title: Padomes Ieteikums (2019. gada 9. jūlijs) par Latvijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Latvijas 2019. gada stabilitātes programmu

text:
               5.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/86

      PADOMES IETEIKUMS
      (2019. gada 9. jūlijs)
      par Latvijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Latvijas 2019. gada stabilitātes programmu
      (2019/C 301/14)
      EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
      ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
      ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
      ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
      ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
      ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
      tā kā:

                  (1)

                  Komisija 2018. gada 21. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2019. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Komisija 2018. gada 21. novembrī uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1176/2011 (2) pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Latvija nebija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu “Padomes ieteikums par eurozonas ekonomikas politiku”, kuru Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Ieteikumu par eurozonas ekonomikas politiku (3) (“eurozonai adresētais ieteikums”), kurā izklāstīti pieci ieteikumi eurozonai (“ieteikumi eurozonai”), Padome pieņēma 2019. gada 9. aprīlī.

                  (2)

                  Ņemot vērā to, ka Latvija ir dalībvalsts, kuras valūta ir euro, un ka ekonomiskajā un monetārajā savienībā ekonomikas ir savstarpēji cieši saistītas, Latvijai būtu jānodrošina, ka tiek pilnībā un laikus īstenots 2019. gada eurozonai adresētais ieteikums, kurš atspoguļots turpmāk sniegtajā 1.–4. ieteikumā. Konkrēti, ja ekonomikas politiku, kas saistīta ar ieguldījumiem, koncentrēs uz konkrētajām jomām un prasmju uzlabošanas pasākumiem, tas palīdzēs īstenot pirmo ieteikumu eurozonai attiecībā uz ražīguma uzlabojumiem eurozonas ekonomikas līdzsvarošanai, un nodokļu pasākumi palīdzēs īstenot trešo ieteikumu eurozonai attiecībā uz darba tirgus darbību.

                  (3)

                  2019. gada ziņojums par Latviju tika publicēts 2019. gada 27. februārī. Tajā tika izvērtēts, kā Latvija īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2018. gada 13. jūlijā (4), turpmākie pasākumi, kas veikti pēc tai adresētajiem ieteikumiem, kuri pieņemti iepriekšējos gados, un Latvijas virzība uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu.

                  (4)

                  Latvija savu 2019. gada valsts reformu programmu iesniedza 2019. gada 15. aprīlī un 2019 gada stabilitātes programmu – 2019. gada 17. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

                  (5)

                  Attiecīgie valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus (“ESI fondi”) 2014.–2020. gada periodam. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013 (5) 23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas ir vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par minētā noteikuma izmantošanu Komisija ir sniegusi norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri ESI fondu efektivitāti saista ar pareizu ekonomikas pārvaldību.

                  (6)

                  Latvija šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā. Valdība savā 2019. gada stabilitātes programmā nominālo bilanci plāno uzlabot no deficīta 1,0 % apmērā no iekšzemes kopprodukta (IKP) 2018. gadā līdz deficītam 0,5 % apmērā no IKP 2019. gadā un 0,4 % apmērā no IKP 2020. gadā, un 0,2 % apmērā no IKP 2021. gadā. Pamatojoties uz pārrēķināto strukturālo bilanci (6), vidēja termiņa budžeta mērķi, kas strukturālā izteiksmē noteikts kā deficīts 1 % apmērā no IKP, plānots sasniegt 2019. gadā, ņemot vērā pielaidi saistībā ar tādu strukturālo reformu īstenošanu, attiecībā uz kurām ir piešķirta pagaidu novirze. Saskaņā ar 2019. gada stabilitātes programmu ir sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP līdz 2022. gadam samazināsies līdz 33,1 % no IKP. 2019. gada stabilitātes programmas IKP izaugsmes prognozes šķiet ticamas. Budžeta stāvokļa riski ir līdzsvaroti.

                  (7)

                  Padome 2018. gada 13. jūlijā ieteica Latvijai 2019. gadā sasniegt vidēja termiņa budžeta mērķi, ņemot vērā pielaides saistībā ar tādu strukturālo reformu īstenošanu, attiecībā uz kurām ir piešķirta pagaidu novirze. Tas atbilst valdības neto primāro izdevumu maksimālā nominālā pieauguma tempam (7), proti, 4,8 % pieaugumam 2019. gadā, kas atbilst strukturālās bilances uzlabojumam par 0,2 % no IKP. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, sagaidāms, ka Latvija būs tuvu savam vidēja termiņa budžeta mērķim, ņemot vērā pielaidi saistībā ar tādu strukturālo reformu īstenošanu, attiecībā uz kurām ir piešķirta pagaidu novirze. Tādējādi pašreizējais novērtējums liecina, ka 2019. gadā pastāv nelielas novirzes risks. Tajā pašā laikā prognozētais valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps pašlaik liecina, ka 2019. gadā pastāv risks būtiski novirzīties no minētās prasības. Ja tiks prognozēts, ka strukturālā bilance vairs nebūs tuvu vidēja termiņa budžeta mērķim, ņemot vērā pielaidi saistībā ar tādu strukturālo reformu īstenošanu, attiecībā uz kurām ir piešķirta pagaidu novirze, tad turpmāko novērtējumu kontekstā vispārējā novērtējumā būtu jāņem vērā iespējamā novirze no prasības.

                  (8)

                  Ņemot vērā Latvijas prognozēto izlaides starpību, proti, 1,3 % no IKP, valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma tempam 2020. gadā nebūtu jāpārsniedz 3,5 %, kas atbilst strukturālajai korekcijai 0,5 % apmērā no IKP, kura izriet no kopīgi pieņemtās korekcijas matricas prasībām saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, sagaidāms, ka nemainīgas politikas apstākļos Latvija būs tuvu savam vidēja termiņa budžeta mērķim. Tādējādi pašreizējais novērtējums liecina, ka 2020. gadā pastāv nelielas novirzes risks. Tajā pašā laikā prognozētais valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps pašlaik liecina, ka 2020. gadā pastāv risks būtiski novirzīties no minētās prasības. Ja tiks prognozēts, ka strukturālā bilance vairs nebūs tuvu vidēja termiņa budžeta mērķim, tad turpmāko novērtējumu kontekstā vispārējā novērtējumā būtu jāņem vērā iespējamā novirze no prasības. Kopumā Padome uzskata, ka Latvijai, lai tā ievērotu Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus, jābūt gatavai no 2019. gada veikt turpmākus pasākumus.

                  (9)

                  Latvijas nodokļu ieņēmumi kā daļa no iekšzemes kopprodukta ir zemi salīdzinājumā ar Savienības vidējo rādītāju un zināmā mērā ierobežo sabiedrisko pakalpojumu, jo īpaši veselības aprūpes, sniegšanu un sociālo iekļaušanu. Kapitāls un īpašums tiek aplikti ar salīdzinoši zemiem nodokļiem, un zemes un īpašuma nodokļu aprēķinā izmantoto vērtību iesaldēšana vēl vairāk samazinās nodokļu ieņēmumus. Tajā pašā laikā salīdzinājumā ar Savienības vidējo rādītāju darbaspēka nodokļu slogs zema atalgojuma saņēmējiem joprojām ir liels, neraugoties uz to, ka tas tika samazināts. Saskaņā ar dažādām aplēsēm ēnu ekonomikas īpatsvars pēdējo gadu laikā, šķiet, ir samazinājies. Tomēr nedeklarētās saimnieciskās darbības īpatsvars Latvijā ir augstāks nekā pārējās Baltijas valstīs. Konkrēti, algu nedeklarēšana pilnā apmērā (“aplokšņu algas”), jo īpaši būvniecības nozarē, veido lielu daļu ēnu ekonomikas.

                  (10)

                  Pēc tam, kad saistībā ar apgalvojumiem par nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju tika slēgta trešā lielākā banka, Latvija pastiprināja regulējumu attiecībā uz klientiem nerezidentiem. Tā rezultātā kopš 2018. gada maija ir ievērojami samazinājušies nerezidentu noguldījumi, kas Latvijā ir galvenais nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas riska avots, tomēr joprojām pastāv problēmas, kas saistītas ar nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas apkarošanu. Turklāt, lai uzlabotu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un teroristu finansēšanas novēršanas stratēģiju, Latvija ir izstrādājusi detalizētu rīcības plānu. Rīcības plāna galvenās prioritātes cita starpā ir: uz risku balstītas uzraudzības pastiprināšana, nepieciešamo cilvēkresursu nodrošināšana uzraudzības iestādēm un efektīvas informācijas apmaiņas un sadarbības nodrošināšana starp izmeklēšanas iestādēm un ar privāto sektoru. Tiklīdz šie pasākumi būs pieņemti, būtu jāvelta uzmanība to efektīvai īstenošanai. Visbeidzot, ir jāpalielina arī tiesībaizsardzības un tiesu iestāžu spējas.

                  (11)

                  Latvijai ir grūtības īstenot vairākus Eiropas sociālo tiesību pīlārā ietvertos sociālās aizsardzības un iekļaušanas principus. Latvijā ir liela ienākumu nevienlīdzība, jo līdzekļu pārdales, kam izmanto nodokļu un pabalstu sistēmas, līmenis ir zems. Sociālie pabalsti joprojām nav pietiekami adekvāti, un sociālo pārvedumu ietekme uz nabadzības un nevienlīdzības samazināšanu ir ierobežota. Nabadzības risks vecāka gadagājuma cilvēku un cilvēku ar invaliditāti vidū ir salīdzinoši augsts, un tas arvien palielinās, jo pabalstu pieaugums neatbilst algu pieaugumam. Nabadzības vai sociālās atstumtības riska rādītājs vecāka gadagājuma cilvēkiem 2018. gadā bija 49,0 % (Savienības vidējais rādītājs – 18,2 % 2017. gadā), savukārt cilvēkiem ar invaliditāti šis rādītājs 2017. gadā bija 40,7 % (Savienības vidējais rādītājs – 29,3 % 2017. gadā). Valsts sociālie pabalsti personām ar invaliditāti un minimālās vecuma pensijas nav pārskatītas kopš 2006. gada. Minimālo ienākumu līmeņa reforma, par kuru tika paziņots 2014. gadā, nav īstenota, un tas negatīvi ietekmē nabadzīgākās mājsaimniecības. Arī piekļuve ilgtermiņa aprūpei joprojām ir nepietiekama. Ir nepieciešami ieguldījumi, lai novērstu sociālo atstumtību, tostarp pārtikas un materiālā palīdzība vistrūcīgākajām personām. Turklāt ir vajadzīgi ieguldījumi, tostarp infrastruktūra, lai uzlabotu piekļuvi bērnu aprūpes, ilgtermiņa aprūpes, nodarbinātības un citiem sociālajiem pakalpojumiem un lai radītu iespēju integrēt veselības un sociālos pakalpojumus, tostarp pāriet no institucionālās aprūpes uz kopienā balstītu aprūpi. To cilvēku īpatsvars, kam ir ļoti nopietnas grūtības ar mājokli, ir viens no augstākajiem Eiropā (15,2 % salīdzinājumā ar vidēji 4,0 % Savienībā 2017. gadā), un trūkst sociālo mājokļu. Ir vajadzīgi ieguldījumi, lai uzlabotu cenas ziņā pieejamu mājokļu piedāvājumu.

