Svarīgs juridisks paziņojums

|

52007SC0288

Ieteikums padomes atzinums par atjaunināto Beļģijas stabilitātes programmu 2006.-2010. gadam saskaņā ar 5. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97  /* SEC/2007/0288 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 7.3.2007SEC(2007) 288 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES ATZINUMSpar atjaunināto Beļģijas stabilitātes programmu 2006.-2010. gadam saskaņā ar 5. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSVispārējs pamatojumsStabilitātes un izaugsmes pakta, kas stājās spēkā 1998. gada 1. jūlijā, pamatmērķis ir sakārtot valsts finanses, lai tādējādi radītu vēl labākus nosacījumus cenu stabilitātei un spēcīgai un ilgtspējīgai izaugsmei, kas veicina darbavietu radīšanu. Ar pakta 2005. gada reformu, atzīstot pakta lietderību fiskālās disciplīnas stiprināšanā, tika meklētas iespējas uzlabot efektivitāti un ekonomisko pamatojumu, kā arī ilgstoši saglabāt valsts finanšu ilgtspējību.Padomes Regulā (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1], kas ir Stabilitātes un izaugsmes pakta daļa, paredzēts, ka dalībvalstīm ir jāiesniedz Padomei un Komisijai stabilitātes vai konverģences programmas un to ikgadējie atjauninājumi (dalībvalstis, kas jau ir pieņēmušas vienoto valūtu, iesniedz (atjauninātas) stabilitātes programmas, bet dalībvalstis, kas to vēl nav pieņēmušas, iesniedz (atjauninātas) konverģences programmas). Beļģijas pirmā stabilitātes programma tika iesniegta 1998. gada decembrī. Saskaņā ar minēto regulu Padome, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju, 1999. gada 15. martā sniedza atzinumu par to. Saskaņā ar šo pašu procedūru Komisija novērtē un iepriekš minētā komiteja pārbauda atjauninātās stabilitātes un konverģences programmas, ko vajadzības gadījumā var pārbaudīt arī Padome.ATJAUNINāTāS PROGRAMMAS NOVēRTēJUMA PAMATOJUMSKomisija ir pārbaudījusi jaunāko Beļģijas stabilitātes programmas atjauninājumu, kas iesniegts 2006. gada 13. decembrī, un ir pieņēmusi ieteikumu Padomes atzinumam par to (skat. ierāmēto informāciju par galvenajiem novērtējumā iztirzātajiem jautājumiem).Lai radītu priekšstatu par kontekstu, kādā tiek novērtēta atjauninātās stabilitātes programmas budžeta stratēģija, turpmākajos punktos apkopoti1.  saimnieciskās darbības un budžeta izpildes rādītāji pēdējo desmit gadu laikā;2.  jaunākais valsts stāvokļa novērtējums saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvo daļu (kopsavilkums Padomes atzinumam par iepriekšējo stabilitātes programmas atjauninājumu) un3.  Komisijas novērtējums par 2006. gada decembra valsts reformu programmu.Jaunākie saimnieciskās darbības un budžeta izpildes rādītājiPamatojoties uz analīzi par pēdējiem desmit gadiem, var secināt, ka Beļģijas ekonomiskais cikls attīstās atbilstīgi euro zonas ekonomiskā cikla attīstībai un uzrāda līdzīgu izaugsmes līmeni. Tam ir vēl jo lielāka nozīme, tā kā vienlaikus Beļģijā notika fiskālā konsolidēšana, kura bija spēcīgāka nekā euro zonā kopumā un izbeidza liela budžeta deficīta ilgo periodu. Kopš 2000. gada Beļģija ir centusies saglabāt līdzsvarotu budžetu (vai – līdz šim neveiksmīgi – panākt budžeta pārpalikumu), tomēr šā mērķa sasniegšanai tā turpina arī piemērot vienreizējus pasākumus. Iekšzemes pieprasījumu un patērētāju uzticību pozitīvi ietekmēja valsts parāda attiecības straujais samazinājums. Pēdējos desmit gados mājsaimniecības ietaupījumu apjoms nokritās no apmēram 20% 1995. gadā līdz aptuveni 13% 2005. gadā. Ekonomiskajā izaugsmē pozitīvu ieguldījumu deva arī neto eksports, bet Beļģiju skāra ievērojami tirgus daļu zaudējumi, kas varētu apdraudēt nodarbinātību un izaugsmi ilgtermiņā. Beļģijas niecīgie sasniegumi eksporta jomā daļēji ir saistīti ar tās eksporta struktūru, kā arī ar augstajām darbaspēka izmaksām. Laika ziņā neierobežotie bezdarbnieku pabalsti, mazās prasības attiecībā uz darba meklēšanu gados vecākiem bezdarbniekiem un dāsnās priekšlaicīgās pensionēšanās shēmas izskaidro, kāpēc nodarbinātība ir viena no zemākajām euro zonā (īpaši attiecībā uz gados vecākiem darba ņēmējiem).Novērtējums Padomes atzinumā par iepriekšējo programmuPadome 2006. gada 14. februārī pieņēma atzinumu par iepriekšējo stabilitātes programmas atjauninājumu laika posmam no 2005. gada līdz 2009. gadam. Padome uzskatīja, ka „kopumā budžeta stāvoklis ir labs un turpmāka joprojām augstā parāda samazināšana, kas paredzēta programmā, sniedz labu piemēru atbilstīgi paktam veiktai fiskālai politikai. Paļaušanās uz vienreizējiem pasākumiem laikposma sākumā izceļ vajadzību pēc strukturālas konsolidācijas ar enerģiskāku rīcību programmas pirmajos gados.” Padome aicināja Beļģiju „apsvērt pasākumus, kas palīdzētu izvairīties no strukturālās bilances pasliktināšanās 2006. gadā, un ieviest vajadzīgos pasākumus, lai sasniegtu apjomīgos budžeta mērķus turpmākajos gados.”Komisijas novērtējums par valsts reformu programmuĪstenošanas ziņojums par Beļģijas valsts reformu programmu, kas paredzēta saskaņā ar atjaunoto Lisabonas stratēģiju izaugsmei un nodarbinātībai, tika iesniegts 2006. gada 16. oktobrī. Beļģijas valsts reformu programmā kā galvenās problēmas/prioritātes minēti šādi uzdevumi: valsts finanšu ilgtspējība; darbaspēka izmaksu samazināšana; dinamiskāka darba tirgus izveidošana; ekonomikas stimulēšana ar ieguldījumu un reformu palīdzību; sociālā nodrošinājuma sistēmas nostiprināšana un sinerģiju nostiprināšana vides aizsardzības un izaugsmes jomā.Komisijas novērtējumā par šo programmu (ko pieņēma kā daļu no 2006. gada decembra ikgadējā progresa ziņojuma [2] ) atzīts, ka Beļģija gūst labas sekmes, īstenojot un pastiprinot 2005.-2008. gada valsts reformu programmas pasākumus. Lai arī ir zināms risks attiecībā uz valsts finanšu ilgtspējību saistībā ar iedzīvotāju novecošanos, vispārējais politikas regulējums ir piemērots. Neraugoties uz viduvējo progresu pētniecības un attīstības jomā, Beļģija īsteno mikroekonomikas jomā paziņotos pasākumus un pastiprina notiekošās reformas ieguldījumu palielināšanai. Nodarbinātības jomā situācija nav tik vienkārša un ir vajadzīgi pasākumi, lai sasniegtu ES mēroga nodarbinātības līmeņa mērķus, jo īpaši attiecībā uz gados vecākiem cilvēkiem.Ņemot vērā konstatētos panākumus un nepilnības, Beļģijai ieteica veikt papildu pasākumus, lai samazinātu nodokļu slogu attiecībā uz darbaspēku un reģionālās atšķirības bezdarba jomā.Galvenie novērtējumā iztirzātie jautājumi Kā paredzēts Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktā (stabilitātes programmām) un 9. panta 1. punktā (konverģences programmām), novērtējums attiecas uz šādiem jautājumiem: vai programmas pamatā esošie saimnieciskie pieņēmumi ir ticami; dalībvalsts norādītais vidēja termiņa budžeta mērķis (VTM) un tas, vai korekcijas ir pietiekamas, lai to sasniegtu; vai veiktie un/vai ierosinātie pasākumi, lai piemērotu šīs korekcijas, ir pietiekami, lai sasniegtu vidēja termiņa mērķi attiecīgajā ekonomikas ciklā; vai, izvērtējot korekcijas, ko izdara, lai sasniegtu VTM, korekcijas tiek veiktas ekonomiskā uzplaukuma laikā, vai korekcijas var būt mazākas ekonomikas lejupslīdes laikā un (attiecībā uz euro zonas un VKM II dalībvalstīm) vai dalībvalsts cenšas panākt ikgadēju cikliski koriģētās bilances uzlabojumu (atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus) par 0,5 % no IKP, kas ir kritērijs, lai tā sasniegtu savu VTM; nosakot VTM korekcijas (attiecībā uz dalībvalstīm, kas to vēl nav sasniegušas) vai atļaujot īslaicīgu novirzi no VTM (attiecībā uz dalībvalstīm, kuras to jau ir sasniegušas), tādu nozīmīgāko strukturālo reformu īstenošana, kas ilgākā laika posmā ļauj tieši ietaupīt izmaksas (veicinot arī potenciālo pieaugumu) un tādējādi pārbaudāmi ietekmējot valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību (ar nosacījumu, ka tiek saglabāta atbilstīga drošības rezerve attiecībā uz atsauces vērtību 3 % no IKP un ka programmas darbības laikā atkal ir gaidāma budžeta stāvokļa atbilstība VTM), un ar ko īpašu uzmanību velta pensiju reformām, ar kurām ievieš vairāku līmeņu sistēmu, kas ietver obligātu pilnībā finansētu pensiju līmeni; vai dalībvalstu ekonomikas politikas virzība atbilst ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm. Programmas makroekonomisko pieņēmumu ticamību novērtē, pamatojoties uz Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozi, izmantojot arī kopīgi apstiprināto metodoloģiju attiecībā uz ražošanas potenciālā apjoma novērtēšanu un cikliski koriģētām bilancēm. Atbilstību ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm novērtē, ņemot vērā ekonomikas politikas vispārējās pamatnostādnes valsts finanšu jomā, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs 2005.—2008. gadam. Novērtējumā pārbauda arī: parāda attiecības dinamiku un stāvokli attiecībā uz valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējību, kam saskaņā ar Padomes 2005. gada 20. marta ziņojumu „Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanas uzlabošana” budžeta uzraudzībā jāveltī pienācīga vērība. Komisijas 2006. gada 12. oktobra paziņojumā izklāstīta pieeja ilgtermiņa ilgtspējības novērtēšanai[3]; integrācijas pakāpi valsts reformu programmā, ko iesniegušas dalībvalstis saistībā ar Lisabonas stratēģiju izaugsmei un nodarbinātībai; Ekonomikas un finanšu padome (ECOFIN padome) 2005. gada 7. jūnija pavadvēstulē Eiropas Padomei par ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm 2005.—2008. gadam paziņoja, ka valsts reformu programmām jāatbilst stabilitātes un konverģences programmām; atbilstību rīcības kodeksam[4], kas cita starpā nosaka kopīgu struktūru un datu tabulas stabilitātes un konverģences programmām. |-  IeteikumsPADOMES ATZINUMSpar atjaunināto Beļģijas stabilitātes programmu 2006.-2010. gadam saskaņā ar 5. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[5] un jo īpaši tās 5. panta 3. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu,apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.4.  Padome [2007. gada 27. martā] izskatīja atjaunināto Beļģijas stabilitātes programmu laika posmam no 2006. līdz 2010. gadam[6].5.  Programmas pamatā esošajā makroekonomikas scenārijā paredzēts, ka reālā IKP pieaugums samazināsies no 2,7% 2006. gadā līdz vidēji 2,2% pārējā programmas darbības laikā. Pēc pašlaik pieejamās informācijas šis scenārijs šķiet pamatots uz ticamiem pieņēmumiem par izaugsmi. Programmas prognozes attiecībā uz inflāciju arī šķiet ticamas.6.  Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozē vispārējais valsts budžeta deficīts 2006. gadā ir novērtēts 0,2% apjomā no IKP, salīdzinot ar iepriekšējā stabilitātes programmas atjauninājumā noteikto mērķi panākt līdzsvarotu budžetu. Lai gan cikliskie nosacījumi 2006. gadā izrādījās ievērojami labāki, nekā prognozēts iepriekšējā programmas atjauninājumā, un izdevumu dinamika kopumā atbilda gaidītajam, ieņēmumi bija zemāki nekā paredzēts (galvenokārt tāpēc, ka pienācīgi netika novērtēta 2001. gada tiešo nodokļu reformas pēdējā posma ietekme, ko atklāja 2006. gada otrajā pusē). Lai (daļēji) kompensētu nepietiekamos ieņēmumus un nodrošinātu līdzsvarotu budžetu, vairāk tika izmantoti vienreizēji pasākumi. Tāpēc 2006. gadā ievērojami pasliktinājās strukturālā bilance (t.i., cikliski koriģētā bilance bez vienreizējiem un citiem pagaidu pasākumiem).7.  Programmas galvenais mērķis attiecībā uz vidēja termiņa budžeta stratēģiju ir nodrošināt joprojām augstās parāda attiecības (apmēram 90% 2006. gadā) pastāvīgu samazinājumu līdz mazāk par 75% no IKP 2010. gadā, pakāpeniski palielinot nominālo budžeta pārpalikumu (no 0,3% no IKP 2007. gadā līdz 0,9% 2010. gadā), lai sagatavotos gaidāmajam iedzīvotāju novecošanās šokam. Sagaidāms, ka primārais budžeta pārpalikums, kurš samazinājās kopš 2001. gada (kad tas bija 7% no IKP), stabilizēsies apmēram 4,1% apjomā no IKP. Korekciju gandrīz pilnībā panāk, samazinot izdevumus (par 1¼ procentu punkta no IKP laikā no 2006. līdz 2010. gadam). Izdevumu samazinājums galvenokārt ir procentu izdevumu samazinājuma veidā (¾ procentu punkta) saistībā ar pastāvīgo parāda samazinājumu un daļēji izlīdzinās, samazinoties valsts ieņēmumiem (½ procentu punkta). Pēc 2007. gada programmas prognozes kopumā atbilst nemainīgas politikas prognozēm, lai gan šķiet, ka programma arī (netieši) balstās uz turpmākiem vienreizējiem pasākumiem, lai sasniegtu budžeta mērķus. Šī stratēģija visumā ir līdzīga iepriekšējā stabilitātes programmas atjauninājuma stratēģijai ar kopumā nemainīgu makroekonomikas scenāriju.8.  