs.

                  (15)

                  Regula (ES) 2016/425 ir tehnoloģiski neitrāla, un tajā nav paredzēti nekādi specifiski obligāti tehniskie risinājumi, kas būtu jāizmanto IAL izstrādē. Tomēr, lai IAL varētu laist tirgū un brīvā apritē visā ES, tām būtu jāatbilst Regulas (ES) 2016/425 II pielikumā noteiktajām būtiskajām veselības un drošuma prasībām.

                  (16)

                  Direktīva 93/42/EEK un Regula (ES) 2017/745 ir tehnoloģiski neitrālas, un tajās nav paredzēti nekādi specifiski obligāti tehniskie risinājumi, kas būtu jāizmanto medicīnisko ierīču izstrādē. Tomēr, lai medicīniskās ierīces varētu laist tirgū un brīvā apritē visā ES, tām būtu jāatbilst Direktīvas 93/42/EEK I pielikumā noteiktajām pamatprasībām un Regulas (ES) 2017/745 I pielikumā noteiktajām vispārīgajām drošuma un veiktspējas prasībām.

                  (17)

                  Regulas (ES) 2016/425 14. pants paredz, ka ražotāji var izmantot specifiskus tehniskus risinājumus, kas izklāstīti saskaņotajos standartos, uz kuriem atsauces ir publicētas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. Minētais pants paredz, ka, ja ražotājs izvēlas izmantot šādu tehnisku risinājumu, IAL uzskata par atbilstīgiem būtiskajām veselības un drošuma prasībām, uz kurām attiecas minētie saskaņotie standarti vai to daļas. Tomēr atbilstība saskaņotajiem standartiem nav obligāta. Ražotāji var brīvi izvēlēties citus tehniskos risinājumus ar nosacījumu, ka konkrētais risinājums nodrošina IAL atbilstību piemērojamajām būtiskajām veselības un drošuma prasībām.

                  (18)

                  Direktīvas 93/42/EEK 5. pants un Regulas (ES) 2017/745 8. pants paredz, ka ražotāji var izmantot specifiskus tehniskus risinājumus, kas izklāstīti saskaņotajos standartos, uz kuriem atsauces ir publicētas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. Minētais pants paredz, ka, ja ražotājs izvēlas izmantot šādu tehnisku risinājumu, medicīnisko ierīci uzskata par atbilstīgu prasībām, uz kurām attiecas minētie saskaņotie standarti vai to daļas. Tomēr atbilstība saskaņotajiem standartiem nav obligāta. Ražotāji var brīvi izvēlēties citus tehniskos risinājumus ar nosacījumu, ka konkrētais risinājums nodrošina medicīniskās ierīces atbilstību piemērojamajām būtiskajām veselības un drošuma prasībām.

                  (19)

                  Regulas (ES) 2016/425 19. pantā ir noteiktas konkrētas atbilstības novērtēšanas procedūras, kas piemērojamas dažādām IAL kategorijām. Saskaņā ar minēto pantu III kategorijas IAL (piemēram, tādiem, kas paredzēti aizsardzībai pret kaitīgiem bioloģiskiem aģentiem) jānovērtē, izmantojot specifisku atbilstības novērtēšanas procedūru kombināciju; šīs procedūras ir aprakstītas attiecīgi tās pašas regulas V, VII un VIII pielikumā. Katra no atšķirīgajām atbilstības novērtēšanas procedūrām, ko iespējams izmantot, paredz, ka obligāti jāiesaista atbilstības novērtēšanas struktūra, kas ir trešā puse.

                  (20)

                  Direktīvas 93/42/EEK 11. pants un Regula (ES) 2017/745 52. pants – kad tas būs stājies spēkā – nosaka konkrētas atbilstības novērtēšanas procedūras, kuras piemērojamas dažādām medicīnisko ierīču klasēm. Saskaņā ar minētajiem pantiem tādu I klases medicīnisko ierīču atbilstību, kuras nav pēc pasūtījuma izgatavotas ierīces vai pētāmās ierīces, novērtē saskaņā ar atbilstības novērtēšanas procedūru, kas vajadzīga, lai izdotu EK atbilstības deklarāciju, un nav vajadzīgs iesaistīt atbilstības novērtēšanas struktūru, kas ir trešā puse.

                  (21)

                  Paziņotās struktūras ir dalībvalstu ieceltas atbilstības novērtēšanas struktūras, kurām ir atļauts pildīt atbilstības novērtēšanas uzdevumus kā trešām pusēm saskaņā ar Regulu (ES) 2016/425. Saskaņā ar Regulas (ES) 2016/425 26. panta 4. punktu un V pielikuma 7. punkta f) apakšpunktu paziņotajām struktūrām jānovērtē, vai IAL atbilst piemērojamajām būtiskajām veselības un drošuma prasībām. Paziņotajām struktūrām tas jānovērtē ne tikai tad, ja ražotājs ir piemērojis saskaņotos standartus, bet arī gadījumā, kad ražotājs ir izmantojis citus tehniskus risinājumus. Izsniedzot atbilstības novērtēšanas sertifikātus, paziņotajām struktūrām saskaņā ar Regulas (ES) 2016/425 34. pantu par izdotajiem sertifikātiem ir jāinformē paziņojošās iestādes un tām var būt jāinformē arī citas paziņotās struktūras.

                  (22)

                  Tātad paziņotajām struktūrām būtu jānovērtē, vai izstrādājumi, kas saražoti, izmantojot citus tehniskos risinājumus, piemēram, tos, kas ietverti PVO ieteikumos par IAL pienācīgu izvēli, arī atbilst piemērojamajām būtiskajām veselības un drošuma prasībām. Ņemot vērā, cik svarīgi ir nodrošināt efektīvu informācijas apmaiņu starp visām ieinteresētajām personām IAL piegādes ķēdē, ja paziņotās struktūras secina, ka IAL, kas ražots, ievērojot citu specifisku standartu vai tehnisku risinājumu, atbilst tam piemērojamajām būtiskajām veselības un drošuma prasībām, informēšana par to var ievērojami palīdzēt ātri novērtēt citus izstrādājumus, kas ražoti, ievērojot to pašu konkrēto standartu vai tehnisko risinājumu. Tālab paziņotās struktūras var izmantot esošos informācijas apmaiņas kanālus, kas izveidoti saskaņā ar Regulas (ES) 2016/425 36. pantu.