                  (12)

                  Lai gan vispārējais nodarbinātības līmenis ir augsts un tas arvien palielinās, nodarbināto skaitu negatīvi ietekmē nelabvēlīga demogrāfiskā attīstība un emigrācija. Turklāt atšķiras nodarbinātība dažādos reģionos un atkarībā no prasmju līmeņa. Lielākas grūtības ir vecāka gadagājuma cilvēkiem, kuru prasmes neatbilst mūsdienu prasībām. Zems darbaspēka digitālo prasmju līmenis ierobežo digitālo tehnoloģiju izmantošanu uzņēmumos un inovācijas potenciālu. Pieaugušo līdzdalība izglītībā un bezdarbnieku iesaiste aktīvos darba tirgus pasākumos ir zemāka nekā vidēji Savienībā.

                  (13)

                  Izglītības sistēmai ir sarežģīti apvienot resursus, vienlaikus uzlabojot kvalitāti un efektivitāti. Lai gan Latvijas izglītības sistēmas rezultāti mācību sasniegumu ziņā ir labi, kvalitatīvas izglītības pieejamība joprojām ir atkarīga no dzīvesvietas un skolas veida. Ir gūti panākumi saistībā ar profesionālās izglītības un apmācības programmu reformu, kuras mērķis ir izglītību saskaņot ar jaunām prasmju prasībām, un ir ievērojami uzlabojusies profesionālās izglītības skolu vide. Tomēr šīs izglītības pievilcīgums joprojām ir zems, un uzņemšanas rādītāji un neseno absolventu nodarbinātības līmenis atpaliek no Savienības vidējā rādītāja.

                  (14)

                  Prasmju piedāvājuma nodrošināšana ir viena no galvenajām jomām, kurā ieguldījumi joprojām ir ļoti vajadzīgi. Lai uzlabotu izglītības un apmācības kvalitāti, efektivitāti un atbilstību darba tirgus prasībām un lai veicinātu mūžizglītību, jo īpaši elastīgas prasmju pilnveides un pārkvalifikācijas iespējas, ir jāveic atbilstoši ieguldījumi, tostarp ar infrastruktūras palīdzību. Ieguldījumi ir vajadzīgi arī tam, lai uzlabotu piekļuvi nodarbinātībai, tostarp, lai uzlabotu aktīvas darba tirgus politikas mērogu un tvērumu, uzlabotu darbaspēka darbspēju, kā arī nozaru un reģionālo darbaspēka mobilitāti. Plašākā kontekstā ir svarīgi stiprināt sociālo partneru spējas, lai veicinātu taisnīgus darba apstākļus un īstenotu Eiropas sociālo tiesību pīlāru.

                  (15)

                  Mazi publiskie izdevumi veselības aprūpei un neveselīgs dzīvesveids ir galvenie iemesli, kāpēc iedzīvotāju veselības rādītāji ir slikti. Nesenais veselības aprūpes finansējuma palielinājums ļauj novērst dažus piekļuves ierobežojumus, kas saistīti ar ikgadējiem pakalpojumu ierobežojumiem un ilgo gaidīšanas laiku. Tomēr veselības aprūpei paredzētais publiskais finansējums joprojām krietni atpaliek no Savienības vidējā rādītāja. Savlaicīga un vienlīdzīga piekļuve veselības aprūpei ir ierobežota. Tā rezultātā paši iedzīvotāji norāda, ka viņu vajadzības pēc aprūpes lielā mērā netiek apmierinātas, jo personīgie maksājumi – jo īpaši neaizsargātām iedzīvotāju grupām – ir lieli, un netiek nodrošinātas vienlīdzīgas iespējas. Turpinās reformas, kuru mērķis ir uzlabot veselības aprūpes efektivitāti un kvalitāti, tomēr tās ir agrīnā posmā un būtu jāpaātrina, ieskaitot efektīvus preventīvos pasākumus, slimnīcu nozares racionalizēšanu, primārās veselības aprūpes pastiprināšanu un kvalitātes vadības jautājuma risināšanu. Turklāt Latvijā ir vērojams veselības aprūpes nozares darbaspēka, jo īpaši medmāsu, trūkums, kas kavē valsts veselības aprūpes sniegšanu un apdraud veselības aprūpes reformu sekmīgumu. Ja stāsies spēkā veselības aprūpes pakalpojumu sadalījums divos grozos (“pilnais” un “minimālais”), tas, iespējams, vēl vairāk ierobežos vienlīdzīgu piekļuvi veselības aprūpei un negatīvi ietekmēs veselības rezultātus. Lai uzlabotu veselības aprūpes pieejamību, cenas pieņemamību un kvalitāti nolūkā uzlabot iedzīvotāju veselības stāvokli un nodrošināt veselīgāku un ilgāku darba mūžu, ir vajadzīgi atbilstīgi ieguldījumi veselības aprūpē.

                  (16)

                  Latvija maz iegulda pētniecībā un izstrādē, un tai būtiski trūkst ieguldījumu inovācijā. 2017. gadā pētniecībai un izstrādei paredzēto Latvijas izdevumu īpatsvars bija viens no zemākajiem Savienībā, un pēdējo desmit gadu laikā šis rādītājs ir bijis diezgan nemainīgs. Turklāt pētniecības finansējums gandrīz pilnībā ir atkarīgs no Savienības līdzekļiem. Tā rezultātā Latvija ir mērena novatore, kurai ir dažas stiprās puses, piemēram, informācijas, komunikāciju un tehnoloģiju infrastruktūra, taču valsts sniegums atpaliek tādās jomās kā cilvēkresursi, publiskā un privātā sektora sadarbība, kā arī ieguldījumi intelektuālajā īpašumā.

                  (17)

                  Joprojām ievērojami trūkst ieguldījumu, lai novērstu reģionālās atšķirības. Starp Rīgu un Latvijas citiem reģioniem joprojām pastāv ievērojamas ekonomiskās atšķirības. Lai gan kopumā Latvija tuvinās Savienības rādītājiem, ekonomikas snieguma atšķirības starp galvaspilsētas reģionu un pārējiem reģioniem kopš Latvijas pievienošanās Savienībai nav samazinājušās. Sabiedrisko pakalpojumu konkurētspēja un kvalitāte dažādos Latvijas reģionos būtiski atšķiras, tādējādi ietekmējot to teritoriālo pievilcību. Tādēļ ar ieguldījumiem būtu jārisina būtiskas reģionālās atšķirības mobilitātes un digitālās infrastruktūras jomā, jo īpaši attiecībā uz “pēdējās jūdzes” savienojumiem. Joprojām ir ļoti izteikti trūkumi savienotībā ar Eiropas transporta tīklu un ar attālākiem un pierobežas reģioniem, kas negatīvi ietekmē Latvijas saimnieciskās darbības un eksportu. Turklāt trūkst ieguldījumu, lai pabeigtu projektu “Rail Baltica” un galvenos elektroenerģijas infrastruktūras projektus, kas ir daļa no Baltijas enerģijas tirgus starpsavienojuma plāna. Turklāt, lai paātrinātu Latvijas enerģētikas pārkārtošanu, ir vajadzīgi ieguldījumi arī resursu efektīvā izmantošanā. Ir jāiegulda lielākas pūles vispārējās energoefektivitātes uzlabošanā, jo īpaši mājokļu un transporta nozarēs.

                  (18)

                  Nesen pieņemtais trauksmes cēlēju aizsardzības likums ir pozitīvs solis, un arī valsts korupcijas apkarošanas struktūra nesen ir sākusi aktīvāk darboties, pateicoties vairākiem tās atklātajiem augsta profila korupcijas gadījumiem. Tomēr joprojām valda uzskats, ka valdības lēmumu pieņemšanu ietekmē favorītisms un ka iepirkumu procesā ir iespējama korupcija, ko izraisa pārredzamības trūkums, jo īpaši pašvaldībās un valsts un pašvaldību uzņēmumos. […] Grozījumi tiesību aktos par interešu konfliktu novēršanas režīmu var pavērt iespējas ļaunprātīgai izmantošanai. Nesen pieņemtais Ētikas kodekss neattiecas uz politiski ieceltām personām.

                  (19)

                  Sabiedriskie pakalpojumi netiek pielāgoti iedzīvotāju skaita sarukšanai un iedzīvotāju novecošanai. Iedzīvotāju skaita samazināšanās un urbanizācijas rezultātā infrastruktūra un sabiedriskie pakalpojumi lauku apvidos netiek pietiekami izmantoti. Valsts pārvaldei, izglītībai, veselības aprūpes pakalpojumiem ir jāizstrādā stratēģijas, kā saglabāt piekļuvi kvalitatīviem pakalpojumiem apgabalos, kas ir reti apdzīvoti un kuros apdzīvotība sarūk, un vienlaikus nodrošināt lielāku efektivitāti. Nesen tika paziņots par vispārēju administratīvi teritoriālo reformu, kas jāīsteno līdz 2021. gada decembrim. Šīs reformas savlaicīga īstenošana varētu palīdzēt uzlabot publiskā sektora pārskatatbildību un efektivitāti, jo īpaši, ņemot vērā Savienības fondu darbības programmu, kas jāapstiprina līdz 2020. gadam.

                  (20)

                  Savienības līdzekļu plānošana laikposmam no 2021. gada līdz 2027. gadam varētu palīdzēt novērst dažus no ieteikumos konstatētajiem trūkumiem, jo īpaši jomās, uz kurām attiecas 2019. gada ziņojuma par valsti D pielikums. Tas ļautu Latvijai pēc iespējas labāk izmantot minētos līdzekļus konkrētajās nozarēs, ņemot vērā reģionālās atšķirības. Svarīgs priekšnoteikums šā ieguldījuma veiksmīgai īstenošanai ir tas, ka tiek uzlabotas valsts administratīvās spējas pārvaldīt minētos līdzekļus.

                  (21)

                  Komisija 2019. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Latvijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2019. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2019. gada stabilitātes programmu, 2019. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti Latvijai iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Komisija ir ņēmusi vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Latvijā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

                  (22)

                  Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2019. gada stabilitātes programmu, un tās atzinums (8) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā,

            AR ŠO IESAKA Latvijai 2019. un 2020. gadā rīkoties šādi:

         1.

            Nodrošināt, ka valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps nepārsniedz 3,5 % pieaugumu 2020. gadā, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,5 % apmērā no IKP. Samazināt nodokļus zema atalgojuma saņēmējiem, novirzot nodokļus uz citiem avotiem, jo īpaši kapitālu un īpašumu, un uzlabojot nodokļu saistību izpildi. Nodrošināt nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas regulējuma efektīvu uzraudzību un izpildi.

         2.

            Risināt sociālās atstumtības problēmu, jo īpaši, uzlabojot minimālo ienākumu pabalstu, minimālo vecuma pensiju un cilvēkiem ar invaliditāti paredzētā ienākumu atbalsta adekvātumu. Uzlabot izglītības un apmācības – jo īpaši tās, kas paredzēta mazkvalificētiem darba ņēmējiem un darba meklētājiem – kvalitāti un efektivitāti, tostarp, palielinot līdzdalību profesionālajā izglītībā un apmācībā un pieaugušo izglītībā. Uzlabot veselības aprūpes sistēmas pieejamību, kvalitāti un izmaksu lietderību.

         3.