Tā kā programmā nav sniegta informācija par vienreizēju un citu pagaidu pasākumu piemērošanu pēc 2007. gada, strukturālo bilanci no 2008. gada nevar aprēķināt, pamatojoties uz programmas informāciju. Ja vienreizējo pasākumu relatīvā ietekme pēc 2007. gada saglabāsies nemainīga, plānots, ka strukturālā bilance, ko aprēķina atbilstīgi kopīgi saskaņotai metodoloģijai, uzlabosies no apmēram -0,4% no IKP 2006. gadā līdz 0,7% programmas darbības laika beigās. Tāpat kā stabilitātes programmas iepriekšējā atjauninājumā vidējā termiņa mērķis (VTM) programmā iesniegtajam budžeta stāvoklim ir strukturāls pārpalikums 0,5% apjomā no IKP, kas atbilstīgi programmai „tiks sasniegts līdz 2008. gadam, ja vienreizēju pasākumu ietekme nepārsniegs 0,4% no IKP”. Tas ir vienu gadu vēlāk nekā iepriekšējā programmas atjauninājumā. Tā kā VTM ir augstāks par minimālo kritēriju (noteiktais deficīts apmēram 1¼% no IKP), ar tā sasniegšanu tiks nodrošināta drošības rezerve pret pārmērīga budžeta deficīta rašanos. Šis VTM iekļaujas robežās, kas noteiktas euro zonas un VKM II dalībvalstīm Stabilitātes un izaugsmes paktā un rīcības kodeksā, un ir ievērojami augstāks nekā būtu nepieciešams, ņemot vērā parāda attiecību un ražošanas potenciālā apjoma vidējo pieaugumu ilgtermiņā.9.  Budžeta izpildes rezultāti varētu būt nedaudz sliktāki nekā paredzēts programmā. Tas jo īpaši attiecināms uz 2007. gadu, galvenokārt tāpēc, ka budžets šķiet pārāk optimistisks un brīžiem sniedz nepietiekamu informāciju par paredzētajiem pasākumiem (ieskaitot vienreizējus pasākumus nekustamo īpašumu tirdzniecības jomā vai pensiju saistību pārņemšanu no valsts sabiedrībām, kas nav norādītas precīzāk). Visumā Beļģija ir sekmīgi sasniegusi nominālos budžeta mērķus, bet ir vajadzīgi papildu pasākumi, lai sasniegtu 2007. gada mērķi. Lai gan ievērojami budžeta grozījumi gada laikā Beļģijā ir parasta prakse, tie varētu aizkavēties, jo 2007. gada jūnijā paredzētas valsts parlamenta vēlēšanas. Ja rezultāts 2007. gadā būs sliktāks nekā paredzēts, tas ietekmētu arī turpmākos gadus. Sākot no 2008. gada, ir arī risks, ka pabeigtos vienreizējos pasākumus neaizstās ar strukturāliem pasākumiem.10.  Ņemot vērā šo riska novērtējumu, programmas budžeta nostādne var būt nepietiekama, lai nodrošinātu VTM sasniegšanu līdz 2008. gadam, kā paredzēts programmā. Tomēr, kā minēts iepriekš, VTM ir grūtāk sasniedzams nekā varētu spriest pēc parāda attiecības un ražošanas potenciālā apjoma vidējā pieauguma ilgtermiņā. Budžeta stratēģija šķiet pietiekama, lai, sākot no 2008. gada, panāktu paktam atbilstošu budžeta stāvokli strukturālā izteiksmē. Turklāt programmas budžeta nostādne, šķiet, nodrošina pietiekamu drošības rezervi, lai programmas darbības laikā parastu makroekonomisku svārstību dēļ netiktu pārsniegts deficīta slieksnis 3 % apjomā no IKP. Korekcijas temps virzībā uz programmā ietverto VTM būtu jāpaātrina, lai atbilstu Stabilitātes un izaugsmes paktam, kurā noteikts, ka euro zonas un VKM II dalībvalstīs strukturālās bilances gada uzlabojuma kritērijam jābūt 0,5 % no IKP un ka korekcijai jābūt lielākai ekonomiskā uzplaukuma laikā, un tā varētu būt mazāka ekonomikas lejupslīdes laikā. Jo īpaši, ņemot vērā riskus, korekcija virzībā uz VTM jau 2007. gadā varētu neatbilst kritērijam un pēc tam to temps ievērojami palēnināsies, lai gan nešķiet, ka Beļģijā ir grūti laiki.11.  Programmā uzrādīts parāds 87,7% apjomā no IKP 2006. gadā, bet šeit nav ietverta dzelzceļa uzņēmuma SNCB parāda pārņemšana 2005. gadā, kas atbilstīgi Eurostat datiem minētajā gadā parāda līmeni paaugstina par 1,7% no IKP. Tāpēc Komisijas dienesti novērtējuši valsts kopējo parādu 89,4% apjomā no IKP 2006. gadā, kas joprojām ir krietni virs Līgumā noteiktās atsauces vērtības 60% apjomā no IKP, lai arī tas ir būtiski samazinājies dažu pēdējo gadu laikā. Programmā paredzēts, ka parāda attiecība programmas darbības laikā strauji samazināsies par aptuveni 15 procentu punktiem. Ņemot vērā riska novērtējumu un jo īpaši iepriekš minētos riskus budžeta mērķu sasniegšanai, parāda attiecības attīstība, šķiet, ir mazāk labvēlīga nekā paredzēts programmā. Tomēr joprojām šķiet, ka parāda attiecība, virzoties uz atsauces vērtību, programmas darbības laikā samazināsies pietiekami.12.  Iedzīvotāju novecošanās ilgtermiņa ietekme uz budžetu Beļģijā ir lielāka nekā vidēji ES, ko īpaši ietekmē pensiju izdevumu kā daļas no IKP straujā palielināšanās turpmākajās desmitgadēs. Sākotnējais budžeta stāvoklis ar lielu primāro budžeta pārpalikumu, lai gan sliktāks nekā 2005. gadā, mazina iedzīvotāju novecošanās paredzēto ilgtermiņa ietekmi uz budžetu, tomēr nav pietiekams, lai pilnībā nosegtu izdevumu būtisko palielināšanos. Turklāt pašreizējais kopējā parāda līmenis, lai arī samazinās, saglabājas krietni virs Līgumā norādītās atsauces vērtības. Lai stabili samazinātu parāda attiecību, ilgā laika posmā jāpanāk ilgtspējīgi, augsti primārā budžeta pārpalikumi, kas veicinātu risku samazināšanos attiecībā uz valsts finanšu ilgtspējību. Kopumā šķiet, ka Beļģijas valsts finanšu ilgtspējību apdraud vidējs risks.13.  Stabilitātes programmā nav ietverts kvalitatīvais novērtējums par valsts reformu programmas 2006. gada oktobra īstenošanas ziņojuma kopējo ietekmi atbilstīgi vidēja termiņa fiskālajai stratēģijai. Turklāt tajā nav sniegta sistemātiska informācija par tiešajām budžeta izmaksām vai ietaupījumiem saistībā ar galvenajām reformām, kas paredzētas valsts reformu programmā, bet budžeta prognozēs, šķiet, ņemta vērā valsts reformu programmā izklāstīto darbību ietekme uz valsts finansēm. Stabilitātes programmā paredzētie pasākumi valsts finanšu jomā, liekas, atbilst valsts reformu programmā minētajiem pasākumiem. Jo īpaši abās programmās paredzēts pakāpeniski īstenot „Paaudžu paktu” (visaptverošs plāns nodarbinātības palielināšanai un sociālā nodrošinājuma nostiprināšanai), turpināt pakāpeniski samazināt nodokļu slogu attiecībā uz darbaspēku un īstenot pasākumus izpētes un uzņēmējdarbības veicināšanai.14.  Programmas budžeta stratēģija kopumā atbilst vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs laika posmam no 2005. līdz 2008. gadam.15.  Attiecībā uz prasībām par sniedzamajiem datiem, kas norādītas rīcības kodeksā stabilitātes un konverģences programmām, programmā vērojami daži trūkumi attiecībā uz obligātajiem un fakultatīvajiem datiem[7].Kopumā var secināt, ka joprojām augstā parāda uzkrājuma pastāvīga samazināšana ir tādas fiskālās politikas piemērs, kas veikta atbilstīgi paktam. Tomēr, lai arī programmā paredzēts pakāpeniski palielināt budžeta pārpalikumu (galvenokārt samazinot procentu izdevumus), sākot ar līdzsvarotu budžetu nominālā izteiksmē, budžeta mērķu sasniegšana ir apdraudēta. Tomēr sagaidāms, ka vidēja termiņa mērķis programmas darbības laikā tiks sasniegts.Ņemot vērā iepriekš minēto novērtējumu, Beļģija tiek aicināta:(i) nodrošināt, ka tiek izpildīts 2007. gada budžeta mērķis, un pēc tam pastiprināt korekcijas tempu virzībā uz programmā ietverto VTM, tostarp samazinot vienreizējo pasākumu īpatsvaru;(ii) ņemot vērā augsto parāda līmeni un ar iedzīvotāju vecumu saistīto izdevumu prognozēto palielināšanos, uzlabot valsts finanšu ilgtspējību ilgtermiņā, vismaz sasniedzot VTM, kā arī veicot pasākumus, lai turpinātu samazināt iedzīvotāju novecošanās izmaksas.Galveno makroekonomikas un budžeta prognožu salīdzinājums2005. | 2006. | 2007. | 2008. | 2009. | 2010. |Reālais IKP (% izmaiņas) | SP 2006. g. dec. | 1,2 | 2,7 | 2,2 | 2,1 | 2,2 | 2,2 |COM 2006. g. nov. | 1,1 | 2,7 | 2,3 | 2,2 | n.d. | n.d. |SP 2005. g. dec. | 1,4 | 2,2 | 2,1 | 2,3 | 2,2 | n.d. |SPCI inflācija (%) | SP 2006. g. dec. | 2,5 | 2,4 | 1,9 | 1,8 | 1,8 | 1,9 |COM 2006. g. nov. | 2,5 | 2,4 | 1,8 | 1,7 | n.d. | n.d. |SP 2005. g. dec. | 2,9 | 2,8 | 2,0 | 1,9 | 1,7 | n.d. |Starpība starp potenciālo un faktisko ražošanas apjomu (% no iespējamā IKP) | SP 2006. g. dec.1 | -0,8 | -0,3 | -0,4 | -0,4 | -0,4 | -0,3 |COM 2006. g. nov.5 | -1,0 | -0,6 | -0,6 | -0,7 | n.d. | n.d. |SP 2005. g. dec.1 | -0,8 | -0,6 | -0,6 | -0,5 | -0,4 | n.d. |Valsts budžeta bilance (% no IKP) | SP 2006. g. dec. | 0,1 -2,3* | 0,0 | 0,3 | 0,5 | 0,7 | 0,9 |COM 2006. g. nov. | -2,3 | -0,2 | -0,5 | -0,5 | n.d. | n.d. |SP 2005. g. dec. | 0,0 | 0,0 | 0,3 | 0,5 | 0,7 | n.d. |Primārā bilance (% no IKP) | SP 2006. g. dec. | 4,3 1,9* | 4,1 | 4,2 | 4,1 | 4,1 | 4,2 |COM 2006. g. nov. | 1,9 | 3,9 | 3,4 | 3,2 | n.d. | n.d. |SP 2005. g. dec. | 4,3 | 4,1 | 4,2 | 4,1 | 4,1 | n.d. |Cikliski koriģētā bilance (% no IKP) | SP 2006. g. dec.1 | 0,8 -1,6* | 0,2 | 0,5 | 0,7 | 0,9 | 1,1 |COM 2006. g. nov. | -1,7 | 0,1 | -0,1 | -0,1 | n.d. | n.d. |SP 2005. g. dec.1 | 0,4 | 0,3 | 0,6 | 0,8 | 0,9 | n.d. |Strukturālā bilance2 (% no IKP) | SP 2006. g. dec.3 | n.d. | -0,4 | 0,1 | n.d. | n.d. | n.d. |COM 2006. g. nov.4 | 0,2 | -0,7 | -0,2 | -0,1 | n.d. | n.d. |SP 2005. g. dec. | 0,0 | -0,3 | 0,4 | 0,7 | 0,9 | n.d. |Valsts kopējais parāds (% no IKP) | SP 2006. g. dec. | 91,5 93,2* | 87,7 89,4* | 83,9 85,6* | 80,4 82,1* | 76,6 78,3* | 72,6 74,3* |COM 2006. g. nov. | 93,2 | 89,4 | 86,3 | 83,2 | n.d. | n.d. |SP 2005. g. dec. | 94,3 | 90,7 | 87,0 | 83,0 | 79,1 | n.d. |Piezīmes. |1 Komisijas dienestu aprēķini, kuru pamatā ir programmā atrodamā informācija. |² Cikliski koriģētā bilance (kā iepriekšējās rindās), izņemot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus. |3 Vienreizēji un citi pagaidu pasākumi no programmas (0,6% no IKP 2006. gadā un 0,4% no IKP 2007. gadā; visi samazina budžeta deficītu). Programmā nav sniegta informācija par vienreizējiem pasākumiem pārējos gados. |6 Vienreizēji un citi pagaidu pasākumi no Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozes (2,0% no IKP 2005. gadā, palielina budžeta deficītu; 0,8% 2006. gadā un 0,1% 2007. gadā, abi samazina budžeta deficītu). |5 Pamatojoties uz attiecīgi 2,2%, 2,3%, 2,3% un 2,2% lēsto potenciālo pieaugumu laikā no 2005. līdz 2008. gadam. |* Programmas budžeta deficīta un parāda rādītāji 2005. gadam neatbilst ESA95. Eurostat 2006. gada 23. oktobrī grozīja Beļģijas paziņotos budžeta deficīta un parāda datus saistībā ar valdības (FIF/FSI - Fonds de l'infrastructure ferroviaire / Fonds voor spoorweginfrastructuur) pārņemto dzelzceļa uzņēmuma SNCB/NMBS parādu 7,4 miljardu EUR apmērā (2,5% no IKP) 2005. gadā (skatīt Eurostat Ziņu izlaidumu Nr. 139/2006). Saskaņā ar ESA95 noteikumiem ietekme uz 2005. gada valsts budžeta deficītu ir tādā pašā apjomā; ietekme uz valsts parādu 2005. gada beigās sasniedz 5,2 miljardus EUR (1,7% no IKP, ņemot vērā minētajā gadā veikto daļējo kompensāciju). Ar zvaigznīti atzīmētie rādītāji par 2005. gadu atbilst Eurostat grozījumiem. Ar zvaigznīti atzīmētos datus par parādu 2006. līdz 2010. gadā Komisijas dienesti ir pielāgojuši „mehāniski”, lai panāktu atbilstību ESA95. Šī parāda rādītāju pielāgošana balstās uz tehnisko pieņēmumu, ka FIF/FSI parāda lielums saglabājas nemainīgs. |Avots. |Stabilitātes programma (SP), Komisijas dienestu 2006. gada rudens ekonomikas prognozes (COM), Komisijas dienestu aprēķini. |[1] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Visi šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami šajā tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Komisijas paziņojums Eiropadomes pavasara sanāksmē „Lisabonas izaugsmes un nodarbinātības atjaunotās stratēģijas īstenošana — rezultātu gads”, 12.12.2006., COM(2006) 816.[3] Komisijas Paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam „Valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējība Eiropas Savienībā”, 12.10.2006., COM(2006) 574, un Eiropas Komisija, Ekonomikas un finanšu lietu ģenerāldirektorāts, (2006.), „ The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy Nr. 4/2006.[4] „Specifikācijas par Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanu un pamatnostādnes par stabilitātes un konverģences programmu formātu un saturu”, ko ECOFIN padome atbalstīja 2005. gada 11. oktobrī.[5] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami šajā tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Atjauninājums tika iesniegts gandrīz 2 nedēļas pēc 1. decembra –– rīcības kodeksā noteiktā iesniegšanas termiņa.[7] Programmas prognozēs par vispārējo valsts budžeta deficītu un parādu nav ietverta dzelzceļa uzņēmuma SNCB parāda 2005. gadā veiktās pārņemšanas ietekme atbilstīgi Eurostat 2006. gada 23. oktobra lēmumam. Turklāt programmā nav sniegta arī informācija par vienreizēju un citu pagaidu pasākumu piemērošanu 2008. līdz 2010. gadā.


