				|

		52014DC0401

			Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par ekonomikas politikas vispārīgo pamatnostādņu īstenošanu dalībvalstīs, kuru naudas vienība ir euro /* COM/2014/0401 final */

Ieteikums
PADOMES IETEIKUMS
par ekonomikas politikas vispārīgo
pamatnostādņu īstenošanu dalībvalstīs, kuru naudas
vienība ir euro
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 136. pantu
kopsakarā ar 121. panta 2. punktu,
ņemot vērā Padomes
1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta
stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un
koordinācijas stiprināšanu[1]
un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
un Padomes 2011. gada 16. novembra Regulu (ES) Nr. 1176/2011 par
to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko
nelīdzsvarotību[2],
un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
priekšlikumu[3],
ņemot vērā Eiropadomes
secinājumus,
ņemot vērā Eiropas Ekonomikas
un sociālo lietu komitejas atzinumu,
ņemot vērā
Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
tā kā:
(1)       Pašreizējo eurozonas
ekonomikas vidi raksturo pakāpeniska, tomēr joprojām nestabila
ekonomikas atlabšana. 2013. gadā un 2014. gada sākumā
eurozonā ievērojami samazinājās inflācija, un ir
sagaidāms, ka nākotnē prognozes laikposma ietvaros tā
palielināsies tikai ļoti pakāpeniski,
atspoguļojot eurozonā pastāvošo stagnāciju, kā
arī mazāk aizsargāto valstu ekonomikā joprojām
veiktās relatīvo cenu korekcijas un euro valūtas maiņas
kursa pastāvīgo kāpumu. Turklāt, lai
gan ekonomikas atlabšana tiek balstīta uz arvien daudzpusīgāku
pieeju, eurozonas valstu vidū joprojām pastāv lielas
atšķirības.
(2)       Eurozona
ir vairāk nekā tajā ietilpstošo valstu summa. Ekonomikas un finanšu krīze skaidri atklāja eurozonā
pastāvošās ciešās savstarpējās saiknes un
nepieciešamību nostiprināt eurozonas dalībvalstu
koordināciju nodokļu politikas, finanšu politikas un
struktūrpolitikas jomā, lai nodrošinātu saskanīgu,
eurozonai kopēju nostāju attiecībā uz šīm politikas
jomām. Eurozonas dalībvalstis,
2012. gada 2. martā parakstot Līgumu par stabilitāti,
koordināciju un pārvaldību ekonomiskajā un
monetārajā savienībā, uzņēmās saistības
īstenot virkni tālejošu politikas reformu un veikt politikas
koordināciju. Divu saistītu regulu stāšanās
spēkā 2013. gadā vēl vairāk padziļināja
budžeta un ekonomikas politikas koordināciju eurozonas mērogā.
Eurozonas dalībvalstīm ir konkrēta atbildība par jaunā
pārvaldības regulējuma iedarbīgu īstenošanu. Tādēļ
būtu nepieciešams kāpināt savstarpēju motivēšanu,
palielinot atbalstu valsts mēroga reformu īstenošanai un
fiskālai piesardzībai, padziļināt valsts mēroga
reformu izvērtēšanu no eurozonas skatpunkta, internalizēt
potenciālo pārrobežu ietekmi un stimulēt politikas jomas, kas ir
īpaši svarīgas labi funkcionējošai ekonomikas un
monetārajai savienībai (EMS).
(3)       Ņemot vērā
eurozonas dalībvalstu ciešo savstarpējo atkarību, pastāv
iespēja, ka saistībā ar strukturālo reformu īstenošanu
tiek izraisīta liela pārrobežu ietekme, kas ir jāņem
vērā, lai nodrošinātu optimālu politikas izstrādi un
īstenošanu gan atsevišķās eurozonas dalībvalstīs, gan
eurozonā kopumā.  Piemēram, saskaņotāka
rīcība reformu īstenošanā veicinātu nepieciešamo
konverģenci starp dalībvalstīm. Šajā ziņā
ļoti svarīgas ir agrīnas diskusijas par eurozonas
dalībvalstu reformu plāniem, kuras balstītas uz pastāvošo
praksi, un makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūras
iedarbīga īstenošana.
(4)       Viens no galvenajiem,
eurozonai aktuālajiem politikas uzdevumiem ir samazināt valsts
parādu, īstenojot diferencētu, izaugsmei labvēlīgu
nodokļu politiku, vienlaicīgi stimulējot eurozonas izaugsmes
potenciālu. Pateicoties iepriekšējo gadu
konsolidācijas centieniem, eurozonas fiskālais stāvoklis ir
uzlabojies, tomēr virknei eurozonas dalībvalstu joprojām ir
jāturpina fiskālās korekcijas, lai samazinātu ļoti
augsto parādsaistību līmeni. Visām eurozonas
dalībvalstīm būtu jāuzlabo publisko finanšu kvalitāte
– ar mērķi stimulēt ražīgumu un nodarbinātību.
(5)       Krīzes
sākumposmā eurozonā ievērojami kritās ieguldījumu
apjoms, kas vēl joprojām nav atgriezies savā vidējā
līmenī (ilgtermiņa griezumā).
Ieguldījumu stagnācijas tendences iemesls ir vienlaikus
notiekošā aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšana
privātajā sektorā, finanšu nozares sadrumstalotība un
nepieciešamie fiskālās konsolidācijas centieni, kuru
ietekmē ir krities publisko ieguldījumu apjoms.  Lai noturētu ekonomikas atlabšanu un stimulētu
potenciālo ekonomikas izaugsmi, ir būtiski svarīgi palielināt
ieguldījumus infrastruktūrā un prasmju attīstībā.
Liela daļa ieguldījumu ir jāsaņem no privātā
sektora, tomēr arī valsts pārvaldes iestādēm var
būt svarīga funkcija – radīt veicinošus apstākļus.
(6)       Eurozonā reālajai
ekonomikai pieejamo kredītlīdzekļu līmenis joprojām ir
nepietiekams, un finanšu tirgus sadrumstalotība joprojām ir augsta,
lai gan ir mazinājies ar valstu parādsaistībām
saistītais stresa līmenis. Finansējuma
pieejamība, it īpaši attiecībā uz MVU, daudzās
valstīs joprojām ir problemātiska, un tas rada risku, ka
varētu tikt apdraudēta ekonomikas atlabšana. Tādēļ
būtu nepieciešamas iniciatīvas, kuru mērķis ir atjaunot
kredītlīdzekļu plūsmu, padziļināt kapitāla
tirgus un stimulēt ekonomikas ilgtermiņa finansēšanu. Tādas darbības kā, piemēram, banku bilances rādītāju korekcijas
pabeigšana, pašu kapitāla rezervju nostiprināšanas turpināšana
un, ja nepieciešams, arī aktīvu kvalitātes pārbaudes un
stresa testi palīdz atklāt vēl pastāvošās
nepilnības un nostiprināt uzticēšanos nozarei kopumā. Jau
ir sasniegts ievērojams progress attiecībā uz banku
savienību, it īpaši līdz ar vienotā uzraudzības
mehānisma izveidi un vienošanos par vienoto noregulējuma
mehānismu.
(7)       Finanšu
krīze atklāja nepilnības ekonomikas un monetārās
savienības uzbūvē. Komisija 2012. gada
28. novembrī nāca klajā ar plānu par
padziļinātu un patiesu ekonomikas un monetāro savienību,
rosinot sākt Eiropas mēroga debates. 2012. gada 5. decembrī
Eiropadomes priekšsēdētājs (ciešā sadarbībā ar
Eiropas Komisijas priekšsēdētāju, Eurogrupas
priekšsēdētāju un Eiropas Centrālās bankas prezidentu)
nāca klajā ar ziņojumu, kurā tika pārņemtas
vairākas Komisijas plāna idejas, kā arī
izklāstīts laika grafiks un pakāpjveida virzība uz
pilnīgu ekonomikas un monetāro savienību. Eiropas Parlaments
savu nostāju pauda 2012. gada 20. novembra rezolūcijā.
Kopš tā laika ir veikti ievērojami pasākumi.  Turpmākai EMS
pilnveidošanai būs nepieciešama pakāpeniska pieeja, kas apvieno
disciplīnu un solidaritāti.  Likumdošanas paketes (sešu un
attiecīgi divu tiesību aktu kopums) paredz, ka pirmais pārskats
par to īstenošanu ir sniedzams līdz 2014. gada beigām.
IESAKA eurozonas
dalībvalstīm, neierobežojot Padomes kompetenci attiecībā uz
dalībvalstu ekonomikas politikas koordināciju (it īpaši
Eurogrupas ietvaros notiekošās ekonomikas politikas koordinācijas
kontekstā), 2014.–2015. gadā atsevišķi vai kopīgi
veikt šādus pasākumus:
1.            Ciešā
sadarbībā ar Komisiju veicināt un uzraudzīt
strukturālo reformu īstenošanu eurozonas vienmērīgai
darbībai visnozīmīgākajās jomās, lai sekmētu
konverģenci, kā arī iekšējās un ārējās
nelīdzsvarotības korekcijas. Izvērtēt un stimulēt
reformu īstenošanas progresu eurozonas dalībvalstīs, kurās
pastāv pārmērīga makroekonomikas nelīdzsvarotība,
un eurozonas dalībvalstīs, kurās attiecībā uz
nelīdzsvarotību ir nepieciešama izlēmīga rīcība,
lai ierobežotu negatīvu pārrobežu ietekmi uz pārējo
eurozonas teritoriju un lai valstīs ar lielu budžeta atlikumu sekmētu
atbilstošu politiku pozitīvas pārrobežu ietekmes optimizēšanai.
Regulāri rīkot tematiskas apspriedes par struktūrpolitiku ar
eventuāli lielu pārrobežu ietekmi, galveno uzmanību
pievēršot augsta nodokļu īpatsvara samazināšanai
darbaspēka izmaksās un pakalpojumu tirgu reformēšanai.
2.           Ciešā
sadarbībā ar Komisiju koordinēt eurozonas dalībvalstu
nodokļu politiku, it īpaši ikgadējās budžeta plāna
projekta izvērtēšanas ietvaros, lai visā eurozonā
nodrošinātu vispārēji saskanīgu un izaugsmei
labvēlīgu nostāju attiecībā uz nodokļiem. Uzlabot
publisko finanšu kvalitāti un ilgtspējīgumu, paaugstinot
materiālo un nemateriālo ieguldījumu līmeni gan valsts, gan
ES mērogā. Nodrošināt, ka tiek nostiprināts valsts
mēroga regulējums nodokļu jomā, tai skaitā
regulējums par attiecīgās valsts fiskālo padomi.
3.           Nodrošināt banku sistēmas
izturētspēju, it īpaši, veicot
nepieciešamās aktīvu kvalitātes pārbaužu un stresa testu
sekojumdarbības, kā arī īstenojot banku
savienības regulējumu, tostarp par
turpmāko, vienotā noregulējuma mehānisma pārejas
posmā paredzēto darbu. Stimulēt
privātā sektora ieguldījumus un
palielināt tautsaimniecībai pieejamo kredītlīdzekļu
apjomu, veicot pasākumus, lai uzlabotu MVU pieeju
kredītlīdzekļiem, padziļinātu kapitāla
tirgus un no jauna aktivizētu vērtspapīrošanas tirgu – atbilstoši Komisijas priekšlikumiem un laika grafikam, kas ietverti tās
paziņojumā par Eiropas ekonomikas ilgtermiņa finansēšanu.
4.           Turpināt iesākto darbu par ekonomikas un
monetārās savienības padziļināšanu un veicināt
ekonomikas uzraudzības sistēmas uzlabošanu saistībā ar
tās pārskatīšanu, kas paredzēta 2014. gada
beigās.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā –
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.
[2]               OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.
[3]               COM(2014) 401 final.


title: Padomes Ieteikums — 2007. gada 19. marts atbrīvot Komisiju no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (Septītais EAF) darbību īstenošanu attiecībā uz 2005. finanšu gadu

text:
               8.5.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/2

      PADOMES IETEIKUMS

   2007. gada 19. marts
   atbrīvot Komisiju no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (Septītais EAF) darbību īstenošanu attiecībā uz 2005. finanšu gadu
   (2007/C 103/02)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Ceturto ĀKK un EK konvenciju, kas parakstīta 1989. gada 15. decembrī Lomē (1) un grozīta ar 1995. gada 4. novembrī Maurīcijā parakstīto nolīgumu (2),
   ņemot vērā Iekšējo nolīgumu 91/401/EEK par to, kā finansē un pārvalda Kopienas atbalstu, ko piešķir saskaņā ar Ceturto ĀKK un EK konvenciju (3), ar kuru izveido, cita starpā, Septīto Eiropas Attīstības fondu (Septītais EAF), un jo īpaši tā 33. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Finanšu Regulu (1991. gada 29. jūlijs), kas attiecas uz sadarbību attīstības finansēšanas jomā atbilstīgi Ceturtajai ĀKK un EK konvencijai (4), un jo īpaši tās 69. līdz 77. pantu,
   izskatījusi ieņēmumu un izdevumu pārskatu un bilanci saistībā ar Septītā EAF darbībām līdz 2005. gada 31. decembrim un Revīzijas palātas ziņojumu attiecībā uz 2005. finanšu gadu kopā ar Komisijas atbildēm (5),
   tā kā

               (1)

               saskaņā ar minētā iekšējā nolīguma 33. panta 3. punktu Eiropas Parlaments atbrīvo Komisiju no atbildības par Septītā EAF finanšu pārvaldību pēc Padomes ieteikuma,

               (2)

               Septītā EAF darbības 2005. finanšu gadā Komisija ir vispārēji īstenojusi apmierinoši,

         AR ŠO IESAKA, lai Eiropas Parlaments atbrīvo Komisiju no atbildības par Septītā EAF darbību īstenošanu attiecībā uz 2005. finanšu gadu.

