               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 13.9.2017
            COM(2017) 472 final
            Ieteikums
            PADOMES LĒMUMS,
            ar ko pilnvaro sākt sarunas par brīvās tirdzniecības nolīgumu ar Austrāliju
            {SWD(2017) 292}{SWD(2017) 293}

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               ·Priekšlikuma pamatojums un mērķi

               Eiropas Savienībai (ES) un Austrālijai ir izcilas politiskās attiecības un pieredzes bagātas attiecības tirdzniecības un ieguldījumu jomā, kuru pamatā ir kopējas vērtības: demokrātija un cilvēktiesības. Austrālija ir noslēgusi vairākus brīvās tirdzniecības nolīgumus (BTN) ar citām valstīm. ES nav noslēgusi divpusēju BTN ar Austrāliju, tādēļ ES uzņēmumiem ir salīdzinoši nelabvēlīgāki apstākļi, lai piekļūtu Austrālijas tirgum.

               Eiropas Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos un Eiropas Komisijas priekšsēdētāja vietnieces (AP/PV) un Austrālijas ārlietu ministres 2015. gada 22. aprīļa kopīgajā paziņojumā
                  1
                tika uzsvērta nepieciešamība vēl vairāk stiprināt divpusējās attiecības tirdzniecības un ieguldījumu jomā. Pēc tam tika pieņemts ES un Austrālijas vadītāju 2015. gada 15. novembra kopīgais paziņojums
                  2
               , ar kuru vienojās gatavoties sarunu sākšanai par BTN.

                  Priekšlikuma galvenais mērķis ir radīt labvēlīgākus nosacījumus turpmākai tirdzniecības un ieguldījumu palielināšanai starp ES un Austrāliju. Šā priekšlikuma vispārīgie mērķi ir šādi:

               ·gudras, ilgtspējīgas un integrējošas izaugsmes veicināšana, paplašinot tirdzniecību,

               ·darbvietu un darba iespēju radīšana un labklājības uzlabošana,

               ·vairāk ieguvumu patērētājiem,

               ·Eiropas konkurētspējas uzlabošana pasaules tirgos un

               ·sadarbības ar līdzīgi domājošiem partneriem stiprināšana ar tirdzniecību saistītos jautājumos.

                  Iepriekš minētais ir saskaņā ar Komisijas paziņojumu “Tirdzniecība visiem — Ceļā uz atbildīgāku tirdzniecības un ieguldījumu politiku”
                     3
                  . Paziņojumā ir uzsvērta nepieciešamība attīstīt mūsu divpusējās attiecības, lai radītu darbvietas un izaugsmi, cenšoties visaptveroši novērst tirdzniecības un ieguldījumu šķēršļus. Vienlaikus ir arī jānodrošina augsts sociālās un vides aizsardzības līmenis un jāsekmē citu ar tirdzniecību saistītu politikas mērķu sasniegšana, ieskaitot ilgtspējīgu attīstību un mazo un vidējo uzņēmumu (MVU) īpašās vajadzības.

                  Paziņojumā “Tirdzniecība visiem” tika īpaši uzsvērts, ka “Austrālija un Jaunzēlande ir tuvas Eiropas partneres, tām ir tādas pašas vērtības kā Eiropai un tās piekrīt Eiropas viedoklim daudzos jautājumos, un tām ir svarīga nozīme Āzijas un Klusā okeāna valstu reģionā un multilaterālajās attiecībās. Spēcīgāka ekonomiskā saikne ar šīm valstīm būs arī stabila platforma dziļākai integrācijai ar plašākām Āzijas un Klusā okeāna valstu vērtību ķēdēm. Šo attiecību stiprināšanai ir jābūt prioritātei.”

                  Mērķi ir arī saskaņā ar Padomes secinājumiem par tirdzniecību (2014. gada 21. novembris)
                     4
                  , kuros ir uzsvērts, ka preču, pakalpojumu un investīciju tirdzniecība var sniegt būtisku ieguldījumu, lai sasniegtu mērķus, kas ir “Savienības stratēģiskās programmas pārmaiņu laikā” pamatā. Secinājumos tika arī pausts viedoklis, ka, balstoties uz jūtamo progresu, kas gūts ES divpusējās tirdzniecības programmas ietvaros, centienus vajadzētu vērst uz to, lai panāktu nolīgumus ar galvenajiem partneriem. Šis mērķis ir arī saskaņā arī ar Padomes secinājumiem par tirdzniecību un ieguldījumiem (2015. gada 27. novembris)
                     5
                  , kuros tika atbalstīta vērienīgu, visaptverošu un savstarpēji izdevīgu divpusēju tirdzniecības un ieguldījumu nolīgumu noslēgšana un Komisija tika aicināta virzīt uz priekšu sarunas Āzijas un Klusā okeāna reģionā.

               ·Saskanība ar spēkā esošajiem noteikumiem politikas jomā

               Iepriekš minētie mērķi pilnībā atbilst Līgumam par Eiropas Savienību (LES), kurā ir noteikts, ka Eiropas Savienībai vajadzētu veicināt visu valstu integrāciju pasaules ekonomikā, arī pakāpeniski atceļot starptautiskās tirdzniecības ierobežojumus
                  6
               .

               Minētie mērķi ir arī saskaņā ar paziņojumu “Eiropa 2020 — Stratēģija gudrai, ilgtspējīgai un integrējošai izaugsmei”
                  7
               , kurā noteikts, ka Eiropas tirdzniecības stratēģija ietvers “priekšlikumus augsta līmeņa stratēģiskiem dialogiem ar galvenajiem partneriem, lai apspriestu stratēģiskus jautājumus, sākot ar tirgus piekļuvi, tiesisko regulējumu, starptautisko nelīdzsvarotību, enerģētiku un klimata pārmaiņām un piekļuvi izejvielām, un beidzot ar nabadzību pasaulē, izglītību un attīstību”.

               Mērķi pilnībā saskan arī ar mērķiem, kuri noteikti Eiropas Komisijas paziņojumā “Eiropas Mazās uzņēmējdarbības akts “Small Business Act””
                  8
                (2008) un “Mazi uzņēmumi, liela pasaule”
                  9
                (2011). Atbalsts MVU saimnieciskajām darbībām ārpus ES ir ietverts arī Savienības vispārējās konkurences stratēģijā, kā minēts paziņojumā “Eiropas rūpniecības atdzimšana”
                  10
                (2014).

               Mērķi ir arī saskaņā ar principiem, kas noteikti LES un paredz, ka ES politikas un rīcības mērķim vajadzētu būt konsolidēt un atbalstīt cilvēktiesības
                  11
                un palīdzēt “attīstīt starptautiskus pasākumus vides kvalitātes saglabāšanai un uzlabošanai, kā arī pasaules dabas resursu stabilai apsaimniekošanai un izmantošanai”
                  12
               .

               Mērķi ir saskaņā ar citiem ES politikas virzieniem un ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartu.

               Visbeidzot, mērķi saskan ar Ž. K. Junkera vadītās Komisijas prioritāti atjaunot Eiropas izaugsmi un palielināt darbvietu skaitu, neradot jaunus parādus, ar “Investīciju plānu” (jeb “Eiropas Stratēģisko investīciju fondu”)
                  13
               , kā arī ar Komisijas 2017. gada darba programmā
                  14
                minētajām konkrētajām prioritātēm.

               Šis ieteikums attiecas uz nolīgumu, kas ietvertu preču tirdzniecības, pakalpojumu, publiskā iepirkuma un ārvalstu tiešo ieguldījumu liberalizāciju un papildinošus noteikumus, piemēram, par intelektuālā īpašuma tiesībām.

               ·Saskanība ar citām Savienības politikas jomām

               Jautājums par saskanību ar spēkā esošajiem noteikumiem politikas jomā ir aprakstīts iepriekšējā sadaļā “Saskanība ar spēkā esošajiem noteikumiem politikas jomā”.

               2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

               ·Juridiskais pamats

               Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. panta 3. un 4. punkts.

               ·Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)

               Saskaņā ar LES 5. panta 3. punktu subsidiaritātes principu nepiemēro jomās, kuras ir ekskluzīvā ES kompetencē. Kopējā tirdzniecības politika ir viena no jomām, kurās Savienībai ir ekskluzīva kompetence saskaņā ar LESD 3. pantu. Šī politika ietver sarunas par tirdzniecības nolīgumiem saskaņā ar, inter alia, LESD 207. pantu.

               ·Proporcionalitāte

               Saskaņā ar proporcionalitātes principu tika apsvērti visi racionālie politikas risinājumi, lai novērtētu šādas politiskas iejaukšanās iespējamo efektivitāti, kā sīki aprakstīts ietekmes novērtējuma ziņojumā.

               ·Juridiskā instrumenta izvēle

                  Eiropas Savienības Padomes Lēmums.

               3.EX-POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               ·Ex-post izvērtējumi / spēkā esošo tiesību aktu atbilstības pārbaude

                  Neattiecas.

               ·Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

               Komisija aktīvi sadarbojās ar ieinteresētajiem partneriem un rīkoja visaptverošu tiešsaistes sabiedrisko apspriešanu
                  15
               , lai apkopotu detalizētus viedokļus par turpmākajām ES un Austrālijas tirdzniecības un ekonomiskajām attiecībām
                  16
               .

               Tiešsaistes sabiedriskā apspriešana notika no 2016. gada 11. marta līdz 3. jūnijam. Tā bija pieejama Tirdzniecības ģenerāldirektorāta tīmekļa vietnē un tika publicēta portālā “EU Survey” (Komisijas tiešsaistes sabiedriskās apspriešanas portāls). Ieinteresētās personas gan no ES, gan ārpus tās tika aicinātas atbildēt uz jautājumiem, kuri attiecās uz plašu tematu loku saistībā ar tirdzniecību un ieguldījumiem starp ES un Austrāliju.

               Komisija saņēma 108 atbildes no visdažādākajiem respondentiem. Atsauksmju kopsavilkums ir ietverts ietekmes novērtējuma ziņojumā, un visas atbildes tika publicētas, ja vien atbildētājs nebija pret to iebildis.

               ·Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana

                  Ārējam konsultantam uzdeva veikt ex-ante analīzi par BTN paredzēto scenāriju iespējamo ietekmi.

                  Komisija ir arī sazinājusies ar dažādām ieinteresētajām personām, kuras pauda viedokli par specifiskiem ierobežojumiem piekļuvei tirgum un citiem tirdzniecības ierobežojumiem, ar ko tās saskaras savās tirdzniecības un ieguldījumu attiecībās ar Austrāliju.

               ·Ietekmes novērtējumi

                  Lai gan ietekmes novērtējuma, kas attiecās uz tirdzniecību, ieguldījumiem un citiem jautājumiem, tvērums bija plašāks nekā šā ieteikuma tvērums, tā secinājumi ir spēkā arī attiecībā uz šo ieteikumu.

                  Ietekmes novērtējuma ziņojums un tam pievienotais kopsavilkums, kā arī Regulējuma kontroles padomes pozitīvais atzinums ar atrunu tiks publicēts.

                  Papildus ietekmes novērtējumam ārēji konsultanti veiks neatkarīgu ilgtspējas ietekmes novērtējumu, lai pārbaudītu BTN iespējamo ietekmi uz ekonomiku, sabiedrību, cilvēktiesībām un vidi. Ilgtspējas ietekmes novērtējums tiks veikts vienlaikus ar BTN sarunām un balstīsies uz plašu apspriešanos ar ieinteresētajām personām, it īpaši ar pilsonisko sabiedrību. Ilgtspējas ietekmes novērtējumu pabeigs pirms BTN parafēšanas, un novērtējuma konstatējumus ņems vērā sarunu procesā.

               ·Normatīvā atbilstība un vienkāršošana

                  MVU vajadzētu iegūt jaunas darījumdarbības iespējas un ietaupījumus saskaņā ar BTN, pateicoties liberalizācijai, labākam tiesiskajam regulējumam, uzlabotām muitas procedūrām un lielākai regulējuma pārredzamībai. Ietekmes novērtējuma ziņojumā ir iekļauta sīka informācija par iespējamo ietekmi uz ieinteresētajām personām un ekonomikas sektoriem.

               ·Pamattiesības

                  Ietekmes novērtējuma ziņojumā ir risināti pamattiesību jautājumi sociālajā, vides un cilvēktiesību aspektā.

                  BTN būtu jāietver nodaļa par tirdzniecību un ilgtspējīgu attīstību saskaņā ar spēkā esošo ES politiku.

               4.IETEKME UZ BUDŽETU

                  BTN būs ierobežota negatīva ietekme uz ES budžetu muitas nodokļu veidā tarifu liberalizācijas dēļ. Ir paredzama netieša pozitīva ietekme resursu pieauguma ziņā saistībā ar pievienotās vērtības nodokli un nacionālo kopienākumu.

               5.CITI JAUTĀJUMI

               ·Īstenošanas plāni un uzraudzības, izvērtēšanas un ziņošanas kārtība

                  Saskaņā ar apņemšanos, kas pausta 2015. gada paziņojumā “Tirdzniecība visiem”, tiks veikts ar Austrāliju noslēdzamā BTN ietekmes padziļināts ex-post izvērtējums pēc tam, kad tas būs bijis spēkā pietiekami ilgi, lai kļūtu pieejami jēgpilni dati. Ietekmes novērtējuma ziņojumā ir iekļauta sīka informācija par paredzētajiem uzraudzības un izvērtēšanas pasākumiem.

               ·Skaidrojošie dokumenti (direktīvām)

                  Neattiecas.

                  •
                        Konkrētu priekšlikuma noteikumu sīks skaidrojums

               Neattiecas.

               ·Procedūras jautājumi

               Komisija risinās sarunas ES vārdā.

               Saskaņā ar LESD 218. panta 4. punktu tiek ierosināts, ka Eiropas Savienības Padome par komiteju, ar kuru apspriežoties, sarunas jāveic, ieceļ Tirdzniecības politikas komiteju.

               Eiropas Parlamentu informēs visos procedūras posmos saskaņā ar LESD 218. panta 10. punktu.

