title: P6_TA(2007)0482#Eiropas Savienības un Serbijas attiecības#Eiropas Parlamenta 2007. gada 25. oktobra ieteikums Padomei par attiecībām starp Eiropas Savienību un Serbiju (2007/2126(INI))

text:
C 263 E/626                                         Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis                      LV         16.10.2008.
Ceturtdiena, 2007. gada 25. oktobris
              2.     uzskata, ka Komisija projektā par īpašu pasākumu Irākai 2007. gadā pārsniedz Regulā (EK)
              Nr. 1905/2006 noteiktās īstenošanas pilnvaras, izvēloties priekšizpēti par Akkas gāzes atradnēm kā vienu
              no iejaukšanās darbības jomām, kuras vispārējais mērķis ir veikt izpēti par nosacījumiem attiecībā uz Akkas
              gāzes atradnēm Rietumirākā, ņemot vērā to piesaistīšanu Sīrijas gāzes cauruļvadu tīklam, un turpmāk, ja
              iespējams, iekļaut šo projektu plānā par Eiropas Savienības un Mašrikas valstu kopīgo gāzes tirgu; norāda,
              ka pētījumā ņems vērā Mašrikas kaimiņvalstu un ES turpmākās intereses, integrējot no minētajiem avotiem
              iegūto gāzes apjomu ES un Mašrikas valstu gāzes tirgū, un ka šī Akkas gāzes atradņu integrācija atvērs lielu
              iespējamo tirgu un nodrošinās Irākas dabas gāzes pirmo integrāciju vietējā un ES tirgū; tādēļ uzskata, ka šis
              mērķis neatbilst Regulas (EK) Nr. 1905/2006 2. panta 1. un 4. punktam, ja galvenais ieteiktā īpašā pasā-
              kuma mērķis nav nabadzības izskaušana un ja noteiktie mērķi nav saskaņā ar ESAO/APK noteiktajiem
              kritērijiem valsts palīdzības attīstības jomā (VPA);
              3.     aicina Komisiju atsaukt vai grozīt lēmuma projektu, ar ko izveido īpašu pasākumu Irākai, un iesniegt
              Attīstības sadarbības instrumenta pārvaldības komitejai jaunu lēmuma projektu, pilnībā ievērojot Regulas
              (EK) Nr. 1905/2006 noteikumus;
              4.     uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo rezolūciju Padomei, Komisijai un dalībvalstu pārstāvjiem Attīstības
              sadarbības instrumenta pārvaldības komitejā, kā arī dalībvalstu parlamentiem un valdībām.
              P6_TA(2007)0482
              Eiropas Savienības un Serbijas attiecības
              Eiropas Parlamenta 2007. gada 25. oktobra ieteikums Padomei par attiecībām starp Eiropas Savie-
                                                      nību un Serbiju (2007/2126(INI))
              Eiropas Parlaments,
              — ņemot vērā ieteikuma priekšlikumu Padomei par attiecībām starp Eiropas Savienību un Serbiju
                   (B6-0202/2007), ko ALDE grupas vārdā iesniedza Jelko Kacin,
              — ņemot vērā 2005. gada 29. septembra rezolūciju par etniskās daudzveidības aizsardzību Vojvodinā (1),
              — ņemot vērā 2005. gada 2. marta galīgo ziņojumu par Parlamenta faktu vākšanas misiju Vojvodinā un
                   Belgradā,
              — ņemot vērā Serbijas Republikas nodibināšanu, tai kļūstot par Serbijas un Melnkalnes valstu savienības
                   tiesību pārmantotāju pēc tam, kad Melnkalne ieguva neatkarību pēc 2006. gada 21. maija referenduma
                   Melnkalnē,
              — ņemot vērā jauno Serbijas konstitūciju, kuru pieņēma tautas referendumā 2006. gada 28. un
                   29. oktobrī,
              — ņemot vērā Komisijas 2006. gada 8. novembra Progresa ziņojumu par Serbiju (SEC(2006)1389),
              (1) OV C 227 E, 21.9.2006., 620. lpp.
 ---pagebreak--- 16.10.2008.      LV                             Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis                                   C 263 E/627
                                                                                Ceturtdiena, 2007. gada 25. oktobris
            — ņemot vērā Serbijas pievienošanos NATO programmai “Partnerattiecības mieram” 2006. gada
               14. decembrī,
            — ņemot vērā 2007. gada 21. janvārī notikušo Serbijas parlamenta vēlēšanu rezultātus,
            — ņemot vērā Starptautiskās Tiesas 2007. gada 26. februāra spriedumu lietā Bosnija un Hercegovina pret
               Serbiju un Melnkalni,
            — ņemot vērā Eiropas Padomes Venēcijas komisijas 2007. gada 19. marta atzinumu Nr. 405/2006 par
               Serbijas konstitūciju,
            — ņemot vērā jaunas valdības izveidošanu 2007. gada 15. maijā Belgradā,
            — ņemot vērā jaunās Serbijas valdības piecus galvenos mērķus, ar kuriem iepazīstināja 2007. gada
               15. maijā,
            — ņemot vērā to, ka 2007. gada 13. jūnijā tika atsāktas sarunas par ES un Serbijas Stabilizācijas un
               asociācijas nolīgumu,
            — ņemot vērā Vispārējo lietu padomes 2007. gada 12. februāra un 18. jūnija secinājumus par Rietumbal-
               kāniem,
            — ņemot vērā Starptautiskā bijušās Dienvidslāvijas kara noziegumu tribunāla (ICTY) galvenās prokurores
               2007. gada 18. jūnija ziņojumu ANO Drošības padomei par Serbijas sadarbību ar tribunālu,
            — ņemot vērā viedokļu apmaiņu ar ICTY galveno prokurori Parlamenta Ārlietu komitejas sanāksmē
               2007. gada 26. jūnijā,
            — ņemot vērā ES un Serbijas nolīgumu, lai politiskās un ekonomiskās stabilitātes nolūkos pareizi piemē-
               rotu īpašuma tiesības,
            — ņemot vērā Reglamenta 114. panta 3. punktu un 90. pantu,
            — ņemot vērā Ārlietu komitejas ziņojumu (A6-0325/2007),
            A. tā kā Serbijas nākotne ir saistīta ar iekļaušanos Eiropas Savienībā;
            B. tā kā Serbija ir nozīmīgs faktors reģiona stabilitātes un labklājības nodrošināšanā, turklāt izredzes pie-
               vienoties ES ir galvenais reformu stimuls;
            C. tā kā Serbija ir parakstījusi Centrāleiropas brīvās tirdzniecības nolīgumu (CEFTA) un tā nesen pabeidza
               tehniskās sarunas par Stabilizācijas un asociācijas nolīgumu; tā kā process saistībā ar Serbijas pievieno-
               šanos PTO var tikt pabeigts pirms 2008. gada;
            D. tā kā 70 % serbu atbalsta dalību ES un divas trešdaļas pilsoņu balsoja par demokrātiski noskaņotām
               partijām;
            E. tā kā Serbijai ir Eiropai un reformām labvēlīgi noskaņota jauna valdība;
            F. tā kā tas, kā Serbija veiksmīgi atjaunoja sarunas par Stabilizācijas un asociācijas nolīgumu, var kalpot
               par piemēru pozitīvām pārmaiņām Rietumbalkānos, kuras cita starpā veicina arī ES;
 ---pagebreak--- C 263 E/628                                          Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis                         LV         16.10.2008.
Ceturtdiena, 2007. gada 25. oktobris
              G. tā kā ir jau veikti un jāturpina patiesi centieni, lai pārvarētu pagātnē radušos šķelšanos un nostāju un
                    Serbijas iedzīvotājiem nodrošinātu eiropeisku nākotni;
              H. tā kā Serbijas ekonomikā 2006. gadā bija novērojama stipra izaugsme (apmērām 5,8 %) un ārvalstu
                    tiešo ieguldījumu apjoma pieaugums; tā kā bažas tomēr vēl joprojām izraisa tekošā konta deficīts,
                    kurš aizvien palielinās, un augstais bezdarba līmenis (apmēram 20,9 % 2006. gadā);
              I.    tā kā korupcija vēl joprojām ir nopietna problēma Serbijā un tā kā organizācijas Transparency Internatio-
                    nal 2006. gada korupcijas uztveres indekss Serbijas gadījumā bija vidēji 3,0 (skalā no 0, kas nozīmē “ļoti
                    korumpēta valsts”, līdz 10, kas nozīmē “nekorumpēta valsts”);
              J.    tā kā nesen arestēja un pārsūtīja uz Hāgu divus no sešiem kara noziegumos apsūdzētajiem, kurus meklē
                    ICTY, un tā kā četri no viņiem, tostarp Ratko Mladičs un Radovans Karadžičs, vēl joprojām atrodas
                    brīvībā;
              K. tā kā Serbijas sabiedrība ir nepietiekami informēta par nesenajos karos izdarīto noziegumu apmēru, jo
                    īpaši Srebreņicā;
              L.    tā kā kari Dienvidslāvijā dziļi mainīja Serbijas sociālo struktūru un cita starpā izraisīja politiskās un
                    intelektuālās elites masveida emigrāciju, bēgļu un iekšzemē pārvietoto personu pieplūdumu, kā arī
                    90. gadu vardarbības traumēto veterānu atgriešanos;
              M. tā kā Dienvidslāvijas sabrukumam bija postošas sekas, kas izpaudās kā daudzu dzīvību zaudēšana un
                    cilvēku ciešanas, tādējādi padarot etnisko samierināšanu par īpaši svarīgu faktoru reģiona stabilitātes
                    nodrošināšanā,
              1.      uzskata, ka Serbija ir pelnījusi īpašu uzslavu par to, ka pēdējo gadu laikā tā ir miermīlīgā ceļā atrisi-
              nājusi daudzas nopietnas problēmas, tostarp Serbijas un Melnkalnes valstu savienības sadali, godīgu un brīvu
              parlamenta vēlēšanu organizēšanu un jaunas, eiropeiski noskaņotas valdības izveidi;
              2.      atzinīgi vērtē to, ka pēc 13 mēnešu ilga pārtraukuma tika pabeigtas tehniskās sarunas starp Serbijas
              valdību un ES par Stabilizācijas un asociācijas nolīgumu; mudina abas puses veikt visus nepieciešamos pasā-
              kumus, lai nepieļautu kavēšanās pirms nolīguma parakstīšanas, tādējādi nodrošinot nolīguma parakstīšanu
              līdz 2007. gada beigām; uzskata, ka Stabilizācijas un asociācijas nolīguma parakstīšana ir nozīmīgs solis ceļā
              uz pievienošanos ES;
              3.      atzinīgi vērtē Serbijas valdības vēlmi sadarboties ar ICTY, tādējādi paverot ceļu turpmākajai sadarbībai
              ar ES, tomēr uzstāj, ka šai sadarbībai īstermiņā jānodrošina papildu rezultāti;
              4.      pieņem zināšanai Starptautiskā bijušās Dienvidslāvijas Kara noziegumu tribunāla virsprokurores Carla
              Del Ponte detalizēto ziņojumu ES Vispārējo lietu un ārējo attiecību padomei sanāksmē, kas notika
              2007. gada 15. oktobrī Luksemburgā; saistībā ar gaidāmo Carla Del Ponte vizīti Belgradā prasa Serbijai
              atrisināt vēl aizvien atklātos jautājumus par pilnīgu sadarbību ar Starptautisko bijušās Dienvidslāvijas Kara
              noziegumu tribunālu; aicina Komisiju pēc tam, kad būs atrisināti minētie jautājumi, nekavējoties parafēt
              Stabilizācijas un asociācijas nolīgumu;
              5.      apsveic Serbiju par tās nesenajiem panākumiem, sadarbojoties ar ICTY, kas ļāva atsākt sarunas par
              Stabilizācijas un asociācijas nolīgumu un ICTY galvenajai prokurorei Carla Del Ponte sniegt pozitīvu novēr-
              tējumu par Serbijas sadarbību ar tribunālu; atzinīgi vērtē Zdravko Tolimira un Vlastimira Dordeviča apcieti-
              nāšanu un pārsūtīšanu uz Hāgu, Carla Del Ponte doto ministru prezidenta Koštunicas solījumu, ka “gaidāmi
              ir vēl daži aresti” (tostarp arī Bosnijas serbu bijušā ģenerāļa Ratko Mladiča arests), kā arī jaunu struktūru
              izveidi, tostarp Valsts drošības padomes pārredzamības uzlabošanu, lai tādējādi apvienotu visas darbības
              bēguļojošo apsūdzēto apcietināšanai; atzinīgi vērtē sadarbību starp Serbiju, Bosniju un Hercegovinu un
              Melnkalni, lai atvieglotu nesen notikušās pārsūtīšanas uz Hāgu;
 ---pagebreak--- 16.10.2008.         LV                            Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis                                         C 263 E/629
                                                                                Ceturtdiena, 2007. gada 25. oktobris
            6.     atgādina Serbijai, ka nosacījums Stabilizācijas un asociācijas nolīguma parakstīšanai ir Serbijas cieša
            sadarbība ar ICTY un ka šīs sadarbības rezultātā ir jāapcietina un jāpārsūta visi atlikušie apsūdzētie, vienlai-
            kus atzīmē, ka nesenie aresti pierāda, ka Serbijas iestādes ir spējīgas atrast un apcietināt kara noziegumos