      Briselē, 2007. gada 19. martā.

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         H. SEEHOFER

      (1)  OV L 229, 17.8.1991., 3. lpp.

      (2)  OV L 156, 29.5.1998., 3. lpp.

      (3)  OV L 229, 17.8.1991., 288. lpp.

      (4)  OV L 266, 21.9.1991., 1. lpp.

      (5)  OV C 263, 31.10.2006., 205. lpp.


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52006SC0023

Ieteikums Padomes atzinums saskaņā ar 5. panta trešo daļu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97 par Somijas atjaunināto stabilitātes programmu 2005.-2009. gadam  /* SEC/2006/0023 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 11.1.2006SEC(2006) 23 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar 5. panta trešo daļu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97 par Somijas atjaunināto stabilitātes programmu 2005.-2009. gadam(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSVispārēja informācijaStabilitātes un izaugsmes pakta, kas stājās spēkā 1998. gada 1. jūlijā, pamatmērķis ir sakārtotas valsts finanses kā līdzeklis, lai nostiprinātu nosacījumus stabilām cenām un stiprai, stabilai izaugsmei, kas veicina nodarbinātības kāpumu. Paktā pirmoreiz grozījumus izdarīja 2005. gadā. Reformā, atzīstot pakta lietderību disciplinētas fiskālās politikas nostiprināšanā, tika meklētas iespējas stiprināt tā efektivitāti un ekonomisko pamatojumu, kā arī ilgtermiņā nodrošināt valsts finanšu ilgtspējību.Padomes Regulā (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu [1], kas ir minētā pakta daļa, ir noteikts, ka dalībvalstīm Padomei un Komisijai ir jāiesniedz stabilitātes vai konverģences programmas un to ikgadējie atjauninājumi (dalībvalstīm, kuras jau ir pieņēmušas vienoto valūtu, ir jāiesniedz (atjauninātas) stabilitātes programmas, un dalībvalstīm, kas to vēl nav pieņēmušas, jāiesniedz (atjauninātas) konverģences programmas). Pirmā Somijas stabilitātes programma tika iesniegta 1998. gada septembrī. Saskaņā ar regulu Padome, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu un pēc apspriešanās ar Ekonomikas un finanšu komiteju, 1998. gada 12. septembrī sniedza atzinumu. Tādā pat veidā Komisija novērtē un iepriekš minētā komiteja pārbauda atjauninātās stabilitātes un konverģences programmas, ko vajadzības gadījumā var pārbaudīt arī Padome. Šajās programmās dalībvalstīm ir jāprecizē budžeta stāvokļa vidēja termiņa mērķi un jāparedz politikas pasākumi šā mērķa sasniegšanai un uzturēšanai, ieskaitot atbilstošus ekonomikas pieņēmumus. Saskaņā ar pakta reformu vidējā termiņa mērķi konkrētām dalībvalstīm ir dažādi, ievērojot budžeta un ekonomikas neviendabīgumu Eiropas Savienībā, tai skaitā attiecībā uz ilgtspējības fiskālo apdraudējumu. Citas reformas sastāvdaļas ir šādas: cikla laikā simetriskāka pieeja fiskālai politikai jāpanāk ar uzlabotu budžeta disciplīnu ekonomikas uzplaukuma laikā un ir jāņem vērā tās „galvenās strukturālās reformas”, kas būtiski ietekmē ilgtspējību ilgtermiņā, ja pieļauta īslaicīga novirzīšanās no vidēja termiņa mērķa vai korekcijas, kas vērsta uz tā sasniegšanu.Ievērojot Komisijas dienestu 2005. gada rudens prognozi, rīcības kodeksu [2], kopīgi pieņemto metodoloģiju ražošanas potenciālai novērtēšanai un cikliski koriģētās bilances, un vispārējās ekonomikas politikas pamatnostādnes, kas ir iekļautas integrētajās pamatnostādnēs laika posmam no 2005. līdz 2008. gadam, Komisija ir izskatījusi Somijas nesen iesniegto atjaunināto stabilitātes programmu un, pamatojoties uz turpmāk tekstā sniegto novērtējumu, ir pieņēmusi ieteikumu Padomes atzinumam.Novērtējums1.  Somijas atjauninātā stabilitātes programma tika iesniegta 2005. gada 24. novembrī. Programma attiecas uz laikposmu no 2005. līdz 2009. gadam. Programma pamatā atbilst jaunajā rīcības kodeksā dotajam stabilitātes un konverģences programmas struktūras paraugam. Šajā programmā iztrūkst jaunajā rīcības kodeksā pieprasītie obligātie un izvēles dati (jo īpaši trūkst dati par ārējiem pieņēmumiem 2007.-2009. gada laika posmam). Atjauninājumā nav skaidri definēts budžeta stāvokļa vidēja termiņa mērķis, kā to paredz rīcības kodekss.2.  Pēc atgūšanās no smagās lejupslīdes deviņdesmito gadu sākumā, Somijas ekonomika ievērojami attīstījās laika posmā no 1995.–2004. gadam, sasniedzot vidējo pieaugumu 3½ procentu punktu apmērā gadā, kas ir apmēram par 1½ procentu punktiem virs vidējā rādītāja euro zonā. Augstais pieaugums 2004. gadā palīdzēja paaugstināt nodarbinātības līmeni no tā krituma pozīcijas 60% līdz 68%. Inflācija ar gada vidējo rādītāju 1½ procenti laika posmā no 1995.–2004. gadam bija par ½ procentu punktu zemāk par euro zonas rādītāju. Makroekonomiskajā scenārijā, kas ir programmas pamatā, paredzēts, ka faktiskais IKP pieaugums no 2,7% 2005.-2006. gadā samazināsies vidēji līdz 2,3% gadā pārējā programmas laika posmā. IKP pieauguma rādītājus 2005. un 2006. gadam lielā mērā ietekmē ražošanas pārtraukšana papīra un celulozes rūpniecībā, ko izraisīja darba strīdi, ar ko izskaidrojams straujais kritums 2005. gadā, pēc kura notika pieaugums 2006. gadā. Kā īstermiņa, tā arī vidējā termiņa prognozes, kas ietvertas programmā, ir daudz piesardzīgākas nekā Komisijas dienestu prognozes. Šķiet, ka inflācija programmā lēsta reālistiski, šīs aplēses saskan ar Komisijas dienestu aprēķiniem.3.  Padome 2005. gada 17. februāra atzinumā par iepriekšējo atjaunināto stabilitātes programmu attiecībā uz 2004.-2008. gadu apstiprināja programmā iekļauto budžeta stratēģiju. Vispārējais valsts budžeta pārpalikums par 2005. gadu ir lēsts, pamatojoties uz Komisijas dienestu prognozēm, 1,9% apmērā no IKP, kas ir tuvu plānotajam budžeta pārpalikumam iepriekšējā programmas atjauninājumā.4.  Valdības galvenie mērķi šajā programmas atjauninājumā ir normālos ekonomiskās izaugsmes apstākļos panākt stabilitāti centrālās valdības finansēs un ilgtermiņā nodrošināt valsts finanšu ilgtspējību, ņemot vērā iedzīvotāju novecošanās nelabvēlīgo ietekmi. Ir piedāvāti arī pasākumi uzlabot pašvaldību finanšu kontus, lai līdz programmas laikposma beigām būtu iespējama optimāla budžeta stāvokļa uzskaite. Vispārējā budžeta pārpalikuma tendence būs nedaudz samazināties līdz 1,5 % no IKP līdz programmas laikposma beigām. Kā ienākumu, tā arī izdevumu attiecība pret IKP samazināsies no 2005. līdz 2007. gadam (abos gadījumos par 1 procentu punktu no IKP), bet pēc tam abas attiecības un līdz ar to arī tīrais aizdevums saskaņā ar prognozēm būs stabilas. Primārā budžeta pārpalikuma analīze liecina par krasāku samazinājumu dēļ paredzētās procentu izdevumu daļas no IKP samazināšanās. Budžeta pārpalikuma samazināšanās atspoguļo pakāpenisko nodokļu pazemināšanas ieviešanu. Izdevumi ir jākontrolē ar valsts budžeta izdevumu maksimālās robežas palīdzību un procentu izdevumu samazināšanu. Salīdzinājumā ar iepriekšējo programmas atjauninājumu dēļ nodokļu pazemināšanas un piesardzīgāka finansiālā novērtējuma attiecībā uz sociālo nodrošināšanu un pašvaldībām valsts budžeta pārpalikuma aplēses 2006.-2009. gadam ir pārskatītas un samazinātas par apmēram 0,5% no IKP.5.  Strukturālā ziņā tiek prognozēta neliela budžeta pārpalikuma samazināšanās turpmākajos trīs gados no apmēram 2% no IKP 2005. gadā līdz 1¾ laikposmā no 2006. līdz 2008. gadam, bet ar atgriezeniskām sekām 2009. gadā. Tomēr šīs atgriezeniskās sekas ir pilnībā izskaidrojamas ar paredzēto potenciālā un faktiskā ražošanas apjoma starpības palielināšanos līdz apmēram -1% no IKP programmas laikposma beigās. Programmā prognozēts, ka struktūrpārpalikums samazināsies līdz apmēram 1½ % no IKP līdz programmas laikposma beigām (2009. gads) [3]. Šā novērtējuma nolūkos iepriekš minētais jāuzskata par programmas vidējā termiņa mērķi. Tā kā programmas vidējā termiņa mērķis ir augstāks par minimālo slieksni (noteiktais deficīts apmēram 1% no IKP), ar tā sasniegšanu tiks nodrošināta drošības rezerve pret pārmērīga deficīta rašanos. Attiecībā uz atbilstību programmas vidējā termiņa mērķis attiecas uz Stabilitātes un izaugsmes paktā un rīcības kodeksā noteiktajiem euro zonas un valūtas kursa mehānisma (VKM II) dalībvalstu mērķiem, paredzot augstākas prasības par tām, ko nosaka parāda attiecība un vidējais potenciālais ražošanas pieaugums ilgtermiņā. Vidējā termiņa mērķa paredzēšana ievērojami virs obligātā minimālā līmeņa programmā tiek motivēta ar galamērķi ilgtermiņā nodrošināt valsts finanšu ilgtspējību.6.  Ar budžeta mērķiem saistītie riski atjauninājumā šķiet pamatā līdzsvaroti. Mērķi līdz 2007. gadam ir saskaņā ar Komisijas dienestu veiktajām 2005. gada rudens ekonomiskajām prognozēm, kuras ir nedaudz optimiskākas. Daudzgadu izdevumu maksimālā robeža centrālai valdībai līdz šim ir bijis veiksmīgs risinājums attiecībā uz izdevumiem, kamēr nodokļu prognožu pamatā, šķiet, ir piesardzīgāks vērtējums. Attiecībā uz ekonomisko izaugsmi stabilitātes programmā ir pievērsta uzmanība riskam, ka iedzīvotāju novecošanas nelabvēlīgā ietekme un nelīdzsvarotais nodarbinātības piedāvājums netiek pienācīgi novērtēts; tomēr, ņemot vērā to, ka izaugsmes pieņēmumi šķiet piesardzīgi salīdzinājumā ar Komisijas dienestu prognozēm, ar izaugsmi saistītais risks vērtējams kā līdzsvarots.7.  Ņemot vērā iepriekš izklāstīto riska novērtējumu, programmā ietvertā budžeta stratēģija šķiet pietiekoša, lai programmas vidējā termiņa mērķis tiktu saglabāts visu programmas laikposmu. Turklāt visā laikposmā tiek arī nodrošināta pietiekama drošības rezerve pret deficīta robežlieluma 3% apmērā no IKP pārkāpšanu pie normālām makroekonomiskām svārstībām. Kopumā budžeta stāvoklis ir stabils un budžeta stratēģija saskaņā ar paktu sniedz labu fiskālās politikas paraugu.8.  Tiek prognozēts, ka valsts kopējais parāda līmenis arī turpmāk būs ievērojami zemāks par satndartvērtību visā programmas laikposmā 60 % apmērā no IKP. Atjauninātajā programmā prognozēts, ka parāda attiecība, kas 2005. gadā pēc aplēsēm bijusi 42,7% no IKP, 2009. gadā būs nokritusies līdz 40,1%. Parāda attiecības samazināšanās ievērojamu primāro budžeta pārpalikumu dēļ tiek izlīdzināta ar parādu palielinošām krājumu plūsmu korekcijām, kurās tiek atspoguļots aktīvu uzkrājums sociālās nodrošināšanas fondos.9.  Attiecībā uz valsts finanšu ilgtspējību, pamatojoties uz prognozētajām budžeta izmaksām saistībā ar iedzīvotāju novecošanu, Somija šķiet zema riska valsts. Pašlaik valsts parāda kopapjoma attiecība ir zem 60 % no IKP robežvērtības un tiek prognozēts, ka arī turpmāk būs zemāka par vērtību prognožu laikposma lielākajā daļā, kas pagarināts līdz 2050. gadam. Sociālās nodrošināšanas būtiskās priekšrocības un pašreizējais labvēlīgais budžeta stāvoklis ļauj ierobežot ar iedzīvotāju novecošanu saistīto ietekmi uz budžetu. Tomēr ilgtermiņā var rasties ar valsts finanšu ilgtspējību saistīts risks, izpaužoties pensiju izmaksu palielinājumā. Ar novecošanu saistīto izdevumu saglabāšana ilgtermiņā, ieskaitot nesenās reformas pasākumu sekmīgu īstenošanu, kuru mērķis ir pensionēšanās vecuma efektīva palielināšana, uzturot stabilu budžeta stāvokli, būs galvenie elementi valsts finanšu ilgtspējības riska samazināšanā [4].10.  Paredzētie pasākumi valsts finanšu jomā pamatos atbilst vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs 2005.-2008. gada laikposmam. Īpaši jāmin, ka pasākumi ir vērsti uz ekonomiskās un finanšu ilgtspējības nodrošināšanu, izaugsmes veicināšanu un darba vietu radīšanu, piemēram, vispārējā pensiju reforma, kas pašlaik tiek pakāpeniski ieviesta.11.  