               Komisija atzinīgi vērtē to, ka Eiropas Savienības Padomes locekļi jau agrīnā posmā arvien vairāk iesaistās sadarbībā ar savas valsts parlamentu par tirdzniecības sarunām saskaņā ar savas valsts institucionālo praksi. Komisija aicina Eiropas Savienības Padomes locekļus rīkoties tāpat arī attiecībā uz šo ieteikumu Padomes lēmumam, pienācīgi ņemot vērā Padomes Lēmumu 2013/488/ES par drošības noteikumiem ES klasificētas informācijas aizsardzībai
                  17
               .

               Komisija informēs Austrāliju par ES iekšējiem noteikumiem attiecībā uz pārredzamību un Eiropas Savienības Padomes un Eiropas Parlamenta piekļuvi sarunu dokumentiem.

               Komisija šo ieteikumu un tā pielikumu publicē uzreiz pēc to pieņemšanas.

               Komisija iesaka sarunu norādes publicēt uzreiz pēc to pieņemšanas.

               Ieteikums

               PADOMES LĒMUMS,

               ar ko pilnvaro sākt sarunas par brīvās tirdzniecības nolīgumu ar Austrāliju

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 218. panta 3. un 4. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               TĀ KĀ būtu jāsāk sarunas, lai noslēgtu brīvās tirdzniecības nolīgumu ar Austrāliju,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Komisiju pilnvaro Savienības vārdā risināt sarunas par brīvās tirdzniecības nolīgumu ar Austrāliju.

               2. pants

               Sarunu norādes ir izklāstītas pielikumā.

               3. pants

               Sarunas risina, apspriežoties ar Tirdzniecības politikas komiteju.

               4. pants

               Šo lēmumu un tā pielikumu publicēs uzreiz pēc to pieņemšanas.

               5. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                  http://eeas.europa.eu/statements-eeas/2015/150422_04_en.htm

                     (2)

                  http://europa.eu/rapid/press-release_STATEMENT-15-6088_en.htm

                     (3)

                  http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2015/october/tradoc_153846.pdf

                     (4)

                  http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/EN/foraff/145908.pdf

                     (5)
                  http://www.consilium.europa.eu/en/meetings/fac/2015/11/st14688_en15_pdf/

                     (6)
                  LES 21. panta 2. punkta e) apakšpunkts.

                     (7)

                  http://ec.europa.eu/eu2020/pdf/COMPLET%20EN%20BARROSO%20%20%20007%20-%20Europe%202020%20-%20EN%20version.pdf

                     (8)
                  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/?uri=CELEX:52008DC0394

                     (9)
                  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/en/ALL/?uri=CELEX:52011DC0702

                     (10)
                  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/?uri=CELEX:52014DC0014

                     (11)
                  LES 21. panta 2. punkta b) apakšpunkts.

                     (12)
                  LES 21. panta 2. punkta f) apakšpunkts.

                     (13)

                  http://ec.europa.eu/priorities/jobs-growth-investment/plan/index_en.htm

                     (14)
                  https://ec.europa.eu/info/publications/work-programme-commission-key-documents-2017_lv

                     (15)
                  http://trade.ec.europa.eu/consultations/index.cfm?consul_id=195

                     (16)
                  Tiešsaistes sabiedriskajā apspriešanā bija ietvertas arī turpmākās tirdzniecības un ekonomiskās attiecības starp ES un Jaunzēlandi.

                     (17)

                  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/?uri=CELEX:32013D0488

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 13.9.2017
            COM(2017) 472 final
            PIELIKUMS
            dokumentam
            Ieteikums Padomes lēmumam,
            ar ko pilnvaro sākt sarunas par brīvās tirdzniecības nolīgumu ar Austrāliju
            {SWD(2017) 292}{SWD(2017) 293}

               PIELIKUMS

               SARUNU NORĀDES ATTIECĪBĀ UZ BRĪVĀS TIRDZNIECĪBAS NOLĪGUMU AR AUSTRĀLIJU

               A.
                     NOLĪGUMA BŪTĪBA UN DARBĪBAS JOMA

               Nolīgumā būtu jāietver tikai noteikumi par tirdzniecību un jomām, kas saistītas ar ārvalstu tiešajiem ieguldījumiem, kurus piemēro pušu starpā.

               Nolīgumam vajadzētu būt vērienīgam, visaptverošam un pilnībā atbilstošam Pasaules Tirdzniecības organizācijas (PTO) noteikumiem un pienākumiem. Sarunas būtu jārisina un jānoslēdz, ņemot vērā saistības saskaņā ar PTO. Nolīgumā būtu jāparedz augsta līmeņa mērķi, kuri pārsniegtu pašreizējās PTO saistības.

               Nolīgumā būtu jāparedz preču tirdzniecības, pakalpojumu un ārvalstu tiešo ieguldījumu pakāpeniska un abpusēja liberalizācija. Tajā būtu jāietver noteikumi attiecībā uz citām ar tirdzniecību saistītām jomām, lai veicinātu, atvieglotu vai reglamentētu šādu tirdzniecību un ārvalstu tiešos ieguldījumus. Visas saistības saskaņā ar nolīgumu tiek uzņemtas ar mērķi panākt tiešu un tūlītēju ietekmi uz tirdzniecību un, attiecīgā gadījumā, kopīgo ES noteikumu darbības jomā.

               Nolīgumā būtu jāietver pienākumi jomās, kuras ir nolīguma abu pušu visu piemērojamo iestāžu un struktūru kompetencē.

               B.
                     IEROSINĀTAIS NOLĪGUMA SATURS

               Preambula, vispārīgi principi

               Preambulā būtu jāatgādina, ka partnerattiecības ar Austrāliju ir balstītas uz kopīgiem principiem un vērtībām, kas atspoguļotas ES un Austrālijas pamatnolīgumā. Nolīgumam vajadzētu būt daļai no vispārējā politisko attiecību un institucionālā regulējuma, kas noteikts pamatnolīgumā
                  1
               .

               Divpusējās tirdzniecības un ārvalstu tiešo ieguldījumu liberalizācijas nolūkā nolīgumā būtu arī jāpiemin inter alia:

               ·ES ārējās darbības principi un mērķi;

               ·pušu saistības attiecībā uz ilgtspējīgu attīstību un starptautiskās tirdzniecības ieguldījums ilgtspējīgā attīstībā saistībā ar tās ekonomisko, sociālo un vides dimensiju, ietverot ekonomikas attīstību, nabadzības mazināšanu, pilnīgu un produktīvu nodarbinātību un pienācīgas kvalitātes nodarbinātību visiem, vides un dabas resursu aizsardzību un saglabāšanu;

               ·pušu apņemšanās pilnībā ievērot tiesības un pienākumus, kuri izriet no dalības PTO;

               ·pušu apņemšanās palielināt patērētāju labklājību, izmantojot politiku, kas nodrošina patērētāju augsta līmeņa aizsardzību un ekonomisko labklājību;

               ·tiesības reglamentēt saimniecisko darbību sabiedrības interesēs, lai sasniegtu leģitīmus sabiedriskās politikas mērķus (piemēram, sabiedrības veselības aizsardzība un veicināšana, sociālie pakalpojumi, sabiedrības izglītošana, drošība, vide, sabiedrības morāle, sociālā vai patērētāju aizsardzība, privātums un datu aizsardzība un kultūras daudzveidības aizsargāšana un veicināšana);

               ·mērķis, ka ar nolīgumu būtu jāizveido jauns regulējums pušu ekonomiskajām attiecībām un vispirmām kārtām tirdzniecības un ārvalstu tiešo ieguldījumu attīstīšanai;

               ·pušu kopīgais mērķis ņemt vērā īpašās grūtības, kas rodas maziem un vidējiem uzņēmumiem (MVU), piedaloties tirdzniecības un ārvalstu tiešo ieguldījumu attīstīšanā;

               ·pušu apņemšanās sazināties ar visām attiecīgajām ieinteresētajām pusēm, arī privāto sektoru un pilsoniskās sabiedrības organizācijām / pārstāvjiem.

               Mērķi

               Ar nolīgumu būtu jāapstiprina kopīgais mērķis par pakāpenisku un abpusēju būtībā visas preču un pakalpojumu tirdzniecības un ārvalstu tiešo ieguldījumu liberalizāciju, pilnībā ievērojot PTO noteikumus, it īpaši Vispārējās vienošanās par tarifiem un tirdzniecību (GATT) XXIV pantu un Vispārējās vienošanās par pakalpojumu tirdzniecību (GATS) V pantu.

               Ar nolīgumu būtu jānodrošina augsta līmeņa piekļuve publiskā iepirkuma tirgum un ar tirdzniecību saistītas intelektuālā īpašuma tiesības (IĪT), ieskaitot ģeogrāfiskās izcelsmes norādes, un jāstiprina dialogs un sadarbība attiecībā uz tehnisko un tiesisko regulējumu.

               Nolīgumā būtu jāatzīst, ka ilgtspējīga attīstība ir pušu vispārējais mērķis, un būtu jānodrošina un jāsekmē starptautisko vides un sociālo nolīgumu un standartu ievērošana, lai veicinātu tirdzniecību. Ilgtspējīga attīstība būtu jāņem vērā visā nolīgumā, ietverot gan sociālos, gan vides jautājumus. Ar nolīgumu būtu jānodrošina, ka puses neveicinātu tirdzniecību vai ārvalstu tiešos ieguldījumus, pazeminot valsts tiesību aktu prasības un standartus tādās jomās kā vide, darbs vai drošības un veselības aizsardzība darbā vai mīkstinot darba pamatstandartus vai tiesību aktus, kuru mērķis ir kultūras daudzveidības aizsardzība un veicināšana.

               Preču tirdzniecība

               Ievedmuitas un izvedmuitas nodokļi un ar tarifiem nesaistīti pasākumi

               Nolīguma mērķis ir nodrošināt pēc iespējas lielāku tirdzniecības liberalizāciju. Nolīgumā būtu jāietver būtībā visa preču tirdzniecība pušu starpā. Pēc nolīguma stāšanās spēkā būtu jālikvidē tarifi lielākajā daļā pozīciju. Nolīguma mērķim vajadzētu būt abpusēji atcelt ievedmuitas nodokļus un nodevas ar līdzvērtīgu ietekmi, parasti ne ilgāk par septiņiem gadiem. Izņēmumi būtu jāsamazina līdz minimumam, un uz pašiem sensitīvākajiem produktiem būtu jāattiecina īpaši noteikumi. Piemēram, būtu jāapsver ilgāks pārejas periods vai citi pasākumi attiecībā uz dažu lauksaimniecības produktu tarifa likmes kvotām.

               Sarunām par tarifu samazināšanu būtu jānotiek, pamatojoties uz nodokļiem, ko ES piemēro erga omnes sarunu sākšanas dienā, un uz nodokļiem, ko Austrālija piemēro erga omnes sarunu sākšanas dienā.

               Būtu jāaizliedz visi izvedmuitas nodokļi vai nodevas vai jebkādi citi pasākumi ar līdzvērtīgu ietekmi, un nebūtu jāievieš jauni pasākumi.

               Izcelsmes noteikumi

               Izcelsmes noteikumiem un noteikumiem, kas paredz administratīvo sadarbību, būtu jāatvieglo tirdzniecība un jābūt vienkāršākiem, un jāņem vērā ES standarta preferenciālie izcelsmes noteikumi un ES ražotāju intereses.

               Krāpšanas apkarošanas pasākumi

               Nolīguma klauzulā par pastiprinātu administratīvo sadarbību būtu jānosaka procedūras un atbilstoši pasākumi, ko puses var piemērot, ja tiek konstatēts administratīvās sadarbības trūkums muitas jautājumos, attiecībā uz pārkāpumiem un krāpšanu.

               Administratīvo kļūdu novēršana

               Būtu arī jāietver noteikumi, lai kopīgi izskatītu iespēju pieņemt atbilstošus pasākumus gadījumos, kad kompetentās iestādes kļūdījušās preferenciālo izcelsmes noteikumu piemērošanā.

               Muita un tirdzniecības atvieglošana

               Nolīgumā būtu jāietver noteikumi, lai atvieglotu tirdzniecību starp pusēm, vienlaikus nodrošinot efektīvus kontroles pasākumus. Tāpēc nolīgumā būtu jāietver saistības par pušu noteikumiem, prasībām, formalitātēm un procedūrām attiecībā uz importu, eksportu un tranzītu.

               Ar nolīgumu būtu jāveicina, ka tiek efektīvi īstenoti un piemēroti starptautiskie noteikumi un standarti muitas jomā un citas ar tirdzniecību saistītas procedūras, ieskaitot PTO noteikumus, PTO tirdzniecības atvieglošanas nolīgumu un Pasaules muitas organizācijas instrumentus, kā arī pārskatīto Kioto konvenciju.

               Nolīgumā būtu jāietver noteikumi, lai veicinātu pieredzes un paraugprakses apmaiņu konkrētās savstarpējo interešu jomās. Šīs jomas var ietvert tādus jautājumus kā noteikumu un procedūru modernizēšana un vienkāršošana, dokumentu standartizācija, tarifu klasifikācija, pārredzamība, savstarpēja atzīšana un iestāžu sadarbība.

               Ar nolīgumu būtu jāveicina konverģence tirdzniecības atvieglošanas jomā, pamatojoties uz attiecīgiem starptautiskiem standartiem un instrumentiem.

               Ar nolīgumu būtu jāveicina muitas iestāžu efektīva un iedarbīga IĪT īstenošana attiecībā uz visām precēm, kurām piemēro muitas kontroli.

               Nolīguma noteikumos par tirdzniecības atvieglošanu būtu jāņem vērā grūtības, kas rodas MVU, vienlaikus nodrošinot vienlīdzīgus konkurences apstākļus visiem uzņēmējiem.

               Nolīguma mērķim vajadzētu būt ieviest protokolu par savstarpēju administratīvo palīdzību muitas lietās, kurā tiktu ietverta palīdzība krāpšanas apkarošanas izmeklēšanās, ko veic muita (ieskaitot palīdzību pēc pieprasījuma, spontānu palīdzību un konfidencialitāti).