                  (23)

                  Turklāt saskaņā ar attiecīgajām tirgus uzraudzības procedūrām, kas paredzētas Regulā (ES) 2016/425 un jo īpaši tās 38. panta 1. un 2. punktā, ja tirgus uzraudzības iestāde konstatē IAL, kam nav CE marķējuma, tām šis izstrādājums ir jānovērtē. Ja novērtēšanas gaitā tirgus uzraudzības iestādes konstatē, ka IAL neatbilst regulā noteiktajām prasībām, tās prasa, lai attiecīgais uzņēmējs veic korektīvas darbības, lai panāktu IAL atbilstību vai lai proporcionāli riska raksturam šo IAL izņemtu no tirgus vai atsauktu. Tās arī informē Komisiju un pārējās dalībvalstis par novērtējuma rezultātiem un par pasākumiem, ko tās uzņēmējiem prasījušas veikt.

                  (24)

                  Tāpēc nolūkā novērst tādu IAL deficītu, kas vajadzīgi sakarā ar COVID-19 uzliesmojumu, ja iecerēts ES tirgū laist IAL, kam nav CE marķējuma, attiecīgajām tirgus uzraudzības iestādēm būtu šie izstrādājumi jānovērtē un, ja tie tiek atzīsti par atbilstīgiem attiecīgajā regulā noteiktajām būtiskajām veselības un drošuma prasībām, būtu jāveic pasākumi, lai šādus IAL varētu laist Savienības tirgū uz ierobežotu laiku vai kamēr paziņotā struktūra veic atbilstības pārbaudi. Lai nodrošinātu, ka šādus izstrādājumus var darīt pieejamus citās dalībvalstīs, un ņemot vērā, cik svarīgi ir nodrošināt efektīvu informācijas apmaiņu, kā arī koordinētus pretpasākumus visiem iedzīvotāju veselības un drošuma apdraudējumiem, ir lietderīgi noteikt, ka tirgus uzraudzības iestāde, kas šo novērtējumu veic, par savu lēmumu paziņo citu dalībvalstu iestādēm un Komisijai, izmantojot parastos kanālus, pa kuriem apmainās ar tirgus uzraudzības informāciju.

                  (25)

                  Ņemot vērā to, ka dažu veidu IAL vai medicīniskās ierīces, ko izmanto sakarā ar COVID-19 uzliesmojumu, var izmantot arī citiem mērķiem, dalībvalstīm ir jāveic visi piemērotie pasākumi, lai nodrošinātu, ka IAL vai medicīniskās ierīces bez CE marķējuma, kas var būt laistas Savienības tirgū saskaņā ar šā ieteikuma 8. punktu, tiek darītas pieejamas tikai veselības aprūpes darbiniekiem,

            IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
      1.   Lai nodrošinātu, ka ir pieejami COVID-19 uzliesmojuma laikā pienācīgai aizsardzībai vajadzīgie IAL un medicīniskās ierīces, Komisija aicina visus piegādes ķēdē iesaistītos uzņēmējus, kā arī paziņotās struktūras un tirgus uzraudzības iestādes izmantot visus to rīcībā esošos pasākumus, lai atbalstītu centienus nodrošināt, ka IAL un medicīnisko ierīču piegādes visā ES tirgū apmierina nemitīgi augošo pieprasījumu. Tomēr šādi pasākumi nedrīkstētu nelabvēlīgi ietekmēt vispārējo veselības un drošuma līmeni, un visām attiecīgajām ieinteresētajām personām būtu jāpārliecinās, ka visi IAL un medicīniskās ierīces, ko laiž ES tirgū, turpina nodrošināt lietotāju veselības un drošuma aizsardzību pienācīgā līmenī.

         ATBILSTĪBAS NOVĒRTĒŠANAS PROCEDŪRAS

                  2.

                  Saskaņā ar Regulu (ES) 2016/425 paziņotajām struktūrām par prioritārām būtu jānosaka un raiti jāveic atbilstības novērtēšanas darbības, kas saistītas ar visiem jaunajiem pieprasījumiem, kurus uzņēmēji iesnieguši par IAL, kas vajadzīgi aizsardzībai COVID-19 uzliesmojuma kontekstā.

                  3.

                  Attiecībā uz IAL izstrādājumiem, kuri ražoti saskaņā ar tehniskiem risinājumiem, kas nav saskaņotie standarti, šādu tehnisku risinājumu gadījumā par iespējamu atsauces avotu drīkst izmantot PVO ieteikumus par piemērotu IAL izvēli, ja vien minētie tehniskie risinājumi nodrošina pienācīga līmeņa aizsardzību, kas atbilst piemērojamajām būtiskajām veselības aizsardzības un drošuma prasībām, kuras noteiktas Regulā (ES) 2016/425.

                  4.

                  Paziņotajām struktūrām, kas izdod sertifikātus IAL izstrādājumiem, kuri ražoti saskaņā ar citiem tehniskiem risinājumiem, kas nav saskaņotie standarti, attiecīgā paziņojošā iestāde, kā arī citas saskaņā ar Regulu (ES) 2016/425 paziņotās struktūras būtu tūlīt jāinformē par izdotajiem sertifikātiem un konkrēto tehnisko risinājumu, kas izmantots. Paziņotajām struktūrām ar šādu informāciju būtu jāapmainās, izmantojot saskaņā ar Regulas (ES) 2016/425 36. pantu izveidotās paziņoto struktūru koordinācijas grupas starpniecību.

                  5.

                  Attiecībā uz medicīniskām ierīcēm turklāt būtu jāapsver dalībvalstu iespēja atļaut atkāpties no atbilstības novērtēšanas procedūrām saskaņā ar Direktīvas 93/42/EEK 11. panta 13. punktu un Regulas (ES) 2017/745 59. pantu, tiklīdz otrā minētā regula kļūst piemērojama, arī tad, ja paziņotās struktūras iesaistīšanās nav nepieciešama.

         TIRGUS UZRAUDZĪBAS PROCEDŪRAS

                  6.

                  Attiecīgajām dalībvalstu tirgus uzraudzības iestādēm prioritārā kārtā būtu jāpievēršas neatbilstīgiem IAL vai medicīniskām ierīcēm, kas rada nopietnu risku paredzēto lietotāju veselībai un drošumam.

                  7.