Somijas Valsts reformas programmā, kas iesniegta 2005. gada 14. oktobrī atjaunotās Lisabonas izaugsmes un nodarbinātības stratēģijas kontekstā, ir norādīti šādi valsts finanses būtiski ietekmējoši uzdevumi: (i) valsts finanšu ilgtspējība un (ii) darba tirgus darbība. Valsts reformas programmā ietverto darbību ietekme uz budžetu ir pilnībā atspoguļota stabilitātes programmas budžeta prognozēs. Stabilitātes programmā paredzētie pasākumi valsts finanšu jomā ir saskaņā ar Valsts reformas programmā iekļautajām darbībām. Īpaši jāmin, ka stabilitātes programmā ir norādīti pasākumi uzlabot kā centrālās valdības, tā arī pašvaldību efektivitāti, turklāt tā apstiprina nodomu turpināt piemērot budžeta izdevumu maksimālo robežu centrālai valdībai pēc pašreizējā valdības sasaukuma laikposma.IeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar 5. panta trešo daļu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97 par Somijas atjaunināto stabilitātes programmu 2005.-2009. gadamEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu [5] un jo īpaši tās 5. panta 3. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu,apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.12.  Padome 2006. gada 24. janvārī pārbaudīja atjaunināto Somijas stabilitātes programmu laika periodam no 2005. līdz 2009. gadam. Programma pamatā atbilst jaunajā rīcības kodeksā dotajam stabilitātes un konverģences programmas struktūras paraugam. Šajā programmā iztrūkst jaunajā rīcības kodeksā pieprasītie obligātie un izvēles dati (jo īpaši trūkst dati par ārējiem pieņēmumiem 2007.-2009. gada laika posmam). Programmā nav skaidri definēts budžeta stāvokļa vidēja termiņa mērķis, kā to paredz rīcības kodekss.13.  Pēc atgūšanās no īpaši smagās lejupslīdes deviņdesmito gadu sākumā, Somijas ekonomika ievērojami attīstījās laika posmā no 1995.–2004. gadam, sasniedzot vidējo pieaugumu 3,6 apmērā gadā. Aktivizētā rīcība ļāva paaugstināt nodarbinātības rādītājus, bet inflācija saglabājās zemāka par euro zonas vidējo līmeni. Makroekonomiskajā scenārijā, kas ir programmas pamatā, paredzēts, ka faktiskā IKP pieaugums no gada vidējā rādītāja 2,7% 2005.-2006. gadā samazināsies vidēji līdz 2,3% gadā pārējā programmas laikposmā. Izvērtējot šo scenāriju saistībā ar pašlaik pieejamo informāciju, tas šķiet pamatots ar piesardzīgiem izaugsmes pieņēmumiem. Programmā paredzētā inflācija šķiet ticama.14.  Padome 2005. gada 17. februāra atzinumā par iepriekšējo stabilitātes programmas atjauninājumu attiecībā uz 2004.-2008. gadu apstiprināja programmā iekļauto budžeta stratēģiju. Vispārējais valsts budžeta pārpalikums par 2005. gadu ir lēsts, pamatojoties uz Komisijas dienestu prognozēm, 1,9% apmērā no IKP, kas tuvu plānotajam budžeta pārpalikumam iepriekšējā programmas atjauninājumā.15.  Valdības galvenie mērķi ir normālos ekonomiskās izaugsmes apstākļos panākt stabilitāti centrālās valdības finansēs un ilgtermiņā nodrošināt valsts finanšu ilgtspējību. Vispārējā budžeta pārpalikuma tendence būs nedaudz samazināties līdz 1,5 % no IKP līdz 2008. – 2009. gadam; primārā budžeta pārpalikuma samazinājums ir mazliet krasāks dēļ paredzētās procentu izdevumu daļas samazināšanas. Budžeta pārpalikuma samazinājumu pamatā ir ieņēmumi, kuros atspoguļojas pakāpeniskā nodokļu pazemināšanas ieviešana. Izdevumi ir jākontrolē ar valsts budžeta izdevumu maksimālās robežas palīdzību un procentu izdevumu samazināšanu. Salīdzinājumā ar iepriekšējo programmas atjauninājumu dēļ nodokļu samazinājuma un piesardzīgāka finansiālā stāvokļa novērtējuma attiecībā uz sociālo nodrošināšanu un pašvaldībām valsts budžeta pārpalikuma aplēses 2006.-2009. gadam ir pārskatītas un samazinātas par apmēram 0,5% no IKP.16.  Visā programmas laikposmā struktūrpārpalikums (t.i., cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus), kas aprēķināts saskaņā ar kopīgi pieņemtu metodoloģiju, nedaudz samazināsies turpmākajos trīs gados no apmēram 2% no IKP 2005. gadā līdz 1¾ laikposmā no 2006. līdz 2008. gadam, bet ar atgriezeniskām sekām 2009. gadā, kas izskaidrojamas ar potenciālā un faktiskā ražošanas apjoma starpības palielināšanos. Programmā prognozēts, ka struktūrpārpalikumi sasniegs apmēram 1½ % no IKP līdz programmas laikposma beigām [6], ko var uzskatīt par programmas vidējā termiņa mērķi, kas ir saskaņā ar vidējā termiņa mērķu principiem, kuri izklāstīti Stabilitātes un izaugsmes paktā un rīcības kodeksā. Tā kā programmas vidējā termiņa mērķis ir augstāks par minimālo slieksni (noteiktais deficīts apmēram 1% no IKP), ar tā sasniegšanu tiks nodrošināta drošības rezerve pret pārmērīga deficīta rašanos. Attiecība uz atbilstību programmas vidējā termiņa mērķis attiecas uz Stabilitātes un izaugsmes paktā un rīcības kodeksā noteiktajiem euro zonas un VKM II dalībvalstu mērķiem, paredzot augstākas prasības par tām, ko nosaka parāda attiecība un vidējais potenciālais ražošanas pieaugums ilgtermiņā. Vidējā termiņa mērķa paredzēšana ievērojami virs obligātā minimālā līmeņa programmā tiek motivēta ar galamērķi ilgtermiņā nodrošināt valsts finanšu ilgtspējību.17.  Šķiet, ka šīs programmas budžeta prognožu riski ir pamatos līdzsvaroti. Nodokļu prognozes šķiet pamatotas ar piesardzīgiem pieņēmumiem un izdevumu maksimālās robežas satvars līdz šim ir bijis ļoti efektīvs. Stabilitātes programmā ir pievērsta uzmanība riskam, ka iedzīvotāju novecošanas nelabvēlīgā ietekme uz ekonomisko izaugsmi un nelīdzsvarotais nodarbinātības piedāvājums netiek pienācīgi novērtēts pašreizējos aprēķinos; tomēr, kā minēts iepriekš, ekonomiskās izaugsmes prognozes šajā atjauninājumā var uzskatīt par piesardzīgām.18.  Ņemot vērā riska novērtējumu, programmā ietvertā budžeta stratēģija šķiet pietiekoša, lai programmas vidējā termiņa mērķis tiktu saglabāts visu programmas laikposmu, kā tas ir paredzēts programmā. Turklāt visā laikposmā tiek arī nodrošināta pietiekama drošības rezerve pret iespējamo deficīta robežlieluma 3% apmērā no IKP pārkāpšanu pie normālām makroekonomiskām svārstībām. Kopumā budžeta stāvoklis ir drošs, un budžeta stratēģija saskaņā ar paktu sniedz labu fiskālās politikas paraugu.19.  Parāda attiecība 2005. gadā sasniedza 42,7% no IKP, kas ir krietni zemāk par Līgumā ierakstīto robežvērtību – 60 % no IKP. Programmā lēsts, ka parāda attiecība programmas perioda laikā kritīsies līdz 2,6 procentu punktiem.20.  Pamatojoties uz prognozētajām budžeta izmaksām saistībā ar iedzīvotāju novecošanu, Somija šķiet zema riska valsts. Pašlaik kopējā parāda attiecība ir zemāka par 60 % no IKP robežvērtības un tiek prognozēts, ka arī turpmāk būs zemāka par šo vērtību visā prognožu laikposmā, kas pagarināts līdz 2050. gadam. Sociālās nodrošināšanas būtiskās priekšrocības un pašreizējais labvēlīgais budžeta stāvoklis ļauj ierobežot ar iedzīvotāju novecošanu saistīto ietekmi uz budžetu. Tomēr ilgtermiņā varētu rasties ar valsts finanšu ilgtspējību saistīts risks, izpaužoties pensiju izdevumu palielinājumā. Ar novecošanu saistīto izdevumu saglabāšana ilgtermiņā, ieskaitot nesenās reformas pasākumu sekmīgu īstenošanu, kuru mērķis ir pensionēšanās vecuma efektīva palielināšana, uzturot stabilu budžeta stāvokli, būtu galvenie elementi valsts finanšu ilgtspējības riska samazināšanā [7].21.  Paredzētie pasākumi valsts finanšu jomā pamatos atbilst vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs 2005.-2008. gada laikposmam. Īpaši jāmin, ka pasākumi ir vērsti uz ekonomiskās un finanšu ilgtspējības nodrošināšanu, izaugsmes veicināšanu un darba vietu radīšanu, piemēram, vispārējā pensiju reforma, kas pašlaik tiek pakāpeniski ieviesta.22.  Somijas Valsts reformas programmā, kas iesniegta 2005. gada 14. oktobrī atjaunotās Lisabonas izaugsmes un nodarbinātības stratēģijas kontekstā, ir norādīti šādi uzdevumi ar būtisku ietekmi uz valsts finansēm: (i) valsts finanšu ilgtspējība un (ii) darba tirgus darbība. Valsts reformas programmā ietverto darbību ietekme uz budžetu ir pilnībā atspoguļota stabilitātes programmas budžeta prognozēs. Stabilitātes programmā paredzētie pasākumi valsts finanšu jomā ir saskaņā ar Valsts reformas programmā iekļautajām darbībām. Īpaši jāmin, ka stabilitātes programmā ir norādīti pasākumi uzlabot kā centrālās valdības, tā arī pašvaldību efektivitāti, turklāt tā apstiprina nodomu turpināt piemērot izdevumu maksimālo robežu centrālai valdībai pēc pašreizējā valdības sasaukuma laikposma.Nozīmīgāko makroekonomikas un budžeta aplēšu salīdzinājums2004. | 2005. | 2006. | 2007. | 2008. | 2009. |Faktiskais IKP (izmaiņas, %) | SP 2005., nov. | 3,6 | 2,1 | 3,2 | 2,6 | 2,3 | 2,1 |KOM 2005., nov. | 3,6 | 1,9 | 3,5 | 3,1 | n.p. | n.p. |SP 2004., dec. | 3,2 | 2,8 | 2,4 | 2,2 | 2,0 | n.p. |SPCI inflācija (%) | SP 2005., nov. | 0,2 | 1,0 | 1,3 | 1,5 | 1,8 | 1,8 |KOM 2005., nov. | 0,1 | 1,0 | 1,4 | 1,3 | n.p. | n.p. |SP 2004., dec. | 0,2 | 1,4 | 1,8 | 1,8 | 1,8 | n.p. |Starpība starp potenciālo un faktisko ražošanas apjomu (% no potenciālā IKP) | SP 2005., nov. | 0,0 | -0,7 | -0,2 | -0,2 | -0,5 | -0,9 |KOM 2005., nov. | -0,2 | -1,2 | -0,7 | -0,5 | n.p. | n.p. |SP 2004., dec. | -0,3 | -0,1 | -0,2 | -0,4 | -0,6 | n.p. |Valsts bilance (% no IKP) | SP 2005., nov. | 2,1 | 1,8 | 1,6 | 1,6 | 1,5 | 1,5 |KOM 2005., nov. | 2,1 | 1,9 | 1,9 | 1,8 | n.p. | n.p. |SP 2004., dec. | 2,0 | 1,8 | 2,1 | 2,2 | 2,0 | n.p. |Primārā bilance (% no IKP) | SP 2005., nov. | 3,7 | 3,4 | 3,1 | 2,9 | 2,8 | 2,8 |KOM 2005., nov. | 3,8 | 3,8 | 3,7 | 3,6 | n.p. | n.p. |SP 2004., dec | 3,7 | 3,4 | 3,8 | 3,9 | 3,7 | n.p. |Cikliski koriģētā bilance = strukturālā bilance2,3 (% no IKP) | SP 2005., nov. | 2,1 | 2,1 | 1,7 | 1,7 | 1,7 | 2,0 |KOM 2005., nov. | 2,3 | 2,7 | 2,3 | 2,1 | n.p. | n.p. |SP 2004., dec.1 | 2,2 | 1,9 | 2,2 | 2,4 | 2,4 | n.p. |Kopējais valsts parāds (% no IKP) | SP 2005., nov. | 44,9 | 42,7 | 41,7 | 41,1 | 40,6 | 40,1 |KOM 2005., nov. | 45,1 | 42,8 | 41,5 | 40,6 | n.p. | n.p. |SP 2004., dec. | 44,6 | 43,4 | 42,5 | 41,7 | 41,1 | n.p. |Piezīmes: 1Komisijas dienestu aprēķini, kuru pamatā ir programmā atrodamā informācija 2Cikliski koriģētā bilance = strukturālā bilance, izņemot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus 3Vienreizēji un citi pagaidu pasākumi no programmas 4Vienreizēji un citi pagaidu pasākumi no Komisijas dienestu 2005. gada rudens prognozēm 5Pamatojoties uz prognozēto potenciālo pieaugumu atbilstīgi 2,9%, 2,9%, 2,8% un 27% apmērā laikposmā no 2004.-2007. gadam. Avots: Stabilitātes programma (SP); Komisijas dienestu 2005 gada rudens ekonomikas prognozes(KOM); Komisijas dienestu aprēķini |[1] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regula grozīta ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005, 1. lpp.). Visi šajā tekstā minētie dokumenti atrodami tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Ekonomikas un finanšu komitejas atzinums par „Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanas specifikāciju un pamatnostādnēm par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu”, kuru apstiprinājusi ECOFIN Padome 2005. gada 11. oktobrī.[3] Kā aprēķināts programmā. Pēc Komisijas dienestu pārrēķiniem, kas veikti, pamatojoties uz programmā sniegto informāciju, un saskaņā ar kopīgi pieņemto metodoloģiju, 2009. gadā struktūrpārpalikums ir 2% no IKP.[4] Sīka informācija par ilgtermiņa ilgtspējību ir atrodama Komisijas dienestu veiktajā programmas tehniskajā novērtējumā, kas tiks publicēts šādā tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[5] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regula grozīta ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005, 1. lpp.). Šajā tekstā minētie dokumenti ir atrodami tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Kā aprēķināts programmā. Pēc Komisijas dienestu pārrēķiniem, kas veikti, pamatojoties uz programmā sniegto informāciju, un saskaņā ar kopīgi pieņemto metodoloģiju 2009. gadā struktūrpārpalikums ir 2% no IKP.[7] Sīka informācija par ilgtermiņa ilgtspējību ir atrodama Komisijas dienestu veiktajā programmas tehniskajā novērtējumā, kas tiks publicēts šādā tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm


title: Padomes Ieteikums ( 2014. gada 8. jūlijs ) par Spānijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Spānijas 2014. gada stabilitātes programmu

text:
               29.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/35

         PADOMES IETEIKUMS
   (2014. gada 8. jūlijs)
   par Spānijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Spānijas 2014. gada stabilitātes programmu
   2014/C 247/08
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), un 2010. gada 21. oktobrī tā pieņēma lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (3), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Dalībvalstu vai to valdību vadītāji 2012. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu par Izaugsmes un nodarbinātības paktu, kas ir saskaņots pamats rīcībai valstu, ES un eurozonas līmenī, izmantojot visas iespējamās sviras, instrumentus un politikas jomas. Viņi pieņēma lēmumu par dalībvalstu līmenī veicamo rīcību, jo īpaši paužot pilnīgu apņemšanos sasniegt stratēģijas “Eiropa 2020” mērķus un īstenot konkrētai valstij adresētos ieteikumus.

               (4)

               Padome 2013. gada 9. jūlijā pieņēma ieteikumu (4) par Spānijas 2013. gada valsts reformu programmu un sniedza atzinumu par atjaunināto Spānijas stabilitātes programmu 2012.–2016. gadam. Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 473/2013 (5) Komisija 2013. gada 15. novembrī iesniedza savu atzinumu par Spānijas budžeta plāna projektu 2014. gadam.

               (5)

               Komisija 2013. gada 13. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, iezīmējot 2014. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. 2013. gada 13. novembrī Komisija, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā tā noteica Spāniju kā vienu no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (6)

               Eiropadome 2013. gada 20. decembrī apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes sekmēšanai. Tā uzsvēra vajadzību īstenot diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju, atjaunot normālus aizdevumu nosacījumus ekonomikai, sekmēt izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu, novērst krīzes sociālās sekas un modernizēt valsts pārvaldi.

               (7)

               Komisija 2014. gada 5. martā publicēja saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu sagatavotā padziļinātā pārskata rezultātus par Spāniju. Komisijas veiktā analīze tai ļauj secināt, ka Spānijā pastāv makroekonomiskā nelīdzsvarotība, kuras novēršanai vajadzīga īpaša uzraudzība un izšķiroša politikas rīcība. Konkrēti – vairākās jomās pagājušā gadā konstatētās pārmērīgās nelīdzsvarotības novēršana ir viennozīmīgi pavirzījusies uz priekšu, un pozitīvās izaugsmes atjaunošanās ir samazinājusi riskus. Tomēr nelīdzsvarotības apmērs un savstarpēji saistītais raksturs, jo īpaši augstais iekšējā un ārējā parāda līmenis un augstais bezdarba līmenis, nozīmē, ka vājās puses joprojām pastāv.

               (8)

               Spānija 2014. gada 30. aprīlī iesniedza savu 2014. gada valsts reformu programmu, un savu 2014. gada stabilitātes programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (9)

               2014. gada stabilitātes programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir līdz 2016. gadam novērst pārmērīgo budžeta deficītu un 2017. gadā sasniegt vidējā termiņa mērķi. Stabilitātes programmā ir apstiprināts vidējā termiņa mērķis, t. i., līdzsvarots budžets strukturālajā izteiksmē, kas ir tālejošāks mērķis, nekā noteikts Stabilitātes un izaugsmes paktā. Saskaņā ar stabilitātes programmu ir plānots 2016. gadā samazināt budžeta deficītu zem 3 % no IKP atbilstīgi termiņam, kas noteikts Padomes 2013. gada 21. jūnija ieteikumā (6), un iecerēts 2014. gada deficītu samazināt vēl vairāk nekā ieteikts (5,5 % no IKP pretstatā 5,8 % no IKP). Tomēr, sākot no 2014. gada, stabilitātes programmā plānotais (pārrēķinātās) strukturālās bilances ikgadējais uzlabojums ir mazāks par ieteikto uzlabojumu. Plānā ir paredzēts 2017. gadā gūt pietiekamus panākumus, lai sasniegtu vidējā termiņa mērķi, kaut arī ar to var nepietikt, lai sasniegtu šo mērķi tajā pašā gadā, kā noteikts stabilitātes programmā. Stabilitātes programmā prognozēts, ka valsts parāda attiecība sasniegs maksimumu 2015. gadā (101,7 % no IKP) un pēc tam sāks samazināties. Budžeta stratēģija, kas izklāstīta stabilitātes programmā, kopumā tikai daļēji atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Stabilitātes programmas, kuru nav sniegusi vai apstiprinājusi neatkarīga struktūra, budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir lielā mērā ticams attiecībā uz 2014. gadu, savukārt attiecībā uz 2015. gadu tas ir pakļauts negatīviem riskiem salīdzinājumā ar Komisijas dienestu 2014. gada pavasara prognozi. Stabilitātes programmā plānotie IKP izaugsmes rādītāji 2016. un 2017. gadā, šķiet, ir diezgan optimistiski salīdzinājumā ar pašreizējām aplēsēm par potenciālo ekonomikas izaugsmes rādītāju un atlikušajām pēckrīzes ekonomikas korekciju vajadzībām.
               Tāpēc negatīvi riski apdraud arī deficīta un parāda korekciju. Turklāt vēl nav pietiekami precīzi norādīti konkrēti pasākumi, kuru mērķis ir no 2015. gada sekmēt kopējā deficīta mērķu sasniegšanu, jo īpaši saistībā ar izmaiņām nodokļu jomas tiesību aktos atbilstoši plānotajai nodokļu reformai. Citi riski ir saistīti ar neparedzēto izdevumu saistībām un ieguvumiem, kas gūti plānoto ietaupījumu rezultātā vietējā un reģionālajā līmenī. Balstoties uz Komisijas prognozi, fiskālo pasākumu apmērs 2013. un 2014. gadā ir par 1,1 procentpunktu mazāks strukturālās bilances (pārrēķināto) izmaiņu izteiksmē (kaut gan šo skaitli palielina potenciālā produkcijas apjoma novērtēšanas metodoloģijas nesenās izmaiņas) un par 0,4 procentpunktiem mazāks salīdzinājumā ar to pasākumu apmēru, kuri tika uzskatīti par vajadzīgiem brīdī, kad tika pieņemts ieteikums saskaņā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru. Pamatojoties uz savu stabilitātes programmas novērtējumu un Komisijas prognozi saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka budžeta stratēģijas pamatā esošie pasākumi vēl vairāk jākonkretizē un ka ir vajadzīgi papildu pasākumi, lai pilnībā izpildītu Padomes ieteikumu saskaņā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru.

               (10)

               Fiskālo strukturālo pasākumu jomā ir gūti panākumi ziņošanā par budžeta izpildi un koriģējošo pasākumu piemērošanā saistību nepildošajām administratīvajām iestādēm. Tomēr joprojām ir iespējams īstenot Spānijas Budžeta stabilitātes konstitucionālajā likumā izklāstītos papildu izpildes mehānismus attiecībā uz saistību nepildošajiem reģioniem. Ir veikti jauni pasākumi, lai visos valdības līmeņos piemērotu komercpiegādātājiem maksājumu veikšanas vidēju termiņu (30 dienas). 2013. gada novembrī ar likumu tika izveidota neatkarīga fiskāla iestāde, un 2014. gada februārī tika iecelts tās priekšsēdētājs. Tomēr šī iestāde nebija laicīgi sākusi darbu, lai novērtētu 2014. gada stabilitātes programmu. 2014. gada valsts reformu programmā arī atzīts, ka jāturpina uzlabot izmaksu lietderību veselības aprūpes un farmaceitisko izdevumu jomā, piemēram, centralizēti iegādājoties farmaceitiskās preces, pārskatot pakalpojumu grozu, izstrādājot digitālus klīniskus datus vai uzlabojot veselības aprūpes iestāžu vadību. Tā kā vairuma turpmāk plānoto fiskālās konsolidācijas pasākumu pamatā ir izdevumu ietaupījumi, tad sistemātiska izdevumu pārskatīšana visos valdības līmeņos palīdzētu noteikt jomas, kurās ietaupījumus varētu gūt izaugsmi veicinošā veidā, vienlaikus ņemot vērā visneaizsargātāko iedzīvotāju vajadzības.

               (11)

               Spānija 2013. gadā pieņēma jaunus pasākumus, lai samazinātu parādu kropļojošo ietekmi uzņēmumu nodokļu jomā. 2013. gadā Spānija guva arī zināmus panākumus nodokļu saistību izpildes uzlabošanā, pastiprinot cīņu pret krāpšanu nodokļu jomā un nedeklarētu nodarbinātību, taču joprojām pastāv nopietnas problēmas. 2013. un 2014. gadā Spānija arī samazināja sociālā nodrošinājuma iemaksas par jauniešu un jaunu darba ņēmēju pieņemšanu darbā. Pēc tam, kad valdības pilnvarota ekspertu komiteja nāca klajā ar visaptverošu ziņojumu par nodokļu reformu, iestādes 2014. gada otrajā ceturksnī plāno iesniegt konkrētus tiesību aktu priekšlikumus. Saskaņā ar 2014. gada valsts reformu programmu šo priekšlikumu mērķis būs modernizēt nodokļu sistēmu, samazināt aizspriedumus pret nodarbinātību, paātrināt nodokļu iekasēšanu, sekmēt ekonomikas attīstību, nodrošināt tirgus viengabalainību un fiskālo neitralitāti un uzlabot Spānijas ekonomikas konkurētspēju, vienlaikus veicinot fiskālo konsolidāciju. Šīs reformas izstrāde un īstenošana būs nozīmīgs faktors turpmākajām ekonomikas perspektīvām un valsts finansēm.

               (12)

               Finanšu stabilitāti ir sekmējusi banku nozares rekapitalizācija un pārstrukturēšana, kā arī tas, ka tika īstenota 2012. gada jūlijā pieņemtā Eiropas Stabilizācijas mehānisma (ESM) programma finanšu iestāžu rekapitalizācijai; šī programma tika pabeigta 2014. gada 22. janvārī. Tomēr finanšu nozare Spānijā vēl aizvien saskaras ar ievērojamām problēmām, kas rūpīgi jāuzrauga un jārisina. Turklāt banku labvēlīgāki finansēšanas nosacījumi tiek tikai pakāpeniski attiecināti uz MVU finansēšanu. Nākotnē jānodrošina, ka kredīti arī turpmāk tiek piešķirti dzīvotspējīgām ekonomikas nozarēm, jo privātajā sektorā turpinās samazināties aizņemto līdzekļu īpatsvars. Iestādes ir veikušas vairākus pasākumus, lai uzlabotu uzņēmumu pieeju banku un ārpusbanku finansējumam un atvieglotu uzņēmumu parādu pārstrukturēšanu, taču ir vajadzīgi turpmāki politikas pasākumi.