title: Ieteikumi valsts tiesām saistībā ar prejudiciālās tiesvedības ierosināšanu

text:
               1.2.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 30/1

      IETEIKUMI

   valsts tiesām saistībā ar prejudiciālās tiesvedības ierosināšanu
   2014/C 30/01
   Šo ieteikumu latviešu valodas versija publicēta 2012. gada 6. novembra Oficiālajā Vēstnesī C 338.


title: Komisijas Ieteikums ( 2008. gada 6. maijs ) par sabiedriskas nozīmes struktūru obligāto revidentu un revīziju uzņēmumu ārējās kvalitātes nodrošināšanu (izziņots ar dokumenta numuru K(2008) 1721)

text:
               7.5.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 120/20

      KOMISIJAS IETEIKUMS

   (2008. gada 6. maijs)
   par sabiedriskas nozīmes struktūru obligāto revidentu un revīziju uzņēmumu ārējās kvalitātes nodrošināšanu
   (izziņots ar dokumenta numuru K(2008) 1721)
   (2008/362/EK)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 211. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Lai obligātā revīzija būtu kvalitatīva, galvenais priekšnoteikums ir ārējās kvalitātes nodrošināšana. Tas piešķir ticamību publicētai finanšu informācijai un sniedz labāku aizsardzību akcionāriem, investoriem, kreditoriem un citām ieinteresētajām personām. Līdz ar to jebkurai ārējās kvalitātes nodrošināšanas sistēmai jābūt objektīvai un no revidenta profesijas neatkarīgai.

               (2)

               29. un 43. pantā Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 17. maija Direktīvā 2006/43/EK, ar ko paredz gada pārskatu un konsolidēto pārskatu obligātās revīzijas, groza Padomes Direktīvu 78/660/EEK un Padomes Direktīvu 83/349/EEK un atceļ Padomes Direktīvu 84/253/EEK (1), noteikti augsti kritēriji kvalitātes nodrošināšanas sistēmām, kas attiecas uz visiem obligātajiem [pilnvarotajiem] revidentiem un revīzijas uzņēmumiem. Minētajā direktīvā ir iekļauti daži punkti no Komisijas 2000. gada 15. novembra Ieteikuma 2001/256/EK par kvalitātes nodrošināšanas minimālajām prasībām likumā noteiktajām revīzijām Eiropas Savienībā (2).

               (3)

               Tomēr pēdējā laikā par tām ieteikuma daļām, kas attiecas uz sabiedriskas nozīmes struktūru obligāto revīziju, daudz nozīmīgāka kļuvusi starptautiskā prakse un tendences šādu revīziju veikšanā izmantot ārējās kvalitātes nodrošināšanas sistēmas, ko pārvalda neatkarīgi no revidenta profesijas un kurās kvalitātes nodrošināšanas pārbaudes veic personas, kas nav revidenti.

               (4)

               Kritēriji, kas noteikti Direktīvā 2006/43/EK, vēl arvien paredz, ka tas, kā pašreiz dalībvalstīs tiek organizētas ārējās kvalitātes nodrošināšanas sistēmas pilnvarotajiem revidentiem un revīzijas uzņēmumiem, var ievērojami atšķirties. Jo īpaši attiecībā uz Direktīvas 2006/43/EK 34. pantu jānovērš tas, ka ieinteresētās personas atšķirīgi uztver dalībvalstīs veiktās pilnvaroto revidentu un revīzijas uzņēmumu revīzijas kvalitāti. Direktīvā 2006/43/EK paredzēts arī tas, ka dalībvalstu publiskajām pārraudzības sistēmām jārod saskaņota pieeja, veicot kvalitātes nodrošināšanas pārbaudes.

               (5)

               Dalībvalstu sadarbībai ir prioritāra nozīme saistībā ar sabiedriskas nozīmes struktūru revīzijām. Jāsniedz turpmāki norādījumi par pilnvaroto revidentu un revīzijas uzņēmumu, kas veic revīziju šādās struktūrās, kvalitātes nodrošināšanas sistēmām. Tāpēc ir lietderīgi pieņemt jaunu ieteikumu, kas labāk atbilst pašreizējai situācijai nekā Ieteikums 2001/256/EK un kurā ir ņemtas vērā gan jaunas starptautiskās tendences, gan dalībvalstu īpašās vajadzības. Tomēr nav vajadzības sniegt sīkus norādījumus par kvalitātes nodrošināšanas sistēmām attiecībā uz pilnvarotajiem revidentiem un revīzijas uzņēmumiem, kas veic revīziju citās, nevis sabiedriskas nozīmes struktūrās.

               (6)

               Inspekcijām jāveicina, lai pilnvarotā revidenta vai revīzijas uzņēmuma, ko pārbauda, revīzijas kvalitāte uzlabojas; un inspekcijām jābūt regulārām un preventīvām. Inspekciju mērķis ir veidot un saglabāt uzticību obligātajai revīzijai un tādējādi ilgtermiņā arī finanšu tirgiem. Tādējādi šis ieteikums neskar ad-hoc izmeklēšanas, kas uzsāktas normatīvo aktu iespējamo pārkāpumu rezultātā.

               (7)

               Lai veicinātu revīziju kvalitāti Kopienā, neatkarīgām pārraudzības iestādēm jāveic aktīvāks darbs, pārbaudot revīzijas uzņēmumus. Jāsniedz norādījumi par inspekcijas sistēmas neatkarību. Ir jāprecizē iespējamā publiskās pārraudzības iestāžu, profesionālo asociāciju un citu attiecīgu iestāžu, kā arī ekspertu loma saistībā ar inspekciju veikšanu. Tāpat ir jāsniedz skaidrojumi par finansējumu kvalitātes nodrošināšanas sistēmai.

               (8)

               Direktīvas 2006/43/EK 43. pantā noteikts, ka pilnvaroto revidentu un revīzijas uzņēmumu, kas veic sabiedriskās nozīmes struktūru revīzijas, kvalitātes nodrošināšanas pārbaudēm jānotiek vismaz reizi trijos gados. Publiskās pārraudzības sistēmā var rasties grūtības pieņemt darbā vajadzīgo inspektoru skaitu, lai varētu veikt pārbaudes uz vietas katrā inspekcijas gadījumā. Tāpēc jāparedz iespēja, ka konkrētos gadījumos eksperti, kas nav inspektori, arī var piedalīties pārbaudēs uz vietas.

               (9)

               Lai nodrošinātu to, ka attiecīgais pilnvarotais revidents vai revīzijas uzņēmums ņem vērā galīgo inspekcijas ziņojumu un ka ziņojumā ir sniegta pietiekama informācija, lai nākotnē izvairītos no konstatētajām grūtībām, jābūt efektīvai saziņai starp inspektoriem un pilnvaroto revidentu vai revīzijas uzņēmumu gan pirms galīgā ziņojuma pieņemšanas, gan veicot turpmākus pasākumus.

               (10)

               Lai uzlabotu kvalitātes nodrošināšanas sistēmas ticamību un salīdzināmību Kopienā, gada ziņojumā par inspekciju vispārējiem rezultātiem jāiekļauj informācija par galvenajiem rādītājiem, kas palīdzētu veikt novērtējumu gan par izmantotajiem resursiem, gan par kvalitātes nodrošināšanas sistēmas efektivitāti un lietderību.

               (11)

               Ņemot vērā nesenos starptautiskos notikumus, jo īpaši attiecīgu iestāžu un ekspertu iesaistīšanos inspekciju veikšanā, Komisija plāno izvērtēt situāciju 2011. gadā,

         AR ŠO IESAKA.
   Priekšmets

               1.

               Šajā ieteikumā sniegti norādījumi par to, kā ieviest neatkarīgas kvalitātes nodrošināšanas sistēmas pilnvarotiem revidentiem un revīzijas uzņēmumiem, kas veic revīzijas sabiedriskas nozīmes struktūrās saskaņā ar Direktīvas 2006/43/EK 29. un 43. pantu.

               2.

               Ja dalībvalsts ir nolēmusi piemērot atbrīvojumu dažām sabiedriskas nozīmes struktūrām saskaņā ar Direktīvas 2006/43/EK 39. pantu, dalībvalstij šādām struktūrām jānosaka atbrīvojums arī attiecībā uz pasākumiem, kas pieņemti šā ieteikuma sakarā.

         Definīcijas

               3.

               Direktīvas 2006/43/EK 2. pantā izklāstītās definīcijas piemēro šim ieteikumam. Šajā ieteikumā piemēro arī šādas definīcijas:

                           a)

                           “publiskās pārraudzības iestāde” ir kompetentā iestāde Direktīvas 2006/43/EK 2. panta 10. punkta nozīmē, kas ir publiskās pārraudzības sistēma, kura balstās uz minētās direktīvas 32. pantā izklāstītajiem principiem;

                           b)

                           “inspektors” ir persona, kas veic pārbaudi, atbilst Direktīvas 2006/43/EK 29. panta 1. punkta d) apakšpunkta pirmās daļas prasībām, un strādā publiskās pārraudzības iestādē vai citā attiecīgā iestādē, kura ir pilnvarota veikt inspekcijas;

                           c)

                           “inspekcijas” ir pilnvaroto revidentu un revīzijas uzņēmumu kvalitātes nodrošināšanas pārbaudes, ko veic inspektors un kas nav izmeklēšana Direktīvas 2006/43/EK 32. panta 5. punkta nozīmē;

                           d)

                           “eksperts” ir fiziska persona, kurai ir specifiskas zināšanas par finanšu tirgiem, finanšu pārskatiem, revīziju vai citām jomām saistībā ar inspekcijām, un kura izprot praktizējošu pilnvaroto revidentu pienākumus.

         Kvalitātes nodrošināšanas sistēmas neatkarība

               4.

               Publiskās pārraudzības iestādei jāuzņemas galīgā atbildība par sabiedriskas nozīmes struktūras pilnvaroto revidentu un revīzijas uzņēmumu ārējās kvalitātes nodrošināšanas sistēmu. Dalībvalstīm nevajadzētu par publiskās pārraudzības iestādi izvēlēties asociāciju vai organizāciju, kurai ir saistība ar grāmatveža vai revidenta profesiju.

               5.