                  Ja tirgus uzraudzības iestādes konstatē, ka IAL vai medicīniskās ierīces nodrošina pienācīgu veselības un drošuma līmeni saskaņā ar Regulā (ES) 2016/425 noteiktajām pamatprasībām vai Direktīvas 93/42/EEK vai Regulas (ES) 2017/745 prasībām, kaut gan atbilstības novērtēšanas procedūras, arī CE zīmes piestiprināšana, nav pilnībā pabeigtas atbilstoši saskaņotajiem noteikumiem, tās drīkst atļaut šos izstrādājumus darīt pieejamus Savienības tirgū uz ierobežotu laiku un tik ilgi, kamēr tiek veiktas vajadzīgās procedūras.

                  8.

                  IAL vai medicīniskās ierīces, kas ar CE zīmi nav marķētas, varētu novērtēt un to iegādi varētu daļēji organizēt arī attiecīgās dalībvalsts iestādes, ja vien tiek nodrošināts, ka šādi izstrādājumi veselības aprūpes darbiniekiem ir pieejami tikai pašreizējās veselības krīzes laikā un ka tie nenonāk regulārajos izplatīšanas kanālos un netiek darīti pieejami citiem lietotājiem.

                  9.

                  Tirgus uzraudzības iestādēm Komisija un citas dalībvalstis būtu tūlīt jāinformē par ikvienu pagaidu kārtību, ko tās ieviesušas attiecībā uz konkrētiem IAL vai medicīniskām ierīcēm. IAL gadījumā tas būtu jādara, izmantojot tirgus uzraudzības informācijas un saziņas sistēmu (ICSMS).

         Briselē, 2020. gada 13. martā

               Komisijas vārdā –

            Thierry BRETON

               Komisijas loceklis

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2016. gada 9. marta Regula (ES) 2016/425 par individuālajiem aizsardzības līdzekļiem un ar ko atceļ Padomes Direktīvu 89/686/EEK (OV L 81, 31.3.2016., 51. lpp.).

         (2)  OV L 169, 12.7.1993., 1. lpp.

         (3)  OV L 117, 5.5.2017., 1. lpp.


title: Padomes Ieteikums (2019. gada 9. jūlijs) par Beļģijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Beļģijas 2019. gada stabilitātes programmu

text:
               5.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/1

      PADOMES IETEIKUMS
      (2019. gada 9. jūlijs)
      par Beļģijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Beļģijas 2019. gada stabilitātes programmu
      (2019/C 301/01)
      EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
      ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
      ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
      ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
      ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
      ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
      tā kā:

                  (1)

                  Komisija 2018. gada 21. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2019. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Komisija 2018. gada 21. novembrī uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1176/2011 (2) pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Beļģija nebija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu “Padomes ieteikums par eurozonas ekonomikas politiku”, kuru Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Ieteikumu par eurozonas ekonomikas politiku (3) (“eurozonai adresētais 2019. gada ieteikums”), kurā izklāstīti pieci ieteikumi eurozonai (“ieteikumi eurozonai”), Padome pieņēma 2019. gada 9. aprīlī.

                  (2)

                  Ņemot vērā to, ka Beļģija ir dalībvalsts, kuras valūta ir euro, un ka ekonomiskajā un monetārajā savienībā ekonomikas ir savstarpēji cieši saistītas, Beļģijai būtu jānodrošina, ka tiek pilnībā un laikus īstenots eurozonai adresētais 2019. gada ieteikums, kurš atspoguļots turpmāk sniegtajā 1.–4. ieteikumā. Konkrētāk, pasākumi, kuru mērķis ir uzlabot pakalpojumus, palīdzēs īstenot pirmo ieteikumu eurozonai attiecībā uz elastīgu pakalpojumu tirgiem, pasākumi, kuru mērķis ir uzlabot publisko finanšu stabilitāti, efektivitāti un struktūru, kā arī neplānotu ieņēmumu izmantošana valsts parāda samazināšanai palīdzēs īstenot otro ieteikumu eurozonai attiecībā uz ieguldījumu atbalstīšanu, publisko finanšu uzlabošanu un fiskālo rezervju atjaunošanu, un pasākumi, kuru mērķis ir palielināt darba tirgus politikas efektivitāti, palīdzēs īstenot trešo ieteikumu eurozonai attiecībā uz atbalstu sekmīgai statusa maiņai darba tirgū.

                  (3)

                  2019. gada ziņojums par Beļģiju tika publicēts 2019. gada 27. februārī. Tajā tika izvērtēts, kā Beļģija īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2018. gada 13. jūlijā (4), turpmākie pasākumi, kas veikti pēc tai adresētajiem ieteikumiem, kuri pieņemti iepriekšējos gados, un Beļģijas virzība uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu.

                  (4)

                  Beļģija savu 2019. gada valsts reformu programmu un 2019. gada stabilitātes programmu iesniedza 2019. gada 26. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

                  (5)

                  Attiecīgie valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus (“ESI fondi”) 2014.–2020. gada periodam. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013 (5) 23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas ir vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par minētā noteikuma izmantošanu Komisija ir sniegusi norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri ESI fondu efektivitāti saista ar pareizu ekonomikas pārvaldību.

                  (6)

                  Beļģija šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā, un tai piemēro noteikumu par parādu. Valdība savā 2019. gada stabilitātes programmā nominālo bilanci plāno pakāpeniski uzlabot no deficīta 0,7 % apmērā no iekšzemes kopprodukta (IKP) 2018. gadā līdz 0,0 % no IKP 2022. gadā. Pamatojoties uz pārrēķināto strukturālo bilanci (6), vidējā termiņa budžeta mērķi, kas strukturālā izteiksmē noteikts kā līdzsvarots budžeta stāvoklis, nav plānots sasniegt laikposmā, uz kuru attiecas 2019. gada stabilitātes programma. Pēc tam, kad vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP sasniedza maksimumu, proti, gandrīz 107 % no IKP 2014. gadā, un samazinājās līdz 102 % no IKP 2018. gadā, saskaņā ar 2019. gada stabilitātes programmu sagaidāms, ka līdz 2022. gadam tā samazināsies līdz 94 %. Minēto budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams. Tajā pašā laikā pasākumi, kas nepieciešami, lai atbalstītu plānotos deficīta mērķus, sākot no 2020. gada, nav konkretizēti, un saskaņā ar Komisijas 2019. gada pavasara prognozi nemainīgas politikas apstākļos tas veicinās prognozēto strukturālās bilances pasliktinājumu 2020. gadā.