            apsūdzētos; uzsver, ka cieša sadarbība ar ICTY ir ne tikai starptautisks pienākums, bet arī viens no galvena-
            jiem soļiem, lai panāktu ilgstošu izlīgumu reģionā; šajā sakarā aicina Serbijas parlamentu ievērot no Starp-
            tautiskās Tiesas lēmuma izrietošās saistības un pieņemt deklarāciju, kurā tiek nosodīts genocīds Srebreņicā;
            7.     uzskata, ka, ņemot vērā ICTY slēgšanas grafiku, kurš šobrīd paredz tiesas procesu pabeigšanu līdz
            2008. gadam, ir jāapsver iespēja pagarināt šīs iestādes pilnvaru laiku, ja kara noziegumos apsūdzētie tiks
            arestēti pēc šī datuma;
            8.     atzīmē, ka kompromisa vienošanās, kuru panāca Eiropadomes 2007. gada 21. un 22. jūnija sanāksmē
            Briselē, nodrošina iespēju līdz 2009. gada izveidot Eiropas Savienības atjaunotu juridisko pamatu, radot
            nepieciešamo institucionālo struktūru turpmākajai ES paplašināšanai un ļaujot ES un Serbijai dinamiski
            īstenot pievienošanās procesu, pamatojoties uz Serbijas attīstību un nopelniem;
            9.     uzskata, ka jautājuma par Kosovas galīgo statusu atrisināšana stiprinās stabilitāti Rietumbalkānos un
            veicinās reģiona integrāciju Eiropas Savienībā;
            10.      ar prieku atzīmē, ka kopš 2000. gada Serbija ir panākusi ievērojamu ekonomisko attīstību, vidējam
            gada pieauguma rādītājam sasniedzot 5 %; tomēr atzīmē, ka saskaņā ar Starptautiskā Valūtas fonda novērtē-
            jumu šīs attīstības rezultātā nav samazinājusies nabadzība vai augstais bezdarba līmenis (kurš pārsniedz
            20 %); uzskata, ka šo problēmu atrisināšana ir jaunās valdības galvenais uzdevums; tāpēc aicina Serbijas
            valdību ciešāk apņemties veidot darbavietas un samazināt nabadzību, kā arī pieņemt konkrētus pasākumus,
            lai nodrošinātu līdzsvarotāku ekonomisko attīstību visos valsts rajonos, īpašu uzmanību pievēršot
            ekonomiski vismazāk attīstītajām valsts dienvidaustrumu un austrumu daļām;
            11.      uzskata, ka administratīvo struktūru un procedūru turpmākā attīstība var palielināt ticību tiesisku-
            mam, stiprināt tirgus ekonomiku un veicināt ekonomisko izaugsmi Serbijā; aicina Serbijas iestādes uzlabot
            ekonomisko vidi ārvalstu ieguldījumiem un palielināt pārredzamību tirdzniecības attiecībās;
            12.      ar prieku atzīmē, ka Serbijai ir jauna konstitūcija, kurā ir iekļauti pozitīvi vērtējami noteikumi saistībā
            ar cilvēktiesībām; tomēr atzīmē, ka ir vēl vairāk jāuzlabo tiesiskais regulējums saistībā ar minoritāšu aizsar-
            dzību; pauž bažas par problemātiskajiem noteikumiem saistībā ar, cita starpā, tiesnešu un prokuroru iecel-
            šanu, paaugstināšanu amatā un atlaišanu, kā arī par nepietiekamu apspriešanos ar sabiedrību un parlamen-
            tārajām debatēm tiesību aktu izstrādes laikā; aicina Serbijas iestādes izskatīt iespēju paplašināt teritoriālās
            decentralizācijas piemērošanas jomu, jo īpaši saistībā ar Vojvodinu;
            13.      uzsver, cik svarīgi ir nodrošināt, lai ES palīdzība tiktu sniegta, ņemot vērā Serbijas pašreizējo terito-
            riālo un administratīvo struktūru, etnisko sastāvu, kā arī tradicionālās ekonomikas un kultūras attiecības
            attiecīgajās teritorijās, un šajā procesā pilnībā iesaistot vietējās un reģionālās varasiestādes; aicina Komisiju,
            Padomi un tā kompetentām komitejām rūpīgi uzraudzīt NUTS 2 līmeņa reģionu izveidi Serbijā;
            14.      atzinīgi vērtē to, ka Serbija ir panākusi labāku pārredzamību saistībā ar valdības un parlamenta
            darbību, kā arī tās administratīvās kapacitātes augsto līmeni; atzinīgi vērtē to, ka Serbija ir pieņēmusi Likumu
            par 2007. gada budžetu un ievēlējusi ombudu un sabiedrības informēšanas komisāru, Serbijas Centrālās
            bankas vadītāju un Valsts revīzijas iestādes padomes locekļus; ar nožēlu atzīmē, ka vēl joprojām nav nozī-
            mēti Konstitucionālās tiesas tiesneši;
 ---pagebreak--- C 263 E/630                                         Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis                            LV         16.10.2008.
Ceturtdiena, 2007. gada 25. oktobris
              15.     cieši pieturas pie viedokļa, ka galvenais uzdevums saistībā ar cilvēktiesībām ir rast ilgtspējīgus risinā-
              jumus bēgļiem un iekšzemē pārvietotajām personām, jo īpaši ņemot vērā, ka Serbijā vēl joprojām uzturas
              liels skaits bēgļu, galvenokārt no Horvātijas un daļēji no Bosnijas un Hercegovinas, un iekšzemē pārvietoto
              personu no Kosovas; ar dziļu nožēlu atzīmē, ka nav ievērots termiņš līdz 2006. gada beigām atrisināt visus
              neatrisinātos jautājumus, kas iekļauti Sarajevas deklarācijā par bēgļu atgriešanos un īpašuma reparācijām,
              kuru 2005. gada 31. janvārī parakstīja Horvātija, Bosnija un Hercegovina un Serbija Melnkalne, un ka pēc
              šī termiņa ir panākti nenozīmīgi rezultāti;
              16.     tāpēc aicina Serbijas valdību arī turpmāk censties īstenot Sarajevas deklarāciju, cita starpā pieņemot
              skaidru tiesisko regulējumu, tostarp attiecībā uz bēgļu tiesībām atgriezties to izcelsmes vietā un tiesībām uz
              īpašuma reparāciju; mudina ES, tās dalībvalstis un starptautisko kopienu arī turpmāk ievērot apņemšanos
              aizsargāt bēgļu tiesības un pastāvīgi nodrošināt atbalstu attiecīgajām valstīm, šim mērķim piešķirot arī pie-
              tiekamus finanšu resursus; uzsver, ka iekšzemē pārvietoto personu un bēgļu integrācijai vai pārcelšanai uz
              citu dzīves vietu nevajadzētu būtiski mainīt teritorijas vai reģiona sākotnējo etnisko līdzsvaru; šajā sakarā
              vērš uzmanību uz Eiropas Padomes 1995. gada 1. februāra pamatkonvenciju par minoritāšu aizsardzību;
              17.     atzīst panākumus cīņā pret organizēto noziedzību un korupciju, kuras rezultātā nesen tika arestētas
              nozīmīgas personas, tajā pašā laikā norāda, ka korupcija, jo īpaši policijas un tiesu iestādēs, vēl joprojām ir
              nopietna problēma un ka korupcijas gadījumu oficiāla izmeklēšana bieži notiek politisku iemeslu dēļ; uzsver,
              ka korupcija ir galvenais šķērslis lielāku ārvalstu ieguldījumu piesaistīšanai, un aicina Serbijas valdību ieviest
              visaptverošu korupcijas apkarošanas stratēģiju; uzskata, ka ir jāturpina cīņa pret organizēto noziedzību;
              18.     atzinīgi vērtē to, ka armijas pilnvaras saistībā ar robežu aizsardzību tika nodotas policijai, šim pasā-
              kumam esot vienam no galvenajiem soļiem ceļā uz ES standartu sasniegšanu; aicina Padomi un Komisiju arī
              turpmāk mudināt Serbijas valdību būtiski reformēt policijas spēkus, drošības dienestus un armiju, tostarp
              veikt pasākumus, lai sniegtu pilsoniskajai sabiedrībai lielākas iespējas uzraudzīt militārās iestādes; uzskata, ka,
              veicot policijas iestāžu reformas, ir jāņem vērā tas, ka reģionos, kuros dzīvo liels skaits pie mazākumtautī-
              bām piederošu iedzīvotāju, ir nepieciešami mazākumtautību valodās runājoši policijas spēki;
              19.     uzskata, ka tiesiskuma veicināšanai un tiesību normu stingrai piemērošanai jābūt vienai no valdības
              galvenajām prioritātēm; atzinīgi vērtē pasākumus, kas līdz šim veikti saistībā ar tiesu reformu, tomēr uzsver,
              ka šis process ir jāturpina, jo īpaši attiecībā uz tiesas procesu ātrumu, liecinieku aizsardzību, korupcijas
              novēršanu un tiesnešu neatkarību; ar nožēlu atzīmē, ka Konstitucionālā tiesa nedarbojas, kas negatīvi
              ietekmē demokrātijas un demokrātiskas likumdošanas attīstību Serbijā;
              20.     atzinīgi vērtē to, ka tika pabeigts tiesas process saistībā ar ministru prezidenta Zorana Dindiča slep-
              kavību, un atbalsta īpašās prokuratūras neseno iniciatīvu atklāt šīs slepkavības politiskos iemeslus;
              21.     atzinīgi vērtē Serbijas kara noziegumu prokurora paveikto darbu, tomēr ar nožēlu atzīmē, ka vietējos
              tiesas procesus saistībā ar kara noziegumiem negatīvi ietekmē nepietiekama pārredzamība un politiskā griba
              izsekot pavēlniecības ķēdei, noskaidrojot ne tikai tās personas, kuras ir tieši atbildīgas par noziegumu izda-
              rīšanu, bet arī pavēļu devējus; uzskata, ka sodi, ko Serbijas kara noziegumu tiesa piesprieda paramilitārā
              grupējuma “Skorpioni” četriem locekļiem par sešu Srebreņicas musulmaņu sodīšanu ar nāvi, neatbilda nozie-
              gumu šausminošajai būtībai; atzīmē, ka Serbijas prezidents publiski pauda nožēlu par uzlikto sodu īsajiem
              termiņiem;
              22.     uzskata, ka Serbijas pilsoņi ir tiesīgi dzirdēt patiesību par neseno kara politiku un tās vārdā īstenoto
              genocīdu, kā arī zināt kara noziegumu izdarītājus; uzskata, ka Serbijai, lai tā spētu virzīties uz priekšu, ir
              godīgi jāapzinās tās nesenā pagātne un ka samierināšanās ar pagātni ir būtiski nepieciešama ceļā uz izlīgšanu
              ar Serbijas kaimiņvalstīm; aicina valdību atsākt 2001. gadā nodibinātās Patiesības un izlīgšanas komisijas
              darbību, tostarp lai veicinātu labvēlīgu gaisotni tajās valsts daļās, kuras visvairāk skāra etniskais konflikts;
              mudina Komisiju atbalstīt iniciatīvas, lai veicinātu kontaktu veidošanos starp cilvēkiem reģionā, un piešķirt
              šim mērķim lielākus līdzekļus;
 ---pagebreak--- 16.10.2008.         LV                              Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis                                    C 263 E/631
                                                                                Ceturtdiena, 2007. gada 25. oktobris
            23.      atzinīgi vērtē Serbijas prezidenta atvainošanos Horvātijas pilsoņiem par pēdējā kara laikā Serbijas
            vārdā izdarītajiem kara noziegumiem; uzskata, ka šī atvainošanās ir ievērojama politiskā brieduma un demo-
            krātiskas vadības izpausme un ka tā ir pierādījums tam, ka pašreizējā valdība attiecībās ar tās kaimiņvalstīm
            ir apņēmusies īstenot draudzības un sadarbības politiku;
            24.      uzskata, ka izlīgšana un taisnīgums ir būtiski nosacījumi visu reģiona valstu stabilitātei un attīstībai,
            kā arī šo valsu integrācijai Eiropas Savienībā; aicina Serbijas kaimiņvalstis īstenot šo modeli un nosoda
            jebkāda veida etniskās neiecietības un rasisma izpausmes, kuras ir novērojamas šajos reģionos;
            25.      uzskata, ka ES un tās dalībvalstīm vajadzētu uzsākt un atbalstīt programmas, kuru mērķis ir psiho-
            sociālās konsultēšanas nodrošināšana, galveno, bet ne vienīgo uzmanību pievēršot sievietēm un bērniem,
            kurus ir traumējusi pirmskara laikā un kara laikā gūtā pieredze;
            26.      atzinīgi vērtē to, kā Belgrada un Priština nesen sadarbojās, meklējot Kosovas konflikta laikā pazudu-
            šās personas, jo īpaši nesenos kopējos centienus Raška rajonā; aicina Serbijas valdību izdot publisku ziņo-
            jumu par Mačkatica;
            27.      aicina Padomi un Komisiju piešķirt pietiekamus resursus Starptautiskajai komisijai pazudušo personu
            meklēšanai (ICMP), lai šī organizācija līdz 2010. gadam varētu pabeigt darbu saistībā ar visu pazudušo
            personu noteikšanu bijušās Dienvidslāvijas teritorijā; uzskata, ka ICMP darbs būtiski veicina patiesības, tais-
            nīguma un izlīgšanas procesu reģionā;
            28.      atzīmē, ka saskaņā pētījumu, kuru Serbijas Studentu apvienībai 2004. gadā veica Stratēģiskā mārke-
            tinga aģentūra, 70 % Serbijas studentu nekad nav ceļojuši uz ārzemēm; atzinīgi vērtē iniciatīvas, kuru mērķis