               Publiskās pārraudzības iestādei atsevišķi vai kopā ar citu attiecīgu iestādi atbilstīgi 6. punktam jāveic to pilnvaroto revidentu un revīzijas uzņēmumu pārbaude, kas veic sabiedriskas nozīmes struktūru revīzijas.

               6.

               Jābūt iespējai uzdevumus, kas saistīti ar inspekciju veikšanu, deleģēt citai attiecīgai iestādei, paredzot, ka šai iestādei ir jāatskaitās publiskās pārraudzības iestādei, kurai ir vismaz šādi pienākumi:

                           a)

                           apstiprināt un, ja publiskās pārraudzības iestāde uzskata par lietderīgu, grozīt inspekciju metodiku, ieskaitot inspekciju un turpmāku pasākumu rokasgrāmatas, ziņojumu sagatavošanas metodiku un regulāro inspekciju programmas;

                           b)

                           apstiprināt un, ja publiskās pārraudzības iestāde uzskata par lietderīgu, grozīt inspekciju ziņojumus un ziņojumus par turpmākiem pasākumiem;

                           c)

                           apstiprināt un, ja publiskās pārraudzības iestāde uzskata par lietderīgu, norīkot inspektorus katrai inspekcijai;

                           d)

                           izdot visa veida ieteikumus un instrukcijas iestādei, kurai publiskās pārraudzības iestāde ir deleģējusi veikt uzdevumus.

               7.

               Publiskās pārraudzības iestādei jābūt tiesībām piedalīties inspekcijās un piekļūt inspekciju dokumentiem, revīzijas darba dokumentiem un citiem atbilstošiem dokumentiem.

               8.

               Personas vai organizācijas, kas pārstāv vai citā veidā ir saistītas ar grāmatveža, revidenta profesiju vai revīzijas uzņēmumu, nedrīkst apstiprināt vai uzlikt veto jautājumiem par kvalitātes nodrošināšanas sistēmas finansēšanas kārtību, tostarp jautājumiem par finansējuma apjomu un finanšu kontroli. Finansējuma apjomam jābūt tādam, lai publiskās pārraudzības iestādē būtu pietiekams darbinieku skaits, lai varētu īstenot 6. un 7. punktā minētos pienākumus.

               9.

               Ja finansējumu kvalitātes nodrošināšanas sistēmai ir nodrošinājis pilnvarotais revidents vai revīzijas uzņēmums, ko pārbauda, summa vai cita iemaksa, ko paredzēts maksāt revidentam vai revīzijas uzņēmumam, ir obligāta un savlaicīgi jāatmaksā pilnībā.

         Inspekciju neatkarība

               10.

               Publiskās pārraudzības iestādei jānodrošina, ka ir noteikti atbilstoši pamatprincipi un procedūras par personāla, tostarp inspektoru, neatkarību un objektivitāti, un inspekcijas sistēmas pārvaldību.

               11.

               Inspektors nedrīkst būt praktizējošs pilnvarotais revidents vai persona, kas pieņemta darbā vai kā citādi saistīta ar pilnvaroto revidentu vai revīzijas uzņēmumu.

               12.

               Persona nedrīkst būt inspektors, kas pārbauda pilnvaroto revidentu vai revīzijas uzņēmumu, līdz nav pagājuši divi gadi, kopš šī persona vairs nav minētā revidenta vai revīzijas uzņēmuma partneris vai darbinieks, vai kā citādi ar tiem saistīts.

               13.

               Inspektoriem jāapstiprina deklarācijā, ka starp viņiem un pārbaudāmo pilnvaroto revidentu vai revīzijas uzņēmumu nav interešu konflikta. Inspektori, kas sniedz nepilnīgu vai nepatiesu deklarāciju, vairs nedrīkst veikt inspekcijas, un viņiem ir jāpiemēro iedarbīgi, proporcionāli un preventīvi sodi.

               14.

               Atalgojumu par inspekcijām inspektori var saņemt tikai no publiskās pārraudzības iestādes vai iestādes, kura ir pilnvarota veikt inspekcijas. Inspektori nedrīkst saņemt atalgojumu no pārbaudītiem pilnvarotajiem revidentiem, revīzijas uzņēmumiem vai to sadarbības partneriem.

               15.

               Ja publiskās pārraudzības iestāde uzskata, ka ir vajadzīgas speciālas zināšanas, lai veiktu pienācīgi inspekciju, inspektoriem palīdz eksperti. Minētie eksperti darbojas inspektora tiešā uzraudzībā, un viņiem ir jāatbilst 10., 12.–14. punktā minētajām prasībām.

         Metodiskie norādījumi inspekciju veikšanai

               16.

               Ja dalībvalstī uz laiku ir nepietiekams inspektoru skaits, lai veiktu pārbaudes uz vietas, publiskās pārraudzības iestādei ir tiesības pieņemt lēmumu, ka pārbaudes uz vietas veic eksperti, ar nosacījumu, ka minētie eksperti atbilst prasībām, kas izklāstītas Direktīvas 2006/43/EK 29. panta 1. punkta d) apakšpunkta pirmajā daļā, un pilnībā atskaitās publiskās pārraudzības iestādei, un ka pārbaudes uz vietas pie tā paša pilnvarotā revidenta vai revīzijas uzņēmuma vismaz ik pēc sešiem gadiem veic inspektori.

               17.

               Inspekciju darbības jomā ietilpst:

                           a)

                           koncepcijas novērtējums par revīzijas uzņēmuma iekšējās kvalitātes kontroles sistēmu;

                           b)

                           adekvāta procedūru atbilstības pārbaude un sabiedriskas nozīmes struktūru revīzijas dokumentu pārbaude, lai pārliecinātos par iekšējās kvalitātes kontroles sistēmas efektivitāti;

                           c)

                           ņemot vērā a) un b) punktā minētos inspekciju rezultātus, tā jaunākā gada atklātības ziņojuma satura novērtējums, kuru publicē pilnvarotais revidents vai revīzijas uzņēmums saskaņā ar Direktīvas 2006/43/EK 40. pantu.

               18.

               Jāpārbauda vismaz šādi pilnvarotā revidenta vai revīzijas uzņēmuma iekšējās kontroles pamatprincipi un procedūras:

                           a)

                           pilnvarotā revidenta vai revīzijas uzņēmuma atbilstība piemērojamiem revīzijas un kvalitātes kontroles standartiem, ētikas un neatkarības prasībām, ieskaitot prasības, kas attiecas uz IV nodaļu un Direktīvas 2006/43/EK 42. pantu, kā arī atbilstīgiem attiecīgās dalībvalsts normatīvajiem un administratīvajiem aktiem;

                           b)

                           izmantoto resursu kvalitāte un kvantitāte, tostarp atbilstība tālākizglītības prasībām, kā izklāstīts Direktīvas 2006/43/EK 13. pantā;

                           c)

                           atbilstība Direktīvas 2006/43/EK 25. pantā izklāstītajām prasībām par iekasētajām revīzijas maksām.

               19.

               Lai veiktu atbilstības pārbaudi, jāatlasa vismaz būtiska revīzijas dokumentu daļa, pamatojoties uz riska analīzi par obligātās revīzijas nepareizu veikšanu.

         Inspekciju rezultāti

               20.

               Inspekciju rezultāti un secinājumi, kas ir ieteikumu pamatā, tostarp konstatējumi un secinājumi par atklātības ziņojumu, pienācīgi jādara zināmi un jāapspriež ar pārbaudīto pilnvaroto revidentu vai revīzijas uzņēmumu pirms inspekcijas ziņojums ir pabeigts. Pārbaudītā pilnvarotā revidenta vai revīzijas uzņēmuma rīcībā ir laika posms, kas nepārsniedz 12 mēnešus no inspekcijas ziņojuma pieņemšanas, lai veiktu vajadzīgos pasākumus saistībā ar ieteikumiem par revīzijas uzņēmuma iekšējās kvalitātes kontroles sistēmu. Ja pārbaudītais pilnvarotais revidents vai revīzijas uzņēmums nav veicis atbilstošus pasākumus saskaņā ar ieteikumiem, publiskās pārraudzības iestādei ir jāatklāj būtiskākie trūkumi, kas konstatēti iekšējās kvalitātes kontroles sistēmā.

               21.

               Publiskās pārraudzības sistēmai jābūt tiesībām saskaņā ar likumā paredzēto kārtību, kas noteikta attiecīgajā dalībvalstī, pilnvarotajam revidentam vai revīzijas uzņēmumiem uzlikt disciplinārsodu vai noteikt sankcijas.

               22.

               Publiskās pārraudzības iestādei vismaz savlaicīgi un pienācīgi jāinformē sabiedrība par jebkādu pilnvarotajiem revidentiem vai revīzijas uzņēmumiem uzlikto galīgo disciplinārsodu vai noteiktajām sankcijām saistībā ar obligātās revīzijas veikšanu. Jānosauc attiecīgais pilnvarotais revidents vai revīzijas uzņēmums un jāizklāsta būtiskākie trūkumi, kas ir cēlonis šādu disciplinārsodu vai sankciju piemērošanai.

               23.

               Ja inspekcijas laikā ir konstatēts, ka atklātības ziņojumā, ko pilnvarotais revidents vai revīzijas uzņēmums ir publicējis saskaņā ar Direktīvas 2006/43/EK 40. pantu, ir informācija, tostarp dati par revīzijas uzņēmuma iekšējās kvalitātes kontroles sistēmas efektivitāti, ko publiskās pārraudzības iestāde uzskata par maldinošu, tad jānodrošina, ka atklātības ziņojumā nekavējoties tiek izdarīti atbilstoši grozījumi.

         Pārredzamība par kvalitātes nodrošināšanas sistēmas vispārējiem rezultātiem

               24.

               Publiskās pārraudzības iestādēm katru gadu ir jāsagatavo ziņojums par kvalitātes nodrošināšanas sistēmas vispārējiem rezultātiem. Ziņojumā jāiekļauj informācija par izdotajiem ieteikumiem, turpmākajiem pasākumiem saistībā ar ieteikumiem, uzliktajiem disciplinārsodiem un noteiktajām sankcijām. Tāpat jāiekļauj kvantitatīva informācija un cita informācija par galvenajiem rādītājiem saistībā ar finanšu resursiem un personālu, kvalitātes nodrošināšanas sistēmas efektivitāti un lietderību.

         Turpmāki pasākumi

               25.

               Dalībvalstis tiek aicinātas līdz 2009. gada 6. maijam informēt Komisiju par pasākumiem, kas veikti šā ieteikuma sakarā.

         Adresāti

               26.

               Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm.

      Briselē, 2008. gada 6. maijā

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Charlie McCREEVY

      (1)  OV L 157, 9.6.2006., 87. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2008/30/EK (OV L 81, 20.3.2008., 53. lpp.).

      (2)  OV L 91, 31.3.2001., 91. lpp.


				|

		52011SC0823

			Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Lithuaniaand delivering a Council opinionon the updated Convergence Programme of Lithuania, 2011-2014