               Ar tarifiem nesaistīti šķēršļi

               Ar nolīgumu būtu jārisina ar tirdzniecību saistīti regulējuma jautājumi un jānovērš ar tarifiem nesaistīti šķēršļi. Tāpēc ar nolīgumu būtu jāaizliedz jebkādi tirdzniecības aizliegumi, ierobežojumi vai citi ar tarifiem nesaistīti šķēršļi, kurus neattaisno turpmāk minētie vispārējie izņēmumi un kuri varētu būt patvaļīgas diskriminācijas veids vai slēpts pušu savstarpējās tirdzniecības ierobežojums. Par prioritāti būtu jānosaka noteikumi un procedūras, kas būtu jāietver, lai nodrošinātu nepamatotu ar tarifiem nesaistītu tirdzniecības šķēršļu likvidēšanu. Nolīgumā būtu arī jāparedz attiecīgas procedūras, lai novērstu ar tarifiem nesaistītus un citus nevajadzīgus tirdzniecības šķēršļus. Ar nolīgumu būtu arī jārisina lokalizēšanas prasības.

               Ar tarifiem nesaistīti šķēršļi, kas attiecas uz konkrētiem ražojumiem, būtu jānovērš uz pieprasījuma un piedāvājuma pamata vienlaikus ar informācijas apmaiņu par tarifu koncesijām. Ņemot vērā to, cik būtiski ir veicināt nolīguma mērķus un uzlabot piekļuvi tirgum lielākā mērā, nekā tas tiek nodrošināts, izmantojot horizontālos noteikumus, nolīgumā būtu jāietver saistības konkrētos sektoros ar tarifiem nesaistītu šķēršļu jomā.

               Nolīgumā būtu jāietver noteikumi par valsts tirdzniecības uzņēmumiem, izvērtējot ikvienu varbūtēju konkurences izkropļojumu un šķēršļus tirdzniecībai, ko tie varētu radīt.

               Tehniskie noteikumi, standarti un atbilstības novērtēšanas procedūras

               Pusēm būtu ne vien jāapstiprina PTO Nolīguma par tehniskajiem šķēršļiem tirdzniecībā noteikumi, bet arī jāievieš noteikumi, kuri ir balstīti uz minētajiem noteikumiem un papildina tos, lai atvieglotu pušu piekļuvi otras puses tirgum.

               Nolīgumā būtu jāietver vairāki vispārīgi principi (piemēram, proporcionalitāte, nevajadzīgu ierobežojumu nepiemērošana, pārredzamība, nediskriminācija) un noteikumi, kuri ir balstīti uz PTO noteikumiem un papildina tos. Cita starpā, mērķiem vajadzētu ietvert pārredzamības palielināšanu, labas regulatīvās prakses veicināšanu, attiecīgu starptautisko standartu pieņemšanu, tehnisko noteikumu saderības un konverģences panākšanu, pamatojoties uz starptautiskiem standartiem, testēšanas un sertificēšanas prasību racionalizēšanu, piemēram, izmantojot uz risku balstītu pieeju atbilstības novērtēšanā (izmantojot arī atbilstības pašdeklarāciju sektoros, kur tas ir iespējams un pieņemams), un noteikumus, kuru mērķis ir tehnisko noteikumu saderība vairākos prioritāros sektoros un akreditācijas izmantošanas veicināšana.

               Nolīgumā būtu jāietver noteikumi, kuru mērķis ir uzlabot informācijas izplatīšanu importētājiem un eksportētājiem.

               Sarunās būtu jārisina jautājumi par attiecībām starp šo nolīgumu un spēkā esošo Savstarpējās atzīšanas nolīgumu ar mērķi uzlabot tā īstenošanu un nodrošināt efektīvāku sadarbību.

               Sanitārie un fitosanitārie pasākumi

               Pusēm būtu jābalstās uz PTO Nolīgumu par sanitārajiem un fitosanitārajiem pasākumiem un jāpārsniedz tā prasības ar mērķi atvieglot pušu piekļuvi otras puses tirgum, vienlaikus aizsargājot cilvēku, dzīvnieku vai augu dzīvību un veselību. Nodaļā par sanitārajiem un fitosanitārajiem pasākumiem būtu jāietver tādi jautājumi kā pārredzamība, proporcionalitāte, nevajadzīga kavēšanās, saskaņošana, līdzvērtības un alternatīvu pasākumu atzīšana, reģionalizācija, kontroles, pārbaudes un apstiprināšanas procedūras, revīzijas, importa pārbaudes, ārkārtas pasākumi, uzņēmumu apstiprināšana bez iepriekšējas pārbaudes, ES mēroga atļaujas procedūru piemērošanas turpināšana (vienots subjekts), regulatīvā sadarbība, labāka sadarbība rezistences pret antimikrobiāliem līdzekļiem jautājumos un tāda mehānisma izveide, ar kuru varētu efektīvi risināt konkrētas ar tirdzniecību saistītas problēmas attiecībā uz sanitārajiem un fitosanitārajiem pasākumiem.

               Sarunās būtu jāievēro Padomes 1995. gada 20. februārī pieņemto sarunu norāžu noteikumi (Padomes dokuments 4976/95).

               Dzīvnieku labturība

               Ar nolīgumu būtu jāveicina sadarbības un apmaiņas turpināšana dzīvnieku labturības jomā, lai pārrunātu, inter alia, iespējamās saistības attiecībā uz līdzvērtību dzīvnieku labturības jomā pušu starpā.

               Aizsardzības pasākumi

               Nolīgumā būtu jāietver aizsardzības pasākumu klauzula, kurā būtu noteikts, ka ikviena no pusēm var veikt attiecīgus pasākumus saskaņā ar PTO Nolīgumu par 1994. gada GATT XIX panta īstenošanu vai PTO Nolīgumu par aizsardzības pasākumiem. Ar nolīgumu būtu arī jānodrošina, ka šādiem aizsardzības pasākumiem vajadzētu būt pēc iespējas mazākai kropļojošai ietekmei uz divpusējo tirdzniecību.

               Lai maksimāli palielinātu liberalizācijas saistības un lai nodrošinātu vajadzīgo aizsardzību, ņemot vērā sensitīvu sektoru specifiku, nolīgumā principā būtu jāietver divpusējas aizsardzības klauzula, saskaņā ar kuru ikviena puse drīkst pilnībā vai daļēji atcelt preferences, ja otras puses ražojuma importa apjoma pieaugums izraisa vai draud izraisīt nopietnu kaitējumu vietējai ražošanas nozarei.

               Antidempinga un kompensācijas pasākumi

               Nolīgumā būtu jāietver antidempinga un kompensācijas pasākumu klauzula, kurā būtu noteikts, ka ikviena no pusēm var veikt attiecīgus pret dempingu un/vai kompensējamām subsīdijām vērstus pasākumus saskaņā ar PTO Nolīgumu par 1994. gada GATT VI panta īstenošanu vai PTO Nolīgumu par subsīdijām un kompensācijas pasākumiem. Nolīgumā būtu arī jāintegrē saistības, kas pārsniedz PTO noteikumu prasības šajā jomā saskaņā ar ES noteikumiem un iepriekšējiem nolīgumiem.

               Ar nolīgumu būtu jāatzīst, ka zaļās grupas maksājumi nekropļo tirdzniecību, un tādēļ uz tiem principā nebūtu jāattiecina antidempinga un antisubsidēšanas pasākumi.

               Pakalpojumu tirdzniecība, ārvalstu tiešie ieguldījumi un digitālā tirdzniecība

               Saskaņā ar GATS V pantu nolīgumam vajadzētu aptvert plašu sektoru loku un attiekties uz visiem pakalpojumu sniegšanas veidiem. Nolīgumā nebūtu jāparedz a priori izslēgšana no tā darbības jomas, izņemot audiovizuālo pakalpojumu izslēgšanu un tādu pakalpojumu izslēgšanu, kurus sniedz, realizējot valsts varas pilnvaras. Sarunu mērķim vajadzētu būt pakāpeniskai un abpusējai pakalpojumu tirdzniecības un ieguldījumu liberalizācijai, likvidējot ierobežojumus piekļuvei tirgum un valsts režīmam, plašāk nekā to paredz pušu PTO saistības un piedāvājumi, kas iesniegti saistībā ar sarunām par pakalpojumu tirdzniecības nolīgumu. Nolīgumā būtu jāietver noteikumi par veiktspējas prasībām attiecībā uz ārvalstu tiešajiem ieguldījumiem.

               Nolīgumā būtu arī jāietver reglamentējošās prasības. Tāpēc sarunās būtu jāietver tādi jautājumi kā:

               ·reglamentējošie noteikumi par pārredzamību un savstarpējo atzīšanu,

               ·horizontālie noteikumi par valsts regulējumu, piemēram, noteikumi, kas nodrošina objektivitāti un tiesību aktos paredzēto kārtību attiecībā uz licencēšanas un kvalifikācijas prasībām un procedūrām, un

               ·reglamentējošie noteikumi konkrētiem sektoriem, ieskaitot telesakaru pakalpojumus, finanšu pakalpojumus, piegādes pakalpojumus un starptautiskos jūras transporta pakalpojumus.

               Saistībā ar aizvien lielāku tirdzniecības digitalizāciju sarunu rezultātam vajadzētu būt noteikumiem, kas attiektos uz digitālo tirdzniecību un pārrobežu datu plūsmām, elektroniskajiem uzticamības pakalpojumiem un elektroniskas autentifikācijas pakalpojumiem, nevēlamiem tiešā mārketinga paziņojumiem, un tajās būtu jārisina jautājums par nepamatotām datu lokalizēšanas prasībām, vienlaikus neapspriežot un neskarot ES noteikumus personas datu aizsardzības jomā.

               Nolīgumā var ietvert procedūru ievērošanas saistības attiecībā uz fizisku personu ieceļošanu un uzturēšanos uzņēmējdarbības veikšanas nolūkos saskaņā ar pušu saistībām 4. režīmā. Tomēr nolīgumam nekādi nevajadzētu liegt pusēm piemērot valsts tiesību aktus, noteikumus un prasības attiecībā uz ieceļošanu un uzturēšanos, ja vien tās to nedara tā, ka tiek atceltas vai pasliktinās priekšrocības, kas ir paredzētas saskaņā ar nolīgumu. Joprojām vajadzētu būt piemērojamiem tiesību aktiem, noteikumiem un prasībām, kas ES ir spēkā attiecībā uz darba apstākļiem un darba tiesībām.

               Nolīgumā būtu atkārtoti jāapstiprina tiesības reglamentēt saimniecisko darbību sabiedrības interesēs, lai sasniegtu leģitīmus sabiedriskās politikas mērķus (piemēram, sabiedrības veselības aizsardzība un veicināšana, sociālie pakalpojumi, sabiedrības izglītošana, drošība, vide, sabiedrības morāle, sociālā vai patērētāju aizsardzība, privātums un datu aizsardzība un kultūras daudzveidības aizsargāšana un veicināšana). Būtu jāsaglabā ES sabiedrisko pakalpojumu augstā kvalitāte saskaņā ar Līgumu par Eiropas Savienības darbību (LESD) un it īpaši Protokolu Nr. 26 par sabiedriskiem pakalpojumiem, kā arī ņemot vērā ES atrunas šajā jomā, ieskaitot GATS.

               Kapitāla aprite un maksājumi

               Nolīguma mērķim vajadzētu būt ierobežojumu atcelšanai attiecībā uz kārtējiem maksājumiem un kapitāla apriti, kas saistīti ar darījumiem, kuri liberalizēti saskaņā ar šo nolīgumu, un tajā būtu jāietver pārtraukšanas klauzula. Tajā būtu jāietver aizsardzības un izņēmuma noteikumi (piemēram, par Savienības ekonomisko un monetāro savienību un maksājumu bilanci), kuriem vajadzētu būt saskaņā ar LESD noteikumiem par kapitāla aprites brīvību.

               Intelektuālā īpašuma tiesības (IĪT)

               Nolīgumam būtu jāpapildina Līgums par intelektuālā īpašuma tiesību komercaspektiem (TRIPS) un jābalstās uz to ar mērķi nodrošināt intelektuālā īpašuma tiesību atbilstoša līmeņa efektīvu aizsardzību un izpildi.

               Nodaļā par IĪT būtu jāietver tādi temati kā autortiesības un ar tām saistītas tiesības, preču zīmes, dizainparaugi, patenti, augu šķirņu tiesības, neizpaužama informācija, kas ietver arī tirdzniecības noslēpumus, ģeogrāfiskās izcelsmes norādes (ĢIN) un labāka piemērošana. Ar nolīgumu būtu jācenšas uzlabot IĪT piemērošanas efektivitāti — arī digitālajā vidē un uz robežām (arī attiecībā uz eksportu).

               Ar nolīgumu būtu jāizveido attiecīgi pušu sadarbības mehānismi, lai atbalstītu nodaļas par IĪT īstenošanu, kā arī regulārs dialogs intelektuālā īpašuma jomā, lai veicinātu informācijas apmaiņu par attiecīgo likumdošanas progresu, īstenošanas pieredzes apmaiņu un apspriešanos attiecībā uz trešām valstīm.

               Ģeogrāfiskās izcelsmes norādes (ĢIN)

               Nolīgumā būtu jāparedz nolīgumā uzskaitīto ĢIN (vīni, stiprie alkoholiskie dzērieni, lauksaimniecības produkti / pārtikas produkti) augsta līmeņa tiešā aizsardzība, balstoties uz TRIPS 23. pantu, arī pret asociāciju izraisīšanu, labāka piemērošana, līdzāspastāvēšana ar “bona fide” agrākajām preču zīmēm, aizsardzība pret sekojošu nepatentēšanu un iespēja pievienot jaunas ĢIN. Būtu jārisina jautājumi saistībā ar atsevišķām agrākām tiesībām, piemēram, attiecībā uz augu šķirnēm, preču zīmēm, sugas vārdu vai citādu leģitīmu iepriekšēju izmantojumu. Turklāt sarunās tiks ietverti pasākumi saistībā ar ĢIN aizsardzību trešo valstu tirgos.

               Sarunās būtu jārisina jautājumi par attiecībām starp šo nolīgumu un spēkā esošo ES un Austrālijas Vīna nolīgumu.