            ir Serbijas studentiem sniegt iespēju studēt ES valstīs; aicina dalībvalstis rast jaunus mijiedarbības veidus ar
            Serbijas iedzīvotājiem;
            29.      atzīmē, ka Serbija aktīvi veicina reģionālo sadarbību un labas kaimiņattiecības, piedaloties virknē
            reģionālu iniciatīvu, piemēram, Stabilitātes paktā/Reģionālās sadarbības padomē un CEFTA; aicina Serbiju
            arī turpmāk reģionā uzņemties atbildīgu lomu; uzsver, ka Serbijas interesēs ir izveidot un saglabāt labas
            attiecības ar tās reģionālajiem partneriem, veicināt efektīvu pārrobežu sadarbību, pilnībā izmantojot mazā-
            kumtautību potenciālu pierobežu rajonos, un aktīvi piedalīties infrastruktūras projektos divpusējā, reģionālā
            un Eiropas līmenī; atgādina, ka visu reģiona valstu nākotne ir saistīta ar ES;
            30.      mudina Serbijas valdību veicināt labas kaimiņattiecības ar abām Bosnijas un Hercegovinas federālajām
            vienībām;
            31.      mudina Serbijas valdību turpināt dialogu par robežu jautājumiem ar tās kaimiņiem Eiropas dienvid-
            austrumos, ņemot vērā, ka pagaidām nav īstenota teritoriālā demarkācija starp Serbiju un Horvātiju, kā arī
            starp Serbiju un Bosniju un Hercegovinu;
            32.      atzinīgi vērtē to, ka Serbija ir uzlabojusi attiecības starp dažādām etniskajām grupām, jo īpaši Vojvo-
            dinā, kur ir ievērojami samazinājies etnisko konfliktu skaits, kaut arī šādi konflikti nav pilnībā izzuduši;
            aicina Serbijas iestādes veikt papildu pasākumus, lai sekmētu mazākumtautību attīstību daudznacionālajā
            Vojvodinā, veicinātu šo mazākumtautību mierīgu līdzāspastāvēšanu un nodrošinātu, ka policijas spēki, tiesu
            iestādes un citas valsts iestādes savā darbā ir pilnībā etniski neitrālas, un lai nodrošinātu etniskā sastāva
            atbilstīgu atspoguļojumu minēto varasiestāžu personāla sarakstā ar mērķi palielināt iedzīvotāju uzticēšanos
            šīm iestādēm; aicina Serbijas iestādes arī rūpīgi pārvaldīt iespējamo bēgļu pieplūdumu, lai tas neizjauktu
            etnisko, kulturālo, reliģisko, ekonomisko un politisko līdzsvaru reģionā un lai nodrošinātu šo bēgļu veik-
            smīgu integrāciju daudzkultūru vidē; uzsver, cik būtiski nepieciešamas ir programmas, kuru mērķis ir iecie-
            tības nodrošināšana starp kopienām, jo īpaši Vojvodinā; uzskata, ka šīm programmām ir nepieciešams arī ES
            finansējums;
 ---pagebreak--- C 263 E/632                                         Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis                            LV         16.10.2008.
Ceturtdiena, 2007. gada 25. oktobris
              33.     ar prieku atzīmē, ka pēdējās vēlēšanās pirmo reizi desmit gadu laikā piedalījās albāņu partijas no
              Preševo ielejas un ka mazākumtautības ir pārstāvētas gan likumdošanas varā, gan izpildvarā; uzskata, ka
              Sandžak reģions vēl joprojām izraisa īpašas bažas, un aicina valdību sadarboties ar vietējiem politiskajiem
              spēkiem, lai izstrādātu politiku, kas ierobežotu turpmāku radikalizāciju un šķelšanos kopienā;
              34.     atzinīgi vērtē to, ka 2007. gada budžetā ir paredzēti līdzekļi projektiem, kuri ir tieši saistīti ar romu
              integrācijas desmitgadi; tomēr pauž bažas par to, ka nepastāv sistemātiska politiska pieeja jautājumam par
              romu, tostarp iekšzemē pārvietoto un atgriezušos personu, dzīvju un dzīves apstākļu uzlabošanu, un par to,
              ka romu kopienas pārstāvji tiek pastāvīgi diskriminēti;
              35.     aicina Serbijas valdību pilnībā realizēt — gan no finansiālā, gan institucionālā viedokļa — valsts
              rīcības plānus romu integrācijas desmitgades īstenošanai, lai tādējādi romu kopienai rastu praktiskus un
              ilgtspējīgus risinājumus; atgādina Serbijai, ka Eiropas partnerības ar Serbiju viena no prioritātēm ir visaptve-
              rošu diskriminācijas novēršanas tiesību aktu pieņemšana un to romu iedzīvotāju ilgtspējīga repatriācija, kuri
              vēl joprojām dzīvo nometnēs;
              36.     atzīmē to, ka ir izveidota ministru prezidentam tieši pakļauta Cilvēktiesību un minoritāšu tiesību
              aģentūra, kura aizstāj bijušo valstu savienības Cilvēktiesību un minoritāšu tiesību ministriju; aicina ministru
              prezidentu īstenot saskaņotu un aktīvu minoritāšu politiku un nodrošināt, ka cilvēktiesības un minoritāšu
              tiesības ir valdības darba kārtības prioritāte; atzinīgi vērtē to, ka Serbijas jaunā konstitūcija rada konstitucio-
              nālu pamatu mazākumtautību valsts padomēm, un aicina pieņemt jaunus tiesību aktus, lai nodrošinātu
              labākus noteikumus saistībā ar šo padomju statusu, darbu un ievēlēšanu; cer, ka šādi tiesību akti nodrošinās
              labāku tiesisko regulējumu minoritāšu tiesību aizsardzībai un visu mazākumtautību integrācijai valsts struk-
              tūrās;
              37.     atzinīgi vērtē to, ka ir pieņemta visaptveroša valsts stratēģija cīņai pret cilvēku tirdzniecību, tomēr
              mudina Serbijas valdību būt stingrākai kriminālvajāšanas gadījumos un nodrošināt, ka tiem, kas nodarbojas
              ar cilvēku tirdzniecību, tiek piespriests nodarījumam atbilstošs cietumsods, kuru viņi arī izcieš;
              38.     uzskata, ka Serbijas Radio un televīzijas (RTS) pārveidošana, padarot to par sabiedrisku pakalpojumu,
              ir solis uz priekšu, tomēr vērš uzmanību uz publisku apspriežu nepietiekamību saistībā ar likuma par raid-
              darbību grozīšanu, kā arī uz RTS valdes locekļu iecelšanas procedūras nepilnībām; vērš uzmanību arī uz
              nepieciešamību izveidot tādus pilnībā demokrātiskus noteikumus par radio un televīzijas apraides atļauju
              piešķiršanu, kuri īpaši paredzētu iespēju iesniegt apelāciju pret atļaujas izsniedzošo iestādi; ar dziļu nožēlu
              atzīmē, ka nav panākti rezultāti, risinot lietas saistībā ar žurnālistu nogalināšanu, un nosoda neseno mēģi-
              nājumu nogalināt slavenu žurnālistu, kurš nodarbojas ar izmeklēšanu saistībā ar kara noziegumiem un
              organizēto noziedzību; pieprasa, lai attiecīgās iestādes atrastu nozieguma izdarītājus un rūpīgi izmeklētu šo
              gadījumu;
              39.     atzīmē, ka pastāv labi attīstīts nevalstisko organizāciju sektors, un atzinīgi vērtē iestāžu centienus
              konsultēties ar pilsonisko sabiedrību, it sevišķi īpašo memorandu par sadarbību, kuru parakstīja Serbijas
              Eiropas integrācijas birojs, nevalstiskās organizācijas un Serbijas prezidenta izveidotā Padome attiecībām ar
              pilsonisko sabiedrību un Serbijas ārlietu ministra izveidotā Ārpolitikas padome, kā arī nevalstisko organizā-
              ciju pārstāvju iekļaušanu Eiropas integrācijas valsts padomē, kuras priekšsēdētājs ir ministru prezidents; pie-
              prasa, lai Serbijas parlaments pieņem tiesību aktus pilsoniskās sabiedrības organizāciju tiesiskās situācijas
              uzlabošanai;
              40.     nosoda to, ka publiski tiek nomelnoti tie pilsoniskās sabiedrības dalībnieki, kuri kritizē valdību vai
              vērš uzmanību uz problemātiskiem jautājumiem, piemēram, kara noziegumiem; pauž nožēlu par politiski
              motivētu uzbrukumu skaita krasu palielināšanos pēdējā laikā, kā arī par to, ka plašsaziņas līdzekļos un
              politiskajās aprindās aizvien biežāk izskan pret cilvēktiesību aktīvistiem, žurnālistiem un politiķiem vērsti
              naidīgi izteikumi;
              41.     atzinīgi vērtē to, ka 2007. gada 18. septembrī tika parakstīti vīzu režīma atvieglojumu un
              atpakaļuzņemšanas nolīgumi, un mudina Padomi nodrošināt to stāšanos spēkā līdz 2007. gada beigām;
              atzinīgi vērtē Ceļošanas dokumentu likuma pieņemšanu un atzīmē, ka likumi par patvērumu, valsts robe-
              žām un ārvalstniekiem ir pieņemšanas procesā; aicina Padomi ar Komisijas atbalstu izstrādāt konkrētu plānu
 ---pagebreak--- 16.10.2008.         LV                             Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis                                      C 263 E/633
                                                                                Ceturtdiena, 2007. gada 25. oktobris
            bezvīzu režīma izveidei un pieņemt atbalsta pasākumus, kuru mērķis ir palielināt ceļošanas iespējas lielākai
            iedzīvotāju daļai, jo īpaši jaunajiem cilvēkiem; uzsver mobilitātes nozīmību Serbijas politiskajai un
            ekonomiskajai attīstībai, jo mobilitāte sniedz cilvēkiem iespēju iegūt tiešu pieredzi par ES un veicina Serbijas
            integrāciju Eiropā; aicina vairāk iesaistīties mūžizglītības un kultūras apmaiņas projektos; aicina Padomi
            izskatīt iespēju izveidot vīzu pieteikumu apstrādes kopīgu sistēmu, lai tādējādi atvieglotu visaizņemtāko
            konsulātu slogu un nodrošinātu pieteikumu apstrādi saprātīgā laikā;
            42.      uzskata, ka izglītības sistēmas reforma ir ne tikai neatliekama, bet tā ir arī vienīgais veids, kā Serbija
            pašreizējā demokratizācijas procesā var palīdzēt jaunākām paaudzēm izveidot jaunu vērtību sistēmu;
            43.      aicina Padomi, Komisiju un visas dalībvalstis veikt saskaņotus pasākumus, lai palielinātu ES redza-
            mību Serbijā, un aicina Komisiju turpmāk nepieļaut aizkavēšanos, pieņemot darbā tās delegācijas biroja
            darbiniekus, tostarp ekspertus Pirmpievienošanās atbalsta instrumenta līdzekļu pārvaldībai;
            44.      aicina Ārlietu komiteju un tās Cilvēktiesību apakškomiteju arī turpmāk rūpīgi sekot līdzi situācijai
            Vojvodinā, vadoties pēc secinājumiem, kas izklāstīti ziņojumā, kuru sagatavojusi Parlamenta ad hoc delegā-
            cijas faktu vākšanas misija Vojvodinā;
            45.      aicina Serbijas iestādes steidzīgi pieņemt ar zaudējumu atlīdzināšanu saistītus tiesību aktus, kas būtu
            līdzīgi citu valstu attiecīgajiem tiesību aktiem, kuri nepieciešamības gadījumā paredz reālu kompensāciju,
            nevis valdības obligācijas;
            46.      aicina jaunās dalībvalstis aktīvi piedalīties Serbijas pievienošanās ES procesā, ļaujot Serbijai mācīties
            no to pieredzes reformu veikšanā;
            47.      aicina Serbijas iestādes arī turpmāk tuvināt ES vides tiesību aktus un standartus, kā arī īstenot un
            piemērot pieņemtos tiesību aktus;
            48.      atzinīgi vērtē Serbijas dalību Septītajā pamatprogrammā pētniecības un tehnoloģiju attīstības jomā;
            aicina Padomi vairot mērķsadarbības un tehniskās palīdzības programmas, jo īpaši tās, kuras ir domātas
            gados jauniem cilvēkiem;
            49.      uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo ieteikumu Padomei un informēšanas nolūkā Komisijai, kā arī dalīb-
            valstu un Serbijas valdībām un parlamentiem.
            P6_TA(2007)0483
            ES un Āfrikas pašreizējās attiecības
            Eiropas Parlamenta 2007. gada 25. oktobra rezolūcija par pašreizējo stāvokli ES un Āfrikas attiecī-
                                                           bās (2007/2002(INI))
            Eiropas Parlaments,
            — ņemot vērā rīcības plānu, ko izstrādāja Āfrikas Vienotības organizācijas un Eiropas Savienības (ES) aiz-
                 gādībā 2000. gada 3. un 4. aprīlī Kairā notikušajā Āfrikas—Eiropas augstākā līmeņa sanāksmē;
            — ņemot vērā Āfrikas Savienības (ĀS) Komisijas stratēģisko plānu 2004.—2007. gadam, ko pieņēma
                 2004. gada 7. jūlijā trešajā Āfrikas valstu un valdību vadītāju augstākā līmeņa sanāksmē Adisabebā,
                 Etiopijā,