			   	Ieteikums
PADOMES IETEIKUMAM
par Lietuvas valsts reformu programmu 2011. gadam
un ar ko sniedz Padomes atzinumu
par atjaunināto Lietuvas konverģences programmu 2011.–2014. gadam
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta
2. punktu un 148. panta 4. punktu,
ņemot vērā Padomes
1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta
stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un
koordinācijas stiprināšanu[1] un
jo īpaši tās 9. panta 3. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu[2],
ņemot vērā Eiropadomes
secinājumus,
ņemot vērā
Nodarbinātības komitejas atzinumu,
apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu
komiteju,
tā kā:
(1)
Eiropadome 2010. gada 26. martā
piekrita Eiropas Komisijas priekšlikumam aizsākt jaunu izaugsmes un
nodarbinātības stratēģiju — „Eiropa 2020” —, kam
pamatā būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija,
lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām,
kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas
ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.
(2)
Padome 2010. gada 13. jūlijā
pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības
vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm
(2010.–2014. g.), bet 2010. gada 21. oktobrī —
lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas
pamatnostādnēm[3],
kas kopā veido „Integrētās pamatnostādnes”.
Dalībvalstis tika aicinātas savā ekonomikas un
nodarbinātības politikā ņemt vērā šīs
integrētās pamatnostādnes.
(3)
Komisija 2011. gada 12. janvārī
pieņēma pirmo Gada izaugsmes pētījumu,
tādējādi uzsākot jaunu ekonomiskās
pārvaldības ciklu ES un pirmo Eiropas ex-ante un
integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas balstās uz
stratēģiju „Eiropa 2020”.
(4)
Eiropadome 2011. gada 25. martā
apstiprināja fiskālās konsolidācijas un strukturālu
reformu prioritātes (saskaņā ar Padomes 2011. gada
15. februāra un 7. marta secinājumiem un atbilstīgi
Komisijas Gada izaugsmes pētījumam). Eiropadome uzsvēra, ka
prioritāte jāpiešķir stabilam budžetam un fiskālās
stabilitātes atjaunošanai, bezdarba samazināšanai ar darbaspēka
tirgus reformu palīdzību un jauniem centieniem stiprināt
izaugsmi. Tā aicināja dalībvalstis šīs prioritātes
izvērst konkrētos pasākumos, ko paredzēts iekļaut to
stabilitātes vai konverģences programmās un valstu reformu
programmās.
(5)
Eiropadome 2011. gada 25. martā
arī aicināja dalībvalstis, kas piedalās paktā "Euro
Plus", savlaicīgi iesniegt savas saistības, lai tās
varētu iekļaut šo valstu stabilitātes un konverģences
programmās un valstu reformu programmās.
(6)
Lietuva 2011. gada 28. aprīlī
iesniedza savu 2011. gada atjaunināto konverģences programmu,
kas attiecas uz 2011.-2014. gadu, un 2011. gada valsts reformu
programmu. Abas programmas izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu
vērā to savstarpējo saistību.
(7)
Lietuvas ekonomika atgūstas no smagas
ekonomikas krīzes, kuras laikā IKP saruka par 17 %, nonākot
no virsotnes grāvī, jo pašmāju pieprasījuma sabrukumu
pastiprināja kritums globālajā tirdzniecībā. Darba
tirgus uz krīzi reaģēja ātri, un bezdarbs pieauga līdz
rekordaugstam līmenim, līdz 2010. gada vidum sasniedzot
18,3 % salīdzinājumā ar 4,2 % 2008. gada
sākumā. Ekonomiku palīdzēja stabilizēt stingra
apņemšanās ievērot valūtas nodrošinājuma sistēmu,
kurai pamatā ir vērā ņemama fiskālā
konsolidācija līdztekus privātā sektora algu
korekcijām un finanšu sistēmas stabilitātes stiprināšanai.
Pasaules ekonomikai atveseļojoties, ekonomika guva labumu no atgūtas
konkurētspējas un 2010. gadā eksports pieauga un
ekonomiskā izaugsme atsākās. Palielinoties pašmāju
pieprasījumam, 2011. gadā paātrinājās
atveseļošanās. Tomēr, kaut arī paredzams, ka bezdarbs
strauji samazināsies, tas saglabāsies divciparu līmenī.
(8)
Balstoties uz atjauninātās
konverģences programmas novērtējumu saskaņā ar Padomes
Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka makroekonomikas
scenārijs, kas ir 2011. gada konverģences programmas
pamatā, ir ticams. Kaut gan tas ir balstīts uz mazliet
labvēlīgākiem pieņēmumiem par izaugsmi
2011. gadā, tas kopumā atbilst Komisijas jaunākajai
prognozei 2012. gadam. Programmā plānots līdz Padomes
noteiktajam termiņam – 2012. gadam – samazināt deficītu zem
3 % atsauces vērtības, bet tas nav pietiekami pamatots ar
pasākumiem 2012. gadam. Pieaugošā ekonomikas impulsa
dēļ 2011. gadā var būt labāki budžeta
rezultāti nekā programmā plānots. Tomēr, ja pagaidu
konsolidācijas pasākumi, kuru darbība beigsies 2011. gada
beigās, netiks atjaunoti un papildināti ar būtiskiem
pastāvīgiem pasākumiem, pastāv risks, ka programmas
2012. gada budžeta mērķi netiks izpildīti, neskatoties uz
to, ka uzlabojas makroekonomiskās izredzes. Vidējie fiskālie
pasākumi gadā laikposmā no 2010. līdz 2012. gadam ir
krietni zem 2,25 % no IKP, ko Padome ir ieteikusi saskaņā ar
2010. gada 16. februārī pieņemto
pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras
(EDP). Tā kā ekonomiskā izaugsme un nodokļu
ieņēmumi ir krietni lielāki, nekā tika prognozēts
Padomes EDP ieteikuma laikā, prasīto fiskālo
pasākumu īstenošanas rezultātā būtu
jāpaātrinās deficīta samazināšanai un virzībai uz
vidēja termiņa mērķi. Netiek prognozēts, ka
vidēja termiņa mērķis – strukturāls pārpalikums
0,5 % apmērā no IKP – tiks sasniegts programmas darbības
laikā.
(9)
Ņemot vērā apjomīgo korekciju,
kas vajadzīga, lai izpildītu 2012. gada EDP
mērķi un panāktu progresu vidēja termiņa
mērķa īstenošanā, un nepieciešamību nodrošināt
vajadzīgo līdzfinansējumu, lai varētu ieplānot ES
struktūrfondu apgūšanu un palielinātu produktīvus
ieguldījumus ekonomikā, tālāko konsolidācijas
pasākumu noteikšana būs problemātiska. Publiskā sektora
efektivitātes uzlabojumi varētu radīt papildu iespējas
izdevumu korekcijām, nekaitējot publisko pakalpojumu kvalitātei.
Bez tālākām reformām ar vecumu saistītie izdevumi
tuvākajās desmitgadēs palielināsies ātrāk
nekā ES vidējais rādītājs. Valdība 2010. gada
jūnijā apstiprināja vispārēju uzmetumu visaptverošai
sociālās drošības un pensiju sistēmas reformai.
Priekšlikums ietvēra būtisku pensijas vecuma palielinājumu,
izmaiņas pensiju aprēķināšanas veidā un valsts pensiju
integrēšanu sociālās apdrošināšanas
vispārējā shēmā. Šo priekšlikumu visu aspektu
apstiprināšana un sekmīga īstenošana būs izšķiroša
attiecībā uz ilgtermiņa fiskālo ilgtspēju un var
palīdzēt palielināt darbaspēka piedāvājumu,
paredzot gados vecākiem darbiniekiem spēcīgākus stimulus
strādāt, vienlaikus nodrošinot pietiekamas pensijas. Turklāt
ilgtermiņa fiskālajai ilgtspējai būtu vajadzīga
arī spēcīgāka fiskālā sistēma.
Konkrēti, īsi pirms krīzes sākuma fiskālā
sistēma neliedza veikt izdevumu mērķu periodisku un
apjomīgu pārskatīšanu un prociklisku izdevumu pieaugumu, ko
finansēja neparedzēti ieņēmumi. Pārmērīgs
izdevumu pieaugums, ko finansēja ar straujas attīstības
radītiem ieņēmumiem, bija krīzes laikā atklāto
lielo fiskālo atšķirību izcelsmes pamatā. Tie arī
veicināja ekonomikas pārkaršanu.
(10)
Bezdarba līmenis Lietuvā ir viens no
augstākajiem ES. Nekavējoties ir jānodrošina, ka šis straujais
palielinājums nekļūst strukturāls. Ļoti stingrie darba
tiesību noteikumi un stimulu trūkums darba veicināšanai
sociālās palīdzības sistēmā kaitē darba
tirgus funkcionēšanai. Apvienojumā ar pietiekami finansētu
aktīva darba tirgus politiku pasākumi, kas veikti šajās
jomās, palīdzētu samazināt risku, ka augsts bezdarba
līmenis kļūst strukturāls, un samazināt apjomīgo
ēnu ekonomiku.
(11)
Lietuvas valsts uzņēmumi veido aptuveni
18 % no IKP. Tiem joprojām ir tendence darboties neefektīvi un
ar neapmierinošu finansiālo atdevi. Sekmīga valsts uzņēmumu
reforma arī uzlabotu konkurenci un uzņēmējdarbības
vidi. Lietuva 2010. gadā uzsāka reformu piecās
būtiskās nozarēs. Reformā tika izklāstītas
pārredzamības pamatnostādnes valsts uzņēmumiem,
nodrošinot pamatu valdības atbildībai. Valdības rezolūcija
par efektivitātes uzlabošanu 2010. gada decembrī reformai deva
vēl ticamāku satvaru. Tomēr tie ir tikai satvari un
pamatnostādnes, un rezolūcijā nav iekļauti vairāki
sākotnēji ierosinātie būtiskie pasākumi, kas būtu
nodrošinājuši normatīvo un īpašumtiesību funkciju
nodalīšanu.
(12)
Lietuvas ekonomikas energointensitāte ir viena
no augstākajām ES. Tas lielā mērā ir saistīts ar
mājsaimniecību apsildīšanu, kur slikti uzturētas
daudzdzīvokļu ēkas rada lielāko daļu problēmu.
Neskatoties uz stratēģijas ieviešanu šo problēmu
risināšanai jau 2004. gadā, ieguldījumu ir bijis maz.
Turklāt īpašumā esošo automašīnu skaits ir strauji
pieaudzis, kamēr ieņēmumi no enerģētikas un transporta
nodokļiem ir samazinājušies attiecībā pret IKP un darba
nodokļiem (būtiski lielāki par ES vidējo
rādītāju). Uzmanības pievēršana zemajām
enerģētikas nodokļu likmēm, tostarp nodokļu
likmēm par transportlīdzekļu reģistrāciju un
īpašumtiesībām uz tiem, atbalstītu fiskālo
konsolidāciju īstermiņā, vienlaikus stimulējot
lietderīgāku enerģētikas izmantošanu.
(13)
Lai arī Lietuvas
uzņēmējdarbības normatīvais regulējums ir
kopumā labvēlīgs, tas ir salīdzinoši slikts
attiecībā uz darbības uzsākšanas nosacījumiem, laiku
un izmaksām, kas vajadzīgas būvdarbu atļauju izsniegšanai,
kā arī ieguldītāju aizsardzību. Noteikumu uzlabojumi
šajās jomās palīdzētu stimulēt darbavietu
radīšanu un izaugsmi. Konkurences politikas reforma vēl vairāk
uzlabotu vidi, tomēr progress ir lēns, it īpaši
enerģētikas un pārtikas mazumtirdzniecības nozarēs.
Pārskatītās valsts energoneatkarības stratēģijas
pabeigšana palīdzēs mazināt bažas par piegāžu drošību
un atbalstīs lielāku konkurenci elektroenerģijas ražošanā.
ES elektroenerģijas un gāzes tirgus tiesību aktu trešās
paketes īstenošana uzlabotu enerģētikas mazumtirdzniecības
tirgus konkurenci. Pārtikas mazumtirdzniecības nozarē Lietuva
2009. gadā pieņēma likumu par mazumtirdzniecības
uzņēmumu negodīgu darbību aizliegumu. Tomēr
pārtikas mazumtirdzniecības nozarē joprojām ir
vērojams nepietiekams konkurences līmenis, kam pamatā
galvenokārt ir nozares struktūra un tirgus regulējuma
nepilnības. Koncentrācija ir pieaugoša tendence pārtikas
mazumtirdzniecības ķēdēs, četru lielāko
mazumtirgotāju apgrozījumam sasniedzot 72 % no kopējiem
pārdošanas apjomiem 2008. gadā.
(14)
Lietuva saskaņā ar paktu "Euro
Plus" ir uzņēmusies vairākas saistības[4]. Lai stiprinātu fiskālo
ilgtspēju, Lietuva pieņems tiesību aktus nolūkā
veicināt līdzekļu uzkrāšanu Valsts kases rezervē
grūtiem laikiem ekonomikā un sekmēt atbildīgu un
inflācijas novēršanai paredzētu budžeta politiku. Ir
paziņoti arī vairāki svarīgi pasākumi, lai
reformētu pensiju un sociālās drošības sistēmu.
Pasākumi nodarbinātības jomā ir vērsti uz nodarbinātības
veicināšanu, nelegāla un nereģistrēta darba apkarošanu,
kā arī elastīgu darba līgumu veicināšanu. Lai uzlabotu
uzņēmējdarbības vidi, ir pieņemtas vairākas saistības
nolūkā stiprināt uzņēmējdarbības lietu
pārvaldes, palielinātu pārredzamību un samazinātu
uzņēmumu administratīvo slogu. Šīs saistības ir
saistītas ar visām četrām pakta jomām. Kopumā
tās atspoguļo konverģences programmā un valsts reformu
programmā izklāstīto reformu darba kārtību. Ja tiks
īstenota pasākumu virkne nodarbinātības jomā, tas
būs gaidīts ieguldījums darbaspēka pieprasījuma
radīšanā. Šīs saistības ir izvērtētas un
ņemtas vērā ieteikumos.
(15)
Komisija ir izvērtējusi konverģences
programmu un valsts reformu programmu, tostarp pakta "Euro Plus"
saistības[5].
Tā ir ņēmusi vērā ne tikai šo programmu
nozīmību ilgtspējīgai fiskālajai un
sociālekonomiskajai politikai Lietuvā, bet arī to
atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā
vajadzību stiprināt Eiropas Savienības vispārējo
ekonomisko pārvaldību, sniedzot ES līmeņa ieguldījumu
valstu turpmākajos lēmumos. Ņemot vērā iepriekš
minēto, Komisija uzskata, ka būs jānorāda pasākumi,
lai nodrošinātu budžeta mērķu ievērošanu 2012. gadam.
Ir jāveic tālāki pasākumi pensiju sistēmas
reformēšanā, lai uzlabotu fiskālo ilgtspēju un
rosinātu ilgāku darba mūžu, uzlabotu darba tirgus
funkcionēšanu, īstenotu valsts uzņēmumu reformu paketi,
uzlabotu energoefektivitāti un risinātu jautājumu par zemajiem
nodokļiem enerģētikas jomā, kā arī
stiprinātu konkurenci konkrētās nozarēs.
(16)
Ņemot vērā šo novērtējumu,
kā arī ievērojot Padomes 2010. gada 2. jūnija
ieteikumu saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības
darbību 126. panta 7. punktu, Padome ir izskatījusi
Lietuvas konverģences programmas 2011. gada atjauninājumu, un
tās atzinums[6] ir
īpaši atspoguļots turpmāk izklāstītā Padomes
ieteikuma 1. un 2. punktā. Ņemot vērā Eiropadomes
2011. gada 25. marta secinājumus, Padome ir izskatījusi
Lietuvas valsts reformu programmu,
AR ŠO IESAKA Lietuvai laikposmā no
2011. līdz 2012. gadam rīkoties šādi.
(1)
Līdz 2012. gada budžeta izskatīšanai
pieņemt papildu pastāvīgus fiskālos pasākumus, lai
novērstu pārmērīgo deficītu. Pastiprināt
nodokļu iekasēšanu un pilnībā izmantot ekonomikas
atveseļošanos, lai vēl vairāk paātrinātu deficīta
samazināšanu un nodrošinātu progresu attiecībā uz vidēja
termiņa mērķi vismaz par 0,5 % no IKP gadā.
Stiprināt fiskālo sistēmu, jo īpaši, vidēja
termiņa budžeta projektā ieviešot izpildāmus un saistošus
izdevumu griestus.
(2)
Pieņemt ierosinātos īstenošanas
tiesību aktus par pensiju sistēmas reformu. Lai uzlabotu
līdzdalību darba tirgū, likvidēt tos fiskālos
faktorus, kas mazina pensijas vai pirmspensijas vecuma cilvēku vēlmi
strādāt.
(3)
Uzlabot darba tirgus elastību, grozot Darba
kodeksu, lai padarītu to elastīgāku un ļautu labāk
izmantot noteikta termiņa līgumus. Grozīt attiecīgos
tiesību aktus, jo īpaši Likumu par sociālo palīdzību
skaidrā naudā, lai nodrošinātu, ka sociālās
palīdzības sistēmā nav faktoru, kas mazina vēlmi strādāt.
(4)
Līdz 2011. gada beigām īstenot
visus valsts uzņēmumu reformas paketes aspektus, nodrošinot
īpašumtiesību un normatīvo funkciju nodalīšanu, skaidrus
uzņēmumu mērķus, uzlabotu pārredzamību un
komerciālo un nekomerciālo darbību nodalīšanu.
(5)
Uzlabot ēku energoefektivitāti, ātri
ieviešot līdzdalības fondu, un veikt pasākumus, lai vērstu
nodokļus uz enerģijas izmantošanu, sākot ar nodokļiem par
pasažieru transportlīdzekļu reģistrāciju un
īpašumtiesībām uz tiem.
(6)
Veikt pasākumus, lai uzlabotu darbības
uzsākšanas nosacījumus, būvdarbu atļauju izsniegšanu un
stiprinātu konkurenci enerģētikas un mazumtirdzniecības
nozarēs.
Briselē,
                                                                       Padomes vārdā –
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.
[2]               OV C , , …lpp.
[3]               Saglabātas 2011. gadam ar Padomes
2011. gada 19. maija Lēmumu 2011/308/ES.
[4]               Sīkāku informāciju par
saistībām, kuras pieņemtas saskaņā ar paktu "Euro
Plus", var atrast SEC(2011) 723.
[5]               SEC(2011) 723.
[6]               Paredzēts Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97
9. panta 3. punktā.