               Publiskais iepirkums

               Nolīguma mērķim vajadzētu būt visaptverošai un labākai piekļuvei publiskā iepirkuma tirgiem, ņemot vērā progresu saistībā ar Austrālijas pievienošanos PTO Nolīgumam par valsts iepirkumu (GPA). Tam vajadzētu ietvert visaptverošu un abpusēji pieņemamu iepirkuma tvērumu visos pārvaldes līmeņos, valsts uzņēmumos un uzņēmumos ar īpašām vai ekskluzīvām tiesībām un preču, pakalpojumu un publisko būvdarbu iepirkumu. Minētajā kontekstā puses atzīst savas valsts iepirkuma vides īpatnības un sensitīvos aspektus. Nolīgumā būtu arī jāapsver publiskās un privātās partnerības / koncesiju saistību ietveršana atbilstoši attiecīgajiem šīs jomas tiesību aktiem. Puses atzīst, ka valsts režīma princips ir svarīgs, lai nodrošinātu tikpat labvēlīgu režīmu, kāds ir piešķirts vietējiem piegādātājiem vai pakalpojumu sniedzējiem.

               Procedūru ievērošanas saistībām būtu jābalstās uz noteikumiem, procedūrām un prasībām, kas noteiktas saskaņā ar PTO GPA. Saistībām it īpaši būtu jānodrošina tiesību aktos paredzētā kārtība (piemēram, efektīva pārskatīšanas mehānisma ietveršana) un ietvertā iepirkuma pārredzamība. Būtu jāapsver specifiska “terminoloģija” attiecībā uz pārredzamību, lai nodrošinātu skaidrību par piemērojamajiem iepirkuma noteikumiem un par pieejamajām iepirkuma iespējām ar mērķi sniegt uzņēmumiem viegli pieejamu informāciju.

               Tirdzniecība un konkurence

               Nolīgumā būtu jāietver noteikumi par konkurenci, ar kuriem risinātu jautājumus par konkurences noteikumiem un to īstenošanu.

               Nolīgumā būtu jāietver noteikumi par subsīdijām. Tajā būtu arī jārisina jautājumi saistībā ar valsts uzņēmumiem, noteiktajiem monopoluzņēmumiem un uzņēmumiem, kuriem piešķirtas īpašas tiesības un privilēģijas.

               Mazie un vidējie uzņēmumi (MVU)

               Nolīgumā būtu jāietver īpaša nodaļa par MVU. Nolīgumam būtu jāpalīdz MVU pilnībā izmantot nolīgumā paredzētās tirdzniecības priekšrocības, arī paredzot informācijas apmaiņas pasākumus par tirgus piekļuves prasībām un atbilstošu institucionālo struktūru.

               Tirdzniecība un ilgtspējīga attīstība

               Nolīgumā būtu jāietver noteikumi par tirdzniecības un ilgtspējīgas attīstības darba un vides aspektiem, kuri ir būtiski tirdzniecības un ārvalstu tiešo ieguldījumu kontekstā. Tajā būtu jāietver noteikumi, kuri veicina attiecīgu starptautiski pieņemtu principu un noteikumu, arī Starptautiskās Darba organizācijas (SDO) darba pamatstandartu un pamata konvenciju, un daudzpusējo vides nolīgumu, arī ar klimata pārmaiņām saistīto nolīgumu, ievērošanu un efektīvu īstenošanu.

               Nolīgumā būtu atkārtoti jāapstiprina pušu tiesības īstenot regulējošo funkciju darba un vides jomā saskaņā ar pušu starptautiskajām saistībām un cenšoties nodrošināt augsta līmeņa aizsardzību. Nolīgumā būtu jāietver noteikumi attiecībā uz to, ka darba un vides aizsardzības līmeni nevajadzētu pazemināt, lai veicinātu tirdzniecību un ārvalstu tiešos ieguldījumus. Tajos būtu jāietver saistības neatkāpties no valsts tiesību aktiem darba un vides jomā un nepieļaut to neīstenošanu.

               Nolīgumam būtu jāveicina tas, lai tirdzniecība un ārvalstu tiešie ieguldījumi vairāk sekmētu ilgtspējīgu attīstību, pievēršoties arī tādām jomām kā tirdzniecības atvieglošana vides precēm un pakalpojumiem un klimatam draudzīgām precēm un pakalpojumiem, un veicinot brīvprātīgas ilgtspējas nodrošināšanas sistēmas un uzņēmumu sociālo atbildību, ņemot vērā starptautiski atzītus instrumentus.

               Nolīgumā būtu arī jāietver saistības, kuras veicinātu tirdzniecību ar likumīgi iegūtiem un ilgtspējīgi pārvaldītiem dabas resursiem, it īpaši attiecībā uz bioloģisko daudzveidību, dzīvo dabu, mežsaimniecības produktiem, zivsaimniecību, un tajā būtu jāietver attiecīgie starptautiskie instrumenti un prakse. Nolīgumam būtu arī jāveicina tirdzniecība, kas sekmē pret klimata pārmaiņām noturīgu mazoglekļa attīstību.

               Nolīgumā būtu jāparedz piemēroti noteikumi iepriekš minēto noteikumu efektīvai īstenošanai un uzraudzībai, kā arī procedūras, lai risinātu jebkādas pušu savstarpējās domstarpības, un jānodrošina pilsoniskās sabiedrības līdzdalības iespēja.

               Enerģētika un izejvielas

               Nolīgumā būtu jāietver noteikumi ar tirdzniecību un ārvalstu tiešajiem ieguldījumiem saistītu enerģētikas un izejvielu aspektu risināšanai. Nolīguma mērķim vajadzētu būt atvērtas, pārredzamas, nediskriminējošas un prognozējamas uzņēmējdarbības vides nodrošināšanai un konkurences noteikumiem neatbilstošas prakses ierobežošanai šajā jomā. Nolīgumā būtu arī jāietver noteikumi, kas atbalsta un vēl vairāk veicina tirdzniecību un ārvalstu tiešos ieguldījumus atjaunojamo energoresursu sektorā. Nolīgumam būtu arī jāveicina sadarbība iepriekš minētajās jomās.

               Regulējuma pārredzamība

               Nolīgumā būtu jāietver noteikumi par:

               ·publicēšanu (arī par vispārēji piemērojamu pasākumu publiskošanu) nediskriminējošā veidā un atvēlot samērīgu laiku piezīmju iesniegšanai attiecībā uz priekšlikumiem par vispārēji piemērojamiem pasākumiem;

               ·pieprasījumiem un kontaktpunktiem ar mehānismiem atbildes sniegšanai uz ieinteresēto pušu pieprasījumiem par ierosinātajiem vai spēkā esošajiem pasākumiem;

               ·tādu administratīvo procesu, kas, pamatojoties  uz tiesību aktiem un ievērojot tos, nodrošina, ka ieinteresētajām personām ir pieejama informācija par vispārēji piemērojamu pasākumu darbību un tiem, uz ko process attiecas, ir nodrošināta pienācīga iespēja iesniegt viedokli, pirms tiek veikta jebkāda galīgā administratīvā rīcība;

               ·atbilstošām iespējām pārskatīt un pārsūdzēt administratīvu rīcību jomās, uz kurām attiecas nolīgums.

               ·kvalitatīva regulējuma veicināšanu un labu administratīvo praksi.

               Regulatīvā sadarbība

               Nolīgumā būtu jāietver transversālas prasības par regulējuma saskaņotību un pārredzamību efektīvu, izmaksu ziņā lietderīgu un saskaņotāku noteikumu izstrādei, pieņemšanai un īstenošanai, lai atvieglotu tirdzniecību. Nolīgumā būtu jāietver noteikumi par informācijas apmaiņas veicināšanu, labas regulatīvās prakses pastiprinātu izmantošanu un lielāku regulatīvo sadarbību.

               Tāpēc būtu jāapsver iespēja ietvert noteikumus par regulatīvo sadarbību noteiktās specifiskās jomās, uz kurām neattiecas pašreizējais regulējums, un mehānisms, ar kuru varētu noteikt potenciālus šķēršļus, kuri būtu jānovērš ar regulatīvo sadarbību.

               Institucionāli un nobeiguma noteikumi

               Būtu jāizveido skaidra tiesiskā un institucionālā saikne starp nolīgumu un pamatnolīgumu. Tādējādi būtu jānodrošina ārēja saskaņotība, it īpaši attiecībā uz attiecīgo noteikumu esamību, piemērošanu, apturēšanu un izbeigšanu.

               Ar nolīgumu būtu jāizveido īpaša vispārēja instance, kura uzraudzītu nolīguma īstenošanu. Attiecīgi var izveidot īpašu jomu komitejas vai darba grupas, kuras darbotos vispārējās instances ietvaros.

               Strīdu izšķiršana un mediācija

               Nolīgumā būtu jāietver efektīvs un saistošs strīdu izšķiršanas mehānisms ar paātrinātu procedūru, it īpaši attiecībā uz šķīrējtiesu un šķīrējtiesas procesa norisi. Strīdu izšķiršanas mehānismam vajadzētu būt pārredzamam, atklātam un inovatīvam. Tajā būtu jāietver noteikumi par elastīgu un ātru mediācijas mehānismu.

               Vispārēji izņēmumi

               Nolīgumā būtu jāietver vispārēji izņēmumi, kuri ir piemērojami attiecīgajām nolīguma daļām, ieskaitot drošību, maksājumu bilanci, prudenciālo uzraudzību un nodokļu piemērošanu.

               Autentiskās valodas

               Nolīgumā, kuram vajadzētu būt vienlīdz autentiskam visās ES oficiālajās valodās, šajā nolūkā būtu jāietver valodas klauzula.

               Citi jautājumi

               Ar nolīgumu būtu jāatzīst patērētāju aizsardzības jautājumu nozīme un jāatbalsta patērētāju efektīva aizsardzība — arī digitālajā vidē.

               Pēc Komisijas veiktas analīzes un iepriekšējas apspriešanās ar Tirdzniecības politikas komiteju, un saskaņā ar ES Līgumiem nolīgumā var ietvert papildu noteikumus attiecībā uz tirdzniecības un ekonomiskajām attiecībām, ja sarunu laikā par to ir pausta abpusēja interese.

                     (1)

                  http://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/?uri=CELEX:52016JC0051


title: Ieteikums PADOMES LĒMUMS par kārtību atkārtotām sarunām par Monetāro nolīgumu ar Monako Firstisti