            Ar ieguldījumiem saistītajā ekonomikas politikā galveno uzmanību veltīt inovācijai, cenas ziņā pieejamu mājokļu piedāvājumam, transportam, jo īpaši tā ilgtspējai, resursu efektivitātei un energoefektivitātei, energotīklu starpsavienojumiem un digitālajai infrastruktūrai, ņemot vērā reģionālās atšķirības.

         4.

            Uzlabot publiskā sektora pārskatatbildību un efektivitāti, jo īpaši attiecībā uz pašvaldībām un valsts un pašvaldību uzņēmumiem, un interešu konfliktu novēršanas režīmu.

         Briselē, 2019. gada 9. jūlijā

               Padomes vārdā –

               priekšsēdētājs

            M. LINTILÄ

         (1)  OV L 209, 2.8.1997.,1. lpp.

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.).

         (3)  OV C 136, 12.4.2019., 1. lpp.

         (4)  OV C 320, 10.9.2018.,60. lpp.

         (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

         (6)  Cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un pagaidu pasākumus, kuru Komisija pārrēķina, izmantojot vispārpieņemtu metodoloģiju.

         (7)  Valdības neto primāros izdevumus veido kopējie valdības izdevumi, izņemot procentu izdevumus, izdevumus saistībā ar Savienības programmām, kas ir pilnībā izlīdzināti ar ienākumiem no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas saistībā ar bezdarbnieku pabalstu izdevumiem. Valsts finansētā bruto pamatkapitāla veidošanas līmenis ir izlīdzināts četru gadu laikposmā. Ir ņemti vērā tiesību aktos paredzētie diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu jomā ir atskaitīti.

         (8)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


title: Padomes Ieteikums (2019. gada 9. jūlijs) par Luksemburgas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Luksemburgas 2019. gada stabilitātes programmu

text:
               5.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/97

      PADOMES IETEIKUMS
      (2019. gada 9. jūlijs)
      par Luksemburgas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Luksemburgas 2019. gada stabilitātes programmu
      (2019/C 301/16)
      EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
      ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
      ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
      ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
      ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
      ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
      tā kā:

                  (1)

                  Komisija 2018. gada 21. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2019. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Komisija 2018. gada 21. novembrī uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1176/2011 (2) pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Luksemburga nebija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu “Padomes ieteikums par eurozonas ekonomikas politiku”, kuru Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Ieteikumu par eurozonas ekonomikas politiku (3) (“2019. gada eurozonai adresētais ieteikums”), kurā izklāstīti pieci ieteikumi eurozonai (“ieteikumi eurozonai”), Padome pieņēma 2019. gada 9. aprīlī.

                  (2)

                  Ņemot vērā to, ka Luksemburga ir dalībvalsts, kuras valūta ir euro, un ka ekonomiskajā un monetārajā savienībā ekonomikas ir savstarpēji cieši saistītas, Luksemburgai būtu jānodrošina, ka tiek pilnībā un laikus īstenots eurozonai adresētais 2019. gada ieteikums, kurš atspoguļots turpmāk sniegtajā 1.–4. ieteikumā. Konkrēti, ar ieguldījumiem saistītās ekonomikas politikas koncentrēšana uz konkrētajām jomām un izejošo maksājumu problēmu risināšana palīdzēs īstenot otro ieteikumu eurozonai attiecībā uz ieguldījumu atbalstīšanu un agresīvu nodokļu plānošanu, un pasākumi, ar ko uzlabotu vecāku cilvēku dalību darba tirgū, palīdzēs īstenot trešo eurozonas ieteikumu attiecībā uz adekvātas un ilgtspējīgas sociālās aizsardzības sistēmas nodrošināšanu.

                  (3)

                  2019. gada ziņojums par Luksemburgu tika publicēts 2019. gada 27. februārī. Tajā tika izvērtēts, kā Luksemburga īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2018. gada 13. jūlijā (4), turpmākie pasākumi, kas veikti pēc tai adresētajiem ieteikumiem, kuri pieņemti iepriekšējos gados, un Luksemburgas virzība uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu.

                  (4)

                  Luksemburga savu 2019. gada valsts reformu programmu un 2019 gada stabilitātes programmu iesniedza 2019. gada 30. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

                  (5)

                  Attiecīgie valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus (“ESI fondi”) 2014.–2020. gada periodam. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013 (5) 23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas ir vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par minētā noteikuma izmantošanu Komisija ir sniegusi norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri ESI fondu efektivitāti saista ar pareizu ekonomikas pārvaldību.

                  (6)

                  Luksemburga šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā. Valdība savā 2019. gada stabilitātes programmā plāno samazināt nominālo pārpalikumu no 2,4 % no iekšzemes kopprodukta (IKP) 2018. gadā līdz 1,0 % no IKP 2019. gadā, kam pēc tam sekos visai konstants pieaugums līdz pārpalikumam 2,2 % apmērā no IKP 2023. gadā. Pamatojoties uz pārrēķināto strukturālo bilanci (6), vidēja termiņa budžeta mērķis, kas mainīts no strukturālā deficīta 0,5 % apmērā no IKP 2019. gadā uz strukturālo pārpalikumu 0,5 % apmērā no IKP no 2020. gada, tiek pārsniegts visā programmas periodā. Saskaņā ar 2019. gada stabilitātes programmu ir sagaidāms, ka valdības parāda attiecība pret IKP joprojām būs krietni mazāka par Līgumā noteikto atsauces vērtību, kas ir 60 % no IKP. Šo budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs visā 2019. gada stabilitātes programmas periodā ir optimistisks, izņemot 2023. gadu, kad tas ir ticams. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, sagaidāms, ka strukturālajā bilancē tiks reģistrēts pārpalikums 0,9 % apmērā no IKP 2019. gadā un 0,5 % apmērā no IKP 2020. gadā; šie skaitļi, īpaši attiecībā uz 2020. gadu, ir zemāki nekā 2019. gada stabilitātes programmā, taču tik un tā pārsniedz vidēja termiņa budžeta mērķi vai atbilst tam. Vienlaikus būtu uzmanīgi jāseko līdzi izdevumu attīstībai gan īstermiņā, gan vidējā termiņā, jo īpaši, ņemot vērā turpmāk iespējamos riskus, kas saistīti ar ieņēmumu stabilitāti. Kopumā Padome uzskata, ka saskaņā ar prognozēm Luksemburga 2019. un 2020. gadā atbildīs Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem.

                  (7)

                  Neraugoties uz pēdējā laikā veiktajām reformām, ir paredzams, ka Luksemburgas ar novecošanu saistītie izdevumi (pensiju, veselības aprūpes un ilgtermiņa aprūpes izmaksas) ilgtermiņā izteikti pieaugs. Ja pašreizējā sistēmā netiks veiktas stratēģiskas izmaiņas, šie izdevumi ilgtermiņā varētu apdraudēt publisko finanšu stabilitāti. Tas varētu notikt, kaut arī pašreiz valsts parāda līmenis ir zems un sociālā nodrošinājuma sistēmā ir uzkrātas rezerves, kas, kā paredzams, nodrošinātu sistēmas dzīvotspēju līdz 2041. gadam. Ieteikumi attiecībā uz šo problēmu Luksemburgai tiek adresēti kopš 2011. gada, taču līdz šim panāktais progress ir neliels. Valdības darba grupa pensiju jautājumos savā 2018. gada ziņojumā apsprieda dažādus pensiju sistēmas ilgtermiņa stabilitātes uzlabošanas veidus, ieskaitot iemaksu likmes pakāpenisku celšanu, pensionēšanās vecuma palielināšanu nolūkā ņemt vērā paredzamā mūža ilguma augšanu un pakāpeniskas pensionēšanās veicināšanu. Ziņojumā ierosināts ar daudzpusīgas stratēģijas palīdzību īstenot kalibrētas reformas, kas nodrošinātu sistēmas ilgtermiņa stabilitāti un vienlaikus līdz minimumam samazinātu ietekmi uz ekonomiku un pensionāriem. Ar novecošanu saistīto izdevumu prognozētā palielināšanās apdraud arī veselības aprūpes un ilgtermiņa aprūpes sistēmu stabilitāti. Vairāk nekā trīs ceturtdaļas ilgtermiņa aprūpes izdevumu tiek segti no publiskajiem avotiem. Saskaņā ar analīzi, ko 2013. gadā veikusi Sociāla nodrošinājuma ģenerālinspekcija, ilgtermiņa aprūpes apdrošināšanas sistēmām vajadzētu būt finansiāli stabilām līdz 2030. gadam, ja iemaksu likmi pakāpeniski palielinās no 1,4 % līdz 1,7 %, lai izmaksas noturētu līmenī, kas atbilst aprūpējamo personu īpatsvaram. Tomēr ietekme uz ilgtermiņa fiskālo stabilitāti vēl nav skaidra. Lai ilgtermiņā spētu noturēt sociālo kohēziju un publiskās finanses, demogrāfiskajai politikai būtu jābūt saskaņotai ar izglītības un apmācības politiku, proti, holistiski jāpieiet gan izaicinājumiem, gan iespējām, ko rada izmaiņas demogrāfiskajā situācijā, kā arī digitālajā ekonomikā, ņemot vērā tuvākajā nākotnē paredzamo sabiedrības novecošanas ietekmi uz darbaspēka piedāvājumu. Dažās nozarēs pēdējā laikā ir parādījies darbaspēka deficīts, kas varētu kavēt ražīguma pieaugumu un samazināt ilgtermiņa izaugsmes potenciālu.

                  (8)

                  Neraugoties uz kopumā labiem darba tirgus rādītājiem, nodarbinātības līmenis stagnē un atsevišķas grupas darba tirgū joprojām saskaras ar īpašām grūtībām. Konkrēti, gados vecāku cilvēku nodarbinātības līmenis joprojām ir īpaši zems, un ir vajadzīgi papildu pasākumi, kas uzlabotu viņu dalību darba tirgū. Joprojām ir izplatītas priekšlaicīgas pensionēšanās shēmas, kas mudina darba ņēmējus beigt darba attiecības, piemēram, 2017. gadā 57,5 % no jaunpiešķirtajām pensijām bija priekšlaicīgas pensijas. 2018. gadā valdība likvidēja vienu no priekšlaicīgas pensionēšanās shēmām, kas ļāva pensionēties no 57 gadu vecuma, taču šīs reformas ietekmi vājināja tas, ka tika samazināti ierobežojumi citām priekšlaicīgas pensionēšanās shēmām. Zems ekonomiski aktīvā darbaspēka līmenis vecāku cilvēku vidū lielā mērā ir skaidrojams ar finansiālajiem stimuliem neiesaistīties darba tirgū, kas izriet no nodokļu un pabalstu sistēmas un šajā vecuma grupā ir salīdzinoši lieli. Vecāka gadagājuma darbinieku nodarbinātības veicināšanai ir nepieciešama vispusīga stratēģija, kurā būtu iekļauti pasākumi, ar ko viņiem palīdz ilgāk būt aktīvi nodarbinātiem. Parlaments joprojām nav pieņēmis “Vecuma paktu” – likumprojektu, kas parlamentam tika iesniegts 2014. gada aprīlī un kā mērķis ir mudināt uzņēmumus ar vairāk nekā 150 darbiniekiem pieņemt darbā gados vecākus darba ņēmējus un paturēt viņus, izmantojot vecuma pārvaldības pasākumus.