				|

		52013PC0388

			Ieteikums PADOMES LĒMUMS, ar ko atceļ Lēmumu 2004/918/EK par pārmērīga budžeta deficīta pastāvēšanu Ungārijā /* COM/2013/0388 final - 2013/ () */

			   	Ieteikums
PADOMES LĒMUMS,
ar ko atceļ Lēmumu 2004/918/EK par
pārmērīga budžeta deficīta pastāvēšanu
Ungārijā
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 126. panta
12. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu,
tā kā:
(1)       Padome 2004. gada
5. jūlijā saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas
līguma (EK līgums) 104. panta 6. punktu ir
nolēmusi, ka Ungārijā pastāv pārmērīgs
budžeta deficīts, un ir pieņēmusi ieteikumu saskaņā ar
EK līguma 104. panta 7. punktu, lai
pārmērīga budžeta deficīta situāciju novērstu
līdz 2008. gada beigām[1].
(2)       Padome 2005. gada
18. janvārī atbilstīgi EK līguma 104. panta
8. punktam uzskatīja, ka Ungārija, reaģējot uz Padomes
ieteikumu, nav rīkojusies efektīvi, un, pamatojoties uz EK
līguma 104. panta 7. punktu, 2005. gada 8. martā
sniedza vēl vienu ieteikumu, kurā pārmērīga budžeta
deficīta novēršanai tika apstiprināts 2008. gada
termiņš. Padome 2005. gada 8. novembrī nolēma, ka
Ungārija otro reizi nav ievērojusi saskaņā ar
EK līguma 104. panta 7. punktu sniegtos ieteikumus.
Līdz ar to tā saskaņā ar EK līguma
104. panta 7. punktu 2006. gada 10. oktobrī
Ungārijai adresēja trešo ieteikumu, ar kuru pārmērīga
budžeta deficīta novēršanas termiņš tika atlikts uz
2009. gadu. Padome 2009. gada 7. jūlijā secināja,
ka var uzskatīt, ka Ungārijas iestādes ir efektīvi
rīkojušās, reaģējot uz 2006. gada oktobra ieteikumu,
un, ņemot vērā nopietno ekonomikas lejupslīdi,
saskaņā ar EK līguma 104. panta 7 punktu sniedza
pārskatītu ieteikumu, kurā vēlreiz noteica jaunu
termiņu deficīta novēršanai, t. i., 2011. gadu.
Komisija 2010. gada 27. janvārī secināja, ka
Ungārija, reaģējot uz jaunākajiem Padomes ieteikumiem, ir
rīkojusies efektīvi, kam Padome 2010. gada
16. februāra secinājumos piekrita, bet brīdināja par
ievērojamiem riskiem.
(3)       Saskaņā ar LESD
126. panta 8. punkta noteikumiem Padome 2012. gada
24. janvārī nolēma, ka Ungārija, reaģējot uz
Padomes 2009. gada jūlija ieteikumu, nav efektīvi
rīkojusies termiņā, kas noteikts minētajā
ieteikumā. Lai gan 2011. gadā Līgumā minētā
atsauces vērtība 3 % no IKP netika pārsniegta, tas notika
būtisku vienreizēju ieņēmumu, nevis strukturālas un
ilgtspējīgas korekcijas rezultātā. To papildināja
paredzēta strukturālās situācijas kumulatīva
pasliktināšanās par vairāk nekā 2 % no IKP 2010. un
2011. gadā salīdzinājumā ar ieteikto kumulatīvo
fiskālo uzlabojumu 0,5 % apmērā no IKP. Turklāt, lai
gan valsts iestādes 2012. gadā īstenoja strukturālus
pasākumus, ar ko bija paredzēts lielā mērā
kompensēt iepriekšējo pasliktināšanos, Līgumā
minētā atsauces vērtība 3 % no IKP
2012. gadā tiktu atkārtoti ievērota vienīgi
vienreizēju pasākumu rezultātā, kuri bija gandrīz
1 % apmērā no IKP, un 2013. gadā atsauces
vērtība tiktu pārsniegta.
(4)       Padome 2012. gada
13. martā saskaņā ar LESD 126. panta 7. punktu
pieņēma jaunu ieteikumu par pārmērīga budžeta
deficīta novēršanu Ungārijā līdz 2012. gada
beigām. Ungārijas iestādēm tika pieprasīts veikt
šādus pasākumus, jo īpaši: i) ticamā un
ilgtspējīgā veidā novērst pārmērīga
budžeta deficīta situāciju līdz 2012. gadam; ii) veikt
papildu fiskālos pasākumus vismaz ½ % apmērā no IKP,
lai nodrošinātu, ka tiek sasniegts mērķis 2012. gadā
panākt budžeta deficītu 2,5 % apmērā no IKP; un
iii) veikt vajadzīgos papildu strukturālos pasākumus, lai
nodrošinātu, ka budžeta deficīts 2013. gadā saglabājas
krietni zemāks par robežvērtību 3 % no IKP. Tajā
pašā laikā tika ieteikts valdības parāda attiecību
iespējami drīz atkal samazināt, lai tā nodrošinātu
pietiekamu virzību uz atbilstību parāda samazināšanas
kritērijam. Budžeta korekcija bija jāatbalsta arī ar
ierosinātajiem fiskālās pārvaldības sistēmas
uzlabojumiem. Padome Ungārijas valdībai noteica 2012. gada
13. septembri kā termiņu efektīvas rīcības
veikšanai. Turklāt 2012. gada 13. martā Padome nolēma
daļēji apturēt Kohēzijas fonda 2013. gada
saistību apropriācijas Ungārijai (saskaņā ar Padomes
Regulas (EK) Nr. 1084/2006 4. pantu).
(5)       Komisija 2012. gada
30. maijā, pamatojoties uz 2012. gada konverģences
programmu un turpmāk precizētiem taupības pasākumiem,
secināja, ka Ungārija ir efektīvi rīkojusies
attiecībā uz pārmērīga budžeta deficīta
novēršanu. Jo īpaši tika paredzēts, ka vispārējās
valdības budžeta deficīts 2012. gadā sasniegs 2,5 % no
IKP un atbilstoši Padomes marta ieteikumam 2013. gadā saglabāsies
krietni zemāks par Līgumā noteikto robežvērtību
3 % no IKP. Turklāt tika atzīts, ka zināmi panākumi ir
gūti attiecībā uz fiskālās pārvaldības
sistēmas uzlabošanu, lai gan kopumā progresu šajā jomā
varēja uzskatīt par lēnu. Ņemot vērā iepriekš
minēto, Komisija 30. maijā pieņēma priekšlikumu par
Kohēzijas fonda saistību apropriāciju apturējuma atcelšanu.
Padome 2012. gada 22. jūnijā piekrita šim
novērtējumam un pieņēma lēmumu, ar ko atceļ
Kohēzijas fonda saistību apropriāciju apturējumu.
(6)       Saskaņā ar 4. pantu
Līgumiem pievienotajā Protokolā par pārmērīga
budžeta deficīta novēršanas procedūru Komisija sniedz šīs
procedūras īstenošanai vajadzīgos datus. Piemērojot
minēto protokolu, dalībvalstīm saskaņā ar
3. pantu Padomes 2009. gada 25. maija Regulā (EK)
Nr. 479/2009 par to, kā piemērot Eiropas Kopienas
dibināšanas līgumam pievienoto Protokolu par pārmērīga
budžeta deficīta novēršanas procedūru[2], divreiz gadā, proti,
līdz 1. aprīlim un līdz 1. oktobrim,
jāpaziņo dati par valdības budžeta deficītu un valdības
parādu, un citiem saistītajiem rādītājiem.
(7)       Izvērtējot to, vai
lēmums par pārmērīga budžeta deficīta
pastāvēšanu būtu jāatceļ, Padomei būtu
jāpieņem lēmums, pamatojoties uz paziņotajiem datiem.
Turklāt lēmums par pārmērīga budžeta deficīta
pastāvēšanu būtu jāatceļ tikai tad, ja Komisijas
prognozes liecina, ka prognožu laikposmā budžeta deficīts
nepārsniegs Līgumā noteikto atsauces vērtību 3 %
no IKP[3].
(8)       Pamatojoties uz Komisijas (Eurostat)
datiem, kas sniegti saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 479/2009 14. pantu
pēc tam, kad Ungārija līdz 2013. gada 1. aprīlim
bija iesniegusi paziņojumu, kā arī pamatojoties uz Komisijas
2013. gada pavasara prognozi un izvērtējumu par papildu
korektīviem pasākumiem, kas pieņemti ar 2013. gada
13. maija valdības dekrētu, var izdarīt šādus
secinājumus.
–
Pamatojoties uz ievērojamiem fiskālajiem
pasākumiem, vispārējās valdības budžeta deficīts
2012. gadā sasniedza 1,9 % no IKP. Tas notika arī
vienreizēju ieņēmumu rezultātā, kuri sasniedza
¾ % no IKP, ieskaitot tādus vienreizējus ieņēmumus
0,2 % apmērā no IKP, kas bija lielāki, nekā
paredzēts budžetā, un kas bija saistīti ar turpmāku
aktīvu pārnešanu no privātās uz publisko pensiju
sistēmu. Pieņemtajā 2012. gada budžetā, pamatojoties uz
0,5 % izaugsmi, tika plānots deficīts 2,5 %
apmērā no IKP. Budžetā tika ietverta ārkārtas rezerve
1,1 % apmērā no IKP un vairāki konsolidācijas pasākumi,
jo īpaši: i) ieņēmumus palielinoši pasākumi aptuveni
1¾ % apmērā no IKP, tostarp netiešo nodokļu un
sociālā nodrošinājuma iemaksu palielināšana; ii) uz
izdevumiem vērsti strukturālie pasākumi ¾ %
apmērā no IKP, piemēram, sociālo pabalstu
pārskatīšana; un iii) valsts sektora izdevumu ierobežojumi
¼ % apmērā no IKP, tostarp nominālo algu iesaldēšana
vairumā nozaru. Lai līdzsvarotu izaugsmes perspektīvas
pastāvīgo pasliktināšanos, valdība aprīlī un
oktobrī pieņēma divus galvenos papildu koriģējošo
pasākumu kopumus (kopā 0,7 % apmērā no IKP), kuri
galvenokārt ietvēra turpmākus budžeta iestāžu
apropriāciju samazinājumus, no kuriem aptuveni puse tika
īstenota. Turklāt, salīdzinot ar budžeta plāniem,
pašvaldību sektora bilance uzlabojās par aptuveni 0,7 % no IKP,
kas notika galvenokārt tādēļ, ka pašvaldību
aktivitāte ieguldījumu jomā bija zema. Saistībā ar
2012. gada oktobra pārmērīga deficīta novēršanas
procedūras progresa ziņojumu oficiālais 2012. gada
deficīta mērķis tika pārskatīts, paaugstinot to no 2,5 %
līdz 2,7 % no IKP. Kopumā centrālās valdības
pieņemtie un efektīvi īstenotie korektīvie pasākumi
aptuveni 3 % apmērā no IKP un pašvaldību sektora bilances
pieaugums panāca deficītu 1,9 % apmērā no IKP,
t. i., sākotnējais budžeta deficīta mērķis tika
pārsniegts par 0,6 % no IKP. Budžeta ārkārtas rezervju
aktivizācija līdzsvaroja budžeta izpildes novirzes, kas
daļēji bija saistītas ar makroekonomikas vidi, kura bija
sliktāka, nekā iepriekš paredzēts.
–
Ungārijas 2013. gada konverģences
programmā ir plānots, ka 2013. un 2014. gadā
vispārējais valdības budžeta deficīts saglabāsies
2,7 % apmērā no IKP. Tomēr Komisija 2013. gada
pavasara prognozē ir paredzējusi, ka 2013. gadā deficīts
būs 3,0 % no IKP un 2014. gadā — 3,3 % no IKP, kas
norāda uz to, ka pārmērīgais budžeta deficīts nav
novērsts noturīgā veidā. Ungārijas valdība
2013. gada 13. maijā pēc Komisijas 2013. gada pavasara
prognozes publiskošanas pieņēma turpmākus korektīvos pasākumus,
kuri bruto izteiksmē sasniedza aptuveni 0,3 % un 0,7 % no IKP
attiecīgi 2013. gadā un 2014. gadā. Komisijas
atjauninātajā fiskālajā novērtējumā,
kurā ņemti vērā minēto papildu korektīvo
pasākumu ietekme uz neto deficīta uzlabojumu, paredzēts budžeta
deficīts 2,7 % un 2,9 % apmērā attiecīgi 2013. un
2014. gadā. Līdz ar to tiek paredzēts, ka prognožu
laikposmā budžeta deficīts saglabāsies zem Līgumā
minētās atsauces vērtības 3 % no IKP. Turklāt
saskaņā ar Komisijas aplēsēm 2013. un 2014. gadā
cikliski koriģētā budžeta bilance, atskaitot vienreizējus
un citus pagaidu pasākumus, būs ‑¾ % un ‑1½ %
apmērā no IKP, un tādējādi atbildīs
Ungārijas vidējā termiņa mērķim, kas ir ‑1,7 %
no IKP.
–
Ar obligātās privāto pensiju
sistēmas atcelšanu saistītu ievērojamu vienreizēju
kapitāla pārvedumu un vairāku konsolidācijas pasākumu
rezultātā parāda attiecība pret IKP no gandrīz
82 % 2010. gadā samazinājās līdz 79,2 %
2012. gadā. Saskaņā ar 2013. gada konverģences
programmu parāda attiecība pret IKP turpinās samazināties
līdz 78,1 % un 77,2 % attiecīgi 2013. un
2014. gadā un saglabās lejupejošu tendenci pēc tam. Pat
pēc jauno 2013. gada 13. maijā pieņemto
konsolidācijas pasākumu ietekmes iekļaušanas Komisija paredz, ka
2013. un 2014. gadā parāda attiecība pret IKP būs par
aptuveni 1 procenta punktu augstāka.
(9)       Attiecībā uz
fiskālo pārvaldību Padome pieprasīja Ungārijas
iestādēm izveidot patiesi saistošu vidēja termiņa
sistēmu un paplašināt Fiskālās padomes
analītiskās kompetences jomas, ņemot vērā tās
veto tiesības attiecībā uz gada budžetu. Konverģences
programmā 2013. gadam paziņots par nodomu darbu šajā
jomā sākt 2013. gada rudenī. Panākumi tiks arī
turpmāk cieši uzraudzīti Eiropas pusgada ietvaros.
(10)     Padome atgādina, ka
Ungārijai, sākot no 2013. gada, kas ir gads pēc
pārmērīgā budžeta deficīta novēršanas, būtu
jāsaglabā fiskālās politikas nostāja atbilstoši
tās vidējā termiņa mērķim un tostarp
jāievēro izdevumu kritērijs, kā arī jānodrošina
pietiekama virzība uz atbilstību parāda kritērijam
saskaņā ar 2. panta 1.a punktu Padomes 1997. gada
jūlija Regulā (EK) Nr. 1467/97 par to, kā
paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta
deficīta novēršanas procedūras īstenošanu[4].
(11)     Saskaņā ar
Līguma 126. panta 12. punktu Padomes lēmums par
pārmērīga budžeta deficīta situācijas
pastāvēšanu ir jāatceļ, ja Padome atzīst, ka
pārmērīgais budžeta deficīts attiecīgajā
dalībvalstī ir novērsts.
(12)     Padome uzskata, ka
pārmērīgais budžeta deficīts Ungārijā ir
novērsts un tāpēc Lēmums 2004/918/EK būtu
jāatceļ,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1. pants
No vispārējā
novērtējuma izriet, ka pārmērīgais budžeta
deficīts Ungārijā ir novērsts.
2. pants
Ar šo atceļ Lēmumu 2004/918/EK.
3. pants
Šis lēmums ir adresēts
Ungārijai.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā —
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               Visi dokumenti, kas saistīti ar Ungārijas
pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru,
ir atrodami:http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/deficit/countries/hungary_en.htm.
[2]               OV L 145, 10.6.2009., 1. lpp.
[3]               Saskaņā ar dokumentu “Specifikācijas par
Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanu un pamatnostādnes par
stabilitātes un konverģences programmu formu un saturu”, par ko
Ekonomikas un finanšu komiteja vienojās 2012. gada
3. septembrī. Sk.:
http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/pdf/coc/code_of_conduct_en.pdf.
[4]               OV L 209, 2.8.1997., 6. lpp.