               (13)

               Darba tirgū ir konstatējamas zināmas stabilizācijas pazīmes, un 2014. gadā ir paredzama mērena atveseļošanās ar pieaugošu nodarbinātības un zemāku bezdarba līmeni. Tomēr bezdarba līmenis vēl aizvien ir ļoti augsts – 2013. gadā vidēji 26,1 %. Īpašas bažas rada augstais jauniešu bezdarba līmenis (54,3 %) un ievērojamais ilgtermiņa bezdarba līmenis (49,7 % no kopējā bezdarbnieku skaita 2013. gadā); ilgtermiņa bezdarba līmenis ir īpaši augsts gados vecāku darba ņēmēju un mazkvalificētu darba ņēmēju vidū. Pieejamie 2012. gada darba tirgus reformas izvērtējumi liecina, ka reforma – kopā ar sociālo partneru apņemšanos ievērot 2012.–2014. gadā algu mērenību – ir palīdzējusi uzņēmumiem nodrošināt lielāku iekšējo elastību un ierobežot darbvietu skaita samazināšanu, uzņēmumu līmenī piešķirot prioritāti darba koplīgumiem un paplašinot uzņēmumu iespējas izstāties no koplīguma. Reformas rezultātā ir arī samazinātas kompensācijas izmaksas par netaisnīgu atlaišanu no darba, tā ir palīdzējusi samazināt tiesā apstrīdēto atlaišanas gadījumu skaitu, un ar reformu ir ieviests jauns līguma veids, lai sekmētu stabilu pieņemšanu darbā mazos un vidējos uzņēmumos (MVU). 2013. gadā un 2014. gada sākumā tika ieviesti turpmāki pasākumi, kuru mērķis ir atvieglot stabilu nepilnas slodzes nodarbinātību un samazināt pagaidu sociālā nodrošinājuma iemaksas par jauniem beztermiņa līgumiem. Tomēr nopietna problēma Spānijas darba tirgū vēl aizvien ir segmentācija, dažādo līgumu veidu skaits joprojām ir liels, un atlaišanas pabalstu izmaksu starpība starp fiksēta termiņa līgumiem un beztermiņa līgumiem pat pēc reformas vēl aizvien ir viena no lielākajām Savienībā.

               (14)

               Aktīva darba tirgus politikas jomā ir gūti panākumi, tostarp tika apstiprināts ikgadējais nodarbinātības plāns (PAPE). Tomēr pasākumi, kuru mērķis ir modernizēt un pastiprināt valsts nodarbinātības dienestu, šķiet, uz priekšu virzās lēni, kas varētu traucēt sekmīgu jaunās sistēmas īstenošanu. Ir aizkavējusies vienotā nodarbinātības portāla darbības uzsākšana pilnā apmērā. Ir gūti panākumi sadarbības pastiprināšanā ar privātām nodarbinātības aģentūrām, taču ir vajadzīgi turpmāki centieni.

               (15)

               Izglītības un apmācības neatbilstība darba tirgus vajadzībām un lielais to bezdarbnieku īpatsvars, kuriem nav oficiālas kvalifikācijas (35,2 %), palielina augsto bezdarba līmeni jauniešu vidū, kā arī ilgstošo bezdarbu. To jauniešu īpatsvars, kuri nav nedz nodarbināti, nedz iesaistīti izglītībā vai apmācībā, vēl joprojām ir augstāks nekā vidēji ES. Arī to skolnieku un studentu īpatsvars, kuri priekšlaicīgi pārtrauc izglītību un apmācību, vēl aizvien ir ļoti liels (23,5 %), kaut arī tas samazinās. Augstākās izglītības iegūšanas līmenis ir ilgtspējīgs, taču profesionālās izglītības un apmācības un māceklības shēmas netiek pietiekami izmantotas, un vidējās profesionālās izglītības un apmācības izglītības absolventu prasmes atpaliek no ES vidējā rādītāja. Spānija arī veic darbu saistībā ar pasākumiem, kuru mērķis ir sekmēt jauniešu nodarbinātību. Tagad tiek īstenota 2013. gada martā iesniegtā Valsts jauniešu nodarbinātības un uzņēmējdarbības stratēģija 2013.–2016. gadam, kaut arī vēl jāievieš daži pasākumi. Balstoties uz minēto stratēģiju, Spānija ir rīkojusies, lai saskaņā ar Garantijas jauniešiem shēmu cīnītos pret jauniešu bezdarbu. Zināmi panākumi ir konstatēti saistībā ar pasākumiem, kuru mērķis ir cīnīties pret priekšlaicīgu mācību pārtraukšanu un veicināt duālu profesionālo izglītību un apmācību, taču joprojām būtiska ir pilnīga īstenošana un finansējuma efektīva izmantošana. Duālās profesionālās apmācības jomā ir vajadzīga turpmāka koordinācija starp visām iesaistītajām personām (tostarp lēmumu pieņēmējiem un apmācības organizētājiem visos valdības līmeņos, kā arī darba devējiem), lai pilnveidotu sistēmu, panāktu labāku apmācības atbilstību darba tirgus vajadzībām un garantētu duālās profesionālās izglītības un apmācības modeļu savietojamību starp dažādiem reģioniem.

               (16)

               Spānija nesasniedz ES vidējo līmeni attiecībā uz svarīgākajiem rādītājiem, ar kuriem mēra nabadzību un sociālo atstumtību (īpaši apdraudēti ir bērni un jaunieši); galvenais šīs situācijas iemesls ir stāvoklis darba tirgū, kā arī ierobežotā sociālās aizsardzības efektivitāte nabadzības samazināšanas jomā. Krīzes rezultātā Spānijā tika konstatēts arī viens no lielākajiem mājsaimniecību bruto izmantojamo ienākumu samazinājumiem un viens no augstākajiem ienākumu nevienlīdzības rādītājiem Savienībā. Svarīgākie uzdevumi ir vienkāršot sociālās palīdzības pieprasīšanas procedūras un uzlabot pārvaldību un iestāžu savstarpējo koordināciju valsts, reģionālajā un vietējā līmenī. 2013.–2016. gada valsts rīcības plānā par sociālo iekļaušanu ir paredzēts piemērots politikas satvars, lai pielāgotu aktīva darba tirgus politikas pasākumus no darba tirgus attālinātajiem cilvēkiem, novērstu bērnu nabadzību un uzlabotu ģimenes atbalsta dienestu efektivitāti. Turklāt sociālajai palīdzībai un pabalstiem ir ierobežota resursu pārdales ietekme uz dažādām apdraudētajām grupām, kas liecina par to, ka pasākumi nav pietiekami mērķtiecīgi. Raitu pāreju no sociālās palīdzības saņemšanas uz reintegrāciju darba tirgū kavē arī nepietiekama koordinācija starp nodarbinātības un sociālajiem dienestiem (tostarp reģionālajā un vietējā līmenī) un administratīvais slogs saistībā ar pieeju minimālo ienākumu shēmām.

               (17)

               Spānija ir guvusi panākumus, īstenojot strukturālās reformas izaugsmes un konkurētspējas veicināšanai, kas kopumā atbilst 2013. gada valsts reformu programmā iekļautajiem plāniem. 2013. gada decembrī tika pieņemts likums par tirgus vienotības garantiju, un pašlaik norit tā sarežģītā īstenošana. 2013. gada rudenī pieņemtais likums par uzņēmējdarbību ir arī ieviesis uzlabojumus saistībā ar uzņēmumu maksātnespējas regulējumu un elastīgākiem uzņēmumu veidiem, kā arī attiecībā uz uzņēmumu internacionalizācijas atbalsta shēmu racionalizāciju. Ir paplašinājusies ātru licencēšanas procedūru izmantošana, tādējādi vienkāršojot nelielu mazumtirdzniecības veikalu atvēršanu, un ir veikti citi pasākumi, lai atvieglinātu uzņēmumu licencēšanu. Tomēr vēl joprojām nav pieņemti sekundārie tiesību akti, ar kuriem atļauj 2013. gada septembra uzņēmējdarbības likumā noteiktajos īsākajos termiņos izveidot privātas sabiedrības ar ierobežotu atbildību, izmantojot vienas pieturas aģentūras. Turklāt, ņemot vērā Spānijas atpalicību no citām eurozonas dalībvalstīm attiecībā uz uzņēmumu lielumu, jāturpina pārskatīt regulatīvie šķēršļi uzņēmumu izaugsmei, tostarp nodokļi. Ilgi gaidītā profesionālo pakalpojumu reforma kavējas un ir jāpaātrina. Nav veikti pasākumi, lai atceltu ierobežojumus, kas attiecas uz lielu mazumtirdzniecības veikalu izveidi.

               (18)

               Spānijas pētniecības un inovācijas sistēmai jāpalielina savu zinātnisko rezultātu kvalitāte, jāpastiprina valsts un privātā sektora sadarbība un jāatvieglina pētniecības un inovācijas rezultātu pārvēršana komerciālos produktos. Valdība 2013. gadā pieņēma zinātnes, tehnoloģijas un inovācijas valsts stratēģiju, kurai vēl aizvien ir vajadzīgs atbalsts no valsts finansējuma. Turklāt joprojām nav izveidota jaunā valsts pētniecības aģentūra, kuras uzdevums ir efektīvi pārvaldīt valsts finansējumu pētniecības un izstrādes jomā.

               (19)

               Elektroenerģijas tarifu deficīta novēršanai ir veikti būtiski pasākumi (jo īpaši samazinot sistēmas izmaksas), kaut gan konkrētā reformas ietekme – it īpaši atjaunojamo energoresursu jomā – vēl nav pilnībā skaidra. Valdība izvērtē iespējas līdz minimumam mazināt negatīvās sekas, kas varētu rasties valsts finansēm maksas autoceļu maksātnespējas dēļ. Iestādes ir izveidojušas datubāzi ar ekonomikas, vides, transporta jomas un citiem rādītājiem, kuri sekmē analīzi pirms ieguldījumu veikšanas infrastruktūrā, taču nav vēl izveidojušas neatkarīgu struktūru, kas palīdz novērtēt lielus infrastruktūras projektus, kuri plānoti nākotnē. Efektīvu konkurenci pasažieru un kravu dzelzceļa pārvadājumu pakalpojumu jomā joprojām kavē tehniski un juridiski šķēršļi, tādējādi neļaujot efektīvi izmantot esošo bagātīgo infrastruktūru.

               (20)

               Valsts pārvaldes reforma virzās uz priekšu. 2013. gada decembrī tika pieņemta valsts vietējās pārvaldes reforma, un pašlaik darbojas ekspertu komiteja valsts pārvaldes reformas jomā, kas turpinās darbu 2014. un 2015. gadā. Tiesu sistēmas reforma ir dažādos pabeigšanas un/vai īstenošanas posmos un ir jāpabeidz. Nesenie pasākumi korupcijas apkarošanas jomā cita starpā ir 2013. gada decembrī pieņemtais likums par pārredzamību, sabiedrības piekļuvi informācijai un labu pārvaldību, kā arī divi likumprojekti par partiju finansējuma uzraudzību un augsta līmeņa amatpersonu atbildību. Pašlaik tiek īstenots 2012.–2014. gada valsts plāns pret nedeklarētu nodarbinātību un krāpniecību sociālā nodrošinājuma jomā (Plan Nacional de Lucha contra el Empleo Irregular y el Fraude a la Seguridad Social). Spānija ir arī paplašinājusi savu starptautisko nolīgumu tīklu, lai apmainītos ar nodokļu aprēķiniem vajadzīgo informāciju, un uzsākusi projektu ar privātiem uzņēmumiem, lai izvērtētu iespējamos uzlabojumus nodokļu atvieglojumu sistēmas pārvaldībā.

               (21)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir vispusīgi izanalizējusi Spānijas ekonomikas politiku. Tā ir izvērtējusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Spānijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1. līdz 8. ieteikumā.

               (22)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu, un tās atzinums (7) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (23)

               Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1., 2., 3., 4., 6., 7. un 8. ieteikumā.

               (24)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir arī veikusi analīzi par visas eurozonas ekonomikas politiku. Pamatojoties uz to, Padome ir pieņēmusi konkrētus ieteikumus, kas adresēti dalībvalstīm, kuru valūta ir euro (8). Spānijai kā valstij, kuras valūta ir euro, būtu arī jānodrošina pilnīga un savlaicīga minēto ieteikumu īstenošana,

         AR ŠO IESAKA Spānijai laikposmā no 2014. gada līdz 2015. gadam rīkoties šādi.

               1.

               Sākot no 2014. gada, pastiprināt budžeta stratēģiju, jo īpaši pilnībā precizējot pamata pasākumus 2015. gadam un turpmākajam laikposmam, lai tādējādi līdz 2016. gadam ilgtspējīgā veidā novērstu pārmērīgo budžeta deficītu, veicot strukturālās korekcijas, kas paredzētas Padomes ieteikumā atbilstoši pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūrai. Ilgstošai fiskālās nelīdzsvarotības korekcijai ir nepieciešams ticamā veidā īstenot vērienīgas strukturālās reformas, lai palielinātu pielāgošanās spējas un veicinātu potenciālo izaugsmi un nodarbinātību. Pēc pārmērīgā budžeta deficīta novēršanas veikt strukturālās korekcijas, lai sasniegtu vidējā termiņa mērķi (katru gadu vismaz 0,5 % vai vairāk, ja ekonomiskie apstākļi ir labvēlīgi), vai vajadzības gadījumā nodrošināt parādsaistību noteikuma ievērošanu, lai panāktu, ka augstā vispārējās valdības parāda attiecība sāk ilgtspējīgi samazināties. Nodrošināt, ka jaunā neatkarīgā fiskālā iestāde pēc iespējas ātrāk kļūst pilnībā darbotiesspējīga, un nodrošināt, ka Budžeta stabilitātes konstitucionālajā likumā paredzētie preventīvie, koriģējošie un izpildes pasākumi tiek pilnībā īstenoti visos valdības līmeņos, tostarp novēršot publiskā sektora komerciālos parādus. Līdz 2015. gada februārim veikt sistemātisku pārskatu par izdevumiem visos valdības līmeņos, lai nodrošinātu publiskā sektora izdevumu efektivitātes un kvalitātes uzlabošanu. Turpināt palielināt izmaksu lietderību veselības aprūpes nozarē, jo īpaši vēl vairāk racionalizējot izdevumus par zālēm (tostarp slimnīcās) un pastiprinot koordināciju starp dažādiem aprūpes veidiem, vienlaikus saglabājot neaizsargātākajām grupām pieeju šai nozarei. Līdz 2014. gada beigām pieņemt visaptverošu reformu nodokļu jomā, lai panāktu, ka nodokļu sistēma ir vienkāršāka un vairāk rosina izaugsmi un darbvietu izveidi, vides saglabāšanu un ieņēmumu stabilitāti.
               Šajā nolūkā ieņēmumi ir jāpārorientē uz nodokļiem ar mazāku kropļojošu ietekmi, piemēram, patēriņa un vides nodokļiem (piemēram, degvielas nodokļiem) un regulāriem īpašuma nodokļiem; jāatceļ neefektīvi izdevumi iedzīvotāju un uzņēmumu ienākumu nodokļu jomā; jāizvērtē iespēja samazināt darba devēju sociālā nodrošinājuma iemaksas, jo īpaši slikti atalgota darba gadījumā; jāturpina samazināt parādu kropļojošo ietekmi uzņēmumu nodokļu jomā; jāveic pasākumi, lai nepieļautu to, ka nodokļu sistēma kavē netraucētu Spānijas iekšējā tirgus darbību. Pastiprināt cīņu pret nodokļu nemaksāšanu.