                  (9)

                  Lai gan Luksemburga ir apņēmusies uzlabot regulatīvo vidi uzņēmējdarbības pakalpojumu nozarē, Komisijas ierobežotības indikators (7) liecina, ka tādās nozarēs kā juridiskie, grāmatvedības, arhitektūras un inženiertehniskie pakalpojumi joprojām pastāv lieli regulatīvie šķēršļi. Arī ESAO EEZ iekšējo pakalpojumu tirdzniecības ierobežotības indekss, kas publicēts 2018. gada decembrī, liecina, ka Luksemburgā regulatīvo ierobežojumu līmenis salīdzinājumā ar citām ES dalībvalstīm šajās nozarēs ir augstāks nekā vienotā tirgus vidējais rādītājs.

                  (10)

                  Luksemburgas ekonomikas modelis nodrošina spēcīgu sniegumu un līdztekus ļauj aktīvi un noturīgi radīt kvalificētas darbvietas. Sniegumu sekmē augsts ražīguma līmenis, kas lielā mērā atspoguļo efektivitātes pieaugumu saistībā ar dalību globālajos tirgos, jo īpaši finanšu sektorā. Tomēr ražīguma pieaugums pēdējos gados stagnē, jo uzņēmumi maz iegulda inovācijā un digitālajā integrācijā. Luksemburgas stratēģijai dažādot tās ekonomiku, pārejā uz datos balstītu ekonomiku attīstot svarīgas zinībietilpīgas nozares, piemīt spēcīgs potenciāls stimulēt ieguldījumus ar augstu pievienoto vērtību un palielināt ražīguma pieaugumu. Atbilstoši šai stratēģijai publiskie ieguldījumi joprojām ir lieli un ir vērsti uz minētajām nozarēm, tai skaitā uz spēcīgu informācijas un komunikāciju tehnoloģiju nozari. Tomēr tas nav palīdzējis stimulēt privātos ieguldījumus inovācijā un digitalizācijā. Lai palielinātu ražīguma pieaugumu un turpinātu dažādot Luksemburgas ekonomiku, ir svarīgi palielināt ieguldījumus zinātnē un inovācijā, kā arī digitālajā integrācijā, jo īpaši ieguldot uzņēmumos un konkrēti – mazajos un vidējos uzņēmumos. Lai Luksemburga varētu pilnībā atraisīt inovācijas sistēmas potenciālu, būtiski ir izstrādāt saskanīgu un integrētu valsts līmeņa satvaru zinātnes un inovācijas politikas jomā un attiecīgus atbalsta instrumentus, tostarp nosakot prioritātes atbilstoši paredzētās ekonomiskās ietekmes rūpīgam izvērtējumam.

                  (11)

                  Lai uzlabotu Luksemburgas ražīgumu, nodarbinātību un ilgtermiņa izaugsmes potenciālu un sekmētu iespēju vienlīdzību, ir svarīgi palielināt ieguldījumus prasmju pilnveidē (īpaši informācijas un komunikācijas tehnoloģiju jomā), nodarbināmībā, izglītībā un apmācībā; tostarp izglītības programmas labāk jāpieskaņo darba tirgus vajadzībām un jāsekmē tehnoloģiskā pārveide un digitalizācija.

                  (12)

                  Luksemburgā joprojām ir lielas problēmas ar gaisa piesārņojumu un satiksmes pārslodzi sastrēgumstundās, kas ietekmē gan konkurētspēju, gan vidi. Turklāt autotransporta radītās CO2 emisijas palielina klimata pārmaiņas. Saskaņā ar Komisijai iesniegtajām 2017. gada valsts prognozēm paredzams, ka tad, ja netiks veikti papildu pasākumi, Luksemburga atpaliks no tās 2020. gada siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanas mērķa par 3 procentpunktiem un no 2030. gada mērķa – par 20 procentpunktiem. Pārrobežu darba ņēmēju skaits (pašlaik aptuveni 45 % no Luksemburgas darbaspēka), zemie transporta degvielas nodokļi un augstās mājokļu cenas stimulē plašo automobiļu izmantojumu un kavē gaisa kvalitātes un satiksmes apstākļu uzlabošanos. Vienlaikus pēdējo gadu laikā Luksemburgā ir pārdots vairāk jaunu vieglo automobiļu, kas darbojas ar alternatīvām degvielām.

                  (13)

                  Nepietiekamais mājokļu piedāvājums var negatīvi ietekmēt Luksemburgas pievilcību. Lielā mājokļu pieprasījuma dzinējspēki joprojām ir iedzīvotāju skaita pieaugums, labvēlīgi finansēšanas nosacījumi un liels pārrobežu darbaspēka īpatsvars. Mājokļu piedāvājums un ieguldījumi mājokļos acīmredzot ir nepietiekami; tos ierobežo nepietiekama zemes gabalu pieejamība uz zems mājokļu blīvums, ko lielā mērā nosaka tas, ka zemes īpašniekiem trūkst stimulu būvēt jaunus mājokļus vai pārdot. Arī sociālo mājokļu piedāvājums šķiet nepietiekams un norāda uz nepieciešamību veikt būtiskus ieguldījumus, lai mazinātu augošo spriedzi mājokļu tirgū. Šajā sakarā ar politikas pasākumiem, kas izklāstīti valdības programmā 2018.–2023. gadam, tiecas palielināt mājokļu piedāvājumu. Tie ietver tādas izmaiņas pilsētplānošanas likumdošanā, kuru mērķis ir palielināt apbūvējamo teritoriju un attīstīt cenas ziņā pieejamu mājokļu un sociālo mājokļu būvniecību.

                  (14)

                  Lai atbilstoši 2019. gadā eurozonai adresētajam ieteikumam nodokļu sistēmas padarītu efektīvākas un taisnīgākas, ir būtiski apkarot agresīvu nodokļu plānošanu. Nodokļu maksātāju agresīvās nodokļu plānošanas stratēģiju blakusietekme uz citām dalībvalstīm nozīmē, ka papildus Savienības tiesiskajam regulējumam ir nepieciešama koordinēta politiskā rīcība valsts līmenī. Luksemburga ir veikusi pasākumus, kas vērsti pret agresīvu nodokļu plānošanu, taču dividenžu, procentu un autoratlīdzību maksājumu lielais īpatsvars IKP norāda, ka uzņēmumi, kas agresīvi plāno nodokļus, var izmantot šīs valsts nodokļu noteikumus. Lielākā daļa ārvalstu tiešo ieguldījumu ir tā dēvētajās īpašam nolūkam dibinātajās sabiedrībās. Tas, ka no izejošajiem procentu un autoratlīdzību maksājumiem (t. i., tiem, ko Savienības rezidenti maksā trešo valstu rezidentiem) netiek ieturēti nodokļi un noteiktos apstākļos tiek piemēroti atbrīvojumi no nodokļu ieturēšanas par dividenžu maksājumiem, var radīt situāciju, ka šie maksājumi vispār netiek aplikti ar nodokli, ja nodoklis tiem nav piemērojams arī saņēmēja jurisdikcijā.

                  (15)

                  Savienības līdzekļu plānošana laikposmam no 2021. gada līdz 2027. gadam varētu palīdzēt novērst dažus no ieteikumos konstatētajiem trūkumiem, jo īpaši jomās, uz kurām attiecas 2019. gada ziņojuma par valsti D pielikums. Tas ļautu Luksemburgai pēc iespējas labāk izmantot minētos līdzekļus konkrētajās nozarēs.

                  (16)

                  Komisija 2019. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Luksemburgas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2019. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2019. gada stabilitātes programmu, 2019. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti Luksemburgai iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Komisija ir ņēmusi vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Luksemburgā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

                  (17)

                  Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi 2019. gada stabilitātes programmu, un saskaņā ar tās atzinumu (8) ir sagaidāms, ka Luksemburga Stabilitātes un izaugsmes paktu būs ievērojusi,

            AR ŠO IESAKA Luksemburgai 2019. un 2020. gadā rīkoties šādi:

         1.

            Paaugstināt gados vecāku darba ņēmēju nodarbinātības līmeni, sekmējot viņu nodarbinātības iespējas un nodarbināmību. Uzlabot pensiju sistēmas ilgtermiņa stabilitāti, tostarp turpinot ierobežot priekšlaicīgu pensionēšanos.

         2.

            Samazināt šķēršļus, kas kavē konkurenci reglamentēto profesionālo uzņēmējdarbības pakalpojumu jomā.

         3.

            Ar ieguldījumiem saistīto ekonomikas politiku vērst uz digitalizācijas un inovācijas sekmēšanu, prasmju pilnveides stimulēšanu, ilgtspējīga transporta uzlabošanu un mājokļu piedāvājuma palielināšanu, ieskaitot stimulu palielināšanu un šķēršļu novēršanu būvniecībā.

         4.

            Novērst tādas nodokļu sistēmas iezīmes, kas var veicināt agresīvu nodokļu plānošanu, kurā jo īpaši izmanto izejošos maksājumus.

         Briselē, 2019. gada 9. jūlijā

               Padomes vārdā –

               priekšsēdētājs

            M. LINTILÄ

         (1)  OV L 209, 2.8.1997.,1. lpp.

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.).

         (3)  OV C 136, 12.4.2019., 1. lpp.

         (4)  OV C 320, 10.9.2018.,68. lpp.

         (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

         (6)  Cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un pagaidu pasākumus, kuru Komisija pārrēķina, izmantojot vispārpieņemtu metodoloģiju.

         (7)  SWD(2016) 436 final.

         (8)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


title: Padomes Ieteikums (2019. gada 9. jūlijs) par Ungārijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Ungārijas 2019. gada konverģences programmu

text:
               5.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/101

      PADOMES IETEIKUMS
      (2019. gada 9. jūlijs)
      par Ungārijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Ungārijas 2019. gada konverģences programmu
      (2019/C 301/17)
      EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
      ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
      ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
      ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
      ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
      ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
      tā kā:

                  (1)

                  Komisija 2018. gada 21. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2019. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Komisija 2018. gada 21. novembrī uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1176/2011 (2) pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Ungārija nebija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

                  (2)

                  2019. gada ziņojums par Ungāriju tika publicēts 2019. gada 27. februārī. Tajā tika izvērtēts, kā Ungārija īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2018. gada 13. jūlijā (3), turpmākie pasākumi, kas veikti pēc tai adresētajiem ieteikumiem, kuri pieņemti iepriekšējos gados, un Ungārijas virzība uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu.

                  (3)

                  Ungārija savu 2019. gada valsts reformu programmu un 2019. gada konverģences programmu iesniedza 2019. gada 30. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

                  (4)

                  Attiecīgie valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus (“ESI fondi”) 2014.–2020. gada periodam. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013 (4) 23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas ir vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par minētā noteikuma izmantošanu Komisija ir sniegusi norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri ESI fondu efektivitāti saista ar pareizu ekonomikas pārvaldību.