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52006SC0024

Ieteikums Padomes atzinums saskaņā ar 9. panta 3. punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/1997 par Ungārijas atjaunināto konverģences programmu 2005. - 2008. gadam  /* SEC/2006/0024 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 11.1.2006SEC(2006) 24 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar 9. panta 3. punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/1997 par Ungārijas atjaunināto konverģences programmu 2005. - 2008. gadam(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSPamatinformācijaStabilitātes un izaugsmes pakta, kurš stājās spēkā 1998. gada 1. jūlijā, pamatā ir mērķis panākt sakārtotas valsts finanses kā līdzekli, lai nostiprinātu nosacījumus stabilām cenām un stiprai, stabilai izaugsmei, kas veicina nodarbinātības kāpumu. Paktu pirmo reizi grozīja 2005. gadā. Reforma atzina pakta lietderību, nostiprinot fiskālo disciplīnu, bet centās stiprināt tā efektivitāti un ekonomiskos pamatus, kā arī ilgākā laika posmā nodrošināt valsts finanšu ilgtspējību.Padomes Regula (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu [1] , kas ir pakta sastāvdaļa, paredz, ka dalībvalstīm ir jāiesniedz Padomei un Komisijai stabilitātes vai konverģences programmas un to gada atjauninājumi (dalībvalstis, kuras jau ir pieņēmušas vienoto valūtu, iesniedz (atjauninātas) stabilitātes programmas, un dalībvalstis, kuras vēl nav to pieņēmušas, iesniedz (atjauninātas) konverģences programmas). Ungārijas pirmā konverģences programma tika iesniegta 2004. gada maijā. Saskaņā ar minēto regulu Padome par to 2004. gada 5. jūlijā sniedza atzinumu, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju. Saskaņā ar tādu pašu procedūru atjauninātās stabilitātes un konverģences programmas izvērtē Komisija un pārbauda iepriekš minētā komiteja, lai gan tās var pārbaudīt Padome.Šajās programmās dalībvalstīm ir jāprecizē vidēja termiņa mērķis budžeta stāvoklim un jāizklāsta politikas pasākumi tā sasniegšanai un saglabāšanai, tostarp saistītie ekonomiskie pieņēmumi. Pēc pakta reformas vidējā termiņa mērķis ir jādiferencē atsevišķām dalībvalstīm, ņemot vērā ekonomikas un budžeta neviendabību Eiropas Savienībā, tostarp attiecībā uz ilgtspējības fiskālo risku. Citi reformas elementi ir tādi, ka ir jāsasniedz simetriskāka pieeja fiskālajai politikai cikla laikā, pastiprinot budžeta disciplīnu ekonomiskā uzplaukuma laikā, lai gan attiecībā uz īslaicīgu novirzi no vidējā termiņa mērķa vai korekciju virzības uz to jāņem vērā „nozīmīgākās strukturālās reformas” ar pierādāmu ietekmi uz ilgtermiņa ilgtspējību.Ņemot vērā Komisijas dienestu 2005. gada rudens prognozi, rīcības kodeksu [2] , kopīgi saskaņoto metodiku potenciālā produkcijas apjoma un cikliski koriģēto bilanču aplēsei, kā arī integrētajās pamatnostādnēs ietvertās vispārējās ekonomikas politikas pamatnostādnes 2005. – 2008. gadam, Komisija ir pārbaudījusi nesen iesniegto Ungārijas konverģences programmas atjauninājumu un, pamatojoties uz turpmāko novērtējumu, ir pieņēmusi ieteikumu Padomes atzinumam par to.Novērtējums(1) Ungārijas konverģences programmas 2005. gada atjauninājums tika iesniegts Padomei un Komisijai 1. decembrī. Programma attiecas uz laika posmu no 2005. gada līdz 2008. gadam. Atjauninājumā lielākoties ievērots stabilitātes un konverģences programmu struktūras paraugs, kas noteikts jaunajā rīcības kodeksā. Atjauninājumā ir sniegti visi obligātie un fakultatīvie dati, kas noteikti jaunajā rīcības kodeksā, tomēr tajā ir dažas neatbilstības ar EKS95 attiecībā uz FISIM apstrādi un militāro izdevumu reģistrēšanu. Programmā nav sniegti sīki izstrādāti dati par iepriekšējiem un paredzētiem vienreizējiem pasākumiem. Tajā nav arī skaidri norādīts vidējā termiņa mērķis budžeta stāvoklim, kā prasīts rīcības kodeksā.(2) Padome 2004. gada 5. jūlijā nolēma, ka Ungārijai ir pārmērīgs budžeta deficīts, un izdeva ieteikumu tā novēršanai saskaņā ar 104. panta 7. punktu. Pēc lēmuma par neatbilstību pieņemšanas 2005. gada janvārī Padome 2005. gada martā izdeva jaunus ieteikumus saskaņā ar 104. panta 7. punktu, atkārtojot, ka pārmērīgais budžeta deficīts ir jānovērš līdz 2008. gadam, kas ir Ungārijas iestāžu 2004. gada maija konverģences programmā noteiktais un 2004. gada decembra atjauninājumā apstiprinātais mērķa gads, ievērojot šajā atjauninājumā izklāstīto virzību. Padome jo īpaši ieteica Ungārijas iestādēm veikt efektīvus pasākumus, lai sasniegtu 2005. gadam noteikto deficīta mērķi, kā arī saplānot un ieviest jebkādus nodokļu samazinājumus, kas atkarīgi no deficīta mērķu 2005. – 2008. gadam sasniegšanas. Tas pats bija atspoguļots arī Padomes atzinumā par konverģences programmas 2004. gada atjauninājumu, ko arī pieņēma 2005. gada 8. martā. Pamatojoties uz 104. panta 8. punktu, Padome 2005. gada 8. novembrī nolēma, ka Ungārija nav izpildījusi Padomes marta ieteikumus. Būs jāizdod jauns Padomes ieteikums saskaņā ar 104. panta 7. punktu pārmērīga budžeta deficīta novēršanai.(3) Pēc visaptverošu ekonomikas reformu kopuma pieņemšanas 20. gadsimta 90. gadu vidū pareiza makroekonomikas politika un atbilstošas strukturālās reformas palīdzēja sasniegt stabilus un augstus izaugsmes rādītājus un samazināt inflāciju. Tomēr no 2001. gada ievērojami pieauga valsts izdevumi, un algu ievērojamas palielināšanas rezultātā radās būtiska makroekonomikas nelīdzsvarotība. Lai gan izaugsme ir kļuvusi līdzsvarotāka un inflācija un algu pieaugums no 2003. gada ir palēninājušies, Ungārija joprojām cīnās ar augstu budžeta un ārējo deficītu. Atjauninājumā tiek prognozēts, ka IKP pieaugums stabilizēsies 4% robežās, ko nodrošinās ieguldījumi un eksports programmas periodā. Šis izaugsmes scenārijs kopumā atbilst Komisijas dienestu rudens prognozē paredzētajam [3] . Tomēr programmas apvāršņa pēdējais gads, kurš liecina par pozitīvu starpību starp potenciālo un faktisko produkcijas apjomu, pamatojoties uz Komisijas veiktajiem aprēķiniem, izmantojot kopīgi saskaņotas metodes, šķiet optimistisks. Ņemot to vērā, atjauninājumā iekļautie pieņēmumi par pieaugumu šķiet ticami, tomēr drīzāk labvēlīgi programmas perioda beigās. Atjauninājuma vidēja termiņa prognoze ārējam deficītam šķiet ticama, lai gan prognozētais samazinājums ir atkarīgs no tā, vai tiks izpildīti atjauninājumā izklāstītie stingrie fiskālie ierobežojumi, vienlaicīgi īstenojot strukturālās reformas potenciālā produkcijas apjoma palielināšanai. Atjauninājuma inflācijas prognozes pilnībā atbilst Komisijas prognozēm.(4) Ungārijas monetārā politika joprojām ir vērsta uz inflācijas samazināšanu, vienlaicīgi piesaistot to maiņas kursam. Konverģences programmā ir apstiprināts, ka Ungārijas mērķis joprojām ir pievienoties euro zonai 2010. gadā. Pēc tam, kad inflācija 2004. gada vidū bija sasniegusi augstāko punktu – virs 7%, tā strauji nokritās zem 4% atzīmes 2005. gada pirmajā pusē. Reālo algu pieauguma palēnināšanās, vājāks vietējais pieprasījums, kā arī pastiprinātā importa konkurence pēc pievienošanās ES palīdzēja stabilizēt inflāciju zemākā līmenī. Forinta un euro maiņas kursa novērtējuma tendence mainījās uz pretējo 2005. gada oktobrī, kad pakāpenisku vērtības samazinājumu izraisīja pieaugošās ieguldītāju bažas par fiskālajām novirzēm un neskaidrības par euro ieviešanas datumu. Salīdzinot ar gada sākumu, forinta vērtība 2005. gada decembra vidū bija par 3% zemāka. Ungārijas ilgtermiņa procentu likmes saglabājas ievērojami augstākas nekā citās jaunajās dalībvalstīs. Pēc pakāpeniskas samazināšanās no 7,2% janvārī līdz 5,6% 2005. gada septembrī, uzlabojoties riska uztverei tirgos, parādzīmju ienesīgums (un starpība) attiecībā uz euro zonu oktobrī strauji pieauga un kopš tā laika saglabājās 7% apmērā, daļēji kā atbildes reakcija uz daļas ieguldītāju bažām par fiskālajām novirzēm.(5) Atjauninājums joprojām ir vērsts uz pārmērīga budžeta deficīta novēršanu līdz 2008. gadam. Paredzētā deficīta virzība ir no 6,1% 2005. gadā uz 4,7% 2006. gadā, 3,3% 2007. gadā un 1,9% no IKP 2008. gadā, katru gadu samazinot to par 1,4 IKP procentu punktiem. Laika profils primārajam pārpalikumam ir līdzīgs. Šajās budžeta prognozēs nav iekļauti vienreizēji pasākumi (jo īpaši militārie iepirkumi 0,3 IKP procentu punktu apmērā 2006. un 2007. gadā) un Statistikas biroja 2004. gada 2. marta lēmuma par fondēto pensiju shēmu klasifikāciju ietekme robežās no 1% līdz 1,5% no IKP, ko ņems vērā līdz 2007. gada pavasara paziņojuma[4] laikam. Tiek prognozēts, ka ievērojamo ieņēmumu attiecības samazinājumu apmēram 3½ IKP procentu punktu apmērā, kas radies jaunieviestās piecu gadu nodokļu samazinājuma stratēģijas rezultātā, kompensēs izdevumu un IKP attiecības samazinājums par apmēram 7½ IKP procentu punktiem laika posmā no 2005. gada līdz 2008. gadam.(6) Ungārijas iestādes 2005. gada septembrī palielināja mērķi 2005. gadam no 2004. gada decembra atjauninājumā minētajiem 3,6% no IKP līdz 6,1% no IKP. Komisijas dienestu 2005. gada rudens prognozē tika norādīts, ka šāds pārskatīts mērķis 2005. gadam ir sasniedzams. Pēdējie pieejamie naudas dati šo viedokli apstiprina.(7) Atjauninājumā ir paredzēts strukturālās bilances uzlabojums no -5,7% no IKP 2005. gadā līdz -2,1% no IKP 2008. gadā (neiekļaujot pensiju reformas un vienreizējo pasākumu ietekmi). No programmā ietvertajām budžeta prognozēm nevar spriest par vidēja termiņa mērķiem.