                  (7)

                  Komisija 2019. gada 5. jūnijā izdeva saskaņā ar Līguma 126. panta 3. punktu sagatavotu ziņojumu, jo Beļģija 2018. gadā nebija ievērojusi noteikumu par parādu. Pēc visu attiecīgo faktoru izvērtēšanas ziņojumā secināts, ka pašreizējā analīze nav pilnīgi pārliecinoša attiecībā uz to, vai Līgumā un Regulā (EK) Nr. 1467/1997 noteiktais parāda kritērijs ir izpildīts.

                  (8)

                  Beļģija savā 2019. gada stabilitātes programmā apstiprina savā 2019. gada budžeta plāna projektā iekļauto prasību izmantot preventīvajā daļā paredzēto elastīgumu saskaņā ar “Kopīgi saskaņoto nostāju par Stabilitātes un izaugsmes paktā paredzēto elastīgumu”, ko Padome apstiprināja 2016. gada 12. februārī. Beļģija pieprasīja pagaidu novirzi 0,5 % apmērā no IKP no korekcijas virzībā uz vidējā termiņa budžeta mērķi, ņemot vērā būtisku strukturālo reformu īstenošanu ar pozitīvu ietekmi uz publisko finanšu ilgtermiņa stabilitāti. Strukturālās reformas attiecas uz pensiju reformu, “nodokļu novirzīšanu”, uzņēmumu ienākuma nodokļa reformu, darba tirgus reformu, kā arī valsts pārvaldes reformu. Komisijas 2019. gada pavasara prognozē ir apstiprināts, ka Beļģija ievēro minimālo kritēriju 2019. gadā, paredzot drošības rezervi līdz deficīta robežvērtībai 3 % apmērā no IKP. Visi pasākumi, izņemot valsts pārvaldes reformu, tagad ir pilnībā iestrādāti tiesību aktos. Ņemot vērā šo pasākumu – jo īpaši nodokļu novirzīšanas un uzņēmumu ienākuma nodokļa reformas – būtību, joprojām pastāv neskaidrības par to īstermiņa ietekmi, it īpaši ņemot vērā to, ka šī ietekme nav budžeta ziņā neitrāla un ir pasliktinājusi budžeta stāvokli. Tomēr šie pasākumi ir uzlabojuši ekonomikas izaugsmes potenciālu, mazinājuši bezdarba līmeni un samazinājuši makroekonomikas nelīdzsvarotības risku, tādējādi pozitīvi ietekmējot parāda atmaksājamību vidējā termiņā un ilgtermiņā. Pamatojoties uz to, pašlaik vērtējams, ka Beļģija kvalificējas pieprasītajai pagaidu novirzei 0,5 % apmērā no IKP 2019. gadā, ja vien tā pienācīgi īstenos saskaņotās reformas, kuras tiks uzraudzītas Eiropas pusgada ietvaros.

                  (9)

                  Padome 2018. gada 13. jūlijā ieteica Beļģijai nodrošināt, ka valdības neto primāro izdevumu (7) nominālā pieauguma temps nepārsniedz 1,8 % pieaugumu 2019. gadā, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,6 % apmērā no IKP. Tā kā Beļģija kvalificējas pieprasītajai pagaidu novirzei 0,5 % apmērā no IKP saskaņā ar strukturālo reformu klauzulu, vajadzīgo strukturālo korekciju 2019. gadam var samazināt līdz 0,1 % no IKP, kura atbilst primāro neto izdevumu nominālajam pieauguma tempam, kas 2019. gadā nepārsniedz 2,8 %. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, pastāv risks būtiskai novirzei no ieteiktās korekcijas virzībā uz vidēja termiņa budžeta mērķi 2018. un 2019. gadā, aplūkojot abus kopā.

                  (10)

                  Ņemot vērā Beļģijas vispārējās valdības parāda attiecību, kas pārsniedz 60 % no IKP, un prognozēto izlaides starpību 0,1 % apmērā, 2020. gadā valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma tempam nevajadzētu pārsniegt 1,6 % atbilstīgi strukturālajai korekcijai 0,6 % apmērā no IKP, kas izriet no kopīgi pieņemtās prasību korekcijas matricas saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi nemainīgas politikas apstākļos, pastāv risks būtiskai novirzei no minētās prasības 2020. gadā. Saskaņā ar prognozēm Beļģija 2019. un 2020. gadā prima facie neizpildīs parāda noteikumu. Kopumā Padome uzskata, ka, sākot no 2019. gada, būtu jāveic vajadzīgie pasākumi, lai ievērotu Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Svarīgi būtu jebkādus neplānotus ieņēmumus izmantot tam, lai vēl vairāk samazinātu vispārējās valdības parāda attiecību. Beļģijas publisko finanšu vidēja termiņa un ilgtermiņa stabilitāte joprojām ir apdraudēta, jo parāda attiecība pret IKP ir ļoti liela un ir paredzams, ka pieaugs sabiedrības novecošanās izmaksas, jo īpaši tās, kas saistītas ar pensijām un ilgtermiņa aprūpi. 2015. gadā tika pieņemti vairāki likumi par pensiju reformu, kā rezultātā likumā noteiktais pensionēšanās vecums no 2025. gada tiks palielināts no 65 līdz 66 gadiem un, sākot no 2030. gada, līdz 67 gadiem. Turklāt tika noteiktas arī stingrākas prasības attiecībā uz vecumu un darba stāžu, lai gūtu labumu no priekšlaicīgas pensionēšanās. Tomēr publiskie izdevumi pensiju jomā laikā no 2016. gada līdz 2070. gadam joprojām pieaugs par 2,9 procentpunktiem no IKP, galvenokārt nākamo divu desmitgažu laikā. Turklāt vairākām lielām ierēdņu grupām priekšlaicīgas pensionēšanās nosacījumi joprojām ir izdevīgāki nekā standarta nosacījumi. Paredzams, ka publiskie izdevumi ilgtermiņa aprūpei laikā no 2016. gada līdz 2070. gadam palielināsies par 1,7 procentpunktiem no IKP, pārsniedzot vidējo pieaugumu, turklāt šo izdevumu līmenis jau ir viens no augstākajiem Savienībā. Ilgtermiņa aprūpes organizatoriskā sadrumstalotība, kad pienākumi pašlaik ir sadalīti dažādos pārvaldes līmeņos, sarežģī dažus izdevumu efektivitātes aspektus, un līdz ar to vēl nav skaidrs, kāda reāla ietekme būs nesenajai atbildības nodošanai. Pārvaldības stiprināšana palīdzētu sasniegt vēlamo efektivitātes pieaugumu. Iespējams, ka ir veidi, kā optimizēt dažādos aprūpes veidus, lai palielinātu ilgtermiņa aprūpes sistēmas izmaksu efektivitāti.