text:
|

52011DC0023

	[pic] | EIROPAS KOMISIJA |Briselē, 31.1.2011COM(2011) 23 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES LĒMUMSpar kārtību atkārtotām sarunām par Monetāro nolīgumu ar Monako FirstistiPASKAIDROJUMA RAKSTSMonetārie nolīgumi starp Eiropas Savienību un Monako, Sanmarīno un Vatikānu tika noslēgti, lai nodrošinātu juridisku nepārtrauktību režīmam, kas pastāvēja minēto valstu un attiecīgi Francijas un Itālijas starpā līdz euro ieviešanai.Desmit gadus pēc tam, kad euro aizstāja Itālijas un Francijas līdzšinējās valūtas, ko izmantoja Monako, Sanmarīno un Vatikāns, Padome aicināja Komisiju pārskatīt monetāro nolīgumu darbību[1]. Novērtēšanas rezultāti tika apstiprināti Komisijas paziņojumā "Ziņojums par monetāro nolīgumu darbību, kuri noslēgti ar Monako, Sanmarīno un Vatikānu"[2].Komisija secināja, ka monetārie nolīgumi pašreizējā formā ir jāgroza, lai nodrošinātu konsekventāku pieeju attiecībās starp Savienību un valstīm, kuras parakstījušas nolīgumu. Uz šā pamata Padome 2009. gada 16. oktobrī pieņēma divus lēmumus, ar ko Eiropas Komisiju un Itālijas Republiku pilnvaroja risināt atkārtotas sarunas par spēkā esošajiem nolīgumiem. Jauns Monetārais nolīgums ar Vatikāna Pilsētvalsti tika noslēgts 2009. gada 17. decembrī[3], bet pārrunas ar Sanmarīno Republiku vēl turpinās.Šajā Padomes lēmuma ieteikuma projektā noteikta kārtība atkārtotām sarunām par nolīgumu ar Monako Firstisti.Lai gan ar Vatikānu un Sanmarīno noslēgtajos nolīgumos bija vajadzīgs ievērojams skaits izmaiņu, atkārtotajās sarunās par Monetāro nolīgumu ar Monako Firstisti sarunu jomai jābūt daudz ierobežotākai, jo Monako Firstiste jau piemēro visus attiecīgos Savienības tiesību aktus banku un finanšu jomā. Tāpēc Komisija ierosina tiekties grozīt šādus noteikumus.-  Euro monētu emisijas maksimālais apjomsVēsturisku iemeslu dēļ Monako, Sanmarīno un Vatikāna maksimālā gada emisija tika noteikta divos dažādos veidos (Monako patlaban ir tiesības emitēt ne vairāk kā 1/500 no Francijā izkalto monētu apjoma, bet Vatikānam bija un Sanmarīno ir fiksētas kvotas), līdz ar to arī rezultāti stipri atšķiras.Lai nodrošinātu taisnīgumu attiecībā pret visām valstīm, ar kurām ir monetārais nolīgums, Komisija ierosina ieviest jaunu vienotu euro monētu emisijas maksimālā apjoma aprēķināšanas metodi , kas būtu arī lietojama visos nolīgumos. Komisija arī ierosina paaugstināt emisijas maksimālo apjomu valstīm, kuras ir parakstījušas monetāro nolīgumu, lai ļautu to monētām nonākt apritē. Mazos daudzumos izkaltas monētas ļoti pieprasa monētu kolekcionāri. Līdz ar to monētas nekalpo to sākotnējam mērķim kā maksāšanas līdzeklis, bet tiek tikai glabātas kā kolekciju priekšmeti.Līdzīgi kā jaunajā nolīgumā ar Vatikānu un nolīgumā, par kuru tiek risinātas sarunas ar Sanmarīno, Monako monētu jauno maksimālo apjomu veidotu fiksēta un mainīga daļa.1.  Fiksētā daļa paredzēta, lai apmierinātu monētu kolekcionāru pieprasījumu. Pēc vispārējām aplēsēm aptuveni EUR 2340000 kopējai vērtībai vajadzētu būt pietiekamai, lai nosegtu kolekcionāru tirgus pieprasījumu.2.  Mainīgās daļas pamatā Monako gadījumā būtu Francijas vidējā emisija uz vienu iedzīvotāju. Vidējais Francijā n-1 gadā emitēto monētu skaits uz vienu iedzīvotāju tiktu sareizināts ar Monako Firstistes iedzīvotāju skaitu.3.  Tiesas piekritībaPašreizējie monetārie nolīgumi nedod Savienībai nekādas iespējas rīkoties gadījumā, ja valstis, kas parakstījušas monetāro nolīgumu, nepilda savus pienākumus (piemēram, laikus netransponē attiecīgos Savienības tiesību aktus) — nerunājot par galējo un tādēļ maz ticamo iespēju vienpusēji atkāpties no nolīguma. Tāpēc Komisija ierosina noteikt Eiropas Savienības Tiesas piekritību, izšķirot strīdus , kas var rasties monetāro nolīgumu piemērošanā.-  Nolīguma formaMonetārā nolīguma forma ir jāpielāgo.-  IeteikumsPADOMES LĒMUMSpar kārtību atkārtotām sarunām par Monetāro nolīgumu ar Monako FirstistiEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 219. panta 3. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu[4],ņemot vērā Eiropas Centrālās Bankas atzinumu[5],tā kā:4.  No euro ieviešanas dienas monetārie un valūtas kursa jautājumi ir Savienības kompetencē.5.  Padomei ir jānosaka kārtība sarunām par nolīgumiem un tādu nolīgumu noslēgšanai, kas skar monetārā vai ārvalstu valūtas kursa režīma jautājumus.6.  Francijas Republika Eiropas Kopienas vārdā 2001. gada 26. decembrī noslēdza Monetāro nolīgumu ar Monako Firstisti.7.  Francijai ar Monako Firstisti ir ilglaicīga monetārā saikne, kas atspoguļota dažādos juridiskos instrumentos. Finanšu iestādēm, kas atrodas Monako Firstistē, ir tiesības izmantot Banque de France refinansēšanas sistēmu, un tās piedalās dažās Francijas maksājumu sistēmās ar tādiem pašiem nosacījumiem kā Francijas bankas.8.  Padome 2009. gada 10. februārī secināja, ka Komisijai ir jāpārskata spēkā esošo nolīgumu darbība un jāapsver monētu emisijas maksimālā apjoma varbūtējs palielinājums.9.  Paziņojumā "Ziņojums par Monetāro nolīgumu darbību, kuri noslēgti ar Monako, Sanmarīno un Vatikānu"[6] Komisija secināja, ka Monetārais nolīgums ar Monako Firstisti pašreizējā formā ir jāgroza, lai nodrošinātu konsekventāku pieeju attiecībās starp Savienību un valstīm, kuras parakstījušas monetāro nolīgumu.10.  Tāpēc jārisina atkārtotas sarunas par Monetāro nolīgumu ar Monako, lai pielāgotu monētu emisijas maksimālo apjomu, noteiktu tiesas piekritību iespējamai strīdu izšķiršanai un nolīguma formātu pielāgotu jaunajam kopīgajam formātam. Pašreizējam nolīgumam jāpaliek spēkā līdz jauna nolīguma noslēgšanai starp līgumslēdzējām pusēm,IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.1. pantsFrancijas Republika paziņo Monako Firstistei par vajadzību pēc iespējas drīzāk grozīt pašreizējo monetāro nolīgumu starp Francijas Republiku Eiropas Savienības vārdā un Monako Firstisti un piedāvā risināt atkārtotas sarunas par attiecīgajiem nolīguma noteikumiem.2. pantsAtkārtotajās sarunās par nolīgumu ar Monako Firstisti Savienība tiecas panākt šādas izmaiņas:11.  nolīgumu noslēdz starp Savienību, ko pārstāv Francijas Republika un Eiropas Komisija, un Monako Firstisti;12.  Monako euro monētu emisijas maksimālā apjoma noteikšanas metode tiek pārskatīta. Jauno maksimālo apjomu aprēķina pēc metodes, kurā apvienota fiksēta daļa, kuras mērķis ir novērst numismātu pārmērīgu spekulāciju ar Monako monētām, apmierinot kolekcionāru monētu tirgus pieprasījumu, un mainīga daļa, ko aprēķina, vidējo Francijas monētu emisijas apjomu uz vienu iedzīvotāju n−1 gadā reizinot ar Monako iedzīvotāju skaitu. Neskarot kolekcionāriem domāto monētu emisiju, nolīgumā nosaka, ka Monako euro monētu minimālā daļa, kas ir ieviešama ar nominālvērtību, ir 80 %;13.  Eiropas Savienības Tiesa tiek izraudzīta par iestādi, kas risina strīdus, kuri var rasties nolīguma piemērošanas gaitā. Ja Savienība vai Monako uzskata, ka otra līgumslēdzēja puse nav izpildījusi kādu no monetārā nolīguma uzliktajiem pienākumiem, tā var celt prasību Tiesā. Tiesas spriedums pusēm ir saistošs, un tās veic nepieciešamos pasākumus, lai izpildītu Tiesas sprieduma prasības spriedumā noliktajā laikposmā. Ja Savienība vai Monako neveic nepieciešamos pasākumus, lai noliktajā laikposmā izpildītu sprieduma prasības, otra līgumslēdzēja puse var nolīgumu nekavējoties izbeigt;14.  nolīguma formātu pielāgo.3. pantsSarunas ar Monako Firstisti risina Francijas Republika un Komisija Savienības vārdā. Eiropas Centrālā banka pilnībā iesaistās sarunās un vienojas par jautājumiem, kas ietilpst tās kompetences jomā. Francijas Republika un Komisija iesniedz nolīguma projektu Ekonomikas un finanšu komitejai, lai tā sniegtu atzinumu.4. pantsFrancijas Republikai un Komisijai ir tiesības Savienības vārdā noslēgt nolīgumu, ja vien Ekonomikas un finanšu komiteja vai ECB neuzskata, ka nolīgums ir jāiesniedz Padomei.Šis lēmums ir adresēts Francijas Republikai, Komisijai un ECB.Briselē, […]Padomes vārdā —priekšsēdētājs [1] Padomes Secinājumi par kopīgām pamatnostādnēm attiecībā uz apgrozībai domāto euro monētu valsts pusi un emisiju, ECOFIN Padomes 2922. sanāksme 2009. gada 10. februārī.[2] COM(2009) 359, 2009. gada 14. jūlijs.[3] OV C 28, 4.2.2010., 13.-18. lpp.[4] OV C […], […], […]. lpp.[5] OV C […], […], […]. lpp.[6] COM(2009) 359.


title: Ieteikums Padomes lēmums par pasākumu „Eiropas Kultūras galvaspilsēta” 2011. gadā

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

52007PC0636

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 23.10.2007COM(2007) 636 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES LĒMUMSpar pasākumu „Eiropas Kultūras galvaspilsēta” 2011. gadā(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSEiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 24. oktobra Lēmumā 1622/2006/EK, ar ko nosaka Kopienas rīcību pasākumam „Eiropas Kultūras galvaspilsēta” no 2007. līdz 2019. gadam[1], ir paredzēta kārtība, kādā izraugās Eiropas Kultūras galvaspilsētas. Saskaņā ar šā lēmuma 2. pantu sākot ar 2009. gadu turpmāk divu dalībvalstu divas pilsētas izvirzīs par Eiropas Kultūras galvaspilsētām, ievērojot hronoloģisko secību, kas paredzēta minētā lēmuma pielikumā.Saskaņā ar 14. pantu uz Eiropas Kultūras galvaspilsētām, kas izvirzītas 2011. gadam, attiecas šādi pārejas pasākumi.Atbilstīgās dalībvalstis paziņo Eiropas Parlamentam, Padomei, Komisijai un Reģionu komitejai par kandidātpilsētām ne vēlāk kā četrus gadus pirms attiecīgā pasākuma sākšanas.Komisija izveido atlases žūriju, kas ziņo par kandidātpilsētām, kuras izvērtētas saskaņā ar šīs rīcības mērķiem un raksturojumu. Atlases žūrijā ir vadošas neatkarīgas personas, kas ir eksperti kultūras jomā. Atlases žūrija iesniedz ziņojumu Komisijai, Eiropas Parlamentam un Padomei.Eiropas Parlaments var sniegt Komisijai atzinumu par kandidātpilsētām ne vēlāk kā trīs mēnešus pēc ziņojuma saņemšanas.Padome, rīkojoties saskaņā ar Komisijas ieteikumu, kas sagatavots, ņemot vērā atlases žūrijas ziņojumu, oficiāli izraugās attiecīgās pilsētas par tā gada Eiropas Kultūras galvaspilsētām, kuram tās izvirzītas.Saskaņā ar minētā lēmuma 2. pantu un pielikumu pirms 2006. gada beigām Somija paziņoja, ka tā par kandidātpilsētu 2011. gadam izvirzījusi Turku, un Igaunija izvirzīja Tallinu.Atlases žūrija tikās 2007. gada 4. jūnijā, lai pārbaudītu kandidātpilsētas. Pārbaudē tika uzklausīti kandidātpilsētu pārstāvji. Žūrija 2007. gada 11. jūnijā Komisijai iesniedza ziņojumu. Pēc žūrijas pieprasījuma Komisija to nosūtīja pārējām iestādēm.Pamatojoties uz pieteikumu vispārēju novērtējumu, žūrija, iesakot dažus uzlabojumus, vienprātīgi nolēma Eiropas Savienības iestādēm ieteikt, lai Tallina un Turku 2011. gadā rīko pasākumu „Eiropas Kultūras galvaspilsēta”.Pēc žūrijas ziņojuma saņemšanas Eiropas Parlamenta Kultūras un izglītības komiteja 13. septembrī nosūtīja vēstuli Izglītības un kultūras Ģenerāldirektorātam, lai uzsvērtu būtiskākos viedokļu apmaiņas aspektus, kas šajā jautājumā bija pausti. Visbeidzot Komisija saskaņā ar Lēmuma Nr. 1622/2006/EK 14. pantu iesniedz Padomei pielikumā pievienoto ieteikumu oficiāli izraudzīties attiecīgi Turku un Tallinu par 2011. gada Eiropas Kultūras galvaspilsētām.IeteikumsPADOMES LĒMUMSpar pasākumu „Eiropas Kultūras galvaspilsēta” 2011. gadāEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 1622/2006/EK, ar ko nosaka Kopienas rīcību pasākumam "Eiropas Kultūras galvaspilsēta" no 2007. līdz 2019. gadam[2], un jo īpaši tā 14. pantu,ņemot vērā atlases žūrijas 2007. gada septembra ziņojumu, ko iesniedza Komisijai, Eiropas Parlamentam un Padomei saskaņā ar Lēmuma Nr. 1622/2006/EK 14. panta 2. punktu,ņemot vērā, ka Lēmuma Nr. 1622/2006/EK 14. panta 3. punktā minētie kritēriji pilnībā izpildīti,ņemot vērā Komisijas 2007. gada  ieteikumu,IR NOLĒMUSI ŠĀDI.1. pantsTurku un Tallinu izvirza par „2011. gada Eiropas Kultūras galvaspilsētām” saskaņā ar Lēmuma Nr. 1622/2006/EK 14. pantu.2. pantsIzraudzītajām pilsētām jāveic vajadzīgie pasākumi, lai nodrošinātu Lēmuma Nr. 1622/2006/EK 3. panta efektīvu īstenošanu.Briselē, [..]Padomes vārdāpriekšsēdētājs [..] [1] OV L 304, 3.11.2006., 1. lpp.[2] OV L 304, 3.11.2006., 1. lpp.