title: EBTA uzraudzības iestādes ieteikums Nr. 55/04/KOL (2004. gada 30. marts) par saskaņotu 2004. gada uzraudzības programmu, lai nodrošinātu atbilstību pesticīdu atlieku maksimālajam pieļaujamam daudzumam graudaugos un uz tiem un dažiem citiem augu izcelsmes produktiem

text:
               2.6.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 139/20

         EBTA UZRAUDZĪBAS IESTĀDES IETEIKUMS

   Nr. 55/04/KOL
   (2004. gada 30. marts)
   par saskaņotu 2004. gada uzraudzības programmu, lai nodrošinātu atbilstību pesticīdu atlieku maksimālajam pieļaujamam daudzumam graudaugos un uz tiem un dažiem citiem augu izcelsmes produktiem
   EBTA UZRAUDZĪBAS IESTĀDE,
   ņemot vērā Eiropas Ekonomikas zonas līgumu (EEZ), un jo īpaši tā 109. pantu un 1. protokolu,
   ņemot vērā EBTA valstu starpā noslēgto līgumu par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidošanu, un jo īpaši tā 5. panta 2. punkta b) apakšpunktu un 1. protokolu,
   ņemot vērā aktu, uz kuru ir atsauce EEZ līguma II pielikuma XII nodaļas 38. punktā (Padomes 1986. gada 24. jūlija Direktīva 86/362/EEK par pesticīdu atlieku maksimālo līmeņu noteikšanu graudos un uz tiem (1), kurā pēdējie grozījumi izdarīti un kurš pielāgots EEZ līgumam ar 1. protokolu, un jo īpaši tā 7. panta 2. punkta b) apakšpunktu,
   ņemot vērā aktu, uz kuru ir atsauce EEZ līguma II pielikuma XII nodaļas 54. punktā (Padomes 1990. gada 27. novembra Direktīva 90/642/EEK par pesticīdu atlieku maksimālā pieļaujamā daudzuma noteikšanu konkrētos augu izcelsmes produktos un uz tiem, ieskaitot augļus un dārzeņus (2)), kurā pēdējie grozījumi izdarīti un kurš pielāgots EEZ līgumam ar 1. protokolu, un jo īpaši tā 4. panta 2. punkta b) apakšpunktu,
   pēc konsultācijām ar EBTA Pārtikas komiteju, kas palīdz EBTA Uzraudzības iestādei,
   tā kā:

               (1)

               EBTA Uzraudzības iestādei pakāpeniski jāstrādā, lai izveidotu sistēmu, kas ļautu izvērtēt uztura pakļautību faktiskajai pesticīdu iedarbībai. Lai būtu iespējams reāls izvērtējums, jābūt pieejamiem datiem par pesticīdu atliekām vairākos pārtikas produktos, kas veido Eiropas iedzīvotāju uztura nozīmīgākās sastāvdaļas. Vispārēji atzīts, ka Eiropas iedzīvotāju uztura nozīmīgākās sastāvdaļas ir 20–30 pārtikas produktu. Ņemot vērā tos resursus, kādi valsts līmenī ir pieejami pesticīdu atlieku uzraudzībai, EBTA valstis saskaņotā uzraudzības programmā katru gadu var analizēt tikai astoņu produktu paraugus. Pesticīdu lietošana uzrāda pārmaiņas trīs gadu noteiktā laika posmā. Katrs pesticīds tādējādi parasti jākontrolē 20–30 pārtikas produktos vairākos trīs gadu ciklos.

               (2)

               Visu šā ieteikuma aptverto pesticīdu atliekas jākontrolē 2004. gadā, jo tas ļaus izmantot šos datus, lai izvērtētu faktisko uztura pakļautību to iedarbībai.
               Vajadzīga sistemātiska statistiska pieeja paraugu skaitam, kas jāpaņem katrā saskaņotajā uzraudzības praktiskajā pasākumā. Šādu pieeju ir noteikusi Komisija Pārtikas kodeksā (Codex Alimentarius) (3). Pamatojoties uz binomiālo varbūtības sadalījumu, var aprēķināt, ka apmēram 650 paraugu izpēte dod vairāk nekā 99 % paļāvību viena tāda parauga uziešanai, kurā pesticīdu atlieku saturs ir virs kvantitatīvās noteikšanas robežas (KNR), kad mazāk nekā 1 % no augu izcelsmes produktiem satur atliekas virs KNR. Šie paraugi jāpaņem visā Eiropas ekonomikas zonā. EBTA valstīm, pamatojoties uz iedzīvotāju un patērētāju skaitu, ieteicams vienā gadā paņemt vismaz 12 paraugus vienam produktam.

               (3)

               Eiropas Komisija ir publicējusi jaunas pamatnostādnes par Kvalitātes kontroles procedūrām pesticīdu atlikumu analīzei (4). Šīs pamatnostādnes EBTA valstu analītiskajām laboratorijām pēc iespējas jāīsteno un pastāvīgi jāpārskata, ņemot vērā to pieredzi, kas iegūta uzraudzības programmās.

               (4)

               Direktīvas 90/642/EEK 4. panta 2. punkta a) apakšpunktā un Direktīvas 86/362/EEK 7. panta 2. punkta a) apakšpunktā EBTA valstīm prasīts precizēt kritērijus, kas piemēroti to valsts kontroles programmu izstrādāšanā. Šādai informācijai jāietver: i) kritēriji, kas tiek piemēroti, lai noteiktu iegūstamo paraugu skaitu, veicamās analīzes un piemērotos ziņošanas līmeņus, un kritēriji, pēc kādiem ir noteikti ziņošanas līmeņi; ii) informācija par akreditēšanu saskaņā ar aktu, uz kuru ir atsauce EEZ līguma II pielikuma XII nodaļas 54. punktā (Padomes 1993. gada 29. oktobra Direktīva 93/99/EEK par papildu pasākumiem attiecībā uz pārtikas produktu oficiālo pārbaudi (5), laboratorijām, kas veic analīzes; iii) pārkāpumu skaits un veids un veiktās darbības.

               (5)

               Informācija par uzraudzības programmu rezultātiem ir īpaši piemērota apstrādei, uzglabāšanai un pārraidei ar elektroniskajām/informātikas metodēm. Ir izstrādāti formāti datu piegādei pa elektronisko pastu no EK dalībvalstīm Komisijai. EBTA valstis varētu izmantot tādu pašu formātu, un tādēļ tām jānodrošina sava ziņojuma nosūtīšana EBTA Uzraudzības iestādei standarta formātā. Šāda standarta formāta tālāka attīstība visefektīvāk tiek uzsākta ar pamatnostādņu izstrādāšanu.

         IESAKA EBTA VALSTĪM TURPMĀKO:

               1)

               Iegūt un analizēt to produktu/pesticīdu atlieku kombināciju paraugus, kas noteiktas šā ieteikuma pielikumā, paņemot vismaz 12 paraugus katram produktam un atbilstoši atspoguļojot, valsts, EEZ un trešo valstu daļu EBTA valsts tirgū.
               Dodot priekšroku pesticīdiem, kas rada akūtu risku, piemēram, OP-esteriem, endosulfānam un N-metilkarbamātiem, individuālai analīzei atsevišķām vienībām otrajā laboratorijas paraugā gadījumā, ja tiek atklāti šādi pesticīdi, jāpakļauj arī šādu produktu izvēlēti paraugi: āboli, tomāti, salāti, puravi un galviņkāposti, jo sevišķi, ja tie ir viena ražotāja produkcija. Vienību skaitam jāsaskan ar aktu, uz kuru ir atsauces EEZ līguma II pielikuma XII nodaļas 54.zz punktā (Komisijas 2002. gada 11. jūlija Direktīva 2002/63/EK, ar ko nosaka Kopienas paraugu ņemšanas metodes pesticīdu atlieku oficiālajai kontrolei augu un dzīvnieku izcelsmes produktos un uz to virsmas un ar ko atceļ Direktīvu 79/700/EEK (6).
               Jāpaņem divi paraugi. Ja pirmajā laboratorijas parauga saturā ir mērķpesticīda uztveramas atliekas, otrā parauga vienības jāanalizē atsevišķi.

               2)

               Ziņot par to analīžu paraugu rezultātiem, kuriem pārbaudītas produktu/pesticīdu atlieku kombinācijas, kas noteiktas šā ieteikuma pielikumā, vēlākais līdz 2005. gada 31. augustam, ieskaitot:

                           a)

                           izmantotās analītiskās metodes un sasniegtos ziņojumu līmeņus atbilstoši kvalitātes kontroles procedūrām, kas noteiktas kvalitātes kontroles procedūrās pesticīdu atlieku analīzē;

                           b)

                           traucējumu skaitu, veidu un veiktās darbības.

                     Šis ziņojums jāiesniedz tādā formātā, ieskaitot elektronisko formātu, kas atbilst vadlīnijām (7) EEZ valstīm attiecībā uz ieteikumu ieviešanu, kas saistīti ar saskaņotām uzraudzības programmām.

               3)

               Vēlākais līdz 2004. gada 31. augustam nosūtīt EBTA Uzraudzības iestādei un EBTA valstīm visu informāciju, kas pieprasīta Direktīvas 86/362/EEK 7. panta 3. punktā un Direktīvas 90/642/EEK 4. panta 3. punktā un attiecas uz 2003. gada uzraudzības realizāciju, lai vismaz ar pārbaudes paraugu iegūšanu nodrošinātu atbilstību maksimālajam pesticīdu atlikumu līmenim, ieskaitot:

                           a)

                           valsts programmu rezultātus attiecībā uz pesticīdu atliekām;

                           b)

                           informāciju par savu laboratoriju kontroles procedūrām, un jo īpaši informāciju attiecībā uz pamatnostādņu aspektiem, kas saistīti ar tām kvalitātes kontroles procedūrām pesticīdu atlieku analīzei, kuras tās nav varējušas izmantot vai kuru izmantošanā tām ir bijušas grūtības;

                           c)

                           informāciju par akreditāciju saskaņā ar Direktīvas 93/99/EEK 3. panta noteikumiem (ieskaitot akreditācijas veidu, akreditējošo organizāciju un akreditācijas sertifikāta kopiju) laboratorijām, kuras veic analīzes;

                           d)

                           informāciju par tām lietpratības pārbaudēm un apļveida pārbaudēm, kurās šī laboratorija ir piedalījusies.

               4)

               Vēlākais līdz 2004. gada 30. septembrim nosūtīt EBTA Uzraudzības iestādei savu paredzēto programmu maksimālā pieļaujamā pesticīdu atlieku daudzuma uzraudzībai, kas noteikts Direktīvās 90/642/EEK un 86/362/EEK 2005. gadam, ieskaitot informāciju par:

                           a)

                           tiem kritērijiem, kas izmantoti, nosakot iegūstamo paraugu un veicamo analīžu skaitu;

                           b)

                           izmantotajiem ziņošanas līmeņiem un kritērijiem, pēc kuriem noteikti ziņošanas līmeņi;

                           c)

                           sīkāku informāciju par to laboratoriju akreditāciju, kuras veic analīzes, saskaņā ar Direktīvu 93/99/EEK.

      Šis ieteikums adresēts Islandei, Lihtenšteinai un Norvēģijai.
      Briselē, 2004. gada 30. martā

            EBTA Uzraudzības iestādes vārdā —

            Kolēģijas loceklis

         Bernd HAMMERMANN

            direktors

         Niels FENGER

      (1)  OV L 221, 7.8.1986., 37. lpp.

      (2)  OV L 350, 14.12.1990., 71. lpp.

      (3)  Codex Alimentarius, Pesticīdu paliekas pārtikas produktos, Roma, 1994. gads, ISBN 92-5-203271-1; 2. sēj., 372. lpp.

      (4)  Dok. Nr. SANCO/10476/2003, http://europa.eu.int/comm/food/plant/protection/resources/qualcontrol_en.pdf

      (5)  OV L 290, 24.11.1993., 14. lpp.

      (6)  OV L 187, 16.7.2002., 30. lpp.

      (7)  Katru gadu tiek iesniegts un izskatīts Pastāvīgajā pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komitejā.

      PIELIKUMS
      Kontrolējamās pesticīdu/produktu kombinācijas

                  Analizējamās pesticīdu atliekas

                  Gads

                  2004.

                  2005. (1)

                  2006. (1)

                  Acefāts

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Aldikarbs

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Azinfosmetils

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Azoksistrobīns

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Benomilu grupa

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Bromopropilāts

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Kaptans

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Hlorotalonils

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Hlorpirifoss

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Hlorpirifosmetils

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Cipermetrīns

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Ciprodinils

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Deltametrīns

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Diazinons

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Dihlofluanīds

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Dikofols

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Dimetoāts

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Difenilamīns (2)

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Endosulfāns

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Fenheksamīds

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Folpets

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Imazalils

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Iprodions

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Kresoksimmetils

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Lambdacihalotrīns

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Malations

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Manebgrupa

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Mekarbams

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Metamidofoss

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Metalaksils

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Metidations

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Metiokarbs

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Metomils

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Miklobutanils

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Ometoāts

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Oksidemetonmetils

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Parations

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Permetrīns

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Forāts

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Pirimifosmetils

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Procimidons

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Propizamīds

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Spiroksamīns

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Tiabendazols

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Tolilfluanīds

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Triazofoss

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                  Vinklozolīns

                  (c)

                  (a)

                  (b)

                              (a)

                              Bumbieri, banāni, pupas (svaigas vai saldētas), kartupeļi, burkāni, apelsīni/mandarīni, persiki/nektarīni, spināti (svaigi vai saldēti).

                              (b)

                              Ziedkāposti, pipari, kvieši, baklažāni, rīsi, vīnogas, gurķi, zirņi (svaigi/saldēti, bez pākstīm).

                              (c)

                              Āboli, tomāti, salāti, zemenes, puravi, apelsīnu sula, galviņkāposti, rudzi/auzas.

         (1)  Norādoši 2005. un 2006. gadam saskaņā ar programmām, kuras tiks ieteiktas šiem gadiem.