                  (11)

                  Publisko izdevumu struktūru un efektivitāti var uzlabot, lai radītu iespēju veikt lielākus publiskos ieguldījumus. Neraugoties uz neseno samazinājumu, kopējie izdevumi kā daļa no IKP Beļģijā joprojām ir vieni no augstākajiem eurozonā. Lielais publisko izdevumu līmenis liecina par to, ka pastāv iespēja veikt lielāku uz izdevumiem balstītu fiskālo korekciju. Ņemot vērā publisko izdevumu augsto līmeni, noteiktas politikas rezultāti un dažu sabiedrisko pakalpojumu kvalitāte rada jautājumus par izmaksu efektivitāti. Izdevumu pārskatīšana un politikas novērtēšana var palīdzēt Beļģijai noteikt prioritātes un uzlabot publisko izdevumu efektivitāti. Turklāt izdevumu pārskatus varētu izmantot, lai novērtētu, cik efektīvs ir netiešais publiskais atbalsts uzņēmējdarbības pētniecībai un attīstībai, kas ir viens no augstākajiem Savienībā, izsakot procentos no IKP, un kas pagājušajā gadā turpināja palielināties. Federālās un reģionālās iestādes ir nesen paudušas interesi savā budžeta mehānismā iekļaut izdevumu pārskatīšanu.

                  (12)

                  Budžeta koordinācija starp struktūrām pašlaik nav pietiekami elastīga, lai radītu iespēju veikt publiskus ieguldījumus liela mēroga projektos. Efektīva budžeta koordinācija ir būtiska tādas federālas dalībvalsts gadījumā kā Beļģija, kur atbildība par izdevumiem ļoti lielā mērā ir nodota vietējām pašvaldībām. Neraugoties uz 2013. gadā parakstīto sadarbības nolīgumu, joprojām nav oficiālas vienošanās par gada mērķiem visos valdības līmeņos, kas sarežģī budžeta koordināciju. Pretstatā iepriekšējo stabilitātes programmu praksei, kad saskaņošanas komiteja pieņēma zināšanai fiskālo trajektoriju, visos valdības līmeņos tika apstiprināta 2018. gada stabilitātes programmā izklāstītā vispārējā fiskālā trajektorija un tika atbalstīta fiskālo mērķu sasniegšana līdz 2020. gadam attiecībā uz visiem valdības līmeņiem. Lai gan šis apstiprinājums vispārējo trajektoriju padarīja ticamu, nebija oficiālas vienošanās par gada fiskālajiem mērķiem katrā valdības līmenī. Bez vienošanās par mērķiem katrā valdības līmenī var tikt apdraudēta vispārējās trajektorijas dzīvotspēja vidējā termiņa mērķa sasniegšanai. Turklāt tas traucē Finanšu augstās padomes publiskā sektora aizņēmumu prasību nodaļai efektīvi uzraudzīt šo mērķu ievērošanu. 2019. gada stabilitātes programmā ir ietverti tikai orientējoši vispārējie un starpposma budžeta mērķi, jo 2019. gada 26. maijā federālā līmenī un reģionu un kopienu līmenī notika vēlēšanas.

                  (13)

                  Nesenās ekonomikas izaugsmes rezultātā ir noticis pēdējo desmit gadu laikā lielākais darbvietu un nodarbinātības pieaugums. Tomēr pāreja no neaktivitātes vai bezdarba uz nodarbinātību joprojām ir zema, un Beļģija nevirzās uz to, lai sasniegtu stratēģijas “Eiropa 2020” mērķi – nodarbinātību 73,2 % apmērā. Joprojām pastāv lielas reģionālās atšķirības darba tirgū. Neraugoties uz stabilu samazinājumu pēdējo piecu gadu laikā, jauniešu bezdarbs Briselē krietni pārsniedz Savienības vidējo līmeni. Mazkvalificētu darba ņēmēju, migrantu izcelsmes personu, gados vecāku darba ņēmēju un personu ar invaliditāti līdzdalība darba tirgū ir zema, un tas liecina, ka gan strukturālie, gan grupai raksturīgie faktori apgrūtina viņu iekļaušanos darba tirgū, savukārt esošie aktivizācijas pasākumi nav vienlīdz efektīvi visās iedzīvotāju grupās. Nodarbinātības līmenis gados vecākiem darba ņēmējiem (55–64 gadi) joprojām ir zem Savienības vidējā līmeņa, un šī atšķirība no ES vidējā rādītāja turpina pieaugt darba ņēmējiem, kuri ir vecāki par 60 gadiem. Migrantu izcelsmes personas, jo īpaši sievietes, turpina saskarties ar lielāku bezdarba līmeni, zemākiem aktivitātes rādītājiem, augstāku nodarbinātu personu nabadzības līmeni un pārāk augstu kvalifikāciju. Lai gan ir veikti daži pasākumi nolūkā atbalstīt nesen ieceļojušu migrantu integrāciju un novērst diskrimināciju, joprojām trūkst koordinētas pieejas, kā risināt problēmas, ar kurām saskaras migrantu izcelsmes personas. Lai risinātu zemo līdzdalības līmeni darba tirgū, “darbvietu vienošanās” reformas ietvaros ir veikti pasākumi, taču to ietekme vēl jānovērtē.

                  (14)

                  Joprojām pastāv būtiski finansiāli šķēršļi, kuri kavē nodarbinātību. Lai gan nodokļu novirzīšana ir samazinājusi darbaspēka nodokļu īpatsvaru darbaspēka izmaksās, tas joprojām kopumā ir augsts visu līmeņu atalgojuma saņēmējiem, izņemot ļoti zema atalgojuma saņēmējiem (50 % apmērā no vidējās algas). Beļģija joprojām ir vienīgā dalībvalsts, kurā bezdarba pabalstiem nav laika ierobežojuma, lai gan to apjoms pakāpeniski samazinās. Pastāv negatīvi finanšu stimuli cilvēkiem, kas gūst labumu no veselības un darbnespējas pabalstu sistēmām, un otriem pelnītājiem neuzsākt pilnas slodzes darbu. Jo īpaši vientuļie vecāki (un mazākā mērā arī pāri ar bērniem) saskaras ar ierobežotiem finanšu stimuliem uzsākt (pilnas slodzes) darbu, ņemot vērā izmaksu un pabalstu atsaukšanas kombināciju. Turklāt var rasties koordinācijas problēmas sakarā ar to, ka atbildība par sociālo aizsardzību ir sadalīta starp federālo, reģionālo un vietējo līmeni. Sociālā nodrošinājuma sistēma formāli neaptver pašnodarbinātas personas saistībā ar bezdarba pabalstiem, nelaimes gadījumiem darbā un arodslimībām.