                  (5)

                  Ungārija šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā, un tai piemēro noteikumu par parādu. Valdība savā 2019. gada konverģences programmā plāno, ka nominālais deficīts, kas 2018. gadā bija 2,2 % no iekšzemes kopprodukta (IKP), 2019. gadā uzlabosies līdz 1,8 % no IKP. Ir plānots, ka pēc tam deficīts turpinās pakāpeniski uzlaboties līdz 1,2 % 2021. gadā un 2023. gadā sasniegs līdzsvarotu budžeta stāvokli. Pamatojoties uz pārrēķināto strukturālo bilanci (5), tiek plānots, ka Ungārija 2022. gadā būs tuvu vidēja termiņa budžeta mērķim, kas ir mainīts no strukturālā deficīta 1,5 % apmērā no IKP 2019. gadā uz 1,0 % no IKP, sākot ar 2020. gadu, un sasniegs to gadu vēlāk. Saskaņā ar konverģences programmu ir sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP līdz 2022. gada beigām pakāpeniski samazināsies līdz līmenim, kas ir mazāks par 60 %. Minēto budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams attiecībā uz 2019. gadu un izteikti labvēlīgs attiecībā uz laiku, sākot ar 2020. gadu, un tas apdraud budžeta deficīta mērķu īstenošanu. Tajā pašā laikā pasākumi, kas nepieciešami, lai atbalstītu plānotos deficīta mērķus, sākot ar 2020. gadu, nav pietiekami konkretizēti.

                  (6)

                  Padome 2018. gada 22. jūnijā saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 121. panta 4. punktu atzina, ka 2017. gadā Ungārijā tika novērota būtiska novirze no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai. Ņemot vērā konstatēto būtisko novirzi, Padome 2018. gada 22. jūnijā izdeva ieteikumu (6), kurā Ungārijai ieteica veikt vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka valdības neto primāro izdevumu (7) nominālā pieauguma temps 2018. gadā nepārsniedz 2,8 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 1,0 % apmērā no IKP. Padome 2018. gada 4. decembrī pieņēma Lēmumu (ES) 2018/2028 (8), ar ko konstatē, ka Ungārija nav efektīvi rīkojusies, reaģējot uz Padomes 2018. gada 22. jūnija ieteikumu, un sniedza pārskatītu ieteikumu (9). Padome 2018. gada 4. decembra ieteikumā aicināja Ungāriju veikt vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps 2019. gadā nepārsniedz 3,3 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 1,0 % apmērā no IKP. Padome 2019. gada 14. jūnijā pieņēma Lēmumu (ES) 2019/1003 (10), ar ko konstatē, ka Ungārija nav efektīvi rīkojusies pēc Padomes 2018. gada 4. decembra ieteikuma. Turklāt, pamatojoties uz 2018. gada budžeta izlietojuma datiem, tika konstatēts, ka Ungārija 2018. gadā ir būtiski novirzījusies no ieteiktās korekcijas.

                  (7)

                  Atbilstoši Līguma 121. panta 4. punktam un Regulas (EK) Nr. 1466/97 10. panta 2. punktam Komisija 2019. gada 5. jūnijā izdeva brīdinājumu Ungārijai par to, ka 2018. gadā tika novērota būtiska novirze no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai. Padome 2019. gada 14. jūnijā pieņēma sekojošu ieteikumu (11), kurā ir apstiprināts, ka Ungārijai ir jāveic vajadzīgie pasākumi, lai nodrošinātu, ka valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps 2019. gadā nepārsniedz 3,3 %, kas atbilst ikgadējai strukturālajai korekcijai 1,0 % apmērā no IKP. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, pastāv risks, ka 2019. gadā būs novirze no minētā ieteikuma.

                  (8)

                  Padome 2019. gada 14. jūnija ieteikumā Ungārijai ieteica veikt vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps 2020. gadā nepārsniedz 4,7 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,75 % apmērā no IKP. Tas ļautu Ungārijai veikt atbilstīgas korekcijas vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, nemainīgas politikas apstākļos 2020. gadā pastāv risks novirzīties no minētās prasības. Kopumā Padome uzskata, ka no 2019. gada būs nepieciešami turpmāki būtiski pasākumi, lai panāktu atbilstību Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem, saskaņā ar Padomes 2019. gada 14. jūnija ieteikumu, ar mērķi koriģēt novēroto būtisko novirzi no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai.

                  (9)

                  Spēcīgas ekonomikas ekspansijas apstākļos vispārējais nodarbinātības līmenis ir ievērojami uzlabojies, taču ne visas grupas vienlīdz ir guvušas labumu no tā. Salīdzinājumā ar Savienības vidējo rādītāju joprojām ir lielas nodarbinātības līmeņa un algu atšķirības starp dažādu prasmju grupām un vīriešiem un sievietēm. Vīriešu un sieviešu nodarbinātības atšķirības ir ļoti lielas, daļēji tāpēc, ka kvalitatīvas bērnu aprūpes piedāvājums ir ierobežots. Darba tirgus rezultāti dažādās neaizsargātās grupās, kas ietver arī romus un personas ar invaliditāti, ir vāji. Sabiedrisko darbu shēma nav efektīva attiecībā uz dalībnieku iekļaušanu primārajā darba tirgū, bet tās mērogs joprojām ir ievērojams, neraugoties uz to, ka tas tika samazināts. Citas politikas, kuru mērķis ir palīdzēt bezdarbniekiem vai ekonomiski neaktīviem cilvēkiem atrast darbu vai mācības, nav pietiekami mērķorientētas. Digitālo prasmju attīstīšana varētu palīdzēt uzlabot nodarbināmību. Nesen veiktie pasākumi ir paredzēti, lai atgrieztu darbā pensionētus cilvēkus un laika gaitā palielinātu šādu cilvēku skaitu. Ungārijas vispārējais stāvoklis nabadzības jomā kopš 2013. gada uzlabojas. Bezdarbnieka pabalstu ilgums ir īsākais Savienībā, proti, ne ilgāks kā trīs mēneši, kas ir krietni mazāk par vidējo laiku, kas vajadzīgs, lai atrastu darbu.

                  (10)

                  Nabadzības vai sociālās atstumtības riskam pakļautu personu īpatsvars sarūk. Ir notikusi skaidra pāreja no sociālajiem pabalstiem uz ģimenes atbalstu saistībā ar darbu un pabalstiem natūrā, tomēr tie nav pietiekami vērsti uz nabadzīgiem iedzīvotājiem. Lai gan mājokļa īpašumtiesību subsīdijas ir pieaugušas, sociālo mājokļu piedāvājums nav uzlabojies.

                  (11)

                  Izglītības rezultāti ir zem Savienības vidējā rādītāja, un ir vērojamas lielas teritoriālās atšķirības. Salīdzinājumā ar Savienības vidējiem rādītājiem priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas rādītājs ir augstāks, bet terciārās izglītības iegūšanas līmenis ir zemāks. Izglītības sistēma kavē sociālo mobilitāti. Skolēni tiek agri novirzīti uz dažādiem skolu veidiem, tādēļ pastāv lielas atšķirības izglītības rezultātu un profesionālās ievirzes jomā. To pamatskolu īpatsvars, kurās vairākums ir romi, palielinājās no 10 % 2008. gadā līdz 15 % 2017. gadā. Nesen tika veikti pasākumi, kas vērsti uz nelabvēlīgā situācijā esošu skolēnu vienmērīgu sadalījumu skolās, bet to ietekmi ierobežo nevalstisko skolu atbrīvojums no prasības uzņemt nelabvēlīgā situācijā esošus skolēnus. Nelabvēlīgā situācijā esoši bērni parasti ir koncentrēti arodvidusskolās, kurās ir biežāk vērojams zemāks pamatprasmju līmenis, lielāks priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas rādītājs un zemākas atalgojuma un karjeras iespējas. Nelabvēlīgā situācijā esošo grupu, jo īpaši romu, zemā līdzdalība kvalitatīvā izglītībā ir zaudēta iespēja attīstīt cilvēkkapitālu. Arī skolotāju trūkums joprojām ir problēma. Pēdējo gadu laikā ir palielinājies skolotāju atalgojums, taču salīdzinājumā ar citiem terciārās izglītības absolventiem tas joprojām ir samērā zems. Nelielais skaits studentu, kas iegūst augstāko izglītību, neatbilst lielajam pieprasījumam pēc augsti kvalificētiem darba ņēmējiem un terciārās izglītības absolventu piemaksām pie algas, kas ir visaugstākās Savienībā. Ungārijas augstākās izglītības iestādēm ir viszemākais finanšu autonomijas līmenis Savienībā. Turklāt 2017. gada aprīļa grozījumi Augstākās izglītības likumā, ar ko noteica papildu prasības starptautisku universitāšu darbībai Ungārijā, rada papildu bažas par akadēmisko brīvību. Starptautiskā mērogā visaugstāk novērtētā Ungārijas universitāte 2018. gadā paziņoja par savu nodomu atstāt valsti regulējuma nenoteiktības dēļ, ko radīja šie grozījumi.

                  (12)

                  Veselības rezultāti ir vājāki nekā vairākumā citu dalībvalstu, un tas atspoguļo gan neveselīgu dzīvesveidu, gan veselības aprūpes pakalpojumu ierobežoto efektivitāti. Smēķēšanas, ar alkohola lietošanu saistīto traucējumu un aptaukošanās izplatība ir viena no augstākajām Savienībā. Savienības mērogā Ungārijā ir vislielākā priekšlaicīgas nāves varbūtība sliktās gaisa kvalitātes dēļ. Novēršamo nāves gadījumu skaits ir viens no augstākajiem Savienībā, un tas daļēji ir nepietiekamas pārbaudes un primārās aprūpes pārvaldības dēļ. Attiecībā uz piekļuvi kvalitatīvai aprūpei ir ievērojamas sociālekonomiskās atšķirības. Publiskā sektora izdevumi veselības aprūpes jomā ir zem Savienības vidējā rādītāja, iedzīvotāji paļaujas uz personīgajiem maksājumiem par piekļuvi kvalitatīvai aprūpei, un tas var vēl vairāk paplašināt sociālekonomisko plaisu veselības aprūpes jomā. Sistēmas pamatā joprojām ir slimnīcas, un ir nepilnības primārajā aprūpē, jo īpaši attiecībā uz hronisku slimību agrīnu diagnosticēšanu un profilaksi. Veselības aprūpes personāla, jo īpaši ģimenes ārstu un medmāsu, ievērojamais trūkums apgrūtina piekļuvi aprūpei nabadzīgākos apgabalos.

                  (13)

                  Pētniecības un inovācijas spēju palielināšana varētu uzlabot Ungārijas pieticīgo sniegumu inovācijas jomā un palielināt ražīgumu. Zemo intelektuālā īpašuma uzkrājumu līmeni atspoguļo nelielais patentu, preču zīmju un dizainparaugu pieteikumu skaits, neliels skaits inovatīvu uzņēmumu un mazo un vidējo uzņēmumu zemā internacionalizācijas pakāpe. Mazie uzņēmumi ir īpaši atturīgi attiecībā uz inovāciju ieviešanu, un tas kavē to iesaistīšanos globālajās vērtību ķēdēs. Pētniecība un izstrāde uzņēmējdarbībā ir koncentrēta dažos lielos, galvenokārt ārvalstu uzņēmumos, un tai tiek piešķirts dāsns valdības atbalsts. Atbalsts zinātnes un uzņēmumu sadarbībai palīdzētu uzlabot sniegumu inovācijas jomā un tehnoloģiju pārnesi. Publiskā sektora zinātnes kvalitāte cieš no neefektīvas pētniecības un izstrādes politikas un nepietiekama finansējuma, jo publiskā sektora finansējums pētniecībai un izstrādei ir krietni zem Savienības vidējā rādītāja. Nesen veiktie politikas pasākumi, kuru mērķis ir samazināt finansējumu un ierobežot akadēmisko un pētniecības forumu neatkarību, rada nenoteiktību minētajos forumos, kā rezultātā izcili pētniecības talanti var emigrēt un var būt risks, ka pētniecības kvalitāte pastāvīgi kritīsies.