         (2)  Difenilamīni jāanalizē tikai ābolos un bumbieros.

                  (a)

                  Bumbieri, banāni, pupas (svaigas vai saldētas), kartupeļi, burkāni, apelsīni/mandarīni, persiki/nektarīni, spināti (svaigi vai saldēti).

                  (b)

                  Ziedkāposti, pipari, kvieši, baklažāni, rīsi, vīnogas, gurķi, zirņi (svaigi/saldēti, bez pākstīm).

                  (c)

                  Āboli, tomāti, salāti, zemenes, puravi, apelsīnu sula, galviņkāposti, rudzi/auzas.


title: Padomes Ieteikums ( 2012. gada 10. jūlijs ) par Vācijas 2012. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Vācijas stabilitātes programmu 2012.–2016. gadam

text:
               24.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 219/35

         PADOMES IETEIKUMS
   (2012. gada 10. jūlijs)
   par Vācijas 2012. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Vācijas stabilitātes programmu 2012.–2016. gadam
   2012/C 219/10
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   pēc apspriešanās ar Ekonomikas un finanšu komiteju,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam uzsākt jaunu nodarbinātības un izaugsmes stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam pamatā būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.) un 2010. gada 21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (2), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Padome 2011. gada 12. jūlijā pieņēma ieteikumu (3) par Vācijas 2011. gada valsts reformu programmu un sniedza savu atzinumu par Vācijas atjaunināto stabilitātes programmu 2011.–2014. gadam.

               (4)

               Komisija 2011. gada 23. novembrī pieņēma otro Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot otro Eiropas ex ante un integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas balstās uz stratēģiju “Eiropa 2020”. Komisija 2012. gada 14. februārī, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (4), pieņēma brīdinājuma mehānisma ziņojumu, kurā tā neidentificēja Vāciju kā vienu no dalībvalstīm, par kuru būtu jāizstrādā padziļināts pārskats.

               (5)

               Padome 2011. gada 1. decembrī pieņēma secinājumus, kuros aicināja Sociālās aizsardzības komiteju sadarbībā ar Nodarbinātības komiteju un citām komitejām izklāstīt savus uzskatus par darbībām, kas ieteiktas stratēģijas “Eiropa 2020” politikas ciklā. Šie uzskati ir Nodarbinātības komitejas atzinuma daļa.

               (6)

               Eiropas Parlaments ir bijis pienācīgi iesaistīts Eiropas pusgada norisēs saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, un 2012. gada 15. februārī tas pieņēma rezolūciju par nodarbinātību un sociālajiem aspektiem 2012. gada Gada izaugsmes pētījumā un rezolūciju par ieguldījumu 2012. gada Gada izaugsmes pētījumā.

               (7)

               Eiropadome 2012. gada 2. martā apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes sekmēšanai. Tā uzsvēra vajadzību īstenot diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju, atjaunot normālus aizdošanas nosacījumus ekonomikai, sekmēt izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu un krīzes sociālās sekas un modernizēt valsts pārvaldi.

               (8)

               Eiropadome 2012. gada 2. martā arī aicināja dalībvalstis, kas piedalās paktā “Euro plus”, savlaicīgi paziņot par savām saistībām, lai tās varētu iekļaut minēto valstu stabilitātes un konverģences programmās un valstu reformu programmās.

               (9)

               Vācija 2012. gada 18. aprīlī iesniedza savu stabilitātes programmu laikposmam no 2012. līdz 2016. gadam un 2012. gada 12. aprīlī – savu 2012. gada valsts reformu programmu. Abas programmas izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (10)

               Saskaņā ar Vācijas 2012. gada pirmo paziņojumu par budžeta deficīta un parāda datiem 2008.–2011. gadā pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras piemērošanai kopējais valdības budžeta deficīts 2011. gadā bija mazāks par Līgumā noteikto atsauces vērtību 3 % apmērā no IKP. Turklāt Komisijas dienestu 2012. gada pavasara prognozē paredzēts, ka kopējais valdības budžeta deficīts saglabāsies mazāks par Līgumā noteikto atsauces vērtību un papildus samazināsies prognozē aplūkotajā laikposmā. Rezultātā un atbilstīgi Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem Komisija 30. maijā pieņēma ieteikumu Padomes lēmumam (5), ar ko saskaņā ar Līguma 126. panta 12. punktu atceļ lēmumu par to, vai pastāv pārmērīgs budžeta deficīts.

               (11)

               Pamatojoties uz stabilitātes programmas izvērtējumu saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs ir ticams. Stabilitātes programmas prognozes 2012.–2013. gadam kopumā atbilst Komisijas dienestu 2012. gada pavasara prognozei attiecībā uz ekonomikas izaugsmes tempu un modeli, kā arī darba tirgus attīstību. Stabilitātes programmas prognozes par ekonomikas izaugsmi turpmākos gados kopumā atbilst Komisijas aplēsei par Vācijas vidēja termiņa potenciālo izaugsmes rādītāju. Stabilitātes programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir sasniegt vidēja termiņa budžeta mērķi (VTM) jau 2012. gadā un no 2014. gada panākt faktiski līdzsvarotus nominālos budžetus, sākot no nomināla budžeta deficīta 1,0 % apmērā no IKP 2011. gadā, tādējādi zem Līgumā noteiktās atsauces vērtības 3 % apmērā no IKP krietni pirms termiņa 2013. gadā. Stabilitātes programmā noteikts iepriekšējais VTM strukturālam budžeta deficītam ½ % apmērā no IKP (interpretēts kā šaurs diapazons aptuveni 0,5 % apmērā no IKP), kas pienācīgi atspoguļo Stabilitātes un izaugsmes paktā noteiktās prasības, lai netieši norādītu budžeta deficītu, kas nepārsniedz 0,5 % no IKP. Riski, kas apdraud budžeta deficīta un parāda mērķu sasniegšanu, var jo īpaši rasties, ja izrādītos nepieciešami papildu pasākumi, lai stabilizētu finanšu nozari. Pamatojoties uz (pārrēķināto) strukturālo budžeta bilanci (6), Vācija plāno ievērot savu VTM visā stabilitātes programmas laikposmā; tam vajadzētu būt iespējamam arī, ņemot vērā riska izvērtējumu. Saskaņā ar stabilitātes programmā sniegto informāciju un arī ievērojot riska izvērtējumu, valsts izdevumu pieauguma rādītājs, ņemot vērā diskrecionāros ieņēmumu pasākumus, 2012. gadā pārsniegtu Stabilitātes un izaugsmes paktā noteikto izdevumu kritēriju, turpretim izpildītu to 2013. gadā.
               Plānots, ka kopējais parāds palielināsies par 0,8 procentu punktiem līdz 82,0 % no IKP 2012. gadā, pirms tas samazināsies līdz 80 % no IKP 2013. gadā un saglabās lejupejošu tendenci pēc tam. Pēc pārmērīgā budžeta deficīta novēršanas Vācija ir pārejas laikā un saskaņā ar tās plāniem sasniedz pietiekamu progresu Stabilitātes un izaugsmes paktā noteiktā parāda samazināšanas kritērija ievērošanā.

               (12)

               Federālā valdība ir veikusi pasākumus, lai uzlabotu veselības aprūpes valsts izdevumu efektivitāti, un ir ierosinājusi ilgtermiņa aprūpes reformu. Lai apturētu paredzamos turpmākos izdevumu pieaugumus, ir nepieciešami papildu centieni uzlabot veselības aprūpes efektivitāti. Ierosinātā ilgtermiņa aprūpes reforma arī nav pietiekama, lai novērstu paredzamos turpmākos izmaksu pieaugumus. Pastāv iespējas uzlabot nodokļu sistēmas efektivitāti. Federālā valdība ir uz pareizā ceļa, lai izpildītu savu apņemšanos palielināt izaugsmi veicinošus izdevumus izglītībai un pētniecībai. Tomēr joprojām ir svarīgi, lai federālās zemes un pašvaldības, kas sedz lielāko daļu izdevumu izglītībai un pētniecībai, nodrošinātu pietiekamus un efektīvus izdevumus minētajās jomās. Jauna konstitucionālā parādu ierobežojuma ieviešana ir papildus stiprinājusi Vācijas fiskālo sistēmu. Tomēr nav gūti ievērojami panākumi budžeta noteikumu īstenošanā federālo zemju līmenī.

               (13)

               Nozīmīgs valsts atbalsts finanšu nozarei kopā ar nozares pašas pielāgošanas centieniem un Vācijas ekonomikas atjaunošanās labvēlīgajām sekām ir stabilizējuši nozari kopumā. Neraugoties uz samērā stabilo finanšu nozari un kredītresursu trūkuma neesību, joprojām pastāv nepilnības, jo īpaši dažu Landesbanken strukturālās problēmas, proti, dzīvotspējīga uzņēmējdarbības modeļa trūkums, vājas pārvaldības struktūras un nepilnības saistībā ar augstas pakāpes atkarību no starpbanku finansējuma.

               (14)

               Vācijas darba tirgus labie rezultāti līdz ar pieaugošu nodarbinātību un mērenu bezdarbu nav devuši labumu tādā pašā mērā visiem dalībniekiem, un algas ne vienmēr ir palielinājušās atbilstīgi produktivitātei. Fiskāli šķēršļi, ko rada lielais nodokļu slogs, jo īpaši saistībā ar lielajām sociālā nodrošinājuma iemaksām, joprojām kavē jo īpaši mazo algu saņēmēju integrāciju darba tirgū. Mazu darbu plaša izmantošana noved pie nelielu pensiju tiesību iegūšanas. Tāpēc pastāv nepieciešamība uzlabot pāreju no maziem darbiem uz stabilāku veidu līgumiem. Darba tirgus instrumentu nesenajai reformai būtu jāatbalsta nodarbinātības iespējas visiem. Svarīgs uzdevums Vācijai ir uzlabot izglītības sistēmas efektivitāti un palielināt nelabvēlīgā stāvoklī esošu grupu izglītības iegūšanu. Vidējā termiņā līdz ilgtermiņā būs svarīgi nodrošināt kvalificēta darbaspēka pieejamību, lai samazinātu demogrāfisko izmaiņu negatīvo ietekmi uz potenciālo izaugsmi. Bažas rada sieviešu zemā iesaistīšanās pilnas slodzes nodarbinātībā. Fiskāli šķēršļi otriem pelnītājiem mājsaimniecībā un bērnu pilna laika aprūpes iestāžu un pagarinātās dienas skolu trūkums kavē sieviešu dalību darba tirgū.

               (15)

               Vācija īsteno nozīmīgu enerģētikas sistēmas reformu. Būtu jāsamazina kopējās ekonomiskās izmaksas par enerģētikas sistēmas pārveidi, paātrinot valsts un pārrobežu tīklu paplašināšanu, pastāvīgi palielinot klimata un atjaunojamo energoresursu politikas izmaksu lietderību, veicot izšķirošus pasākumus, lai papildus veicinātu energoefektivitāti, un palielinot konkurenci enerģijas tirgos. Ņemot vērā Vācijas centrālo ģeogrāfisko stāvokli, Vācijas dzelzceļa sistēmai ir nozīmīga ietekme uz kopējo Eiropas dzelzceļa sistēmu. Konkurence pasažieru un kravu dzelzceļa pārvadājumu tirgū ir ļoti neliela galvenokārt sakarā ar efektīva nodalījuma trūkumu starp infrastruktūras pārvaldītāju un dzelzceļa kontrolakciju sabiedrību. Neraugoties uz pēdējos gados gūtajiem panākumiem, inter alia izmantojot Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2006/123/EK (2006. gada 12. decembris) par pakalpojumiem iekšējā tirgū (7) (“Pakalpojumu direktīva”) īstenošanu, pastāv iespējas papildus veicināt konkurenci un produktivitātes pieaugumu dažās pakalpojumu nozarēs.

               (16)

               Vācija ir uzņēmusies vairākas saistības saskaņā ar paktu “Euro plus”. Saistības un 2011. gadā izklāstīto saistību īstenošana attiecas uz nodarbinātības veicināšanu, konkurētspējas uzlabošanu, publisko finanšu ilgtspējības uzlabošanu un finanšu stabilitātes nostiprināšanu. Komisija ir izvērtējusi pakta “Euro plus” saistību īstenošanu. Šā izvērtējuma rezultāti ir ņemti vērā turpmāk minētajos ieteikumos.

               (17)

               Saistībā ar Eiropas pusgadu Komisija ir veikusi Vācijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi. Tā ir izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu. Komisija ir ņēmusi vērā ne tikai to lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Vācijā, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā to, ka jānostiprina Savienības vispārējā ekonomiskā pārvaldība, kas panākams, turpmākajos valstu lēmumos sniedzot ES līmeņa norādes. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti turpmāk 1.–4. ieteikumā.

               (18)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu, un tās atzinums (8) ir jo īpaši atspoguļots turpmāk sniegtajā 1. ieteikumā,

         AR ŠO IESAKA Vācijai laikposmā no 2012. līdz 2013. gadam rīkoties šādi.

               1.

               Turpināt pareizu fiskālo politiku, lai līdz 2012. gadam sasniegtu VTM. Šajā nolūkā īstenot budžeta stratēģiju, kā paredzēts, nodrošinot atbilstību izdevumu kritērijam, kā arī pietiekamu progresu parāda samazināšanas kritērija izpildē. Turpināt izaugsmi veicinošo konsolidācijas kursu, izmantojot papildu centienus palielināt veselības aprūpei un ilgtermiņa aprūpei atvēlēto valsts izdevumu efektivitāti un neizmantoto potenciālu, uzlabot nodokļu sistēmas efektivitāti; izmantot pieejamās iespējas lielākiem un efektīvākiem izaugsmi veicinošiem izdevumiem izglītībai un pētniecībai visos valdības līmeņos. Pabeigt parādu ierobežojuma ieviešanu konsekventi visās federālajās zemēs, nodrošinot savlaicīgas un atbilstīgas uzraudzības procedūras un korekcijas mehānismus.