               2.

               Pabeigt krājbanku nozares reformu attiecībā uz sekundāro tiesību aktu pieņemšanu un pabeigt valstij piederošo krājbanku pārstrukturēšanu, lai tādējādi paātrinātu to pilnīgu atveseļošanu un atvieglinātu to atgriešanos privātā īpašumā. Atbalstīt banku centienus saglabāt spēcīgus kapitāla rādītājus, uzraudzīt aktīvu pārvaldīšanas sabiedrības Sareb darbību, lai nodrošinātu aktīvu laicīgu pārdošanu, vienlaikus pēc iespējas samazinot izmaksas, kas jāsedz nodokļu maksātājiem. Pabeigt šobrīd veicamos pasākumus ar mērķi paplašināt MVU piekļuvi finansējumam, jo īpaši pabeidzot pašreizējos pasākumus ārpusbanku finanšu starpniecības uzlabošanai. Novērst atlikušos trūkumus uzņēmumu maksātnespējas regulējumā, jo īpaši uzlabojot maksātnespējas administratoru zināšanas un palielinot tiesu sistēmas jaudu izskatīt maksātnespējas lietas un izstrādāt pastāvīgu regulējumu personu maksātnespējas jomā, pienācīgu uzmanību pievēršot kreditoru/ aizņēmēju tiesībām un finanšu stabilitātes apsvērumiem.

               3.

               Veikt jaunus pasākumus, lai samazinātu darba tirgus segmentāciju par labu stabilām un kvalitatīvām darbvietām, piemēram, samazinot darba līgumu veidu skaitu un nodrošinot, ka līdzsvarotā veidā tiek izmantotas ar atlaišanu no darba saistītās tiesības. Turpināt regulāri uzraudzīt darba tirgus reformas. Veicināt tādu reālās algas attīstību, kas atbilst darbvietu izveides mērķim. Saistībā ar bezdarbnieka pabalstiem uzsvērt darba meklēšanas prasību. Uzlabot aktīva darba tirgus politikas (tostarp darbā pieņemšanas subsīdiju) efektivitāti un mērķtiecīgumu, jo īpaši attiecībā uz personām, kurām ir grūtāk piekļūt nodarbinātībai. Pastiprināt koordināciju starp darba tirgus un izglītības un apmācības politiku. Paātrināt valsts nodarbinātības dienestu modernizāciju, lai nodrošinātu efektīvu individuālu konsultēšanu, piemērotas apmācības un darba atrašanu atbilstoši prasmēm, veltot īpašu uzmanību ilgtermiņa bezdarbniekiem. Līdz 2014. gada beigām nodrošināt efektīvu publiskā un privātā sektora sadarbību darbā iekārtošanas pakalpojumu jomā un uzraudzīt sniegto pakalpojumu kvalitāti. Nodrošināt efektīvu vienotā nodarbinātības portāla darbību un apvienot to ar turpmākiem pasākumiem darbaspēka mobilitātes atbalstam.

               4.

               Īstenot Jauniešu uzņēmējdarbības un nodarbinātības 2013.–2016. gada stratēģiju un izvērtēt tās efektivitāti. Nodrošināt jauniešiem kvalitatīvus darba, mācekļa prakses un stažēšanās piedāvājumus, un attiecināt šos piedāvājumus arī uz nereģistrētiem gados jauniem bezdarbniekiem saskaņā ar mērķiem, kas noteikti Garantijas jauniešiem shēmā. Efektīvi īstenot jaunās shēmas izglītības jomā, lai uzlabotu pamatskolas un vidusskolas izglītības kvalitāti. Uzlabot norādes un palielināt atbalstu to jauniešu grupām, kurus apdraud priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas risks. Palielināt profesionālās izglītības, apmācības un augstākās izglītības atbilstību darba tirgus vajadzībām, jo īpaši pastiprinot sadarbību ar darba devējiem un atbalstot meistaru un pasniedzēju apmācību.

               5.

               Īstenot 2013.–2016. gada valsts rīcības plānu par sociālo iekļaušanu un novērtēt tā efektivitāti, aptverot visus šā plāna mērķus. Pastiprināt administratīvās spējas un koordināciju starp nodarbinātības un sociālajiem dienestiem, lai piedāvātu integrētus risinājumus, kuru mērķis ir atbalstīt riskam pakļautās personas, un valsts pārvaldēs, kas atbildīgas par minimālo ienākumu shēmām, veicināt vienkāršotas procedūras, lai sekmētu pāreju no minimālo ienākumu shēmām uz darba tirgu. Sociālo pārvedumu progresivitātes un efektivitātes nodrošināšanas nolūkā uzlabot ģimenes atbalsta shēmu mērķtiecīgumu un to pakalpojumu kvalitāti, kas paredzēti mājsaimniecībām ar maziem ienākumiem, kurās dzīvo bērni.

               6.

               Nodrošināt, ka Likums Nr. 20/2013 par tirgus viengabalainību tiek vērienīgi un raiti īstenots visos pārvaldes līmeņos. Līdz 2014. gada beigām pieņemt profesionālo pakalpojumu un profesionālo apvienību vērienīgu reformu, ar kuru tiek noteiktas profesijas, kam ir vajadzīga reģistrācija profesionālā organizācijā, kā arī profesionālo struktūru pārredzamība un atbildība, un ar kuru tiek liberalizētas nepamatoti ierobežotas profesionālas darbības un nodrošināta tirgus viengabalainība attiecībā uz piekļuvi profesionāliem pakalpojumiem un to veikšanu Spānijā. Vēl vairāk saīsināt uzņēmuma izveidei vajadzīgo procedūru ilgumu un samazināt šo procedūru izmaksas un skaitu. Atcelt nepamatotus ierobežojumus izveidot mazumtirdzniecības telpas ar lielu platību, jo īpaši pārskatot esošos reģionālos plānošanas noteikumus. Noteikt finansējuma avotus jaunajai zinātnes, tehnoloģijas un inovācijas valsts stratēģijai un nodrošināt, ka darbu sāk jaunā valsts pētniecības aģentūra.

               7.

               Pēc reformas pieņemšanas 2013. gadā nodrošināt, ka, sākot no 2014. gada, tiek efektīvi novērsts deficīts elektroenerģijas sistēmā, tostarp vajadzības gadījumā veicot turpmākus strukturālus pasākumus. Risināt maksas autoceļu maksātnespējas problēmu tā, lai līdz minimumam mazinātu izmaksas valstij. Līdz 2014. gada beigām izveidot neatkarīgu struktūru, lai sekmētu turpmāku lielu infrastruktūras projektu izvērtējumu. Veikt pasākumus, lai nodrošinātu efektīvu konkurenci kravu un pasažieru dzelzceļa pakalpojumu jomā.

               8.

               Visos valdības līmeņos īstenot ieteikumus, kurus izteica komiteja valsts pārvaldes reformas jomā. Pastiprināt kontroles mehānismus un palielināt administratīvo lēmumu pārredzamību, jo īpaši reģionālajā un vietējā līmenī. Pabeigt un cieši uzraudzīt šobrīd veicamos pasākumus cīņā pret ēnu ekonomiku un nedeklarētu nodarbinātību. Pieņemt sāktās tiesu iestāžu struktūras un tiesu kartes reformas un nodrošināt pieņemto reformu īstenošanu.

      Briselē, 2014. gada 8. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. C. PADOAN

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (3)  Paliek spēkā 2014. gadā ar Padomes Lēmumu 2014/322/ES (2014. gada 6. maijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm 2014. gadam (OV L 165, 4.6.2014., 49. lpp.).

      (4)  OV C 217, 30.7.2013., 81. lpp.

      (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 473/2013 (2013. gada 21. maijs) par kopīgiem noteikumiem budžeta plānu projektu uzraudzībai un novērtēšanai un pārmērīga budžeta deficīta novēršanai eurozonas dalībvalstīs (OV L 140, 27.5.2013., 11. lpp.).

      (6)  Padomes Ieteikums (2013. gada 21. jūnijs) par pārmērīga valdības budžeta deficīta situācijas novēršanu Spānijā (OV C 180, 26.6.2013., 4. lpp.)

      (7)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.

      (8)  Skatīt šā Oficiālā Vēstneša 141. lpp.


				|

		52012DC0316

			Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par Īrijas 2012. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Īrijas 2012.–2015. gada stabilitātes programmu /* COM/2012/0316 final - 2011/ () */