                  (14)

                  Vietējā sabiedriskā transporta vājā savienojamība un pārvietošanās lielās izmaksas veicina bezdarbu mazāk attīstītos reģionos. Autoceļu un dzelzceļa tīklu sliktais stāvoklis kavē mobilitāti un mazina satiksmes drošību; vairāk nekā puse no autoceļu tīkla ir sliktā stāvoklī, jo īpaši mazāk attīstītos reģionos. Transporta tīkli ir koncentrēti ap Budapeštu, bet vietējie tīkli un valsts līmeņa transversālie savienojumi nav labi attīstīti. Ceļu satiksmes sastrēgumi rada arvien lielākas problēmas, un tas ir Ungārijas pilsētu rajonu ražīguma šķērslis. Turklāt autotransporta radītās siltumnīcefekta gāzu emisijas pēdējo piecu gadu laikā ir ievērojami palielinājušās.

                  (15)

                  Dzīvojamo ēku sektorā energoefektivitāte joprojām ir zemā līmenī. Ir jāsagatavo elektroenerģijas tīkls, ņemot vērā, ka pieaug atjaunojamo energoresursu elektroenerģijas decentralizētas ražošanas nozīme. Puse no Ungārijas teritorijas ir būtiski pakļauta klimata pārmaiņu radītajiem riskiem, tostarp sausumam un plūdiem, kas rada nepieciešamību veikt ieguldījumus ūdens resursu apsaimniekošanā lielākajās upēs. Gaisa piesārņojums un ūdens kvalitāte joprojām raisa bažas. Galvenie piesārņojuma avoti ir cietā kurināmā sadedzināšana mājokļu sektorā, lauksaimniecība un transporta emisijas. Aprites ekonomika joprojām ir sākotnējā posmā, sadzīves atkritumu reciklēšana nav pietiekami attīstīta, un ekonomikas instrumenti nav pietiekami, lai risinātu vides problēmas Ungārijā.

                  (16)

                  Joprojām pastāv bažas saistībā ar korupcijas novēršanu un saukšanu pie atbildības par korupciju. Vairāki rādītāji liecina, ka korupcijas iespējamība Ungārijā pēdējo gadu laikā ir pieaugusi. Korupcijas riski un favorītisms izkropļo resursu sadali, jo tie netiek novirzīti visražīgākajiem uzņēmumiem. Cīņā pret korupciju ārkārtīgi svarīga ir prokuratūras darbība. Kaut arī šķiet, ka pasākumi zema līmeņa korupcijas apkarošanai ir bijuši sekmīgi, nav pazīmju, kas liecinātu par apņēmīgu rīcību, lai nopietnu aizdomu gadījumā sauktu pie atbildības par korupciju, kurā iesaistītas augsta līmeņa amatpersonas vai tām pietuvinātas personas. Atbildība par lēmumiem izbeigt izmeklēšanu raisa bažas, jo nav efektīvu tiesiskās aizsardzības līdzekļu šādu lēmumu apstrīdēšanai. Korupcijas novēršanu kavē arī publiskās iestādes, kas piemēro ierobežojumus, tostarp maksas par piekļuvi informācijai, kam ir atturoša ietekme.

                  (17)

                  Lai piesaistītu uzņēmējdarbību un veicinātu ekonomikas izaugsmi, izšķiroša nozīme ir tiesu sistēmas neatkarībai, efektivitātei un kvalitātei. Līdzsvara un atsvara sistēma, kam ir izšķiroša nozīme tiesu varas neatkarības nodrošināšanā, vispārējās jurisdikcijas tiesu sistēmā tiek pakļauta papildu spiedienam. Valsts tiesu padomei ir arvien problemātiskāk līdzsvarot Valsts tiesu iestāžu biroja priekšsēdētāja pilnvaras. Ir radušies jautājumi par to, kā tas ietekmē tiesu varas neatkarību. Attiecībā uz Administratīvo tiesu likumu jānorāda, ka valdība 2019. gada 30. maijā iesniedza likumprojektu, ar ko atceļ tiesību aktu par stāšanos spēkā un pārejas noteikumiem attiecībā uz administratīvajām tiesām.

                  (18)

                  Pēdējos gados publiskā iepirkuma regulējums ir uzlabojies, bet joprojām pastāv šķēršļi konkurencei. Tie ietver procedūru ar ierobežotu publicitāti izmantošanu un sistēmiskus pārkāpumus konkursa procedūrās, jo īpaši saistībā ar neatbilstošiem atlases un piešķiršanas kritērijiem un nevienlīdzīgu attieksmi pret pretendentiem. Lai gan daži rādītāji liecina par uzlabojumiem, joprojām ir liels skaits tādu procedūru, kurās ir tikai viens pretendents. Efektīva e-iepirkuma izmantošana varētu vēl vairāk uzlabot efektivitāti un pārredzamību.

                  (19)

                  Ungārijas sociālā dialoga struktūras un procesi joprojām ir nepietiekami attīstīti un neļauj jēgpilni iesaistīt sociālos partnerus politikas veidošanā un īstenošanā. Trūkumi ieinteresēto personu iesaistīšanā un ierobežotā pārredzamība pazemina politikas veidošanas kvalitāti un mazina tās pierādījumu bāzi. Tā rezultātā ir biežas un neprognozējamas izmaiņas noteikumos, un tas attur no ieguldījumiem ar augstu pievienoto vērtību.

                  (20)

                  Ir veikti pasākumi, lai vēl vairāk uzlabotu nodokļu sistēmu, taču vēl joprojām ir dažas problēmas. Nodokļu slogs darbaspēkam ir samazinājies, bet tas joprojām ir augsts zemu atalgotiem darba ņēmējiem. Sektoram specifiski nodokļi un liels skaits nelielu nodokļu sarežģī nodokļu sistēmu un palielina saistību izpildes izmaksas, jo īpaši mazākiem uzņēmumiem.

                  (21)

                  Regulatīvie šķēršļi un valsts iesaistīšanās produktu tirgos kavē efektīvu uzņēmumu atlasi un ierobežo konkurenci. Iestādes joprojām uztic konkrētus pakalpojumus valstij piederošiem uzņēmumiem vai tieši šajos nolūkos izveidotiem privātiem uzņēmumiem. Daži īpaši pielāgoti tiesību akti un pasākumi un ad hoc atbrīvojumi no konkurences pārbaudēm kavē tirgus darbību un ieguldījumus. Tiesiskā regulējuma neparedzamība ir vēl viena problēma, jo īpaši mazumtirdzniecības nozarē, kas pēdējos gados saskārās ar biežām noteikumu izmaiņām. Pēdējā gada laikā ir ieviesti tiesību akti, ar ko paredz papildu īpašas atļaujas mazumtirdzniecības telpu izmantošanas vai plānojuma izmaiņām. Arī profesiju regulējums joprojām ir ierobežojošs. Konkurences trūkums šajās nozarēs var nelabvēlīgi ietekmēt inovāciju un efektivitāti.

                  (22)

                  Lai nodokļu sistēmas padarītu efektīvākas un taisnīgākas, ir būtiski apkarot agresīvu nodokļu plānošanu. Nodokļu maksātāju agresīvās nodokļu plānošanas stratēģiju blakusietekme uz citām dalībvalstīm nozīmē, ka papildus Savienības tiesiskajam regulējumam ir nepieciešama koordinēta politiskā rīcība valsts līmenī. Ungārija ir veikusi pasākumus pret agresīvu nodokļu plānošanu, bet valstī ir reģistrētas samērā lielas ienākošās un izejošās kapitāla plūsmas caur īpašam nolūkam dibinātām sabiedrībām, kam ir maza ietekme uz reālo ekonomiku vai tās vispār nav. Tā kā netiek veikti nodokļu ieturējumi par dividenžu, procentu un autoratlīdzību maksājumiem uz ārvalstīm (proti, Savienības rezidentu veiktiem maksājumiem trešo valstu rezidentiem), ko veic Ungārijā bāzēti uzņēmumi, minētie maksājumi var vispār netikt aplikti ar nodokļiem, ja tiem neuzliek nodokli arī saņēmējā jurisdikcijā.

                  (23)

                  Savienības līdzekļu plānošana laikposmam no 2021. gada līdz 2027. gadam varētu palīdzēt novērst dažus no ieteikumos konstatētajiem trūkumiem, jo īpaši jomās, uz kurām attiecas 2019. gada ziņojuma par valsti D pielikums. Tas ļautu Ungārijai pēc iespējas labāk izmantot minētos līdzekļus konkrētajās nozarēs, ņemot vērā reģionālās atšķirības.

                  (24)

                  Komisija 2019. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Ungārijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2019. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2019. gada konverģences programmu, 2019. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti Ungārijai iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Komisija ir ņēmusi vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Ungārijā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

                  (25)

                  Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2019. gada konverģences programmu, un tās atzinums (12) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā,

            AR ŠO IESAKA Ungārijai 2019. un 2020. gadā rīkoties šādi:

         1.

            Nodrošināt atbilstību Padomes 2019. gada 14. jūnija ieteikumam ar mērķi koriģēt būtisko novirzi no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai.

         2.

            Turpināt visneaizsargātāko grupu integrāciju darba tirgū, jo īpaši, ceļot kvalifikāciju, un uzlabot sociālās palīdzības un bezdarbnieku pabalstu adekvātumu. Uzlabot izglītības rezultātus un palielināt nelabvēlīgā situācijā esošu grupu, jo īpaši romu, dalību kvalitatīvā vispārējā izglītībā. Uzlabot veselības rezultātus, atbalstot profilaktiskus veselības aizsardzības pasākumus un stiprinot primāro veselības aprūpi.

         3.

            Ņemot vērā reģionālās atšķirības, uz ieguldījumiem vērstu ekonomikas politiku koncentrēt uz pētniecību un inovāciju, mazoglekļa enerģētiku, transporta infrastruktūru, atkritumu apsaimniekošanu, energoefektivitāti un resursefektivitāti. Uzlabot konkurenci publiskā iepirkuma jomā.

         4.

            Pastiprināt korupcijas apkarošanas regulējumu, tostarp uzlabojot prokuratūras centienus un piekļuvi publiskai informācijai, un stiprināt tiesu varas neatkarību. Uzlabot lēmumu pieņemšanas procesa kvalitāti un pārredzamību, izmantojot efektīvu sociālo dialogu un citu ieinteresēto personu iesaistīšanu, kā arī veicot regulārus un atbilstošus ietekmes novērtējumus. Turpināt nodokļu sistēmas vienkāršošanu, vienlaikus stiprinot to pret agresīvas nodokļu plānošanas risku. Uzlabot konkurenci un regulējuma paredzamību pakalpojumu nozarē.

         Briselē, 2019. gada 9. jūlijā

               Padomes vārdā –

               priekšsēdētājs

            M. LINTILÄ

         (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.).

         (3)  OV C 320, 10.9.2018.,72. lpp.

         (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

         (5)  Cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un pagaidu pasākumus, kuru Komisija pārrēķina, izmantojot vispārpieņemtu metodoloģiju.