               2.

               Risināt atlikušos strukturālos trūkumus finanšu nozarē, inter alia papildus pārstrukturējot tās Landesbanken, kurām vajadzīgs atbilstoši finansēts dzīvotspējīgs uzņēmējdarbības modelis, vienlaikus izvairoties no pārmērīgas saistību un aktīvu īpatsvara samazināšanas.

               3.

               Samazināt augsto nodokļu slogu budžetam neitrālā veidā, jo īpaši mazo algu saņēmējiem, un saglabāt atbilstīgus aktivizācijas un integrācijas pasākumus, īpaši ilgstošiem bezdarbniekiem. Radīt apstākļus algu pieaugumam atbilstīgi produktivitātei. Veikt pasākumus, lai palielinātu nelabvēlīgā stāvoklī esošu grupu izglītības iegūšanu, jo īpaši nodrošinot vienlīdzīgas iespējas izglītības un apmācību sistēmā. Pakāpeniski pārtraukt fiskālos šķēršļus otriem pelnītājiem mājsaimniecībā un palielināt bērnu pilna laika aprūpes iestāžu un pagarinātās dienas skolu pieejamību.

               4.

               Turpināt centienus, lai enerģētikas sistēmas pārveides kopējās ekonomiskās izmaksas saglabātu minimālas, tostarp paātrinot elektroenerģijas un gāzes valsts un pārrobežu tīklu paplašināšanu. Nodrošināt, ka institucionālā struktūra garantē efektīvu konkurenci dzelzceļa tirgos. Veikt pasākumus, lai papildus veicinātu konkurenci pakalpojumu nozarēs, tostarp profesionālos pakalpojumos un atsevišķos arodos, jo īpaši celtniecības nozarē.

      Briselē, 2012. gada 10. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         V. SHIARLY

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Saglabātas 2012. gadam ar Padomes Lēmumu 2012/238/ES (2012. gada 26. aprīlis) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (OV L 119, 4.5.2012., 47. lpp.).

      (3)  OV C 212, 19.7.2011., 9. lpp.

      (4)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (5)  Tā rezultātā pieņemtais Padomes Lēmums 2012/369/ES, pieņemts 2012. gada 22. jūnijā (OV L 179, 11.7.2012., 17. lpp.).

      (6)  Cikliski koriģētā bilance, izņemot vienreizējos un pagaidu pasākumus, ko Komisijas dienesti atbilstoši kopīgi saskaņotai metodoloģijai pārrēķinājuši, pamatojoties uz programmā sniegto informāciju.

      (7)  OV L 376, 27.12.2006., 36. lpp.

      (8)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


title: Komisijas Ieteikums ( 2006. gada 17. augusts ) par Fusarium toksīnu novēršanu un samazināšanu labībā un labības produktos   (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               29.8.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 234/35

      KOMISIJAS IETEIKUMS

   (2006. gada 17. augusts)
   par Fusarium toksīnu novēršanu un samazināšanu labībā un labības produktos
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2006/583/EK)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši 211. panta otro ievilkumu,
   tā kā:

               (1)

               Atbilstīgi Padomes 1993. gada 25. februāra Direktīvai 93/5/EEK par atbalstu Komisijai un dalībvalstu sadarbību pārtikas jautājumu zinātniskā izpētē (1), 2003. gada septembrī pabeidza Zinātniskās sadarbības (SCOOP) 3.2.10. uzdevumu “Datu par Fusarium toksīnu sastopamību pārtikā vākšana un devas novērtējums, ko ar pārtiku uzņem ES dalībvalstu iedzīvotāji” (2).
               Šā uzdevuma rezultāti parāda, ka Fusarium toksīni ir plaši izplatīti Kopienas pārtikas ķēdē. Fusarium toksīnu galvenie avoti pārtikā ir labības produkti, īpaši kvieši un kukurūza. Lai gan Fusarium toksīnu uzņemšana ar uzturu visam iedzīvotāju kopumam un pieaugušajiem parasti ir mazāka par attiecīgo pieļaujamo dienas devu (TDI), tomēr dažkārt riska grupas, piemēram, zīdaiņi un mazi bērni sasniedz vai pat pārsniedz TDI.

               (2)

               Jo īpaši maziem bērniem un pusaudžiem dezoksinivalenola daudzums pārtikā tuvojas TDI. Attiecībā uz zearalenonu jāpievērš uzmanība uzdevumā neminētām iedzīvotāju grupām, kuras var regulāri patērēt produktus ar augstu zearalenona piesārņojumu. Attiecībā uz fumonizīniem, 2003. gada ražas uzraudzības rezultāti rāda, ka kukurūza un kukurūzas produkti var būt ļoti piesārņoti ar fumonizīniem.

               (3)

               Komisijas 2001. gada 8. marta Regula (EK) Nr. 466/2001, ar ko nosaka atsevišķu piesārņotāju maksimālos pieļaujamos līmeņus pārtikas produktos (3), nosaka dezoksinivalenola un zearalenona maksimālos līmeņus un pēc 2007. gada pieprasa noteikt fumonizīnu un T-2 un HT-2 toksīnu maksimālos līmeņus labībā un labības produktos.

               (4)

               Maksimālie līmeņi ir noteikti Fusarium toksīniem labībā un labības produktos, ņemot vērā veikto toksikoloģisko novērtējumu, iedarbības novērtējuma rezultātus un šo līmeņu iespējamību. Tomēr ir atzīts, ka jācenšas vēl vairāk samazināt šo Fusarium toksīnu klātbūtni labībā un labības produktos.

               (5)

               Attiecībā uz lopbarību, Komisijas 2006. gada 17. augusta Ieteikums 2006/576/EK par dezoksinivalenola, zearalenona, ohratoksīna A, T-2 un HT-2 toksīnu un fumonizīnu klātbūtni produktos, kas paredzēti lopbarībai (4), iesaka pastiprināti kontrolēt Fusarium toksīnu klātbūtni labībā un labības produktos, kas paredzēti dzīvnieku barošanai, un barības maisījumos un nosaka orientējošās vērtības, kuras jāpiemēro, novērtējot barības maisījumu un labības un labības produktu piemērotību.

               (6)

                  Fusarium toksīnu klātbūtne dzīvnieku barības produktos var izraisīt toksiskus efektus visām dzīvnieku sugām, ietekmējot dzīvnieku veselību, lai gan uzņēmība dažādām sugām ievērojami atšķiras. Lai aizsargātu dzīvnieku veselību un izvairītos no negatīvas ietekmes uz ganāmpulka ražību, svarīgi pēc iespējas novērst un samazināt Fusarium toksīnu klātbūtni labībā un lopbarības labības produktos.

               (7)

               Tādēļ labības ķēdē iesaistītie uzņēmumi jāmudina izmantot labu praksi, lai novērstu un samazinātu piesārņojumu ar Fusarium toksīniem, un to jāpanāk, piemērojot vienādus principus visā Kopienā. Principu pilnīga īstenošana, kā ieteikts šajā ieteikumā, ļaus vēl vairāk samazināt piesārņojuma līmeņus.

               (8)

               Šie principi ņem vērā Pārtikas kodeksa komisijas 2003. gadā pieņemto “Prakses kodeksu mikotoksīnu piesārņojuma līmeņu novēršanai un samazināšanai labībā, ieskaitot pielikumus par ohratoksīnu A, zearalenonu, fumonizīnu un trihotecēniem (CAC/RCP 51-2003)”,

         IESAKA.
   Dalībvalstīm, veicot pasākumus, kas attiecas uz labības ķēdē iesaistītajiem uzņēmumiem, jāņem vērā pielikumā dotie vienotie principi, lai kontrolētu un vadītu Fusarium toksīnu piesārņojumu labībā.

      Briselē, 2006. gada 17. augustā

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Markos KYPRIANOU

      (1)  OV L 52, 4.3.1993., 18. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1882/2003 (OV L 284, 31.10.2003., 1. lpp.).

      (2)  Ziņojums pieejams Komisijas tīmekļa vietnē (Veselības un patērētāju aizsardzības ĢD) http://europa.eu./food/fs/scoop/task3210.pdf

      (3)  OV L 77, 16.3.2001., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 199/2006 (OV L 32, 4.2.2006., 34. lpp.).

      (4)  OV L 229, 23.8.2006., 7. lpp.

      PIELIKUMS

         FUSARIUM TOKSĪNU PIESĀRŅOJUMA NOVĒRŠANAS UN SAMAZINĀŠANAS PRINCIPI LABĪBĀ
      IEVADS

                  1.

                  Dažādas Fusarium sēnītes, kas parasti ir augsnē, spēj radīt dažādus trihotecēnu klases mikotoksīnus, piemēram, dezoksinivalenolu (DON), nivalenolu (NIV), T-2 un HT-2 toksīnus un dažus citus toksīnus, piemēram, zearalenonu un fumonizīnus B1 un B2. Fusarium sēnītes parasti atrodamas uz labības, kas augusi Amerikas, Eiropas un Āzijas mērenajos rajonos. Dažas toksīnus izdalošās Fusarium sēnītes dažādā apjomā spēj izdalīt divus vai vairākus no šiem toksīniem.

                  2.

                  Lai gan pašlaik nav iespējams pilnībā novērst mikotoksīnu piesārņojumu patēriņa precēs, mērķis ir ar labu lauksaimniecības praksi minimalizēt šo toksīnu sastopamību. Šo Fusarium toksīnu novēršanas un samazināšanas principu mērķis ir dot vienotus ieteikumus, kas jāievēro visām dalībvalstīm, mēģinot kontrolēt un vadīt šo mikotoksīnu piesārņojumu. Lai šie principi būtu efektīvi, pirms tos piemēro, ražotājiem katrā dalībvalstī jāapsver šie vispārīgie principi attiecībā uz vietējām kultūrām, klimatu un lauksaimniecības praksi. Svarīgi, lai ražotāji saprastu, ka laba lauksaimniecības prakse (GAP) ietver pirmkārt labības kontroli attiecībā uz Fusarium toksīnu piesārņojumu, kam seko labas ražošanas prakses ieviešana (GMP) cilvēku pārtikai un lopbarībai domātās labības apstrādes, glabāšanas, pārstrādes un realizācijas laikā. Uz pamatprincipiem balstītas prakses valstu kodeksu veidošana, speciālu prakses kodeksu veidošana atsevišķām labības sugām uzlabos piemērojamību, īpaši tādai labībai kā kukurūza.

                  3.

                  Šie principi raksturo faktorus, kas veicina inficēšanos, augšanu un toksīnu veidošanos labības ražā saimniecību līmenī un to kontroles metodes. Jāuzsver, ka atsevišķu kultūru sējas stratēģija, stratēģija pirms ražas novākšanas un pēc tās ir atkarīga no valdošajiem klimatiskajiem apstākļiem, jāievēro attiecīgās kultūras vietējā un izplatītā ražošanas prakse katrā valstī vai reģionā. Tādēļ piegādes ķēdes dalībniekiem regulāri jānovērtē savs risks, lai izlemtu kādā apjomā jāveic pasākumi Fusarium toksīnu piesārņojuma novēršanai vai samazināšanai.
                  Šāda novērtēšana ir īpaši piemērota attiecībā uz audzējamo labību, piemēram, kviešiem vai kukurūzu. Inficēšanās ceļi un toksīnu veidošanās dinamika dažādām labībām ir atšķirīgi, un tos ietekmē lauksaimniecības apstākļi. Ražošanas sistēmas, kur kukurūza ir daļa no rotācijas cikla, ir ļoti riskantas. Arī kvieši un cita labība, ko audzē šādā rotācijā vai šādas labības tiešā tuvumā, rūpīgi jāuzrauga un jāpārbauda.

                  4.

                  Labība var būt piesārņota ar Fusarium toksīniem vairāku faktoru dēļ. Ar labu praksi nevar kontrolēt visus šos faktorus, piemēram, laika apstākļus. Bez tam ne visi šie faktori ir vienlīdz svarīgi, un starp šiem dažādajiem apstākļiem var būt tāda mijiedarbība, kas rada piesārņojumu ar Fusarium toksīniem. Tādēļ ir svarīgi saprātīgā veidā pieņemt integrētu pieeju visiem riska faktoriem. Īpaši jāizvairās no dažādu riska faktoru uzkrāšanās, to iespējamās mijiedarbības dēļ.
                  Tāpat ir ļoti svarīgi ziņot par iepriekšējo gadu pieredzi saistībā ar Fusarium sēnīšu un toksīnu novēršanu un veidošanos, lai varētu noteikt nākamajos gados veicamos pasākumus Fusarium veidošanās novēršanai.
                  Jābūt zināmām procedūrām, lai pareizi rīkotos, sadalot, pārkārtojot, atsaucot vai izmantojot savādāk labības ražu, kas var apdraudēt cilvēku un/vai dzīvnieku veselību.

                  5.

                  Turpmāk izklāstītie principi atteicas uz galvenajiem faktoriem Fusarium toksīnu piesārņojuma kontrolei laukā. Vissvarīgākie ir: kultūru rotācija, augsnes kopšana, šķirņu vai hibrīdu izvēle un fungicīdu pareiza lietošana.