                              RESTREINT UE
                       EIROPAS
                    I KOMISIJA
                                               Briselē, 12.2.2014.
                                               С0м(2014) 68 final
                                     Ieteikums
                              PADOMES LĒMUMS,
 ar ko pilnvaro sākt sarunas par Eiropas Savienības un Azerbaidžanas Republikas
nolīgumu par tiesisko regulējumu, kas reglamentē SOCAR kontroli pār DESFA
                                                                   ĐECLASSIFIE
                                                                   le 29 JUIN 2015
                               RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                         RESTREINT UE
                                  PASKAIDROJUMA RAKSTS
1.        PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS
1.1.      Šā ieteikuma galvenais iemesls
Grieķijas restruktūrizacijas plāna ietvaros Grieķijas Republikas Aktīvu attīstības fonds
(HRADF) privatizē dažus aktīvus, kas pašlaik pieder Grieķijas Republikai (GR). Šo aktīvu
vidū ir arī Grieķijas gāzes pārvades sistēmas operatora— AS "Grieķijas gāzes pārvades
sistēmas operators" (DESFA) — akcijas, kas šobrīd ar HRADF starpniecību pieder GR.
HRADF no pretendentiem uz DESFA akcijām ir izraudzījies Azerbaidžanas Republikas valsts
naftas uzņēmumu (SOCAR)— uzņēmumu, kas veic uzņēmējdarbību Azerbaidžāņa un ko
kontrolē Azerbaidžanas Republika. HRADF un SOCAR plāno noslēgt akciju pirkuma līgumu
(APL), ar kuru — kad būs izpildīti visi priekšnosacījumi1, ja tie tiks izpildīti, — SOCAR pēc
APL noslēgšanas ("Darījuma") iegūtu 66 % no DESFA akciju kapitāla un balsstiesības
uzņēmumā DESFA. Ņemot vērā tiesības, ko GR paturētu saskaņā ar akcionāru līgumu (AL),
kuru noslēgs SOCAR un GR, SOCAR pēc APL noslēgšanas iegūs pilnīgu kontroli pār DESFA.
1.2.       Pašreizējais tiesiskais regulējums
 Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Direktīva 2009/73/EK par kopīgiem
 noteikumiem attiecība— uz dabasgāzes iekšējo tirgu un par Direktīvas 2003/55/EK atcelšanu2
 ("Direktīva 2009/73/EK") paredz kopīgus noteikumus par dabasgāzes iekšējo tirgu. īsāk
 sakot, šī direktīva nosaka tiesisko regulējumu ES gāzes tirgu pilnīgai liberalizācijai, it sevišķi
 attiecībā uz gāzes ražošanu un piegādi. Minētā direktīva arī paredz kopīgus noteikumus
 attiecībā uz dažām neliberalizētām vērtības radīšanas ķēdes daļām, lai nodrošinātu, ka
 liberalizētajās daļās konkurence notiek vienlīdzīgos konkurences apstākļos. Kopīgie
 noteikumi, ko piemēro dažu veidu gāzes infrastruktūrai, tostarp gāzes pārvades sistēmām, un
 to īpašniekiem un operatoriem — piemēram, DESFA —, ietilpst šajā pēdējā kategorijā.
 Kopīgie noteikumi par gāzes pārvades sistēmām ietver Direktīvas 2009/73/EK 9. pantā
 paredzēto nodalīšanas režīmu, kura mērķis ir nodrošināt, lai PSO darbība būtu neatkarīga no
 tā īpašnieku interesēm, kas attiecas uz iepriekšējiem vai nākamajiem ķēdes posmiem. Lai
 nodrošinātu, ka tiek ievēroti PSO piemērojamie kopīgie noteikumi, Direktīvas 2009/73/EK
 10. pants paredz veikt tā saukto sertifikācijas procedūru, kurā valsts energoregulators (VER)
 pārbauda PSO atbilstību Direktīvas 2009/73/EK 9. pantā noteiktajām prasībām.
  Direktīvas 2009/73/EK 11. pants paredz, ka, ja pārvades sistēmas operatoru kontrolē vai
  kontrolēs (juridiska) persona vai personas no trešās valsts, tad valsts energoregulatoram
          Priekšnosacījumi ir, piemēram, apvienošanas kontroles atļauja un sertifikācijā, ka paredzets
          Direktīvas 2009/73/EK 10. un 11. pantā.
          OV L 211,14.8.2009., 94. lpp.                                     DECLASSIFIE
                                                                            ¡ë 29 JUIN 2015
                                                   2
                                         RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                     RESTREINT UE
sertifikācijas procedūras laikā ir jāpārliecinās ne vien par atbilstību Direktīvas 2009/73/EK
9. pantam, bet arī par to, ka sertifikācijas piešķiršana neapdraudēs attiecīgās dalībvalsts un
Eiropas Savienības energoapgādes drošumu, inter alia ņemot vērā tiesības un pienākumus, ko
Eiropas Savienībai uzliek starptautiskās tiesības, tostarp ar vienu vai vairākām trešam valstīm
noslēgti nolīgumi, kuru līgumslēdzēja puse ir Eiropas Savienība un kuros risināti ar
energoapgādes drošumu saistīti jautājumi.
Komisija sniedz atzinumu par valsts regulatora sagatavoto sertifikācijas lēmuma projektu, un
valsts regulators pēc tam pieņem galīgo sertifikācijas lēmumu, pēc kura pieņemšanas var
norīkot ΡSO.
I.3.      Tiesiskā regulējuma piemērošana konkrētajam gadījumam
Direktīvas 2009/73/EK 9. pants paredz nodalīšanas pamatprincipus un netieši nosaka, ka
(juridiskas) personas, kuras kontrolē pārvades sistēmu, nedrīkst vienlaikus tieši vai netieši
kontrolēt uzņēmumus, kuri ražo vai piegādā gāzi un/vai elektroenerģiju. SOCAR ir
 uzņēmums, kas inter alia ražo un piegādā dabasgāzi.
 Tomēr 9. pants paredz arī iespēju izmantot alternatīvus nodalīšanas modeļus, ja vien ir
 ievēroti 9. panta 8. punkta noteikumi, kā tas ir DESFA gadījumā. Līdz ar to DESFA paredz, ka
 tiks piemēroti Direktīvas 2009/73/EK IV nodaļā izklāstītie nodalīšanas noteikumi, t. i., tā
 paredz, ka tiks piemērots tā sauktais neatkarīga pārvades operatora jeb NPO modelis. Ja šis
 modelis tiktu piemērots, tad SOCAR, lai gan tas veic gāzes ražošanu un piegādi, varētu iegūt
 kontroli pār DESFA, ja vien sertifikācijas procedūrā tiktu konstatēts, ka tas ir ievērojis visus
 NPO modeļa nosacījumus un tos turpinās ievērot, kamēr vien būs DESFA īpašnieks.
 Direktīvas 2009/73/EK 10. panta 3. punkts nosaka, ka PSO ir jāpaziņo valsts regulatīvajai
 iestādei par visiem plānotajiem darījumiem, kuru dēļ var būt atkārtoti jāizvērtē, vai ir
 ievērotas minētās direktīvas 9. panta prasības. Tāpēc, lai varētu notikt paredzētais darījums, ar
 kuru SOCAR iegūtu kontroli pār DESFA, ir atkārtoti jāizvērtē, vai attiecībā uz DESFA ir
 ievēroti visi ar NPO modeli saistītie nosacījumi.
 SOCAR veic uzņēmējdarbību Azerbaidžanas Republikā un tai pieder. Direktīvas 2009/73/EK
  II. pants paredz, ka šādos gadījumos VER (11. panta 4. punkts) un Komisija (11. panta
  7. punkts) izvērtē ne vien PSO atbilstību 9. panta noteikumiem, bet arī to, vai sertifikācijas
  piešķiršana apdraudētu attiecīgās dalībvalsts un Eiropas Savienības energoapgādes drošumu.
  11. pants paredz, ka sertifikāciju atsaka, ja nav pierādīts, ka uzņēmuma esība trešās valsts
  personas kontrolē neapdraudēs attiecīgās dalībvalsts un Eiropas Savienības energoapgādes
  drošumu. Izskatot šo jautājumu, VER un Komisija ņem vērā tiesības un pienākumus, ko
  Eiropas Savienībai attiecībā uz minēto trešo valsti uzliek starptautiskās tiesības, tostarp ar
  vienu vai vairākām trešam valstīm noslēgti nolīgumi, kuru līgumslēdzēja puse ir Eiropas
  Savienība un kuros risināti ar energoapgādes drošumu saistīti jautājumi.
                                                                           ĐECLASSIFIE
                                                  3                       le 29 JUIN 2015
                                      RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                           RESTREINT UE
Direktīvas 2009/73/EK 22. apsvērumā vēl precizēts: "Energoapgādes drošums ir svarīgs
sabiedrības drošības aspekts un tādēļ ir cieši saistīts ar gāzes iekšējā tirgus efektīvu darbību
      Funkcionējoši atvērti gāzes tirgi un jo īpaši tīkli un citi aktīvi, kas saistīti ar gāzes
piegādi, ir būtiski sabiedrības drošībai                 Tālab personām no trešam valstīm būtu jāļauj
kontrolēt kādu pārvades sistēmu vai pārvades sistēmas operatoru vienīgi tad, ja tās ievēro
Kopienā spēkā esošās efektīvas nodalīšanas prasības. Neskarot Kopienas starptautiskās
saistības, Kopiena uzskata, ka gāzes pārvades sistēma Kopienai ir ļoti svarīga, tādēļ ir
vajadzīgi papildu drošības pasākumi, lai uzturētu Kopienas energoapgādes drošumu,
izvairoties no apdraudējumiem sabiedriskajai kārtībai un sabiedrības drošībai Kopienā, kā
arī Savienības pilsoņu labklājībai. Lai Kopienas energoapgāde būtu droša, jo īpaši jāizvērtē,
cik neatkarīgi darbojas tīkli, kādā mērā Kopiena un dalībvalstis ir atkarīgas no trešo valstu
enerģijas piegādēm un kādā veidā konkrētā trešā valstī veic iekšzemes un ārējo tirdzniecību
un ieguldījumus enerģētikas jomā. Tālab piegādes drošums būtu jāizvērtē, ņemot vērā katra
gadījuma faktiskos apstākļus, kā arī tiesības un pienākumus, ko uzliek starptautiskās tiesības,
jo īpaši starptautiski nolīgumi, ko Kopiena ir noslēgusi ar attiecīgo trešo valsti. Komisija ir
aicināta attiecīgos gadījumos sniegt ieteikumus, lai ar trešam valstīm risinātu sarunas
saistībā ar attiecīgiem nolīgumiem par Kopienas energoapgādes drošumu, vai iekļaut
vajadzīgos jautājumus citās sarunās ar minētajām trešam valstīm."
Pašlaik starp Azerbaidžanas Republiku, no vienas puses, un Eiropas Savienību un/vai
 Grieķiju, no otras puses, nav noslēgts neviens starptautisks nolīgums, kurā būtu risināti ar
energoapgādes drošumu saistīti jautājumi3.
 1.4.     Problēmas, kas jānovērš ar starpvaldību nolīgumu
 Akciju sabiedrībai DESFA pieder Grieķijas gāzes pārvades tīkls, šā pārvades tīkla
 starpsavienojumi ar kaimiņvalstīm, tostarp Turciju un Bulgāriju, kā arī Revitusas
 sašķidrinātās dabasgāzes terminālis, un tā šo infrastruktūru ekspluatē. Turklāt DESFA gāzes
 pārvades tīklu nākotnē varētu— un jau tagad tiek plānots— savienot ar citu attiecīgu
 infrastruktūru gāzes transportēšanai uz Grieķiju, kā arī citām ES dalībvalstīm un Enerģētikas
 kopienas dalībvalstīm. Šajā sakarā jāmin projektētais Transadrijas cauruļvads (TAC), kas
 savienos DESFA pārvades tīklu ar Itāliju un Albāniju un nostiprinās tā starpsavienojumu ar
 Turciju, kā arī starpsavienojumi, kuru plānošana vēl nav progresējusi tik tālu, piemēram,
 Grieķijas un Bulgārijas starpsavienojums (GBS), kas palielinās Grieķijas-Bulgārijas gāzes
 pārvades jaudu. Šie starpsavienojumi skar ES dalībvalstis un Enerģētikas kopienas
         Pašreizējie tiesību instrumenti ir i) Grieķijas Republikas valdības un Azerbaidžanas Republikas valdības
         nolīgums par ieguldījumu veicināšanu un savstarpēju aizsardzību (parakstīts 2004. gada 21. jūnijā,
         stājies spēkā 2006. gada 3. septembrī) un ii) Partnerības un sadarbības nolīgums starp Eiropas
         Kopienām un to dalībvalstīm, no vienas puses, un Azerbaidžanas Republiku, no otras puses (parakstīts
         2004. gada 18. maijā, stājies spēkā 2005. gada 1. novembrī). Ne viens, ne otrs instruments neaptver
         starpvaldību nolīguma (SVN) paredzamo priekšmetu.
                                                                                DECLASSIFIE
                                                                                le 29 JUIN 2015
                                                          4
                                            RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                          RESTREINT UE
dalībvalstis, kam ir tieši starpsavienojumi ar DESFA tīklu, kā arī valstis, kurām dabasgāzi
nodrošina vai var nodrošināt caur šīm valstīm, piemēram, ES dalībvalstis Rumāniju un
Ungāriju un Enerģētikas kopienas dalībvalstis.
Tas nozīmē, ka DESFA ir liela nozīme gāzes importēšanā Eiropas Savienībā un tās
transportēšanā uz citām ES un Enerģētikas kopienas dalībvalstīm, līdz ar to tā uzskatāma par
stratēģiski svarīgu aktīvu, kas ietekmē Eiropas Savienības energoapgādes drošumu.
Azerbaidžāņa saražotā gāze — arī SOCAR saražotā gāze — šobrīd Eiropas Savienībā nokļūst
tikai caur Grieķiju, kuras tīkls ir savienots ar Turcijas tīklu. Projektētā TAC un tā augšupējo
savienojumu dēļ Azerbaidžanas gāzes daudzums, ko būs iespējams importēt Eiropas
Savienībā, ievērojami palielināsies. Tomēr DESFA tīkls ļauj importēt arī gāzi no citiem
avotiem, tostarp Krievijas gāzi (caur Bulgāriju), sašķidrināto dabasgāzi (caur Revitusas
sašķidrinātās dabasgāzes termināli) un nākotnē arī gāzi no dažādiem pieejamiem avotiem
Itālijā (caur TAC, pa kuru piedāvās novadīt komerciālas un fiziski reversas plūsmas).
Direktīvas 2009/73/EK nodalīšanas noteikumiem būtu jānodrošina, ka pārvades sistēma tiek
ekspluatēta neatkarīgi no saistītu uzņēmumu interesēm ražošanas un piegādes jomā, taču trešo
valstu klauzula nosaka papildu pārbaudi gadījumiem, kad PSO kontrolē persona vai personas
 no trešās valsts. Pārbaudes mērķis ir nodrošināt, ka netiek apdraudēts attiecīgās dalībvalsts un
 ES energoapgādes drošums.
 Šajā gadījumā šāds risks inter alia varētu rasties:
 (1)       ja Azerbaidžanas Republika pieņemtu tiesību aktus, kuru dēļ SOCAR vai DESFA
           būtu neiespējami vai grūti ievērot trešās enerģētikas paketes prasības, citus attiecīgus
           ES tiesību aktus4 un Līgumā noteiktos pienākumus, jo būtu radusies tiesiskā
           nenoteiktība vai Azerbaidžanas un ES tiesību normu kolīzija;
 (2)       ja tiktu radīta tiesiskā nenoteiktība vai tiesību normu kolīzijas, kuru dēļ inter alia ES
           energoregulatoriem vai ES tiesām būtu grūti vai neiespējami faktiski nodrošināt
           tiesību aktu izpildi pārkāpumu gadījumā;
 (3)       ja Azerbaidžanas Republika savas īpašumtiesības attiecībā uz uzņēmumu SOCAR
           izmantotu tā, ka SOCAR vai DESFA rīkotos pretēji trešās enerģētikas paketes