         (6)  Padomes Ieteikums (2018. gada 22. jūnijs) ar mērķi koriģēt būtisku novēroto novirzi no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai Ungārijā (OV C 223, 27.6.2018., 1. lpp.).

         (7)  Valdības neto primāros izdevumus veido kopējie valdības izdevumi, izņemot procentu izdevumus, izdevumus saistībā ar Savienības programmām, kas ir pilnībā izlīdzināti ar ienākumiem no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas saistībā ar bezdarbnieku pabalstu izdevumiem. Valsts finansētā bruto pamatkapitāla veidošanas līmenis ir izlīdzināts četru gadu laikposmā. Ir ņemti vērā tiesību aktos paredzētie diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu jomā ir atskaitīti.

         (8)  Padomes Lēmums (ES) 2018/2028 (2018. gada 4. decembris), ar ko konstatē, ka Ungārija nav efektīvi rīkojusies, reaģējot uz Padomes 2018. gada 22. jūnija ieteikumu (OV L 325, 20.12.2018., 29. lpp.).

         (9)  Padomes Ieteikums (2018. gada 4. decembris) ar mērķi koriģēt būtisku novēroto novirzi no korekcijas vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai Ungārijā (OV C 460, 21.12.2018., 4. lpp.).

         (10)  Padomes Lēmums (ES) 2019/1003 (2019. gada 14. jūnijs), ar ko konstatē, ka Ungārija nav efektīvi rīkojusies pēc Padomes 2018. gada 4. decembra ieteikuma (OV L 163, 20.6.2019., 64. lpp.).

         (11)  Padomes Ieteikums (2019. gada 14. jūnijs) ar mērķi koriģēt būtisku novēroto novirzi no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai Ungārijā (OV C 210, 21.6.2019., 4. lpp.).

         (12)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.


title: Padomes Ieteikums (2019. gada 9. jūlijs) par Maltas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Maltas 2019. gada stabilitātes programmu

text:
               5.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 301/107

      PADOMES IETEIKUMS
      (2019. gada 9. jūlijs)
      par Maltas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Maltas 2019. gada stabilitātes programmu
      (2019/C 301/18)
      EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
      ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
      ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
      ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
      ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
      ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
      tā kā:

                  (1)

                  Komisija 2018. gada 21. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2019. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Komisija 2018. gada 21. novembrī uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1176/2011 (2) pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Malta nebija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu “Padomes ieteikums par eurozonas ekonomikas politiku”, kuru Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Ieteikumu par eurozonas ekonomikas politiku (3) (“2019. gada eurozonai adresētais ieteikums”), kurā izklāstīti pieci ieteikumi eurozonai (“ieteikumi eurozonai”), Padome pieņēma 2019. gada 9. aprīlī.

                  (2)

                  Ņemot vērā to, ka Malta ir dalībvalsts, kuras valūta ir euro, un ka ekonomiskajā un monetārajā savienībā ekonomikas ir savstarpēji cieši saistītas, Maltai būtu jānodrošina, ka tiek pilnībā un laikus īstenots 2019. gada eurozonai adresētais ieteikums, kurš atspoguļots turpmāk sniegtajā 2. un 3. ieteikumā. Konkrēti, ar ieguldījumiem saistītās ekonomikas politikas koncentrēšana uz konkrētajām jomām un nodokļu pasākumi palīdzēs īstenot otro ieteikumu eurozonai attiecībā uz ieguldījumu atbalstīšanu un agresīvas nodokļu plānošanas apkarošanu.

                  (3)

                  2019. gada ziņojums par Maltu tika publicēts 2019. gada 27. februārī. Tajā tika izvērtēts, kā Malta īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2018. gada 13. jūlijā (4), turpmākie pasākumi, kas veikti pēc tai adresētajiem ieteikumiem, kuri pieņemti iepriekšējos gados, un Maltas virzība uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu.

                  (4)

                  Malta savu 2019. gada valsts reformu programmu iesniedza 2019. gada 16. aprīlī un 2019 gada stabilitātes programmu – 2019. gada 30. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

                  (5)

                  Attiecīgie valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus (“ESI fondi”) 2014.–2020. gada periodam. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013 (5) 23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas ir vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par minētā noteikuma izmantošanu Komisija ir sniegusi norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri ESI fondu efektivitāti saista ar pareizu ekonomikas pārvaldību.

                  (6)

                  Malta šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā. Valdība savā 2019. gada stabilitātes programmā plāno samazināt nominālo pārpalikumu no 2 % no iekšzemes kopprodukta (IKP) 2018. gadā līdz 0,9 % no IKP 2019. gadā, un pēc tam to nedaudz palielināt līdz pārpalikumam 1,1 % apmērā no IKP 2022. gadā. Pamatojoties uz pārrēķināto strukturālo bilanci (6), vidēja termiņa budžeta mērķis – līdzsvarots budžeta stāvoklis strukturālā izteiksmē – visā programmas periodā būs pārsniegts. Saskaņā ar 2019. gada stabilitātes programmu sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP saglabāsies mazāka par Līgumā noteikto atsauces vērtību, kura ir 60 % no IKP, un pakāpeniski samazināsies no 46 % no IKP 2018. gadā līdz aptuveni 33 % no IKP 2022. gadā. Minēto budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, sagaidāms, ka strukturālajā bilancē tiks reģistrēts pārpalikums 0,6 % apmērā no IKP 2019. gadā un 0,8 % apmērā no IKP 2020. gadā – tādējādi tiktu pārsniegts vidēja termiņa budžeta mērķis. Kopumā Padome uzskata, ka saskaņā ar prognozēm Malta 2019. un 2020. gadā atbildīs Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem. Vienlaikus būtu uzmanīgi jāseko līdzi izdevumu attīstībai gan īstermiņā, gan vidējā termiņā, jo īpaši, ņemot vērā turpmāk iespējamos riskus, kas saistīti ar ieņēmumu stabilitāti.

                  (7)

                  Ar sabiedrības novecošanu saistīto izdevumu pieaugums apdraud publisko finanšu ilgtermiņa ilgtspēju. Paredzams, ka ar novecošanu saistītie publiskie izdevumi pensiju un veselības aprūpes sistēmās ievērojami pieaugs salīdzinājumā ar citām dalībvalstīm, kas liecina par parāda palielināšanās risku ilgtermiņā. Vairāku pasākumu mērķis ir palielināt pensiju adekvātumu, arī stiprinot stimulus veidot privātos pensiju uzkrājumus un izmantot brīvprātīgas arodpensiju shēmas. Pašreizējie centieni ir palīdzējuši palielināt darbaspēka piedāvājumu un paildzināt darba dzīvi, pozitīvi ietekmējot sieviešu un gados vecāku darba ņēmēju nodarbinātības līmeni. Valdība 2018. gadā veica pielāgojumus, lai iekļautu pēc pensionēšanās vecuma veiktās iemaksas, un ļāva pašnodarbinātajiem un nepilna darba laika pensionāriem, kas jaunāki par 65 gadiem, veikt ar viņu ienākumiem samērīgas iemaksas, tādējādi veicinot darba mūža ilguma palielināšanu. Tomēr likumā noteiktais pensionēšanās vecums, kurš no pašreizējā līmeņa (63 gadi) pakāpeniski palielinās, pēc 2027. gada, neraugoties uz prognozēto paredzamo mūža ilguma pieaugumu, saglabāsies nemainīgs (65 gadi). Paredzams, ka 2018. gadā izveidotā Pensiju stratēģijas grupa līdz 2020. gada decembrim publicēs ziņojumu, kurā izklāstīti ieteikumi pensiju sistēmas adekvātuma un ilgtspējas uzlabošanai. Kas attiecas uz veselības aprūpi, pašlaik tiek veikti pasākumi, lai decentralizētu pakalpojumu sniegšanu, novirzot to no slimnīcām uz primāro aprūpi, un uzlabotu ilgtermiņa aprūpes pakalpojumu sniegšanu. Pašreizējie plāni palielināt valsts slimnīcu ambulatorās aprūpes jaudu var palīdzēt novērst ilgu gaidīšanas laiku pie konkrētiem speciālistiem. Tomēr līdz šim nav pilnībā izmantoti citi pasākumi, ar kuriem samazināt nevajadzīgu nosūtīšanu pie speciālistiem un novērst ārkārtas aprūpes nelietderīgu izmantošanu, to aizstājot ar ambulatoro aprūpi, un tas neļauj uzlabot sistēmas efektivitāti. Tiek izstrādāta jauna primārās aprūpes centru koncepcija un veikti ieguldījumi, lai pakāpeniski paplašinātu e-veselības izmantošanu nolūkā decentralizēt pakalpojumus, tos novirzot no slimnīcām uz primārās aprūpes līmeni. Atspoguļojot pieaugošo pieprasījumu pēc ilgtermiņa aprūpes, 2017.–2018. gadā tika ieviesti jauni kopienā balstītas aprūpes un mājas aprūpes pakalpojumu veidi. Neraugoties uz to potenciālu, pensiju un veselības aprūpes pasākumu ietekme uz fiskālo ilgtspēju vēl nav materializējusies.

                  (8)

                  Pēdējo desmit gadu laikā Maltā ir notikusi izteikta pāreja uz pakalpojumu nozari, īpaši pievēršoties starptautiski orientētām jomām, piemēram, finanšu pakalpojumiem, tūrismam un attālinātām azartspēlēm. Pakalpojumu nozares paplašināšanās veicināja ekonomikas izaugsmi un radīja lielu pārpalikumu tekošajā kontā. Tajā pašā laikā pieaugošā paļaušanās uz nozarēm, kuras uzskatāmas par neaizsargātām pret finanšu integritātes riskiem, rada problēmas pārvaldības sistēmai un spiedienu uz uzraudzības un izpildes spēju. Ir vajadzīgi nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas apkarošanas efektīvi pasākumi, jo īpaši ņemot vērā finanšu un azartspēļu nozares lielumu un centienus piesaistīt kriptovalūtu operatorus. Pozitīvi soļi ir nesenais finanšu izlūkošanas analīzes nodaļas cilvēkresursu un budžeta resursu palielinājums, kā arī procedūru un procesu uzlabošana. Pārvaldības trūkumi, jo īpaši korupcijas apkarošanas jomā, var arī negatīvi ietekmēt uzņēmējdarbības vidi un investīcijas. Proti, dažādos valdības līmeņos pastāv interešu konflikta risks. Turklāt pašlaik policijas Ekonomisko noziegumu apkarošanas nodaļai trūkst darbinieku. Šajā kontekstā ir svarīgi, ka savlaicīgi un rūpīgi tiek izveidots pastiprināts tiesiskais regulējums. Pārvaldības sistēmas uzlabošana un efektīvas īstenošanas nodrošināšana ir būtisks elements, lai saglabātu Maltas pievilcību un aizsargātu ekonomiku no reputācijas riska.

                  (9)

                  Apdrošināšanas nozare ir pakļauta pasīvas uzraudzības riskiem, kur vietējo un ārējo uzraudzības iestāžu sadarbība ir būtiska. Atšķirībā no banku nozares meitasuzņēmumu uzraudzībai apdrošināšanas nozarē piemēro vietējo uzraudzību, t. i., apdrošināšanas sabiedrības, kas reģistrētas Maltā un veic darījumdarbību citās valstīs, ir tiešā Maltas regulējošās iestādes uzraudzībā. Tomēr uzraudzības spēja vēl nav pietiekami nostiprināta. Turklāt, tā kā apdrošināšanas darījumdarbības modeļi un produkti ir sarežģīti un pastāv palielināta interese par specializētu apdrošināšanas sabiedrību izveidi un paplašināšanu, ir nepieciešama stingra uzraudzība.