                  (15)

                  Joprojām bažas rada izglītības efektivitātes samazināšanās obligātās izglītības jomā un būtiskas atšķirības izglītības sistēmā. To jauniešu īpatsvaru, kuri neapgūst pamatprasmes, var uzlabot jo īpaši franču valodas kopienā, kur minētais īpatsvars pārsniedz vidējo ESAO rādītāju. Sociālekonomiskās un migrācijas situācijas dēļ pastāv liela izglītības rezultātu atšķirība. Skolotājiem ir vajadzīgs lielāks atbalsts, lai risinātu daudzveidības jautājumus, un joprojām ir nepieciešams pielāgot skolotāju profesionālās kvalifikācijas paaugstināšanu. Ir jāpastiprina reformas, ar ko uzlabot izglītības rezultātus un novērst atšķirības ar mērķi veicināt zinātnesietilpīgu, ilgtspējīgu un iekļaujošu izaugsmi un sociālo iekļautību. Turpinās darbs pie “Pakta par izcilību” īstenošanas, franču valodas kopienas skolu plašās reformas, lai uzlabotu pamatprasmes, efektivitāti, pārvaldību un novērstu nevienlīdzību. Ir pieņemti un no 2020. gada septembra tiks piemēroti dekrēti par skolotāju darba organizēšanu, skolu kopējo mācību programmu, skolu direktoru statusu un franču valodas zināšanu paaugstināšanu jaunajiem skolēniem. Flāmu kopiena īsteno dažas vidējās izglītības reformas, sākot no 2019.–2020. gada, bet skolēnu agrīna ievirze joprojām rada bažas. Šo reformu un pasākumu ietekme būs atkarīga arī no to efektīvas īstenošanas un uzraudzības. Federālais parlaments ir arī samazinājis obligātās izglītības vecumu no sešiem uz pieciem gadiem. Ņemot vērā jau tā lielos izdevumus izglītības jomā, reformas būs jāīsteno, vairāk koncentrējoties uz sistēmas efektivitātes un lietderīguma palielināšanu, un tās spēju nodrošināt uz nākotni vērstas un darba tirgum nozīmīgas kompetences.

                  (16)

                  Prasmju neatbilstība un zema profesionālā mobilitāte kavē nodarbinātības un ražīguma pieaugumu. Neraugoties uz vairākiem reģionāliem un federāliem pasākumiem, kas veikti, lai novērstu prasmju trūkumu un palielinātu aktivitāti, tostarp “darbvietu vienošanās” reformas ietvaros, vairākās nozarēs ir vērojams darbaspēka trūkums, jo īpaši informācijas un komunikācijas tehnoloģiju, būvniecības un veselības jomā. Būvniecības nozares izaugsmi kavē prasmju trūkums un darbaspēka nepietiekamība. Dažās nozarēs pastāv būtiskas vajadzības pēc darbaspēka pārkvalificēšanas un kvalifikācijas paaugstināšanas. Arī pieaugušo līdzdalība izglītībā un apmācībā, kā arī profesionālā mobilitāte ir zema. Kā liecina 2019. gada valsts reformu programma, vājas valodu prasmes ir nozīmīgs jautājums, jo īpaši Briselē, kur aptuveni 50 % darba piedāvājumu ir vajadzīgas gan franču, gan nīderlandiešu valodas zināšanas. Augstākās izglītības iegūšanas līmenis ir augsts, bet ir pārāk maz absolventu zinātnē, tehnoloģijās, inženierzinātnēs un matemātikā (STEM). 2016. gadā Beļģija ierindojās 26. vietā Savienībā augstskolu absolventu ziņā STEM izglītības jomā, pastāvot mazam jaunu studentu, jo īpaši sieviešu, īpatsvaram saistītajās augstākās izglītības jomās. “STEM rīcības plāna 2012.–2020. gadam” vispārējā īstenošana Flandrijā liecina par virzību uz priekšu, tomēr tehnisko un profesionālo augstskolu absolventu skaits kopš 2010. gada ir palicis nemainīgs. Franču valodas kopienai nav STEM politikas stratēģijas, un tai joprojām ir jāīsteno tās nesen pieņemtā “Digitālās izglītības stratēģija” skolām. To speciālistu trūkums, kuri apgūst uzņēmējdarbības zināšanas zinātnes, tehnoloģiju, inženierzinātņu un matemātikas jomā, kavē jaunuzņēmumu attīstību. Vispārējais digitālo prasmju līmenis ir labs, bet tas neuzlabojas. 2019. gada valsts reformu programmā ir uzsvērta vienošanās starp Flandriju un Valoniju un plānotā vienošanās starp Flandriju un Briseles galvaspilsētas reģionu, lai uzlabotu starpreģionālo darbaspēka mobilitāti.

                  (17)

                  Pētniecība un izstrāde ir koncentrēta dažās nozarēs, un inovācijas nepietiekami ietekmē pārējo ekonomiku, galu galā atstājot iespaidu uz ražīguma pieaugumu. Šķiet, ka publiskie pētījumi nesasniedz Savienības vidējo rādītāju. Reģionālās un apakšreģionālās atšķirības pastāv arī attiecībā uz pētniecību, izstrādi un inovāciju. Valsts Stratēģisko investīciju paktā ir norādīts, ka digitalizācijas pastiprināšana ir daudzsološs veids, kā palielināt Beļģijas ražīgumu un inovācijas spējas. Lai to izdarītu, ir vajadzīgi ieguldījumi digitālajā infrastruktūrā – tostarp efektīvi pasākumi 5G sekmīgai izvēršanai –, cilvēkkapitāls un uzņēmējdarbības gars, kā arī paātrināta digitālo tehnoloģiju ieviešana, jo īpaši tajos uzņēmumos, kas līdz šim ir bijuši mazāk attīstīti.