			   	Ieteikums
PADOMES IETEIKUMS
par Īrijas 2012. gada valsts
reformu programmu
un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Īrijas 2012.–2015. gada
stabilitātes programmu
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta
2. punktu un 148. panta 4. punktu,
ņemot vērā Padomes
1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta
stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un
koordinācijas stiprināšanu[1]
un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu[2],
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
rezolūcijas[3],
ņemot vērā Eiropadomes
secinājumus,
ņemot vērā
Nodarbinātības komitejas atzinumu,
pēc apspriešanās ar Ekonomikas un
finanšu komiteju,
tā kā:
(1)       Eiropadome 2010. gada
26. martā piekrita Eiropas Komisijas priekšlikumam aizsākt jaunu
izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju „Eiropa 2020”,
kam pamatā būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija,
lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām,
kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas
izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.
(2)       Padome 2010. gada
13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un
Savienības vispārējām ekonomikas politikas
pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), bet 2010. gada
21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības
politikas pamatnostādnēm[4],
kas kopā veido „integrētās pamatnostādnes”.
Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs
integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un
nodarbinātības politikā.
(3)       2011. gada
12. jūlijā Padome pieņēma ieteikumu par Īrijas
valsts reformu programmu 2011. gadam un sniedza Padomes atzinumu par
Īrijas atjaunināto stabilitātes programmu
2011.–2014. gadam.
(4)       Komisija 2011. gada
23. novembrī pieņēma otro Gada izaugsmes
pētījumu, tādējādi uzsākot otro Eiropas ex-ante
un integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas balstās uz
stratēģiju “Eiropa 2020”.
(5)       Eiropadome 2012. gada
2. martā apstiprināja finanšu stabilitātes
nodrošināšanas, fiskālās konsolidācijas un izaugsmes
veicināšanas darbību prioritātes. Tā uzsvēra
nepieciešamību īstenot diferencētu, uz izaugsmi vērstu
fiskālo konsolidāciju, lai atjaunotu normālus kreditēšanas
nosacījumus ekonomikai, veicinātu izaugsmi un
konkurētspēju, novērstu krīzes izraisīto bezdarbu un
sociālās sekas, kā arī modernizētu valsts
pārvaldi.
(6)       Eiropadome 2012. gada
2. martā arī aicināja dalībvalstis, kuras
piedalās paktā "Euro plus", savlaicīgi nākt
klajā ar savām saistībām, lai tās varētu
iekļaut minēto valstu stabilitātes vai konverģences
programmās un valstu reformu programmās.
(7)       Īrija 2012. gada
27. aprīlī iesniedza stabilitātes programmu, kas aptver
2012.‑2015. gadu, un 2012. gada valsts reformu programmu.
(8)       Padome 2010. gada
7. decembrī pieņēma Īstenošanas lēmumu 2011/77/ES
par Savienības finanšu palīdzības piešķiršanu Īrijai
līdz 2013. gada beigām saskaņā ar Padomes
2010. gada 11. maija Regulu (ES) Nr. 407/2010, ar ko izveido
Eiropas finanšu stabilizācijas mehānismu. Pievienotajā
saprašanās memorandā, kas parakstīts 2010. gada 16.
decembrī, un tā turpmākajos papildinājumos
izklāstīti ekonomikas politikas nosacījumi, pamatojoties uz
kuriem tiek piešķirta finansiālā palīdzība.
(9)       Kopumā Īrija ir
izpildījusi finanšu palīdzības programmas nosacījumus, kas
norādīti saprašanās memorandā. Proti, fiskālā
deficīta mērķis 2011. gadam (10,6 %) tika ievērojami
pārsniegts, un 2012. gada budžetā paredzētais
fiskālais deficīts ir 8,6 % no IKP, kas atbilst programmā
noteiktajiem griestiem. Vidēja termiņa fiskālās
konsolidācijas plāni atbilst programmā noteiktajiem
deficīta griestiem un mērķim līdz 2015. gadam sasniegt
deficītu, kas mazāks nekā 3 % no IKP. Īrijas
Centrālās bankas 2011. gada kapitāla novērtējuma
uzraudzības pārskatā paredzētā vietējo banku
rekapitalizācija būtībā ir pabeigta, un vietējo banku
aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšana kopumā
pārsniedza programmā 2011. gadam paredzētos mērķus.
Strukturālās reformas, lai uzlabotu konkurētspēju un
veicinātu darba vietu radīšanu, ir ievērojami
pavirzījušās uz priekšu.
(10)     2011. gadā
Īrijas ekonomika atgriezās pie nelielas – 0,7 % – izaugsmes,
kopumā, kā paredzēts programmā. Izaugsmes galvenais
virzītājspēks bija eksports, un to veicināja
konkurētspējas paaugstināšanās un stabils ārējais
pieprasījums. Neto eksports deva 4,7 procentpunktus IKP
pieaugumā, bet iekšzemes patēriņš turpināja sarukt
fiskālās konsolidācijas, nodarbinātības
mazināšanās un mājsaimniecību bilances korekciju
dēļ. Paredzams, ka 2012. gadā negatīvas
ārējās vides dēļ un joprojām notiekošo iekšzemes
pieprasījuma korekciju dēļ izaugsme nedaudz samazināsies
līdz 0,5 %. Mājsaimniecību un uzņēmumu bilances
rādītāju korekcijas turpinās vidējā
termiņā negatīvi ietekmēt patēriņu un
ieguldījumus. Paredzams, ka, pamatojoties uz Īrijas veselīgo
demogrāfisko situāciju un elastīgo darba tirgu, kā arī
ievērojamo neizmantoto jaudu ekonomikā, uz eksportu balstīta
izaugsme kļūs straujāka, palielinoties no 1,9 %
2013. gadā līdz 2,8 % 2015. gadā.
(11)     Pamatojoties uz
stabilitātes programmas novērtējumu saskaņā ar Padomes
Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktu, Padome
uzskata, ka makroekonomikas scenārijs, uz kuru pamatojas programmas
budžeta prognozes, ir ticams. Ekonomikas izaugsmes prognozes programmā ir
līdzīgas Komisijas 2012. gada pavasara prognozei. Programmas
budžeta stratēģijas mērķis ir līdz 2015. gada
beigām samazināt vispārējās valdības
deficītu zem 3 % no IKP robežvērtības, kas atbilst Padomes
noteiktajam termiņam pārmērīgā budžeta deficīta
novēršanai. Programmā paredzētie deficīti ir šādi:
8,3% no IKP 2012. gadā, 7,5% no IKP 2013. gadā, 4,8 %
no IKP 2014. gadā un 2,8% no IKP programmas perioda beigās
2015. gadā. Šādu virzību atbalsta konsolidācijas
pasākumi 2,7% apmērā no IKP, kas iekļauti 2012. gada
budžetā, un plaši konsolidācijas pasākumi 3,9 % apmērā
no IKP 2013.‑2014. gadā, kā arī turpmāki
daļēji precizēti konsolidācijas pasākumi 1,1 %
apmērā no IKP 2015. gadā. Programmā atkārtoti noteikts
vispārējās valdības strukturālā deficīta
vidējā termiņa mērķis (VTM) 0,5 % apmērā no
IKP, kas netiek sasniegts programmas periodā. Vidējā
termiņa mērķis atbilstoši atspoguļo Stabilitātes un
izaugsmes pakta prasības. Vispārējās valdības
parāds pārsniedz 60 % no IKP, un ir prognozēts, ka tas
pieaugs no 108 % no IKP 2011. gadā līdz 120 % no IKP
2013. gadā un pēc tam sāks samazināties.
Pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras
laikā līdz 2015. gadam un turpmākajos trīs gados
Īrija atradīsies pārejas periodā, un budžeta plāni
nodrošinātu pietiekamu virzību uz to, lai tiktu ievērots
Stabilitātes un izaugsmes pakta parāda samazināšanas
kritērijs. Saskaņā ar Komisijas jaunāko
novērtējumu riski attiecībā uz valsts finanšu
ilgtermiņa ilgtspēju ir augsti.
(12)     Īrija ir
uzņēmusies vairākas saistības saskaņā ar paktu
“Euro plus”. Minētās saistības saistītas ar
konkurētspējas un nodarbinātības veicināšanu, publisko
finanšu stabilitātes uzlabošanu un finanšu stabilitātes
nostiprināšanu,
IESAKA Īrijai laikposmā no
2012. līdz 2013. gadam rīkoties šādi.
Īstenot pasākumus, kas noteikti
īstenošanas Lēmumā 2011/77/ES un precizēti 2010. gada
16. decembra saprašanās memorandā un tā turpmākajos
papildinājumos.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā –
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.
[2]               COM(2012) 316 final.
[3]               P7_TA(2012) 0048 un P7_TA(2012) 0047.
[4]               Padomes 2012. gada
26. aprīļa Lēmums 2012/238/ES.


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52005SC0232

Ieteikums Padomes atzinums saskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 3. punktu par atjaunināto Lietuvas konverģences programmu 2004.-2007. gadam  /* SEC/2005/0232 galīgā redakcija */