           prasībām, citiem attiecīgiem ES tiesību aktiem un Līgumā noteiktajiem
           pienākumiem;
 (4)       ja Azerbaidžanas Republika rīkotos vai draudētu rīkoties tā, ka tieši vai netieši
            piemērotu sankcijas par ES tiesību aktu izpildes nodrošināšanu attiecībā uz SOCAR
           vai DESFA, tostarp īstenotu pasākumus, kas skar dabasgāzes piegādi Eiropas
            Savienībai vai šīs piegādes nosacījumus.
          Piemēram, par datu apstradi un kritiskās infrastruktūras aizsardzību.
                                                                                e 29 JLř/M 2015
                                                          5
                                          RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                          RESTREINT UE
   1.5.     Starpvaldību nolīguma (SVN) nepieciešamība
   Ņemot vērā iepriekš izklāstītos iespējamos riskus, tiek uzskatīts, ka ir jānoslēdz starpvaldību
   nolīgums, lai akciju sabiedrību DESFA varētu potenciāli sertificēt par NPO, ko ar SOCAR
   starpniecību kontrolē Azerbaidžanas Republika, saskaņā ar Direktīvas 2009/73/EK 11. pantu.
   SVN kā nolīgumam, kura izpilde ir juridiski nodrošināma saskaņā ar starptautiskajām
   tiesībām, būtu jānodrošina, ka DESFA galīgais īpašnieks — Azerbaidžanas Republika —,
   rīkojoties kā suverēna valsts un izmantojot savas īpašumtiesības attiecībā uz uzņēmumu
   SOCAR, pilnībā ievēros ES tiesisko regulējumu5.
   Šā Padomes lēmuma priekšlikuma mērķis ir noteikt pasākumus, "lai uzturētu Kopienas
   energoapgādes drošumu, izvairoties no apdraudējumiem sabiedriskajai kārtībai un
   sabiedrības drošībai Kopienā, kā arī Savienības pilsoņu labklājībai "6. Līdz ar to ierosinātā
   pasākuma mērķis ir novērst jebkādu iespējamu negatīvu ietekmi, kas varētu rasties, ja
   uzņēmums SOCAR, kā plānots, iegūtu kontroli pār DESFA.
   2.        PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI
   2.1.      Eiropas Savienības kompetence SVN noslēgšanā
   Ierosinātā SVN priekšmets pilnībā ietilpst iekšējo kopīgo noteikumu darbības jomā:
    (1)      Direktīva 2009/73/EK ir trešās enerģētikas paketes daļa. Tā nosaka kopīgus
             noteikumus attiecībā uz gāzes tirgiem vispār un konkrēti PSO.
             Kopumā Direktīva 2009/73/EK nosaka tiesisko regulējumu ES gāzes tirgu darbībai;
             tā reglamentē, piemēram, sabiedrisko pakalpojumu saistības, tirgus piekļuves
             atļaušanu, PSO un sadales sistēmu operatoru (SSO) nodalīšanu, jaunu infrastruktūru,
             tirgus atvēršanu, regulativo pārraudzību un tirgus dalībnieku un PSO tiesības un
             pienākumus tādos aspektos kā nodalīšana, trešo personu piekļuve un ieguldījumi
             tīklos.
             Konkrētāk, attiecībā uz PSO nodalīšanu Direktīvas 2009/73/EK 9. pants, 14-
             16. pants un IV nodaļa (17.-23. pants) paredz detalizētus nosacījumus par
             nodalīšanas noteikumu piemērošanu. Direktīvas 2009/73/EK 10. pants turklāt paredz
             sertifikācijas procedūru, kas nodrošina nodalīšanas noteikumu ievērošanu. 11. pants
              paredz papildu procedūru, kas piemērojama, ja tīkla īpašnieks ir no trešās valsts, un
             nosaka prasību novērtēt, vai sertifikācija neapdraud energoapgādes drošumu;
            Attiecīga merā, izmantojot citus juridiskos instrumentus, līdzīgus nosacījumus var noteikt arī
            uzņēmumam SOCAR kā sertifikācijas priekšnosacījumus.
            Direktīvas 2009/73/EK 22. apsvērums.
                                                                                DECLASSILE
                                                                                l e 2 9 JUIN 2 0 1 5
LV                                                     6
                                           RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                         RESTREINT UE
(2)       Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 13. jūlija Regulas (EK) Nr. 715/2009 par
          nosacījumiem attiecībā uz piekļuvi dabasgāzes pārvades tīkliem un par Regulas (EK)
          Nr. 1775/2005 atcelšanu ("Gāzes regula")7 8. panta 6. punkts paredz pieņemt tīkla
          kodeksus, kas detalizēti reglamentē daudzus ar PSO darbību saistītus aspektus,
          savukārt 3. pants reglamentē sertifikācijas procedūru;
(3)       Padomes 2008. gada 8. decembra Direktīva 2008/114/EK par to, lai apzinātu un
          noteiktu Eiropas kritiskās infrastruktūras un novērtētu vajadzību uzlabot to
          aizsardzību ("Direktīva 2008/114/EK")8, nosaka kopīgus noteikumus par
          pasākumiem kritiskās energoinfrastruktūras aizsardzībai.
Tā kā iecerētā SVN priekšmets ietilpst iekšējo kopīgo noteikumu darbības jomā (atbilstība
šim kritērijam nodrošina, ka noslēgt starptautisku līgumu saskaņā ar LESD 3. panta 2. punktu
ir ekskluzīvā Eiropas Savienības kompetencē, un šādi ERTA judikatura to interpretējusi arī
Tiesa9), ir vienīgi Eiropas Savienības kompetencē ar Azerbaidžanas Republiku noslēgt tādu
SVN, kura mērķis ir nodrošināt, lai Azerbaidžanas Republika, rīkojoties kā suverēna valsts un
izmantojot savas īpašumtiesības attiecībā uz uzņēmumu SOCAR, pilnībā ievērotu ES tiesisko
 regulējumu gāzes tirgu jomā.
 Turklāt SVN ierosinātā satura mērķis būtībā ir nodrošināt, lai Eiropas Savienībā pienācīgi
 piemērotu ES tiesisko regulējumu un būtu nodrošināma tā izpilde. Līdz ar to var uzskatīt, ka
 starptautiskā nolīguma noslēgšana ir nepieciešama, lai Eiropas Savienība varētu īstenot savu
 iekšējo kompetenci; tas saskaņā ar LESD 3. panta 2. punktu ir papildu pamatojums Eiropas
 Savienības ekskluzīvajai kompetencei noslēgt starptautisku līgumu.
 2.2.      Ieteiktā SVN saturs
 Starpvaldību nolīgumā būtu jāiekļauj Azerbaidžanas Republikas sniegtas garantijas, ka:
 (1)       SOCAR īpašumtiesības attiecībā uz DESFA reglamentē tikai un vienīgi ES tiesību
           akti un Grieķijas tiesību akti;
 (2)       Azerbaidžanas Republika pieņem to, ka nodalīšanas noteikumu piemērošana un citu
           tādu regulatívu tiesību un pienākumu piemērošana, kuri attiecībā uz DESFA izriet no
           Grieķijas un ES tiesību aktiem, ir vienīgi ES tiesu jurisdikcijā;
 (3)       Azerbaidžanas Republika nedrīkst pieņemt tādus leģislatīvus aktus, kas skar SOCAR
           un/vai Azerbaidžanas Republikas īstenoto kontroli pār SOCAR tādā veidā, ka SOCAR
           vai DESFA tāpēc pārkāptu pienākumus, kas tiem noteikti ES tiesību aktos, it sevišķi
         OV L 211,14.8.2009., 36. lpp.
         OV L 345, 23.12.2008., 75.-82. lpp.
         Lieta 22/70 Komisija/Padome [1971] (EC R 263) par Eiropas autotransporta nolīgumu (ERTA). Sk. arī
         lietu C-471/98 Komisija/Beļģija (Open Skies), atzinuma 1/03 [2006] (ECR 1150) par Lugano
         konvenciju 116. un tālākos punktus un 2009. gada 12. februāra sprieduma lietā C-45/07
         Komisija/Grieķija 16. un 17. punktu.
                                                                            DECLASSINE
                                                                           Ie 29 JUIN 2015
                                                    7
                                         RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                      RESTREINT UE
         attiecībā uz ES tiesību aktos definētā valsts regulatora pilnvaru īstenošanu, kas
         vajadzīga, lai uzraudzītu DESFA un SOCAR piemērojamos juridiskos pienākumus un
         nodrošinātu to izpildi;
(4)       Azerbaidžanas Republika ne noteiks, ne ļaus SOCAR noteikt, ne arī centīsies panākt,
          lai tiktu noteikts, ka dabasgāzes piegāde Eiropas Savienībai vai šīs piegādes
          nosacījumi ir atkarīgi no jautājumiem, kas saistīti ar Grieķijas vai ES tiesību aktu
          piemērošanu DESFA;
(5)       Azerbaidžanas Republika pilnībā ievēros DESFA piemērojamos ES un Grieķijas
          tiesību aktus, tostarp ES iekšējā tirgus noteikumus un ES tiesību aktus par datu
          apstrādi un kritiskās infrastruktūras aizsardzību, un nodrošinās to pilnīgu izpildi.
3.        IETEKME UZ BUDŽETU
Ieteiktais rīcības plāns budžetu neietekmē.
                                                                   ^eclassifie
                                                                  Ie   2 9 JUIN 2 0 í 5
                                                  8
                                      RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                    RESTREINT UE
                                         Ieteikums
                                   PADOMES LĒMUMS,
    ar ko pilnvaro sākt sarunas par Eiropas Savienības un Azerbaidžanas Republikas
     nolīgumu par tiesisko regulējumu, kas reglamentē SOCAR kontroli pār DESFA
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo sevišķi tā 218. panta 3. un
4. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
ta ka
(1)      Azerbaidžanas Republikas valsts naftas uzņēmums (SOCAR) — uzņēmums, kas veic
         uzņēmējdarbību Azerbaidžāņa un ko kontrolē Azerbaidžanas Republika, —
         gatavojas iegūt kontroli pār AS "Grieķijas gāzes pārvades sistēmas operators"
         (DESFA), Grieķijas gāzes pārvades sistēmas operatoru.
(2)      Direktīvas 2009/73/EK 11. pants nosaka, ka šādos gadījumos jāpārliecinās, ka
         personas vai personu no trešās valsts vai trešam valstīm kontrole pār pārvades
         sistēmas īpašnieku vai operatoru neapdraudēs Eiropas Savienības energoapgādes
         drošumu.
(3)      Konkrētā gadījuma apstākļi netieši liecina, ka i) tīkls, kuru ekspluatē DESFA, ir
         uzskatāms par stratēģiski svarīgu aktīvu, kas ietekmē Eiropas Savienības
         energoapgādes drošumu, un ka ii) Azerbaidžanas Republikai un SOCAR ir
         stratēģiskas intereses, kas var neatbilst gāzes pārvades tīkliem piemērojamo ES
         tiesību aktu mērķim. Tas dod iemeslu bažām par energoapgādes drošumu, un šīs
          bažas ir jānovērš.
 (4)     Galīgā kontrole pār DESFA ar SOCAR starpniecību būs Azerbaidžanas Republikai,
         tāpēc šajā gadījumā piemērotākais juridiskais instruments bažu novēršanai ir
          starpvaldību nolīgums.
 (5)      Starpvaldību nolīguma priekšmets pilnībā ietilpst ES tiesību aktu darbības jomā.
          Turklāt starptautiskais nolīgums ir vajadzīgs, lai Eiropas Savienība varētu īstenot
          savu iekšējo kompetenci. Līdz ar to šāda starpvaldību nolīguma noslēgšana ir vienīgi
          Eiropas Savienības kompetencē.
 (6)      Tāpēc būtu jāsāk sarunas nolūkā starp Eiropas Savienību un Azerbaidžanas
          Republiku noslēgt starpvaldību nolīgumu par tiesisko regulējumu, kas reglamentē
          SOCAR kontroli pār DESFA, ar mērķi nodrošināt, lai plānotā kontroles iegūšana
          neapdraudētu Eiropas Savienības energoapgādes drošumu,
                                                                   íe  2 9 juin 20Í5
                                                9
                                    RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                     RESTREINT UE
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
                                            1. pants
Ar šo Komisija tiek pilnvarota Eiropas Savienības vārdā risināt sarunas par Eiropas
Savienības un Azerbaidžanas Republikas nolīgumu par tiesisko regulējumu, kas reglamentē
SOCAR kontroli pār DESFA.
                                             2. pants
Sarunu norādes ir sniegtas pielikumā.
                                             3. pants
Sarunas risina, apspriežoties ar [komiteju ieraksta Padome], kas ir īpašā komiteja.
                                             4. pants
Šis lēmums ir adresets Komisijai.
Brisele,
                                                                  le 2 9    JUIN 2015
                                                 io
                                     RESTREINT UE
 ---documentbreak---                               RESTREINT UE
                       EIROPAS
                       KOMISIJA
                                              Briselē, 12.2.2014.
                                              COM(2014) 68 final
                                              ANNEX 1
                                   PIELIKUMS
Ieteikums PADOMES LĒMUMAM, ar ko pilnvaro sākt sarunas par Eiropas Savienības
    un Azerbaidžanas Republikas nolīgumu par tiesisko regulējumu, kas reglamentē
                           SOCAR kontroli pār DESFA
                                                         DE CLASSIFIE
                                                        % 29 JUIN 2015
                               RESTREINT UE
 ---pagebreak---                                      RESTREINT UE
NORĀDES SARUNAM PAR EIROPAS SAVIENĪBAS UN AZERBAIDŽANAS REPUBLIKAS
NOLĪGUMU PAR TIESISKO REGULĒJUMU, KAS REGLAMENTĒ SOCAR KONTROLI PĀR DESFA
Nolīgumam būtu jānodrošina,
ka SOCAR un Azerbaidžanas Republikas kontrole pār DESFA neapdraudēs Eiropas Savienības
energoapgādes drošumu, respektīvi, jānodrošina:
(1)     ka DESFA piemērojamie ES un Grieķijas tiesību akti un to iespējamie turpmākie
        grozījumi būs piemērojami pilnībā un
(2)     ka varēs panākt, lai DESFA, SOCAR un Azerbaidžanas Republika tos pilnībā
        izpildītu.
                                                     íe 2 9 JUIN 2015
                                                i
                                     RESTREINT UE