                  (18)

                  Ceļu infrastruktūras kvalitāte pasliktinās, jo publiskie ieguldījumi tajā gadiem ilgi ir bijuši mazi. Tajā pašā laikā šķiet, ka šāda liela un blīva tīkla uzturēšana nav rentabla ne reģioniem, ne vietējām pašvaldībām. Beļģijas ceļi ir vieni no noslogotākajiem Savienībā. Dzelzceļa infrastruktūra ir blīva un kvalitatīva, taču tās pabeigšana un modernizēšana joprojām rada problēmas, un sastrēgumi pastāv jo īpaši Briseles apkaimē un Antverpenes un Zēbriges ostu piekļuves punktos. Tiek plānoti nozīmīgi ieguldījumi piepilsētas dzelzceļa infrastruktūrā un signalizācijā, bet tos kavē jo īpaši budžeta piešķīrumu noteikumi reģionos. Turklāt kropļojoši stimuli un šķēršļi konkurencei un ieguldījumiem iekšzemes pasažieru dzelzceļa pakalpojumu un starppilsētu autobusu pārvadājumu pakalpojumu jomā ierobežo alternatīvu kolektīvo un mazoglekļa transporta pakalpojumu piedāvājumu un pieprasījumu. Arvien pieaugošos sastrēgumus daļēji izskaidro pastāvīgais vieglo automobiļu skaita pieaugums, ko veicina beznodevu ceļi, dienesta automašīnu atskaitījumi un zemi nodokļi vides jomā. Augsti darījumu nodokļi par nekustamo īpašumu un dienesta automašīnu sistēma nelabvēlīgi ietekmē mobilitāti. Dzelzceļa pakalpojumu kvalitāte ir samazinājusies, un pilsētu sabiedriskā transporta un pilsētu un lauku sabiedriskā transporta pakalpojumu piedāvājums ir vēl uzlabojams, jo īpaši Valonijā, kur piekļuve nodarbinātībai būtiski ierobežo darba meklētājus. Saskaņā ar 2019. gada valsts reformu programmu visos reģionos tiek veikti nozīmīgi ieguldījumi un īstenotas būtiskas reformas, savukārt federālā līmenī un sadarbībā ar reģioniem uz priekšu virzās piepilsētu dzelzceļu tīkla izbūves pabeigšana ap Briseli. Beļģija pieņēma likumu par iekšzemes dzelzceļa pakalpojumu atvēršanu, bet saskaņā ar sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām ar tieši piešķirtu līgumu nodrošināto pasažieru pārvadājumu īpatsvars Beļģijā joprojām ir ļoti liels. Privātajiem autobusu pārvadātājiem nav atļauts veikt starppilsētu autobusu pārvadājumu pakalpojumus. Taksometriem piemērotie noteikumi atšķiras dažādās vietējās pašvaldībās. Lai gan reģioni ir izstrādājuši paši savus mobilitātes plānus, sarežģīta koordinācija kavē konsekventu redzējumu par mobilitāti Beļģijā un, iespējams, arī pierobežas pilsētās un reģionos. Dzelzceļa regulatīvajai iestādei ir iespēja attīstīt savu regulējošo darbību jomu.

                  (19)

                  Enerģētikas pārkārtošanai ir nepieciešami ievērojami ieguldījumi. Veco ēku, kuras tika uzceltas pirms enerģētikas normu ieviešanas, atjaunošana palīdzēs sasniegt 2020. un 2030. gada emisiju samazināšanas mērķus. Alternatīvās degvielas izvēršana ir visai vāja. Ir vajadzīgi ievērojami ieguldījumi elektroenerģijas ražošanā, kā arī starpsavienojumu jaudas, viedtīklu uzglabāšanas un energoefektivitātes jomā.

                  (20)

                  Neraugoties uz valdības centieniem, regulatīvais un administratīvais slogs uzņēmumiem joprojām ir smags un apgrūtina uzņēmējdarbību. Nodokļu sistēma ir vienkāršota jaunuzņēmumiem un maziem uzņēmumiem, bet tā joprojām ir sarežģīta finanšu ieguldījumiem. Beļģija ir reformējusi savu uzņēmējdarbības tiesību kodeksu, samazinot uzņēmumu juridisko veidu skaitu, atvieglojot juridisko elektronisko saziņu, samazinot minimālās kapitāla prasības un atbilstoši 2019. gada valsts reformu programmai reformējot maksātnespējas likumu, lai tajā iekļautu jo īpaši brīvās profesijas. Tomēr, neraugoties uz šiem centieniem, pastāv liela kavēšanās būvatļauju saņemšanai, lielas īpašuma reģistrācijas maksas un ilgstoša tiesvedība. Administratīvā tiesa saskaras ar problēmām saistībā ar resursu trūkumu un ilgstošu tiesvedību, radot būtisku kavēšanos, jo īpaši attiecībā uz būvatļaujām, kā arī iepirkuma procedūrām. Turklāt koordinācija klimata, enerģētikas, digitālās un transporta politikas jomā ir sarežģīta un to var uzlabot. Sadarbība starp muitas dienestiem un tirgus uzraudzības iestādēm nav pietiekami optimāla, palielinot risku, ka pār Beļģijas robežām Savienībā tiek ievestas neatbilstīgas preces. Politikas veidošanas procesā varētu labāk integrēt ietekmes novērtējumu. Uzņēmumiem sniegto digitālo sabiedrisko pakalpojumu kvalitāte ir zema. Joprojām nopietnu problēmu rada tas, ka tiesu sistēma nav digitalizēta, jo īpaši datu vākšanas jomā. Tiesu sistēmas digitalizācijas pabeigšana ir svarīgs nosacījums tiesu sistēmas kvalitātes turpmākai uzlabošanai, piemēram, uzņēmējdarbības procesu atjaunināšanai un cilvēkresursu un finanšu resursu labākai pārvaldībai tiesās.