            RISKA FAKTORI, KAS JĀIEVĒRO LABĀ LAUKSAIMNIECĪBAS PRAKSĒ (GAP)
      KULTŪRU ROTĀCIJA

                  6.

                  Kultūru rotācija visumā ir efektīvs piesārņojuma riska samazināšanas paņēmiens atkarībā no sēnītes celma un labības šķirnes. Tā ir ļoti efektīva īpaši ziemāju piesārņojuma samazināšanai. Kultūras, kas nav zāle, kas nav to Fusarium sugu saimniekaugi, no kurām cieš labība, piemēram, kartupeļi, cukurbietes, āboliņš, lucerna vai dārzeņi jāaudzē rotācijas kārtībā, lai samazinātu sēnītes uzsējumu laukā. Mazo graudu labības kultūras, piemēram, kviešus, pēc tam var stādīt tikai pēc Fusarium infekcijas riska novērtēšanas.
                  Ievērojamā mijiedarbība, kas konstatēta starp iepriekšējo kultūru un augsnes kopšanu, apliecina saimniekaugu atlieku nozīmi Fusarium vārpu iedegu patogēnu dzīves ciklā. Kad labības kultūras audzēja pēc Fusarium saimniekauga, piemēram, kukurūzas, DON līmenis bija augstāks. Īpaši augstu DON koncentrāciju konstatēja, ja kukurūza bijusi iepriekšējā kultūra, jo tā ir viens no Fusarium graminearum saimniekaugiem, kura pazīstama kā spēcīga DON ražotāja. Tomēr ja lauku uzara, DON līmenis kviešu ražā pēc Fusarium saimniekaugiem bija ievērojami zemāks, salīdzinot ar ražu pēc saimniekauga, tikai ar minimālu kultivāciju.

            ŠĶIRŅU/HIBRĪDU IZVĒLE

                  7.

                  Jāizvēlas hibrīdi vai šķirnes, kas ir vispiemērotākās augsnei un klimatiskajiem apstākļiem un normāli pastāvošajai lauksaimniecības praksei. Tas samazinās stresu augiem, padarot kultūru mazāk uzņēmīgu pret sēnīšu infekciju. Noteiktā reģionā var stādīt tikai dalībvalstī vai dalībvalsts attiecīgajā reģionā ieteiktās šķirnes. Ja ir pieejamas sēklu šķirnes, kas izveidotas izturīgas pret sēklas inficējošajām sēnītēm un kaitīgiem insektiem, jāaudzē šādas šķirnes. Šķirnes izvēli pēc tās izturības pret Fusarium infekciju arī jāpamato ar infekcijas risku.

            KULTŪRU PLĀNOŠANA

                  8.

                  Ciktāl tas ir praktiski, raža jāplāno tā, lai izvairītos no klimata apstākļiem, kuri pagarina nobriešanas laiku uz lauka pirms ražas vākšanas. Arī sausuma stresu arī uzskata par vienu no Fusarium infekcijas riska faktoriem.

                  9.

                  Nesastādiet augus pārāk cieši kopā, ievērojiet audzējamai sugai/šķirnei ieteiktās atstarpes starp rindām un starp augiem. Informāciju par atstarpēm starp augiem var iegūt no sēklu audzēšanas uzņēmumiem.

            AUGSNES UN KULTŪRU KOPŠANA

                  10.

                  Kultivējot pienācīgi jāievēro erozijas risks un laba zemes apstrādes prakse. Katra prakse, kad aizvāc, iznīcina vai aprok inficētās augu atliekas, piemēram, aršana samazina Fusarium uzsēju nākošajai kultūrai. Augsne jākultivē tā, lai tās virsma vai sēklu dobe būtu nelīdzena, tādējādi veicinot ūdens iesūkšanos un samazinot augsnes un saistīto barības vielu erozijas risku. Ja paredzams art, tad tam vispiemērotākais laiks rotācijā ir starp divām Fusarium uzņēmīgām sugām. Lūdzu skatīt arī 7. punktu.

                  11.

                  Kad tas iespējams un ir praktiski, katrai jaunai sugai jāsagatavo lauks sēšanai, iearot zemē vai novācot vecās sēklotnes, stiebrus un citas atliekas pēc ražas novākšanas, kuras varēja vai var darboties kā mikotoksīnus ražojošo sēnīšu augšanas substrāti. Pret eroziju neaizsargātās vietās jāizmanto saudzējošas zemes apstrādes metodes, lai pasargātu augsni. Šajā gadījumā jāpievērš īpaša uzmanība ražas atlieku apstrādei, jo tās var būt avots šo kultūru iespējamam piesārņojumam ar Fusarium sēnītēm: iepriekšējās kultūras ražas novākšanas laikā vai pēc tam šīs ražas atliekas iespējami smalki jāsamaļ un jāiestrādā augsnē, lai atvieglotu to sadalīšanos (mulčēšana).

                  12.

                  Pēc iespējas jāizvairās augus pakļaut stresam. Stresu var radīt daudzi faktori, ieskaitot sausumu, aukstumu, barības vielu trūkumu un pretēju reakciju uz līdzekļiem, kas lietoti attiecīgajai kultūrai. Veicot pasākumus augu stresa novēršanai, piemēram, apūdeņošanu, jāveic pasākumi, kas samazina sēnīšu infekcijas risku, piemēram, ziedēšanas laikā jāizvairās laistīt smidzinot. Laistīšana ir vērtīga augu stresa mazināšanas metode dažās augšanas situācijās. Svarīgi dot barības vielas, lai novērstu auga novājināšanos, kas var veicināt Fusarium infekciju, un lai samazinātu veldrēšanos. Barības vielas jāizvēlas atbilstoši zonai un augu īpatnībām.

                  13.

                  Nav pierādījumu tam, ka insektu kontrole vispār ietekmētu Fusarium vārpu iedegas labībā. Tomēr kukaiņu kontrole kukurūzai var samazināt Fusarium skaru puvi un tās izraisīto fumonizīna saturu kukurūzā. Sēklu apstrāde ar fungicīdiem efektīvi novērš sēklu un augsnes radītas iedegas un sakņu puvi. Cik iespējams, jāveic profilakses pasākumi, lai mazinātu ražas sēnīšu infekciju un kukaiņu radītos bojājumus un, ja vajadzīgs, atbilstoši ražotāja ieteikumiem var lietot apstiprinātus un reģistrētus insekticīdus un fungicīdus, lai kontrolētu toksiskās Fusarium sēnītes. Ja pesticīdu lietošana nav piemērota, jārīkojas atbilstoši integrētas vai organiskas kaitēkļu kontroles programmai. Jāuzsver, ka fungicīdu laicīga izmantošana ir būtiska, lai kontrolētu sēnīšu invāziju, un tai jāpamatojas uz meteoroloģiskās informācijas un/vai ražas apsekojumiem. Inficēšanās parasti notiek ziedēšanas laikā, un tas nozīmē, ka var rasties mikotoksīni. Ja ražā atrod sēnīšu infekciju un mikotoksīnus, tas atbilstoši jāņem vērā graudu apstrādē, maisīšanā un izmantošanā.

                  14.

                     Fusarium sugas ir izdalītas no daudziem zālaugiem un platlapu nezāļu sugām, un ir pierādīts, ka biezās nezālēs palielinās inficēšanās ar Fusarium. Nezāles ražā jākontrolē ar mehāniskām metodēm vai jālieto reģistrēti herbicīdi vai citi droši un piemēroti nezāļu iznīcināšanas paņēmieni.

                  15.

                  Dati liecina, ka veldrēšanās ievērojami ietekmē Fusarium toksīnu līmeni graudos. Tādēļ vācot ražu, jāizvairās no saveldrējušās labības, īpaši, ja tā ir mitra un redzamas pirmās dīgšanas pazīmes. No labības veldrēšanās var izvairīties, pielāgojot sēklu daudzumus, racionāli izmantojot mēslojumu un, ja vajadzīgs, lietojot augu augšanas regulatorus. Jāizvairās no pārmērīgas stiebru saīsināšanas.

            RAŽAS NOVĀKŠANA

                  16.

                  Ja iespējams, nosakiet riska situācijas, izmantojot hidrometeoroloģiskos un slimību uzraudzības dienestus. Pirms ražas vākšanas novērtējiet graudu kvalitāti, ievērojot ierobežojumus, ko nosaka, ņemot paraugus un veicot ātrās analīzes uz vietas. Ja iespējams, graudi jāatdala, piemēram, saveldrējušies graudi, par kuriem ir zināms vai ir aizdomas, ka tiem ir augsts Fusarium infekcijas līmenis. Ja iespējams, daliet graudus pēc tirgus kvalitātes prasībām, piemēram, attiecībā uz maizes cepšanu vai lopbarību, un pēc to kvalitātes novācot no lauka, piemēram, saveldrējušies, mitri, tīri vai sausi.

                  17.

                  Ja iespējams, novāciet graudus ar pareizu mitruma saturu. Novēlota ražas novākšana, ja graudi jau inficēti ar Fusarium sugām, var ievērojami palielināt mikotoksīnu saturu ražā. Jānodrošina, lai būtu pieejamas tādas procedūras, kā laicīga graudu žāvēšana, ja nav iespējams novākt ražu ar ideālu mitruma saturu.

                  18.

                  Pirms ražas laika jāpārliecinās, ka visas ražas vākšanā izmantojamās iekārtas un graudu glabātuves darbojas. Ja šajā kritiskajā laikā kaut kas salūst, graudi var zaudēt kvalitāti un tikt veicināta mikotoksīnu veidošanās. Svarīgās rezerves daļas jātur saimniecībā pieejamas, lai nebūtu jāzaudē laiks labojot. Jāpārliecinās, ka ir pieejamas mitruma satura mērīšanas iekārtas un ka tās ir kalibrētas.

                  19.

                  Cik iespējams ražas vākšanas laikā jāizvairās no graudu mehāniskiem bojājumiem un no to kontakta ar augsni. Mazos, sarukušos graudos var būt vairāk mikotoksīnu nekā normālos, veselīgos graudos. Sarukušo graudu aizvākšana, pareizi noregulējot kombainu vai pēc ražas vākšanas attīrot no bojātajiem kodoliem un citiem nepiederīgiem priekšmetiem, var palīdzēt samazināt mikotoksīnu līmeni. Lai gan ar dažu sēklu tīrīšanas procedūru, piemēram, vētīšanas un šķirošanas palīdzību var atdalīt inficētus kodolus, kodolus ar bezsimptomu infekciju nevar atdalīt ar parastajām attīrīšanas metodēm.

            ŽĀVĒŠANA

                  20.

                  Ražu vācot vai tūlīt pēc tam jānosaka mitruma līmenis graudos. Mitruma līmeņa mērīšanai ņemtajiem paraugiem jābūt pēc iespējas raksturīgiem. Ja vajadzīgs, raža glabāšanai pēc iespējas drīz jāizžāvē līdz ieteicamajam mitruma līmenim. Ja novāc mitrus graudus, kuri vēlāk jāžāvē, kā tas ir ar kukurūzu, laikam starp ražas novākšanu un žāvēšanu jābūt minimālam. Tādos gadījumos ražas vākšana jāplāno atbilstoši žāvēšanas iekārtu jaudai.

                  21.

                  Labība jāžāvē tā, lai mitruma līmenis būtu zemāks, nekā vajadzīgs pelējuma augšanai glabāšanas laikā. Ūdens aktivitāte, kas mazāka par 0,65 parasti atbilst mitruma saturam, kas mazāks par 15 %. Sīkāki ieteikumi par mitruma līmeni jādod valstu kodeksos, ņemot vērā vietējos glabāšanas apstākļus. Jānovērš daudzu uz svaigiem graudiem sastopamo sēnīšu sugu augšana.

                  22.

                  Ja pirms žāvēšanas jāuzglabā mitra labība, pastāv risks, ka tā sapelēs dažās dienās, ko var pavadīt sakaršana. Labība jāžāvē tā, lai minimalizētu graudu bojājumus. Svaigi novākto graudu uzglabāšanai kaudzēs pirms žāvēšanas vai attīrīšanas jābūt tik īsai, lai pēc iespējas samazinātu sēnīšu augšanas risku. Mitros graudus jāvedina, lai izvairītos no pārkaršanas žāvēšanas procesā. Ja tas iespējams, nejaukt kopā labību ar dažādu piesārņošanas risku.

                  23.

                  Lai samazinātu mitruma līmeņa atšķirības partijā, pēc žāvēšanas procesa graudus pārvieto uz citu telpu vai skābbarības tvertni.

            UZGLABĀŠANA

                  24.

                  Ja lieto maisus, jāpārliecinās vai maisi ir tīri, sausi un sakrauti uz paletēm un vai starp maisiem un grīdu ir ūdensnecaurlaidīgs slānis.

                  25.

                  Ja iespējams, graudi jāvēdina, nodrošinot gaisa cirkulāciju cauri glabātuvei, lai uzturētu pareizu un vienmērīgu temperatūras līmeni visā glabātuvē. Glabāšanas laikā ar regulāriem intervāliem jāpārbauda glabājamo graudu mitruma saturs un temperatūra. Smaka var norādīt, ka graudi sakarst, īpaši, ja glabātuve ir noslēgta.

                  26.

                  Glabāšanas laikā glabājamo graudu temperatūra jāmēra noteiktā laikā. Temperatūras paaugstināšanās var norādīt uz mikrobu augšanu un/vai kukaiņu invāziju. Jāatdala acīmredzami inficētās graudu daļas un jānosūta paraugi analīzēm. Pēc atdalīšanas atlikušajiem graudiem jāpazemina temperatūra un jāvēdina. Jāizvairās izmantot inficētus graudus pārtikā vai lopbarības ražošanai.