	Briselē, 16.2.2005SEC(2005) 232 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 3. punktu par atjaunināto Lietuvas konverģences programmu 2004.–2007. gadam(iesniegusi Komisija)  PASKAIDROJUMA RAKSTSPadomes Regula (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1] paredz, ka neiesaistītās dalībvalstis, t.i., dalībvalstis, kas nav pieņēmušas vienoto valūtu, Padomei un Komisijai iesniedz savas konverģences programmas. Saskaņā ar šīs regulas 9. pantu Padome pārbauda visas konverģences programmas, ņemot vērā novērtējumu, ko sniedz Komisija un komiteja, kas izveidota ar Līguma 114. pantu (Ekonomikas un finanšu komiteja). Padome pēc Komisijas ieteikuma un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju, pamatojoties uz programmas pārbaudi, sniedza atzinumu. Saskaņā ar minēto regulu dalībvalstīm katru gadu jāiesniedz atjauninātas konverģences programmas, kuras Padome arī var pārbaudīt, izmantojot tādu pašu procedūru.Desmit dalībvalstīs, kas 2004. gada 1. maijā pievienojās ES, netiek izmantota vienota valūta. Tās ir apņēmušās iesniegt konverģences programmas līdz 2004. gada 15. maijam, bet pirmo atjaunināto programmu — līdz 2004. gada beigām.2004. gada 5. jūlijā Padome novērtēja pirmo Lietuvas konverģences programmu, kas tika iesniegta 2004. gada 14. maijā un aptver laika posmu no 2004. gada līdz 2007. gadam. Savu atjaunināto konverģences programmu Lietuva iesniedza 2005. gada 14. janvārī. Komisijas dienesti veica šīs atjauninātās programmas tehnisko novērtējumu, ņemot vērā Komisijas dienestu 2004. gada rudens ekonomikas prognožu rezultātus un rīcības kodeksu[2], vispārīgi pieņemtu potenciālā ražošanas apjoma aprēķināšanas metodoloģiju, vispārējo ekonomikas politikas pamatnostādņu ieteikumus laika posmam no 2003. gada līdz 2005. gadam un principus, kas noteikti 2002. gada 27. novembra Komisijas paziņojumā Padomei un Eiropas Parlamentam par budžeta politiku koordinācijas stiprināšanu[3]. Minētais novērtējums ir šāds:-  Makroekonomikas attīstības scenārijs paredz faktiskā IKP pieaugumu līdz pat 6,5 % 2004. gadā un 2005. gadā un tad tā pakāpenisku samazinājumu līdz 6,0 % 2007. gadā. Salīdzinot ar 2004. gada maija programmu, pieaugums tika samazināts visam programmas periodam. Ražošanas pieaugums 2004. gadā ir noteikts zemāks, nekā tas ir paredzēts Komisijas dienestu 2004. gada rudens prognozē. 2005. un 2006. gadā paredzētais augšanas temps ir nedaudz augstāks nekā Komisijas dienestu 2004. gada rudens prognozē. Programmā paredzamais potenciālais ražošanas apjoma pieaugums 2007. gadam ir zemāks nekā Komisijas dienestu novērtētais. Ņemot vērā pašreiz pieejamo informāciju, programmas scenāriju var uzskatīt par ticamu.-  Visā programmas periodā PCI inflācija ir tikusi pārskatīta augšupvērstā virzienā. Tā sasniedza 1,2 % 2004. gadā un, domājams, būs 2,9 % 2005. gadā, 2,5 % 2006. gadā un 2,9 % 2007. gadā. Lietuvas lits, saglabājot vienpusējas saistības pret pastāvošo valūtas pārvaldes režīmu, pievienojās VKM II 2004. gada jūnijā. Lits nav novirzījies no sava centralizētā maiņas kursa pret euro. Vidēja termiņa procentu likmes 2004. gadā ir samazinājušās; tās svārstās 0,65 procentu punktu robežās virs euro zonas līmeņa, iekļaujot ievērojami zemākas starpības periodus. Lietuva paredz ieviest euro 2007. gada sākumā.-  Programmā noteiktais vidējā termiņa fiskālās stratēģijas galvenais mērķis ir sasniegt cikliski sabalansētu vispārēju valdības budžetu. Programma paredz, ka vispārējais valdības budžeta deficīts saglabāsies 2,5 % no IKP 2005. gadā, bet tad pakāpeniski samazināsies līdz 1,5 % 2007. gadā. Primārā deficīta noteiktais laika posms ir ļoti līdzīgs; tas ievērojami uzlabosies no 1,5 % no IKP 2004. gadā līdz 0,5 % 2007. gadā. Tiek plānots, ka konsolidācija galvenokārt tiks panākta, palielinot ieņēmumus, bet no 2005. gada devums būs arī no izdevumu puses. Ieņēmumus tiek paredzēts palielināt no 33 % no IKP 2004. gadā līdz 34,5 % 2007. gadā, kas galvenokārt ir saistāms ar lielāku ES finanšu darījumu apjomu, jaunu nodokļu ieviešana un labāku nodokļu iekasēšanu. Tajā pašā periodā ir paredzams palielināt valsts izdevumus par 0,5 % no IKP, galvenokārt būtiski palielinot kapitālieguldījumu izmaksas, kas ir saistītas ar ES projektiem un „citiem” izdevumiem, kuru lielākā daļa attiecas uz pārvedumiem uz ES budžetu un pensiju reformas izmaksām[4]. Šāda veida pieaugumu daļēji kompensēs patēriņa un pārvedumu, kā arī procentu maksājumu samazināšanās. Tiek īstenota ievērojama valsts ieguldījumu programma, kas palielina valsts ieguldījumus no 3,4 % no IKP 2004. gadā līdz 5 % 2007. gadā un programmas periodā dod vidējo valsts ieguldījumu līmeni apmēram 4,6 % no IKP. Salīdzinot ar 2004. gada maija programmu, 2004. gada budžeta deficīts, pateicoties lielākiem ieņēmumiem, ir noteikts zemāks, nekā ir fiksēts budžetā. 2005. līdz 2007. gada mērķi tiek saglabāti, kaut arī tiek paredzēts ievērojams IKP pieauguma samazinājums.-  Programmas budžeta prognožu riski šķiet visumā līdzsvaroti. Lai pēdējos gados sasniegtu fiskālos mērķus, valdība ir uzrādījusi pozitīvu ievirzi. Jaunie pieņēmumi par pieaugumu ir piesardzīgāki nekā maija programmā uzrādītie, bet negatīvie makroekonomiskie riski šķiet mazināti. Galvenais fiskālo prognožu risks izriet no nenoteiktības saistībā ar programmā paredzētu detalizētu pasākumu piemērošanu. Konkrēti 2005. gada nodokļu ieņēmumu mērķis var nebūt sasniedzams, ja netiks ieviesti kompensācijas pasākumi saistībā ar ceļu nodokļa atcelšanu. Lai ierobežotu papildu izlietojumu gada beigās, kas ir bieža budžeta prakse pagātnē un kas novērsa ātrāku fiskālu konsolidāciju. Ir ārkārtīgi svarīgi īstenot plānus par lielāku ieņēmumu un deficīta samazināšanai paredzēto neizlietoto līdzfinansējuma fondu izmantošanu. Citi riski izriet no salīdzinoši neskaidrām pensijas reformas izmaksām, augstām nenokārtotām iespējamām saistībām, budžeta parādiem, saistībām attiecībā uz uzkrājumiem un nekustamā īpašuma kompensācijas saistībām, kā arī izdevumiem saistībā ar Ignalinas atomelektrostacijas ekspluatācijas pārtraukšanu.-  Ņemot vērā šo risku novērtējumu, budžeta nostādne programmā var arī nenodrošināt pietiekamu drošības rezervi, lai programmas periodā un jo īpaši 2005. gadā parastu makroekonomisku svārstību dēļ nepārsniegtu deficīta slieksni 3 % no IKP , kā arī lai sasniegtu bezdeficīta budžetu vidējā termiņā. Salīdzinājumā ar spēcīgu ekonomisko veiktspēju un lielo pašreizējo konta deficītu budžeta mērķi neizskatās ambiciozi, arī ņemot vērā to, ka tiek novērsti potenciālie riski, kas saistīti ar pārmērīgi strauju ekonomikas attīstību.-  Programma paredz primāru parāda pieaugumu pret IKP līmeni 2004. gadā par 0,8 procentu punktiem, kas lielākoties ir saistāms ar vispārējā valsts budžeta deficīta pieaugumu tajā pašā gadā. Tiek paredzēts šo attiecību samazināt visā atlikušajā programmas laikā un sasniegt 20,1 % 2007. gadā. Valdība plāno samazināt valsts garantēto kredītu fondu no 2 % no IKP līdz 1,2 % vidējā termiņā. Kopš 2003. gada jauniem kredītiem nav izsludinātas garantijas.-  Programmā tiek apskatītas valsts strukturālās reformas, kas skar pensijas un veselības aprūpi, darba tirgu, lauksaimniecību un produktu tirgus. Tiek paredzēts, ka pensiju un veselības aprūpes reformas uzlabos sistēmas efektivitāti un valsts finanšu ilgtspējību ilgtermiņā, tomēr par vidējā termiņa izmaksām paliek vairākas neskaidrības. Tiek ierosināti pasākumi, ar kuru palīdzību var iegūt labāku līdzsvaru starp kapitāla un nodarbinātības nodokļiem (samazinot nodokļu spiedienu uz iepriekšminēto), kā arī uzlabot izdevumu kontroli un efektivitāti.-  Šķiet, ka Lietuva ir salīdzinoši labvēlīgā situācijā attiecībā uz valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējību, no kurām prognozētās budžeta izmaksas saistībā ar iedzīvotāju novecošanos ir svarīgs elements. Salīdzinoši zemais parāda līmenis, īstenotie pensiju reformas pasākumi, tai skaitā fondētā pensiju sistēmas ieviešana, palīdzēs ierobežot iedzīvotāju novecošanās ietekmi uz budžeta. Programmā izklāstītās stratēģijas pamatā ir samērīgs budžeta deficīts vidējā termiņā un pensiju reformas ilgtermiņa ietekme. Tomēr ir jāņem vērā riski attiecībā uz pensiju reformas izmaksām un nenokārtotām iespējamām saistībām. Turklāt reformas pasākumi veselības aprūpes jomā varētu radīt augstākas izmaksas. Lietuvai ir relatīvi zems nodokļu līmenis: ilgtermiņā veidojušās ilgtspējības problēmas varētu tikt atrisinātas, paaugstinot šo līmeni.-  Kopumā vērtējot, atjauninātajā programmā izklāstītā ekonomikas politika vispārēji atbilst valstij specifiskajām vispārējām ekonomikas politikas vadlīnijām valsts finanšu jomā. Ir noteikti pasākumi, lai izmantotu lielākus ieņēmumus, nekā plānots, un uzkrājumus budžetā fiksētajā ES līdzfinansējuma sadalījumā, kas ir paredzēts deficīta samazināšanai un izdevumu pārtēriņa ierobežošanai. Izsludinātajos pasākumos neietilpst uzkrājumi, kas tiek ieguldīti vienībās, kuras nav saistītas ar ES līdzfinansējumu.Ņemot vērā iepriekšminēto novērtējumu, Lietuvai būtu:(i) turpmāk jātiecas uz bezdeficīta budžetu, jo īpaši ņemot vērā savu tekošā konta deficītu un iekšzemes pieprasījuma spiedienu, ko veicina liels kredītu pieaugums;(ii) stingri jāīsteno 2005. gada budžets, lai samazinātu 3 % salīdzināmās vērtības pārsniegšanas risku;(iii) jāizmanto lielāki vai papildu ieņēmumi un neizlietotie izdevumi, lai samazinātu budžeta deficītu.Ņemot vērā šo novērtējumu, Komisija ir pieņēmusi klātpievienoto ieteikumu, kas ir paredzēts Padomes atzinumam par atjaunināto Lietuvas konverģences programmu, un nosūta to Padomei.IeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 3. punktu par atjaunināto Lietuvas konverģences programmu 2004.–2007. gadamEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1997. gada 17. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[5], un jo īpaši tās 9. panta 3. punktu;ņemot vērā Komisijas ieteikumu;apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.1.  Padome [2005. gada 8. martā] pārbaudīja atjaunināto Lietuvas konverģences programmu, kas aptver laika posmu no 2004. gada līdz 2007. gadam. Programma kopumā atbilst “rīcības kodeksam par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu”. Daži nepieciešamie dati saistībā ar ārējiem pieņēmumiem nav pieejami, kā arī nav iesniegti daži izvēles dati, kaut gan tas nerada papildu grūtības programmas novērtējumā. Tādējādi Lietuva tiek aicināta panākt atbilsmi ar rīcības kodeksa datu prasībām.2.  Makroekonomiskais scenārijs, kas ir programmas pamatā, paredz reālu IKP pieauguma samazinājumu no 6,5 % 2004. gadā līdz 6,2 % pārējā programmas periodā. Ņemot vērā pašreiz pieejamo informāciju, šķiet, ka šis scenārijs atspoguļo ticamus pieauguma pieņēmumus. Programmas prognozes saistībā ar inflāciju arī šķiet ticamas, kaut gan 2006. gada prognozes nav augstas.3.  Programmā noteiktais vidējā termiņa fiskālās stratēģijas galvenais mērķis ir sasniegt cikliski sabalansētu valsts budžetu. Programma paredz, ka vispārējais valsts budžeta deficīts saglabāsies 2,5 % no IKP 2005. gadā, bet tad pakāpeniski samazināsies līdz 1,5 % 2007. gadā. Ir paredzams, ka primārais deficīts nedaudz uzlabosies — no 1,5 % no IKP 2004. gadā līdz 1,4 % 2005. gadā, pēc tam pakāpeniski samazinoties līdz 0,5 % 2007. gadā. Tiek plānots, ka konsolidācija tiks galvenokārt panākta, palielinot ieņēmumu līmeni, bet no 2005. gada devums būs arī no izdevumu puses. Tiek paredzēts palielināt ieņēmumus no 33 % no IKP 2004. gadā līdz 34,5 % 2007. gadā, sasniedzot maksimumu 2006. gadā. Sākotnēji tiek paredzēts palielināt izdevumus no 35,5 % no IKP 2004. gadā līdz 36,9 % 2005. gadā, pakāpeniski tos samazinot līdz 36 % 2007. gadā. Tiek īstenota ievērojama valsts ieguldījumu programma, kas palielina valsts ieguldījumus no 3,4 % no IKP 2004. gadā līdz 5 % 2007. gadā un programmas periodā dod vidējo valsts ieguldījumu līmeni apmēram 4,6 % no IKP. Salīdzinot ar 2004. gada maija programmu, 2004. gada deficīts ir noteikts zemāks, nekā ir fiksēts budžetā. 2005.–2007. gada mērķi tiek saglabāti, kaut arī tiek plānots IKP pieauguma samazinājums.4.  Programmas budžeta prognožu riski šķiet visumā līdzsvaroti. No vienas puses, lai pēdējos gados sasniegtu fiskālos mērķus, valdība ir uzrādījusi pozitīvu ievirzi. Jaunie pieņēmumi par pieaugumu ir piesardzīgāki, bet negatīvie makroekonomiskie riski šķiet mazināti. Galvenais fiskālo prognožu risks izriet no nenoteiktības saistībā ar programmā izsludinātu budžeta pasākumu piemērošanu. Konkrēti 2005. gada nodokļu ieņēmumu mērķis var nebūt sasniedzams, ja netiks ieviesti kompensācijas pasākumi saistībā ar ceļu nodokļa atcelšanu. Ja neizdodas īstenot paredzētos pasākumus, kas ierobežo izdevumus, pārtēriņi varētu apdraudēt budžeta mērķus programmas periodā. Citi riski izriet no salīdzinoši neskaidrām pensijas reformas izmaksām, augstām nenokārtotām iespējamām saistībām, budžeta parādiem, nenokārtotām saistībām attiecībā uz uzkrājumiem un nekustamā īpašuma kompensācijas saistībām, kā arī izdevumiem saistībā ar Ignalinas atomelektrostacijas ekspluatācijas pārtraukšanu.5.  Ņemot vērā šo risku novērtējumu, budžeta nostādne programmā var arī nenodrošināt pietiekamu drošības rezervi, lai programmas periodā un jo īpaši 2005. gadā parastu makroekonomisku svārstību dēļ nepārsniegtu deficīta slieksni 3 % no IKP . Tas ir arī nepietiekami, lai nodrošinātu Stabilitātes un Izaugsmes pakta vidējā termiņa bezdeficīta budžeta mērķa sasniegšanu.6.  Tiek novērtēts, ka parāda līmenis ir sasniedzis 20,1 % no IKP 2004. gadā, kas ir krietni zemāks par 60% no IKP Līgumā noteiktās atsauces vērtības. Programma prognozē, ka parāda attiecība 2007. gadā paliks tajā pašā līmenī, pirms tam 2005. gadā sasniedzot 20,9 %.7.  Šķiet, ka Lietuva ir salīdzinoši labvēlīgā situācijā attiecībā uz valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējību, no kurām prognozētās budžeta izmaksas saistībā ar iedzīvotāju novecošanos ir svarīgs elements. Salīdzinoši zemais parāda līmenis, īstenotie pensiju reformas pasākumi, tai skaitā fondētā pensiju sistēmas ieviešana, palīdzēs ierobežot iedzīvotāju novecošanās ietekmi uz budžetu. Programmā izklāstītās stratēģijas pamatā ir samērīgs budžeta deficīts vidējā termiņā un pensiju reformas ilgtermiņa budžeta ietekme. Tomēr ir jāievēro riski attiecībā uz pensiju reformas izmaksām. Turklāt reformas pasākumi veselības aprūpes jomā varētu radīt augstākas izmaksas. Lietuvai ir relatīvi zems nodokļu līmenis: ilgtermiņā veidojušās ilgtspējības problēmas varētu tikt atrisinātas, paaugstinot šo līmeni.8.  Kopumā vērtējot, atjauninātajā programmā izklāstītā ekonomikas politika vispārēji atbilst valstij specifiskajām vispārējām ekonomikas politikas vadlīnijām valsts finanšu jomā. Ir noteikti pasākumi, lai izmantotu lielākus ieņēmumus, nekā plānots, un uzkrājumus budžetā fiksētajā ES līdzfinansējumā, kas ir paredzēts deficīta samazināšanai un izdevumu pārtēriņa ierobežošanai. Izsludinātajos pasākumos neietilpst uzkrājumi, kas tiek ieguldīti vienībās, kuras nav saistītas ar ES līdzfinansējumu.* * *Ņemot vērā iepriekšminēto novērtējumu, Padome uzskata, ka Lietuvai ir:(i) turpmāk jātiecas uz bezdeficīta budžetu, jo īpaši ņemot vērā savu tekošā konta deficītu un iekšzemes pieprasījuma spiedienus, ko veicina liels kredītu pieaugums;(ii) strikti jāīsteno 2005. gada budžets, lai samazinātu 3 % salīdzināmās vērtības pārsniegšanas risku;(iii) jāizmanto lielāki vai papildu ieņēmumi un neizlietotie izdevumi, lai samazinātu budžeta deficītu.Nozīmīgāko makroekonomisko un budžeta prognožu salīdzinājums2004. | 2005. | 2006. | 2007. |Reālais IKP (% izmaiņas) | KP 2005.g. janv. | 6,5 | 6,5 | 6,2 | 6,0 |KOM 2004.g. okt. | 7,1 | 6,4 | 5,9 | n.p. |KP 2002.g. maijs | 7,0 | 7,3 | 6,6 | 6,3 |SPCI1 inflācija (%) | KP 2005.g. janv. | 1,2 | 2,9 | 2,5 | 2.9 |KOM 2004.g. okt. | 1,2 | 2,9 | 2,8 | n.p. |KP 2002.g. maijs | 0,9 | 2,0 | 2,1 | 2,5 |Valsts bilance (% no IKP) | KP 2005.g. janv. | -2,5 | -2,5 | -1,8 | -1,5 |KOM 2004.g. okt. | -2,6 | -2,5 | -1,9 | n.p. |KP 2002.g. maijs | -2,7 | -2,5 | -1,8 | -1,5 |Primārā bilance (% no IKP) | KP 2005.g. janv. | -1,5 | -1,4 | -0,8 | -0,5 |KOM 2004.g. okt. | -1,4 | -1,4 | -0,9 | -0,5 |KP 2002.g. maijs | -1,3 | -1,2 | -0,6 | -0,4 |Valsts bruto parāds (% no IKP) | KP 2005.g. janv. | 20,1 | 20,9 | 20,3 | 20,1 |KOM 2004.g. okt. | 21,1 | 21,7 | 21,3 | n.p. |KP 2002.g. maijs | 22,4 | 22,2 | 21,4 | 21,0 |Piezīme: 1 Konverģences programmas datu PCI inflācija. Avoti: Konverģences programma (KP); Komisijas dienestu ekonomikas prognozes (KOM). | [1] OV L 209, 2.8.1997. Visi dokumenti, kas ir minēti šajā tekstā, ir atrodami šajā tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Ekonomikas un finanšu komitejas pārskatītais atzinums par stabilitātes un konverģenču programmu saturu un formātu, kuru 10.7.2001. ko apstiprinājusi ECOFIN Padome.[3] KOM(2002) 668, 27.11.2002.[4] Otrā līmeņa pensiju sistēma tika ieviesta 2004. gadā. Darba ņēmēji, kas piedalās otrajā pensiju līmenī, neveic tiešus maksājumus otrajā pensiju līmenī. Valsts iekasē visus darba ņēmēju maksājumus pirmajā un otrajā pensiju līmenī, bet pēc tam pārsūta tos uz otrā pensijas līmeņa atbilstošu daļu (kā kapitāla pārvedumu). Tāpēc pensiju reformas izmaksas atspoguļojas programmas valdības statistikas datu izdevumu pusē.[5] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Dokumenti, uz kuriem ir atsauce šajā tekstā, ir atrodami šajā tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.