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52007PC0839(01)

Ieteikums Padomes lēmums attiecībā uz Bulgārijas un Rumānijas pievienošanos 1990. gada 23. jūlija Konvencijai par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu sakarā ar asociēto uzņēmumu peļņas korekciju  /* COM/2007/0839 galīgā redakcija - CNS 2007/0283 */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 20.12.2007COM(2007) 839 galīgā redakcija2007/0283 (CNS)IeteikumsPADOMES LĒMUMSattiecībā uz Bulgārijas un Rumānijas pievienošanos 1990. gada 23. jūlija Konvencijai par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu sakarā ar asociēto uzņēmumu peļņas korekcijuPriekšlikumsPADOMES LĒMUMS,ar ko groza Bulgārijas un Rumānijas Pievienošanās akta I pielikumu(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSLai Bulgārija un Rumānija pievienotos konvencijām (un protokoliem), ko dalībvalstis ir noslēgušas, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību 34. pantu (iepriekš Līguma par Eiropas Savienību K.3. pants) vai EK līguma 293. pantu, ar 2005. gada Bulgārijas un Rumānijas Pievienošanās aktu[1] ieviesa vienkāršotu sistēmu šādai integrācijai. Šobrīd vairs nav vajadzības apspriest un noslēgt īpašus pievienošanās protokolus šīm konvencijām (kas būtu jāratificē 27 valstīm), kā tas notika agrāk – minētā akta 3. panta 3. punkts paredz, ka, stājoties spēkā Pievienošanās aktam, Bulgārija un Rumānija pievienojas šīm konvencijām un protokoliem.Pievienošanās akta 3. panta 3. punktā un 3. panta 4. punktā ir paredzēts, ka Padome pieņem lēmumu, lai noteiktu datumu, kurā šīs konvencijas attiecībā uz Bulgāriju un Rumāniju stāsies spēkā, un lai veiktu šo konvenciju pielāgojumus, kas vajadzīgi sakarā ar minēto divu jauno dalībvalstu pievienošanos (jebkurā gadījumā iekļaujot šo konvenciju pieņemšanu bulgāru un rumāņu valodā, lai šīs versijas būtu „vienlīdz autentiskas”). Apspriedusies ar Eiropas Parlamentu, Padome rīkojas pēc Komisijas ieteikuma.Pievienošanās akta I pielikumā iekļauts attiecīgo konvenciju un protokolu saraksts.Sarakstā ir iekļauta 1990. gada 23. jūlija Konvencija 90/436/EEK par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu sakarā ar asociēto uzņēmumu peļņas korekciju (tā sauktā Arbitrāžas konvencija), 1995. gada 21. decembra Konvencija par Austrijas, Somijas un Zviedrijas pievienošanos Arbitrāžas konvencijai un 1999. gada 25. maija Protokols, ar ko groza Arbitrāžas konvenciju.Pirms Bulgārijas un Rumānijas pievienošanās Eiropas Savienībai tās dalībvalstis 2004. gada 8. decembrī parakstīja Konvenciju par Čehijas, Igaunijas, Kipras, Latvijas, Lietuvas, Ungārijas, Maltas, Polijas, Slovēnijas un Slovākijas pievienošanos Arbitrāžas konvencijai.Tāpēc ir lietderīgi nodrošināt Bulgārijas un Rumānijas pievienošanos Arbitrāžas konvencijai, kas grozīta ar 2004. gada 8. decembra konvenciju, un konvencija jāiekļauj Pievienošanās akta I pielikumā. Tālab, ievērojot Pievienošanās akta 3. panta 6. punktu, Komisija ir sagatavojusi priekšlikumu Padomes lēmumam, ar ko iekļauj sarakstā 2004. gada 8. decembra konvenciju par desmit jauno dalībvalstu pievienošanos Konvencijai 90/436/EEK.Komisijas ieteikuma Padomes lēmumam nolūks ir veikt vajadzīgos pielāgojumus saistībā ar Bulgārijas un Rumānijas pievienošanos iepriekš minētajai konvencijai atbilstīgi Pievienošanās akta 3. panta 4. punktam.2007/0283 (CNS)IeteikumsPADOMES LĒMUMSattiecībā uz Bulgārijas un Rumānijas pievienošanos 1990. gada 23. jūlija Konvencijai par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu sakarā ar asociēto uzņēmumu peļņas korekcijuEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Bulgārijas un Rumānijas Pievienošanās aktu un jo īpaši tā 3. panta 4. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu[2],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu[3],tā kā:(1) Briselē 1990. gada 23. jūlijā parakstīja Konvenciju 90/436/EEK par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu sakarā ar asociēto uzņēmumu peļņas korekciju[4] (turpmāk tekstā — „Arbitrāžas konvencija”), un tā stājās spēkā 1995. gada 1. janvārī.(2) Arbitrāžas konvencija tika grozīta ar 1999. gada 25. maijā parakstīto protokolu[5], kas stājās spēkā 2004. gada 1. novembrī.(3) Austrija, Somija un Zviedrija pievienojās Arbitrāžas konvencijai ar konvenciju[6], ko parakstīja 1995. gada 21. decembrī.(4) Čehija, Igaunija, Kipra, Latvija, Lietuva, Ungārija, Malta, Polija, Slovēnija un Slovākija pievienojās Arbitrāžas konvencijai ar konvenciju[7], ko parakstīja 2004. gada 8. decembrī.(5) 2005. gada Pievienošanās akta 3. panta 3. punktā ir noteikts, ka Bulgārija un Rumānija pievienojas starp dalībvalstīm noslēgtajām konvencijām un protokoliem, kas minēti Pievienošanās akta I pielikumā, tostarp Arbitrāžas konvencijai. Minētie dokumenti attiecībā uz Bulgāriju un Rumāniju stāsies spēkā Padomes noteiktajā datumā.(6) Saskaņā ar 2005. gada Pievienošanās akta 3. panta 4. punktu Padome veic visus grozījumus, kas nepieciešami saistībā ar pievienošanos minētajām konvencijām un protokoliem,IR PIEŅĒMUSI ŠĀDU LĒMUMU.1. pantsArbitrāžas konvencijā veic šādus grozījumus.(1) Konvencijas 2. panta 2. punkta a) līdz y) apakšpunktu aizstāj ar šādiem.i) Beļģijā:a) impôt des personnes physiques/personenbelasting,b) impôt des sociétés/vennootschapsbelasting,c) impôt des personnes morales/rechtspersonenbelasting,d) impôt des non-résidents/belasting der niet-verblijfhouders,e) taxe communale et la taxe d'agglomération additionnelles à l'impôt des personnes physiques/aanvullende gemeentebelasting en agglomeratiebelasting op de personenbelasting;ii) Bulgārijā:a) данък върху доходите на физическите лица,b) корпоративен данък;iii) Čehijā:a) daň z příjmů fyzických osob,b) daň z příjmů právnických osob;iv) Dānijā:a) indkomstskat til staten,b) den kommunale indkomstskat,c) den amtskommunale indkomstskat;v) Vācijā:a) Einkommensteuer,b) Körperschaftsteuer,c) Gewerbesteuer, ciktāl šī nodokļa pamatā ir tirdzniecības peļņa;vi) Igaunijā:a) tulumaks;vii) Grieķijā:a) foros eisodimatos fysikon prosopon,b) foros eisodimatos nomikon prosopon,c) eisfora yper ton epicheiriseon ydrefsis kai apochetefsis;viii) Spānijā:a) Impuesto sobre la Renta de las Personas Físicas,b) Impuesto sobre Sociedades,c) Impuesto sobre la Renta de no Residentes;ix) Francijā:a) impôt sur le revenu,b) impôt sur les sociétés;x) Īrijā:a) Income Tax,b) Corporation Tax;xi) Itālijā:a) imposta sul reddito delle persone fisiche,b) imposta sul reddito delle società,c) imposta regionale sulle attività produttive;xii) Kiprā:a) Φόρος Εισοδήματος,b) Έκτακτη Εισφορά για την Άμυνα της Δημοκρατίας;xiii) Latvijā:a) uzņēmumu ienākuma nodoklis,b) iedzīvotāju ienākuma nodoklis;xiv) Lietuvā:a) Gyventojų pajamų mokestis,b) Pelno mokestis;xv) Luksemburgā:a) impôt sur le revenu des personnes physiques,b) impôt sur le revenu des collectivités,c) impôt commercial, ciktāl šī nodokļa pamatā ir tirdzniecības peļņa;xvi) Ungārijā:a) személyi jövedelemadó,b) társasági adó,c) osztalékadó;xvii) Maltā:a) taxxa fuq l-income;xviii) Nīderlandē:a) inkomstenbelasting,b) vennootschapsbelasting;xix) Austrijā:a) Einkommensteuer,b) Körperschaftsteuer;xx) Polijā:a) podatek dochodowy od osób fizycznych,b) podatek dochodowy od osób prawnych;xxi) Portugālē:a) imposto sobre o rendimento das pessoas singulares,b) imposto sobre o rendimento das pessoas colectivas,c) derrama para os municípios sobre o imposto sobre o rendimento das pessoas colectivas;xxii) Rumānijā:a) impozitul pe venit,b) impozitul pe profit,c) impozitul pe veniturile obținute din România de nerezidenți;xxiii) Slovēnijā:a) dohodnina,b) davek od dobička pravnih oseb;xxiv) Slovākijā:a) daň z príjmov právnických osôb,b) daň z príjmov fyzických osôb;xxv) Somijā:a) valtion tuloverot/de statliga inkomstskatterna,b) yhteisöjen tulovero/inkomstskatten för samfund,c) kunnallisvero/kommunalskatten,d) kirkollisvero/kyrkoskatten,e) korkotulon lähdevero/källskatten å ränteinkomst,f) rajoitetusti verovelvollisen lähdevero/källskatten för begränsat skattskyldig;xxvi) Zviedrijā:a) statlig inkomstskatt,b) kupongskatt,c) kommunal inkomstskatt;xxvii) Apvienotajā Karalistē:a) Income Tax,b) Corporation Tax.(2) Konvencijas 3. panta 1. punktā pievieno šādus ievilkumus:-  Bulgārijā:Министъра на финансите или негов упълномощен представител,-  Rumānijā:Agenţia Naţionala de Administrare Fiscala.2. pantsArbitrāžas konvencija, kas grozīta ar 1999. gada 25. maija protokolu, 1995. gada 21. decembra un 2004. gada 8. decembra konvencijām un šo lēmumu, un kas sagatavota bulgāru un rumāņu valodā un pievienota šim lēmumam, ir autentiska saskaņā ar tiem pašiem nosacījumiem kā citi Arbitrāžas konvencijas teksti un protokols.3. pantsArbitrāžas konvencija, kas grozīta ar 1999. gada 25. maija protokolu, 1995. gada 21. decembra un 2004. gada 8. decembra konvencijām un šo lēmumu, stājas spēkā 2007. gada 1. janvārī starp Bulgāriju, Rumāniju un pārējām dalībvalstīm, kurās Arbitrāžas konvencija ir spēkā. Tā stājas spēkā starp Bulgāriju, Rumāniju un katru no pārējām dalībvalstīm dienā, kad Arbitrāžas konvencija stājas spēkā attiecīgajā dalībvalstī.4. pantsŠis lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī .Briselē, […]Padomes vārdā —priekšsēdētājs[…]PIELIKUMSKonvencijas par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu sakarā ar asociēto uzņēmumu peļņas korekciju, kas grozīta ar 1999. gada 25. maija protokolu, 1995. gada 21. decembra un 2004. gada 8. decembra konvencijām, teksts bulgāru un rumāņu valodā.PriekšlikumsPADOMES LĒMUMS,ar ko groza Bulgārijas un Rumānijas Pievienošanās akta I pielikumuEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Bulgārijas un Rumānijas Pievienošanās aktu un jo īpaši tā 3. panta 6. punktu,ņemot vērā Komisijas priekšlikumu[8],tā kā:(1) 2005. gada Pievienošanās akta 3. panta 3. punktā ir noteikts, ka Bulgārija un Rumānija pievienojas starp dalībvalstīm noslēgtajām konvencijām un protokoliem, kas minēti tā I pielikumā.(2) Pirms Bulgārijas un Rumānijas pievienošanās Eiropas Savienībai tās dalībvalstis 2004. gada 8. decembrī parakstīja Konvenciju par Čehijas, Igaunijas, Kipras, Latvijas, Lietuvas, Ungārijas, Maltas, Polijas, Slovēnijas un Slovākijas pievienošanos 1990. gada 23. jūlija Konvencijai par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu sakarā ar asociēto uzņēmumu peļņas korekciju[9] (turpmāk tekstā — „Arbitrāžas konvencija”).(3) Ir jānodrošina Bulgārijas un Rumānijas pievienošanās Arbitrāžas konvencijai, kas grozīta ar 2004. gada 8. decembra konvenciju. Šajā nolūkā minētā konvencija ir jāiekļauj 2005. gada Pievienošanās akta I pielikumā,IR PIEŅĒMUSI ŠĀDU LĒMUMU.1. pants2005. gada Pievienošanās akta I pielikumā veic šādu grozījumu.Pielikuma 2. punktu papildina ar šādu ievilkumu:„ - 2004. gada 8. decembra Konvencija par Čehijas Republikas, Igaunijas Republikas, Kipras Republikas, Latvijas Republikas, Lietuvas Republikas, Ungārijas Republikas, Maltas Republikas, Polijas Republikas, Slovēnijas Republikas un Slovākijas Republikas pievienošanos Konvencijai par nodokļu dubultās uzlikšanas novēršanu sakarā ar asociēto uzņēmumu peļņas korekciju (OV C 160, 30.6.2005., 1. lpp.).”2. pantsŠis lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī .Briselē, […]Padomes vārdā —priekšsēdētājs [1] OV L 157 21.6.2005., 203. lpp.[2] OV C […], […], […]. lpp.[3] OV C […], […], […]. lpp.[4] OV L 225, 20. 8.1990., 10. lpp.[5] OV C 202, 16.7.1999., 1. lpp.[6] OV C 26, 31.1.1996., 1. lpp.[7] OV C 160, 30.6.2005., 1. lpp.[8] OV C […], […], […]. lpp.[9] OV L 225, 20. 8.1990., 10. lpp.