                  (21)

                  Konkurences un ieguldījumu šķēršļi vairākos uzņēmējdarbības pakalpojumos kavē izaugsmi un produktivitāti. Jauni pakalpojumu sniedzēji tirgū ienāk daudz retāk, nekā tas ir vidēji Savienībā, savukārt peļņas likmes pārsniedz Savienības vidējo līmeni. Komisijas ierobežotības indikators liecina, ka Beļģijas tiesiskais regulējums attiecībā uz grāmatvežiem, nodokļu konsultantiem, arhitektiem un nekustamā īpašuma aģentiem ir ievērojami stingrāks nekā vidēji Savienībā. Nesen pieņemtajā likumā ir ieviestas stingrākas prasības attiecībā uz patentu aģentiem. Federālās plānošanas birojs lēš, ka regulējuma sloga vērienīgs samazinājums juridiskiem, grāmatvedības un arhitektūras pakalpojumiem palielinātu darba ražīgumu. Regulētās maksas notāriem par darījumiem ar nekustamo īpašumu ir ievērojamas, radot izmaksas papildus augstajiem reģistrācijas nodokļiem. Reģioni ir nevienmērīgi veikuši reformas amatniecības un tirdzniecības profesiju jomā. Mazumtirdzniecības nozare joprojām saskaras ar darbības ierobežojumiem, kas kavē tās ražīgumu un bremzē ieguldījumus. Lielveikalu sektorā pastāv nepietiekams konkurences līmenis, galvenokārt tāpēc, ka koncentrācija ir augsta, un uzņēmējdarbības uzsākšanai un izbeigšanai šajā jomā ir vāja dinamika. Saskaņā ar mazumtirdzniecības ierobežotības indikatoru Beļģija ir sestā ierobežojošākā dalībvalsts attiecībā uz mazumtirgotāju darbības vidi. 2019. gada valsts reformu programmā ir uzsvērts, ka Briseles galvaspilsētas reģionā nesen veiktās reformas veicina mazumtirdzniecības uzņēmumu dibināšanu. Telesakaru tirgu raksturo augsts koncentrācijas līmenis (ko vēl vairāk pastiprina neseni pārņemšanas darījumi) un vāja konkurence. Par to liecina arī salīdzinoši augstās fiksēto pakalpojumu cenas salīdzinājumā ar līdzīgām valstīm. Fiksētajos tīklos mazumtirdzniecības tirgu raksturo vēsturisko un kabeļu tīklu operatoru ģeogrāfiski noteikti duopoli. Tas var radīt šķēršļus dažu operatoru fiksēto un mobilo konverģēto komplekso pakalpojumu sniegšanai. 2019. gada valsts reformu programmā ir uzsvērts, ka ir pieņemta ekonomikas tiesību aktu reforma, lai uzlabotu konkurences tiesību aktu ievērošanu un Beļģijas Konkurences iestādes darbību, uzlabojot procedūras, un mazinātu turpmāku strīdu risku Cour des Marchés/Marktenhof tiesā. Beļģijas Konkurences iestādei ir ierobežoti resursi salīdzinājumā ar citu dalībvalstu konkurences iestāžu resursiem.

                  (22)

                  Savienības līdzekļu plānošana laikposmam no 2021. gada līdz 2027. gadam varētu palīdzēt novērst dažus no ieteikumos konstatētajiem trūkumiem, jo īpaši jomās, uz kurām attiecas 2019. gada ziņojuma par valsti D pielikums. Tas ļautu Beļģijai pēc iespējas labāk izmantot minētos līdzekļus norādītajās nozarēs, ņemot vērā reģionālās atšķirības.

                  (23)

                  Komisija 2019. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Beļģijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un to publicējusi 2019. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2019. gada stabilitātes programmu, 2019. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti Beļģijai iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Komisija ir ņēmusi vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Beļģijā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

                  (24)

                  Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2019. gada stabilitātes programmu, un tās atzinums (8) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā,

            AR ŠO IESAKA Beļģijai 2019. un 2020. gadā rīkoties šādi.

         1.

            Nodrošināt, ka valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps nepārsniedz 1,6 % pieaugumu 2020. gadā, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,6 % apmērā no IKP. Izmantot neplānotos ieņēmumus, lai straujāk samazinātu vispārējās valdības parāda attiecību pret IKP. Turpināt reformas, lai nodrošinātu ilgtermiņa aprūpes un pensiju sistēmu fiskālo stabilitāti, tostarp ierobežojot iespējas priekšlaicīgi izstāties no darba tirgus. Uzlabot publisko izdevumu struktūru un efektivitāti, jo īpaši, veicot izdevumu pārskatīšanu un fiskālo politiku koordinēšanu visos valdības līmeņos, lai radītu iespēju veikt publiskus ieguldījumus.

         2.

            Novērst faktorus, kas attur no strādāšanas, un stiprināt aktīvas darba tirgus politikas efektivitāti, jo īpaši attiecībā uz mazkvalificētiem darba ņēmējiem, gados vecākiem darba ņēmējiem un migrantu izcelsmes personām. Uzlabot izglītības un apmācības sistēmu darbības rezultātus un iekļautību un novērst prasmju neatbilstību.

         3.

            Ņemot vērā reģionālās atšķirības, uz ieguldījumiem vērstu ekonomikas politiku koncentrēt uz ilgtspējīgu transportu – tostarp dzelzceļa infrastruktūras modernizāciju –, zemām oglekļa emisijām, enerģētikas pārkārtošanu, pētniecību un inovāciju, jo īpaši digitalizācijas jomā. Risināt pieaugošās problēmas saistībā ar mobilitāti, pastiprinot stimulus un likvidējot šķēršļus, lai palielinātu sabiedriskā un zema emisijas līmeņa transporta piedāvājumu un pieprasījumu.

         4.

            Samazināt regulatīvo un administratīvo slogu, lai stimulētu uzņēmējdarbību un likvidētu šķēršļus konkurencei pakalpojumu jomā, jo īpaši telesakaru, mazumtirdzniecības un profesionālo pakalpojumu jomā.

         Briselē, 2019. gada 9. jūlijā

               Padomes vārdā –

               priekšsēdētājs

            M. LINTILÄ

         (1)  OV L 209, 2.8.1997.,1. lpp.

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.).

         (3)  OV C 136, 12.4.2019., 1. lpp.

         (4)  OV C 320, 10.9.2018.,1. lpp.

         (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

         (6)  Cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un pagaidu pasākumus, kuru Komisija pārrēķina, izmantojot vispārpieņemtu metodoloģiju.

         (7)  Valdības neto primāros izdevumus veido kopējie valdības izdevumi, izņemot procentu izdevumus, izdevumus saistībā ar Savienības programmām, kas ir pilnībā izlīdzināti ar ienākumiem no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas saistībā ar bezdarbnieku pabalstu izdevumiem. Valsts finansētā bruto pamatkapitāla veidošanas līmenis ir izlīdzināts četru gadu laikposmā. Ir ņemti vērā tiesību aktos paredzētie diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu jomā ir atskaitīti.

         (8)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.