                  27.

                  Jāizmanto labas mājsaimniecības metodes, lai samazinātu kukaiņu un sēnīšu klātbūtni glabātuvēs. Tās var būt piemērotu, reģistrētu insekticīdu un fungicīdu izmantošana vai citas piemērotas metodes. Jāizvēlas tikai tās ķīmiskās vielas, kurām nav kaitējoša vai apdraudoša iedarbība, atkarībā no graudu paredzētās galīgās izmantošanas, un tās stingri jāierobežo.

                  28.

                  Piemērota, apstiprināta konservanta, piemēram, tādu organisko skābju izmantošana kā propionskābe var būt labvēlīga labībai, kas paredzēta lopbarībai. Propionskābe un tās sāļi ir fungistatiski, un reizēm tos lieto konservējot mitrus graudus saimniecībā pēc ražas novākšanas, lai pirms apstrādes izvairītos no sakaršanas un pelējuma. Tos jālieto nekavējoties, ar piemērotu iekārtu, lai vienmērīgi noklātu visu apstrādājamo graudu daudzumu, vienlaikus nodrošinot strādājošo drošību. Ja graudi ir apstrādāti mitrās glabāšanas laikā, konservantu klātbūtne negarantē to, ka graudi nebūs piesārņoti.

            TRANSPORTS NO GLABĀTUVES

                  29.

                  Transporta konteineriem jābūt sausiem un bez redzama pelējuma, kukaiņiem un piesārņotiem materiāliem. Ja vajadzīgs, transporta konteineri pirms lietošanas un atkārtotas lietošanas jāiztīra un jādezinficē, un tiem jābūt piemērotiem paredzamajai kravai. Šeit var lietot reģistrētus fungicīdus vai insekticīdus. Izkraujot transporta konteineru, tas jāiztukšo no visas kravas un pienācīgi jāiztīra.

                  30.

                  Graudu pārvadājumus jāaizsargā no papildu mitruma, izmantojot segtus vai hermētiskus konteinerus vai brezentu. Jāizvairās no temperatūras svārstībām un rīcības, kas var izraisīt kondensāta veidošanos uz graudiem, kas savukārt var lokāli palielināt mitrumu un sekojoši sēnīšu augšanu un mikotoksīnu veidošanos.

                  31.

                  Jāizvairās no kukaiņu, putnu un grauzēju invāzijas transportēšanas laikā, izmantojot konteinerus, kuros nevar iekļūt kukaiņi un grauzēji, un citas piemērotas metodes un, ja vajadzīgs, lietojot ķīmiskos līdzekļus, kas atbaida kukaiņus un grauzējus, ja tie ir apstiprināti graudu paredzamajai galīgajai izmantošanai.


				|

		52012PC0274

			Ieteikums PADOMES LĒMUMS, ar ko atceļ Lēmumu 2010/285/ES par pārmērīga budžeta deficīta situāciju Vācijā /* COM/2012/0274 final - 2012/ () */

			   	Ieteikums
PADOMES LĒMUMS,
ar ko atceļ Lēmumu 2010/285/ES par
pārmērīga budžeta deficīta situāciju Vācijā
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 126. panta 12.
punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu,
tā kā:
(1)       Pēc Komisijas
priekšlikuma saskaņā ar Līguma 126. panta 6. punktu ar Padomes
2009. gada 2. decembra Lēmumu 2010/285/ES[1] tika noteikts, ka
Vācijā ir pārmērīgs budžeta deficīts. Padome
atzīmēja, ka 2009. gadam plānotais valsts kopbudžeta deficīts
ir 3,7% no IKP, pārsniedzot Līgumā noteikto atsauces
vērtību — 3% no IKP, bet 2009. gadā plānotais
kopējais valsts parāds — 74,2% no IKP, tādējādi
pārsniedzot Līgumā noteikto atsauces vērtību – 60% no
IKP[2].
(2)       Saskaņā ar
Līguma 126. panta 7. punktu un Padomes 1997. gada
7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1467/97 par to, kā
paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta
deficīta novēršanas procedūras īstenošanu[3], 3. panta 4. punktu
Padome 2009. gada 2. decembrī, pamatojoties uz Komisijas
ieteikumu, adresēja Vācijai ieteikumu novērst
pārmērīgo valsts budžeta deficītu vēlākais
līdz 2013. gadam. Šis ieteikums tika publiskots.
(3)       Atbilstīgi Līgumiem
pievienotā Protokola par pārmērīga budžeta deficīta
novēršanas procedūru 4. pantam Komisija sniedz šīs
procedūras īstenošanai vajadzīgos datus. Piemērojot
minēto protokolu, dalībvalstīm saskaņā ar
3. pantu Padomes 2009. gada 25. maija Regulā (EK)
Nr. 479/2009 par to, kā piemērot Eiropas Kopienas dibināšanas
līgumam pievienoto Protokolu par pārmērīga budžeta
deficīta novēršanas procedūru[4],
divreiz gadā, proti, līdz 1. aprīlim un līdz
1. oktobrim, jāpaziņo valdības budžeta deficīta un
parāda dati un citi saistītie rādītāji.
(4)       Lemjot par to, vai
lēmums par pārmērīga budžeta deficīta
pastāvēšanu būtu jāatceļ, Padomei būtu jāpieņem
lēmums uz paziņoto datu pamata. Turklāt lēmums par
pārmērīga budžeta deficīta pastāvēšanu būtu
jāatceļ tikai tad, ja Komisijas prognozes liecina, ka prognožu
periodā deficīts nepārsniegs robežlīmeni – 3 % no IKP[5].
(5)       Pamatojoties uz Komisijas (Eurostat)
datiem, kas sniegti saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 479/2009
14. pantu pēc tam, kad Vācija līdz 2012. gada
1. aprīlim sniedza paziņojumu, kā arī pamatojoties uz
Komisijas dienestu 2012. gada pavasara prognozi, var izdarīt
šādus secinājumus.
–
Valsts kopbudžeta deficīts Vācijā
2009. gadā bija 3,2 % no IKP un 2010. gadā –
4,3 % no IKP, taču 2011. gadā – divus gadus pirms Padomes
noteiktā termiņa – tas tika samazināts līdz 1 % no
IKP, kas ir mazāk par atsauces vērtību 3 %. Šo uzlabojumu
palīdzēja panākt labvēlīgi cikliskie nosacījumi,
spēcīgs darba tirgus, stimulēšanas pasākumu
pakāpeniska izbeigšana, fiskālās konsolidācijas
pasākumi un finanšu nozares stabilizācijas pasākumu, kas
vērsti uz budžeta deficīta novēršanu, vienreizējās
ietekmes pakāpeniska izzušana iepriekšējā gadā.
–
Vācijas 2012. gada stabilitātes
programmā plānots, ka budžeta deficīts 2012. gadā
joprojām būs 1 % no IKP un 2013. gadā
samazināsies līdz 0,5 % no IKP, kas kopumā atbilst
Komisijas dienestu prognozei par budžeta deficītu 0,9 %
apmērā no IKP 2012. gadā un 0,7 % no IKP
2013. gadā. Tādējādi ir paredzēts, ka budžeta
deficīts paliks ievērojami mazāks par atsauces vērtību
3 % no IKP. Turklāt saskaņā ar Komisijas dienestu prognozi
cikliski koriģētais budžeta deficīts, neieskaitot vienreizējus
un citus pagaidu pasākumus, 2012. gadā būs 0,4 % no
IKP un 2013. gadā – 0,3 % no IKP. Vienlaikus ir paredzēts,
ka 2012. gadā valdības izdevumu pieaugums, neieskaitot
diskrecionāros ieņēmumu pasākumus, pārsniegs izdevumu
rādītāju, kā noteikts 5. panta 1. punktā
Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97
par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas
uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu, bet
2013. gadā izdevumu rādītājs netiks pārsniegts.
–
Parāda un IKP attiecība
2010. gadā strauji pieauga par 8,6 procentpunktiem līdz
83,0 %, jo īpaši samazinātas vērtības aktīvu
nodošanas dēļ "sliktajām bankām" finanšu nozares
stabilizācijas kontekstā. Saskaņā ar stabilitātes
programmu pēc kopējā parāda samazināšanās
līdz 81,2 % no IKP 2011. gadā tas atkal palielināsies
līdz 82,0 % no IKP 2012. gadā eurozonas stabilizācijas
pasākumu dēļ, pēc tam samazināsies līdz 80 %
no IKP 2013. gadā un tad turpinās samazināties. Tas
kopumā atbilst Komisijas dienestu prognozei, ka parāda un IKP
attiecība 2012. gadā būs 82,2 % un
2013. gadā – 80,7 %, neņemot vērā iespējamos
ieguvumus no "slikto banku" likvidācijas.
(6)       Saskaņā ar
Līguma 126. panta 12. punktu Padomes lēmums par
pārmērīga budžeta deficīta pastāvēšanu
jāatceļ, ja pārmērīgs budžeta deficīts
attiecīgajā dalībvalstī pēc Padomes ieskatiem ir
novērsts.
(7)       Padome atgādina, ka,
sākot no nākamā gada pēc pārmērīga budžeta
deficīta novēršanas, Vācija atrodas trīs gadus ilgā
pārejas periodā (2012-2014), kurā parāda kritērija
prasība būtu jāuzskata par izpildītu tad, ja valsts
gūst pietiekamus panākumus, nodrošinot atbilstību parāda
samazināšanas kritērijam saskaņā ar Regulas
Nr. 1467/97 2. panta 1.a punktu. Finanšu korekcijas, ko
Vācija plānojusi savā stabilitātes programmā, atbilst
pietiekamu panākumu gūšanai atbilstības nodrošināšanā
parāda samazināšanas kritērijam pārejas posma beigās.
(8)       Padome uzskata, ka
pārmērīgs budžeta deficīts Vācijā ir
novērsts un tāpēc būtu jāatceļ Lēmums
2010/285/ES,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
No vispārējā
novērtējuma izriet, ka pārmērīgs budžeta deficīts
Vācijā ir novērsts.
2. pants
Ar šo tiek atcelts
Lēmums 2010/285/ES.
3. pants
Šis lēmums ir adresēts Vācijas
Federatīvajai Republikai.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā —
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 125, 21.5.2010., 38. lpp.
[2]               Valsts kopbudžeta deficīts un parāds
2009. gadam vēlāk tika pārskatīts, nosakot
attiecīgi pašreizējos 3,2 % no IKP un 74,4 % no IKP.
[3]               OV L 209, 2.8.1997., 6. lpp.
[4]               OV L 145, 10.6.2009., 1. lpp.
[5]               Atbilstīgi "Specifikācijām, kā
īstenot Stabilitātes un izaugsmes paktu, un pamatnostādnēm
par stabilitātes un konverģences programmu formu un saturu", par
ko Padome vienojās 2012. gada 24. janvārī.
Skatīt:
http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/pdf/coc/code_of_conduct_en.pdf.


title: Padomes Ieteikums (2017. gada 21. februāris) attiecībā uz Komisijas atbrīvošanu no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (astotais EAF) darbību īstenošanu 2015. finanšu gadā

text:
               23.2.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 58/1

         PADOMES IETEIKUMS
   (2017. gada 21. februāris)
   attiecībā uz Komisijas atbrīvošanu no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (astotais EAF) darbību īstenošanu 2015. finanšu gadā
   (2017/C 58/01)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Ceturto ĀKK un EEK konvenciju, kas parakstīta 1989. gada 15. decembrī Lomē (1) un grozīta ar 1995. gada 4. novembrī Maurīcijā parakstīto nolīgumu (2),
   ņemot vērā dalībvalstu valdību pārstāvju Iekšējo nolīgumu Padomes sanāksmē par Kopienas atbalsta, ko piešķir saskaņā ar Ceturtās ĀKK un EK konvencijas Otro finanšu protokolu, finansēšanu un pārvaldību (3) (“Iekšējais nolīgums”), ar ko izveido, cita starpā, astoto Eiropas Attīstības fondu (astotais EAF), un jo īpaši tā 33. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Finanšu regulu (1998. gada 16. jūnijs), kas attiecas uz sadarbību attīstības finansēšanas jomā atbilstīgi Ceturtajai ĀKK un EK konvencijai (4), un jo īpaši tās 66. līdz 74. pantu,
   izskatījusi ieņēmumu un izdevumu pārskatu un bilanci saistībā ar astotā EAF darbībām laikposmā līdz 2015. gada 31. decembrim un Revīzijas palātas Gada pārskatu par darbībām, ko finansē no 8., 9., 10. un 11. Eiropas Attīstības fonda (EAF), attiecībā uz 2015. finanšu gadu kopā ar minētajā gada pārskatā iekļautajām Komisijas atbildēm (5),
   tā kā:

               (1)

               Ievērojot Iekšējā nolīguma 33. panta 3. punktu, Eiropas Parlaments pēc Padomes ieteikuma atbrīvo Komisiju no atbildības par astotā EAF finanšu pārvaldību.

               (2)

               Astotā EAF darbības 2015. finanšu gadā Komisija ir kopumā īstenojusi apmierinoši,

         AR ŠO IESAKA Eiropas Parlamentam atbrīvot Komisiju no atbildības par astotā EAF darbību īstenošanu 2015. finanšu gadā.

      Briselē, 2017. gada 21. februārī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         E. SCICLUNA

      (1)  OV L 229, 17.8.1991., 3. lpp.

      (2)  OV L 156, 29.5.1998., 3. lpp.

      (3)  OV L 156, 29.5.1998., 108. lpp.

      (4)  OV L 191, 7.7.1998., 53. lpp.

      (5)  OV C 375, 13.10.2016., 287. lpp.