                  (10)

                  Notiek reformas, kuru mērķis ir turpināt uzlabot tiesu iestāžu un tiesu sistēmas neatkarību. Tas jo īpaši ietver jaunas, no ģenerālprokurora un policijas neatkarīgas prokuratūras izveidi atbilstīgi ieteikumam, ko Eiropas Padomes komisija “Demokrātija caur tiesībām” (Venēcijas komisija) sniegusi 2018. gada decembrī pieņemtajā atzinumā par Maltu. Turklāt nostiprināta pārvaldības sistēma, tai skaitā efektīva tiesu lēmumu un korupcijas apkarošanas pasākumu izpilde, ir priekšnoteikums, lai gūtu visas priekšrocības no ieguldījumiem.

                  (11)

                  Inovatīvo uzņēmumu īpatsvars joprojām ir nepietiekams. Lai veicinātu ražīguma pieaugumu, pētniecības un inovācijas rezultāti ir jāstiprina ar pārdomātu specializāciju. Malta vēl nav formulējusi saskaņotu, visaptverošu un ilgtermiņa konkurētspējas stratēģiju, ar ko iekšzemes ekonomiku virzīt uz augšu pa vērtības ķēdi. Ņemot vērā Maltas specializāciju strauji augošu pakalpojumu jomā un tās centienus blokķēžu tehnoloģijas nozarē, ir būtiski vēl vairāk ieguldīt administratīvajās un uzraudzības spējās. Turklāt, lai uzlabotu Maltas rezultātus inovācijas jomā, būs turpmāk jāiegulda nemateriālajos aktīvos, tostarp pētniecībā un izstrādē, jānovērš prasmju deficīts un trūkumi un jāatvieglo zinātnes un uzņēmējdarbības saites, to visu paveicot ar efektīvāku pētniecības un inovācijas sistēmas pārvaldību.

                  (12)

                  Maltai ir jāveicina pāreja uz ilgtspējīgāku un resursu ziņā efektīvāku ekonomiku, piemēram, ieguldot neizmantotā energoefektivitātes un atjaunojamo energoresursu potenciālā, ūdens apsaimniekošanas ciklā, atkritumu apsaimniekošanā, cīņā ar emisiju pieaugumu no gaisa kondicionēšanas, klimata politikā un ilgtspējīgā mobilitātē, kas ierobežos autotransporta emisijas. Viens no vājākajiem Maltas darījumdarbības vides aspektiem ir satiksmes sastrēgumi, kas joprojām ir liela problēma, jo transporta līdzekļa vadīšanai ir ierobežotas transporta un svārstsatiksmes alternatīvas un pastāv liels automobiļu īpatsvars. Turklāt autotransporta radītās siltumnīcefekta gāzu emisijas pēdējo piecu gadu laikā ir pieaugušas. Atjaunojamo energoresursu īpatsvars energoresursu struktūrā 2017. gadā ir palielinājies līdz 7,2 %, kas ir nedaudz virs 2017. un 2018. gada indikatīvās līknes līmeņa (proti, 6,5 %). Tomēr Maltas enerģijas galapatēriņš pastāvīgi pieaug. Īstermiņā ir vajadzīgi turpmāki ieguldījumi dažādās nozarēs, lai sasniegtu 2020. gada valsts mērķus atjaunojamo energoresursu un energoefektivitātes jomā. Lai izstrādātu jaunas/uzlabotas tehnoloģijas vides un klimata pārmaiņu jautājumu risināšanai, būtu jāsniedz pētniecības un izstrādes finansējums vai jāīsteno atbalsta pasākumi. Ir stingrāk jāuzrauga mājokļu uzplaukuma radītās vides un sociālās izmaksas. Lai mazinātu būvniecības atkritumu ietekmi uz vidi, būtu jāpiemēro aprites ekonomikas principi. Ir jāpievērš uzmanība mājokļu izmaksu pieauguma ekonomiskajām un sociālajām sekām.

                  (13)

                  Nodarbinātības līmenis Maltā joprojām pieaug un šobrīd pārsniedz Savienības vidējo rādītāju. Šajā ziņā izdarot īpašu uzsvaru, varētu dot labumu cilvēkiem ar invaliditāti. Sieviešu un vīriešu nodarbinātības atšķirība joprojām ir vislielākā Savienībā, un sieviešu līdzdalība darba tirgū samazinās, sākot no četrdesmit gadu vecuma, kas lielākoties skaidrojams ar aprūpes pienākumiem. Šo atšķirību varētu novērst, bez darba esošiem neoficiālajiem aprūpētājiem sniedzot lielāku darba tirgus atbalstu. Pieaugošā paļaušanās uz ārvalstu darbaspēku, lai risinātu darbaspēka un prasmju trūkuma problēmu, rada sociālās un ilgtspējas problēmas. Labāka uzraudzība un novērtēšana varētu sniegt labumu politikas iniciatīvām tādās jomās kā darba tirgus, prasmes un sociālā iekļaušana.

                  (14)

                  Malta veic samērā lielus ieguldījumus izglītībā un apmācībā, bet, kaut arī kopējie dalības izglītībā un tās ieguves rādītāji ir uzlabojušies, tas vēl nav radījis labākus rezultātus visiem cilvēkiem. Lai panāktu atbilstību Eiropas sociālo tiesību pīlāra principam kvalitātes un iekļaujošas izglītības jomā, būtu noderīgi ieguldījumu stratēģiju turpmāk pievērst sociālo trūkumu novēršanai. Pēdējos desmit gados veikto pasākumu rezultātā ir samazinājusies priekšlaicīga mācību pārtraukšana, tomēr šis rādītājs joprojām ir viens no augstākajiem Savienībā. Nesen veikto pasākumu mērķis ir arī panākt lielāku iekļautību terciārajā izglītībā, taču šajā līmenī izglītības ieguve joprojām ir zemāka par Savienības vidējo rādītāju, un rezultātā rodas ar prasmēm saistītas problēmas. Dalība pieaugušo izglītībā pieaug, taču tā joprojām ir zema mazkvalificēto un neaktīvo personu vidū.

                  (15)

                  Lai atbilstoši 2019. gadā eurozonai adresētajam ieteikumam nodokļu sistēmas padarītu efektīvākas un taisnīgākas, ir būtiski apkarot agresīvu nodokļu plānošanu. Nodokļu maksātāju agresīvās nodokļu plānošanas stratēģiju blakusietekme uz citām dalībvalstīm nozīmē, ka papildus Savienības tiesiskajam regulējumam ir nepieciešama koordinēta politiskā rīcība valsts līmenī. Malta ir veikusi pasākumus, kas vērsti pret agresīvu nodokļu plānošanu, taču procentu un dividenžu maksājumu lielais īpatsvars IKP liecina, ka sabiedrības, kas agresīvi plāno nodokļus, iespējams, izmanto Maltas nodokļu noteikumus. Nodokļa nepiemērošana Maltā bāzētu uzņēmumu veiktiem izejošajiem (t. i., no Savienības rezidentiem – trešo valstu rezidentiem) dividenžu, procentu un autoratlīdzības maksājumiem var nozīmēt, ka šie maksājumi vispār netiek aplikti ar nodokli, ja nodoklis tiem nav piemērojams arī saņēmēja valstī. Lai gan Maltas fiktīvo procentu samazināšanas režīms palīdzēs mazināt stimulu aizņemties, shēmas noteikumi attiecībā uz ļaunprātīgas izmantošanas novēršanu kombinācijā ar dāsnām likmēm un uz akcijām balstītu sistēmu pamato ciešu uzraudzību, lai novērstu jebkādu ļaunprātīgu izmantošanu nolūkā izvairīties no nodokļu maksāšanas. Lai gan Maltas individuālo ieguldītāju programma un Maltas uzturēšanās tiesību un vīzu programma automātiski nepiešķir uzturēšanās tiesības nodokļu vajadzībām, ienākumus var noteiktu prasību izpildes gadījumā atbrīvot no nodokļa piemērošanas, pamatojoties uz citā valstī esošas juridiskās adreses režīmu un nepiemērojot prasību par būtisku fizisku klātbūtni, ar noteikumu, ka ienākumi netiek nosūtīti Maltai. Minētās programmas var veicināt agresīvu nodokļu plānošanu, un ESAO tās ir iekļāvusi sarakstā kā programmas, kurām ir potenciāli augsts ļaunprātīgas izmantošanas risks saistībā ar finanšu kontu informācijas automātiskas apmaiņas apiešanu.

                  (16)

                  Savienības līdzekļu plānošana laikposmam no 2021. gada līdz 2027. gadam varētu palīdzēt novērst dažus no ieteikumos konstatētajiem trūkumiem, jo īpaši jomās, uz kurām attiecas 2019. gada ziņojuma par valsti D pielikums. Tas ļautu Maltai pēc iespējas labāk izmantot šos līdzekļus attiecībā uz identificētajām nozarēm.

                  (17)

                  Komisija 2019. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Maltas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2019. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2019. gada stabilitātes programmu, 2019. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti Maltai iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Komisija ir ņēmusi vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Maltā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

                  (18)

                  Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi 2019. gada stabilitātes programmu, un saskaņā ar tās atzinumu (7) ir sagaidāms, ka Malta Stabilitātes un izaugsmes paktu būs ievērojusi,

            AR ŠO IESAKA Maltai 2019. un 2020. gadā rīkoties šādi.

         1.

            Nodrošināt veselības aprūpes un pensiju sistēmu fiskālo ilgtspēju, tostarp ierobežojot priekšlaicīgu pensionēšanos un pielāgojot likumā noteikto pensionēšanās vecumu atbilstīgi paredzamajam mūža ilguma pieaugumam.

         2.

            Pievērsties nodokļu sistēmas iezīmēm, kuras var veicināt fizisku personu un starptautisku uzņēmumu veiktu agresīvu nodokļu plānošanu, jo īpaši izmantojot izejošus maksājumus. Stiprināt vispārējo pārvaldības sistēmu, tostarp turpinot pielikt pūles, lai atklātu korupciju un sauktu pie atbildības par to. Turpināt iesākto darbu pie nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas regulējuma stiprināšanas, jo īpaši regulējuma izpildes jomā. Stiprināt tiesu iestāžu neatkarību, jo īpaši aizsargpasākumus attiecībā uz tiesnešu iecelšanu un atlaišanu, un izveidot atsevišķu prokuratūru.

         3.

            Ieguldījumu ekonomikas politiku koncentrēt uz pētniecību un inovāciju, dabas resursu pārvaldību, resursu efektivitāti un energoefektivitāti, ilgtspējīgu transportu, satiksmes sastrēgumu mazināšanu un iekļaujošu izglītību un apmācību.

         Briselē, 2019. gada 9. jūlijā

               Padomes vārdā –

               priekšsēdētājs

            M. LINTILÄ

         (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

         (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.).

         (3)  OV C 136, 12.4.2019., 1. lpp.

         (4)  OV C 320, 10.9.2018., 76. lpp.

         (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

         (6)  Cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un pagaidu pasākumus, kuru Komisija pārrēķina, izmantojot vispārpieņemtu metodoloģiju.

         (7)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.