(8) Tomēr programmā izklāstītajiem strukturālajiem pasākumiem, jo īpaši attiecībā uz publisko sektoru, veselības un izglītības nozarēm, trūkst vajadzīgā kvantitatīvā novērtējuma, lai varētu spriest par to īstermiņa un vidēja termiņa ietekmi uz budžetu. Turklāt budžeta rezultāts varētu būt daudz sliktāks, nekā prognozēts programmā, arī ņemot vērā atkārtoti nesasniegtus mērķus iepriekš. Komisijas dienestu rudens prognozē bija paredzēts deficīts 6,7% apmērā no IKP 2005. gadā (ieskaitot militāro lidmašīnu uzskaiti), kas, iespējams, nozīmē, ka deficīta tendence 2006. gadam var būt augstāka nekā plānots programmā. Izdevumu ierobežošana par 4 IKP procentu punktiem 2006. gadā salīdzinājumā ar 2005. gada budžetu nav pamatota ar skaidri noteiktiem un kvantitatīviem pasākumiem. Programmas pēdējos gados valsts automaģistrāļu ieguldījumu novirzīšana uz pirktspējas paritātes shēmām var radīt grāmatvedības problēmas un saistītās izmaksas; prognozētā procentu likmju samazināšana var neīstenoties; pastāv neskaidrības par nodokļu reformas ietekmi, kas var izraisīt zemākus ieņēmumus.(9) Ņemot vērā iepriekš izklāstīto riska novērtējumu, ir vajadzīgs pamatojums programmā iekļautajai budžeta stratēģijai, lai nodrošinātu tās atbilstību Padomes ieteiktajai pārmērīga deficīta novēršanai līdz 2008. gadam.(10) Tiek prognozēts, ka parāda attiecība 2006. gadā pieaugs līdz 58,4% no IKP un pēc tam līdz pat programmas perioda beigām samazināsies līdz 56,2% no IKP sakarā ar valsts budžeta deficīta nepārtrauktu samazināšanos. Iekļaujot kumulatīvo pensijas reformas slogu robežās no 3% 2004. gadā līdz 6% 2008. gadā, parāda līmenis pārsniegs 60% atsauces līmeni. Salīdzinājums starp Komisijas dienestu 2004. gada rudens prognozi un pašreizējo atjauninājumu apstiprina, ka galvenās atšķirības parāda un IKP attiecības virzības novērtēšanā rada pārāk lielais optimisms atjauninājuma budžeta prognozēs.(11) Attiecībā uz valsts finanšu ilgtspējību šķiet, ka Ungārijai ir risks, kura pamatā ir prognozētās budžeta izmaksas, ko rada iedzīvotāju novecošana. Pašreiz parāda un IKP attiecība ir tuva atsauces vērtībai, un tiek prognozēts tās pieaugums laikā līdz 2050. gadam. Ungārija veica reformas pensiju sistēmā 20. gs. 90. gadu beigās, lai novērstu turpmākus pensiju izdevumu pieaugumus, palīdzot novērst novecošanas ietekmi uz budžetu. Tomēr valsts izdevumi pensijām, iespējams, būs augstāki nekā prognozēts atjauninājumā, norādot, cik svarīgi ir cieši uzraudzīt faktorus, kuri varētu kompensēt šādus augstākus izdevumus, kā arī pensiju un citu ar vecumu saistītu izdevumu attīstību. Turklāt pašreizējais augstais strukturālais deficīts veicina ilgtspējības risku palielināšanos. Tādēļ ir jāīsteno plaša valsts finanšu konsolidēšana vidējā laika posmā un jāturpina nostiprināt budžeta pozīcija, lai mazinātu apdraudējumu valsts finanšu ilgtspējībai [5] .(12) Valsts finanšu jomā paredzētie pasākumi nav atbilstīgi vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm, kas ir iekļautas integrētajās pamatnostādnēs 2005. – 2008. gadam. Saskaņā ar Padomes 2005. gada 8. novembra lēmumu, pamatojoties uz Līguma 104. panta 8. punktu, Ungārija nav izpildījusi Padomes 2005. gada 8. marta otros 104. panta 7. punkta ieteikumus saskaņā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru. Atjauninājumā ir saglabāta daudzgadu shēma pārmērīgā budžeta deficīta novēršanai līdz 2008. gadam, lai gan ir iespējams sliktāks budžeta iznākums nekā prognozēts, kā arī trūkst sīki izstrādātas specifikācijas un skaitļi, kas ļautu spriest par strukturālo pasākumu ietekmi uz budžetu īsākā un vidējā laika posmā.(13) Ungārijas valsts reformu programmā, kas tika iesniegta 2005. gada 14. oktobrī atjaunotās Lisabonas stratēģijas izaugsmei un nodarbinātībai sakarā, kā galvenais uzdevums ir norādīta pakāpeniskā un nepārtrauktā valsts sektora apmēra un deficīta samazināšana. Valsts reformu programmā ietverto reformu pasākumu ietekme uz budžetu ir atspoguļota konverģences programmas budžeta prognozēs, ciktāl tas attiecas uz nodokļu samazināšanu. Atjauninājumā ir izskaidrota nesen pieņemtā nodokļu samazināšanas piecu gadu programma un izklāstīti vairāki valsts sektora reformas plāni, tomēr nesniedzot vajadzīgās specifikācijas un skaitļus. Šie plāni kopumā atbilst 2005. gada 14. oktobrī iesniegtajai valsts reformu programmai.(14) Ņemot vērā iepriekš izklāstīto novērtējumu, Ungārijai būtu lietderīgi vēlākais līdz 2006. gada 1. septembrim iesniegt pārskatītu konverģences programmas atjauninājumu, kurā būtu norādīti konkrēti un strukturāli pasākumi, kas pilnībā atbilstu tās vidēja termiņa korekcijas virzībai. Starplaikā Ungārijai ir jādara viss nepieciešamais, lai sasniegtu savus budžeta mērķus 2006. gadam un ilgāk.IeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar 9. panta 3. punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/1997 par Ungārijas atjaunināto konverģences programmu 2005. - 2008. gadamEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1997. gada 17. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu [6] un jo īpaši tās 9. panta 3. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu,apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.1.  Padome [2006. gada 24. janvārī] pārbaudīja Ungārijas atjaunināto konverģences programmu laika posmam no 2005. gada līdz 2008. gadam. Atjauninājumā lielākoties ievērots stabilitātes un konverģences programmu struktūras paraugs, kas noteikts jaunajā rīcības kodeksā. Tajā ir sniegti visi obligātie un fakultatīvie dati, kas noteikti jaunajā rīcības kodeksā, tomēr tajā ir dažas neatbilstības ar EKS95 attiecībā uz FISIM apstrādi un militāro izdevumu reģistrēšanu. Programmā nav sniegti dati par iepriekšējiem un paredzētiem vienreizējiem pasākumiem. Tajā nav arī skaidri norādīts vidējā termiņa mērķis budžeta stāvoklim, kā prasīts rīcības kodeksā.2.  Pēc visaptverošu ekonomikas reformu kopuma pieņemšanas 20. gadsimta 90. gadu vidū pareiza makroekonomikas politika un atbilstošas strukturālās reformas palīdzēja sasniegt stabilus un augstus izaugsmes rādītājus un samazināt inflāciju. Tomēr no 2001. gada ievērojami pieauga valsts izdevumi, un tika īstenota algu ievērojamas palielināšanas politika, kā rezultātā radās būtiska makroekonomikas nelīdzsvarotība. Lai gan izaugsme ir kļuvusi līdzsvarotāka un inflācija un algu pieaugums pēdējos gados ir palēninājušies, Ungārija joprojām cīnās ar augstu budžeta un ārējo deficītu. Makroekonomiskais scenārijs, kurš izklāstīts 2005. gada decembra atjauninājumā, paredz, ka reālā IKP pieaugums atlikušajā programmas periodā stabili saglabāsies apmēram 4% apmērā, pamatojoties uz ieguldījumiem un eksportu. Izvērtējot šo scenāriju atbilstoši pašreiz pieejamai informācijai, šķiet, ka tā pamatā ir ticami pieņēmumi par izaugsmi, lai gan tas šķiet labvēlīgs programmas perioda pēdējā gadā. Plānotais ārējā deficīta samazinājums ir atkarīgs no fiskālo ierobežojumu īstenošanas līdz ar strukturālo reformu ieviešanu potenciālā produkcijas apjoma palielināšanai. Programmas prognozes attiecībā uz inflāciju šķiet ticamas.3.  Padome 2004. gada 5. jūlijā nolēma, ka Ungārijai pastāv pārmērīgs budžeta deficīts, un saskaņā ar 104. panta 7. punktu izdeva ieteikumu novērst šo situāciju vēlākais līdz 2008. gadam atbilstoši Ungārijas maija konverģences programmā ietvertajai korekcijas virzībai. Pēc 2005. gada janvāra lēmuma par neatbilstību saskaņā ar 104. panta 8. punktu Padome 2005. gada 8. martā otro reizi izdeva ieteikumus saskaņā ar 104. 7. punktu, saglabājot 2008. gadu kā mērķa gadu, līdz kuram ir jānovērš pārmērīgais budžeta deficīts. Padome ieteica Ungārijas iestādēm veikt efektīvus pasākumus, lai sasniegtu atjauninātajā konverģences programmā 2005. gadam noteikto deficīta mērķi, kā arī saplānot un ieviest jebkādus nodokļu samazinājumus, kas ir atkarīgi no tā paša konverģences programmas atjauninājuma deficīta mērķu sasniegšanas. Tas pats bija atspoguļots arī Padomes atzinumā par konverģences programmas 2004. gada atjauninājumu, ko arī pieņēma 2005. gada 8. martā. Atjauninājums joprojām ir vērsts uz pārmērīga budžeta deficīta novēršanu līdz 2008. gadam. Paredzētā deficīta virzība ir no 6,1% no IKP 2005. gadā uz 4,7% no IKP 2006. gadā, 3,3% no IKP 2007. gadā un 1,9% no IKP 2008. gadā, katru gadu samazinot to par 1,4 IKP procentu punktiem. Laika plānojums primārajam pārpalikumam ir līdzīgs. Šajās budžeta prognozēs nav iekļauti vienreizēji pasākumi un Statistikas biroja 2004. gada 2. marta lēmuma par fondēto pensiju shēmu klasifikāciju ietekme robežās no 1% līdz 1,5% no IKP, ko ņem vērā līdz 2007. gada pavasara paziņojuma[7] laikam. Ungārijas iestādes 2005. gada septembrī palielināja mērķi 2005. gadam no 2004. gada decembra atjauninājumā minētajiem 3,6% no IKP līdz 6,1% no IKP. Komisijas dienestu 2005. gada rudens prognozē tika norādīts, ka šāds pārskatīts mērķis 2005. gadam ir sasniedzams. Pēdējie pieejamie naudas dati šo viedokli apstiprina.4.  Atjauninājumā ir paredzēts strukturālās bilances uzlabojums no -5,7% no IKP 2005. gadā līdz -2,1% no IKP 2008. gadā (neiekļaujot pensiju reformas ietekmi). No programmā ietvertajām budžeta prognozēm nevar spriest par vidēja termiņa mērķiem.5.  Budžeta rezultāts varētu būt daudz sliktāks nekā prognozēts programmā, tā kā izdevumu ierobežošana 2006. gadā, kā arī strukturālais samazinājums programmas pēdējiem gadiem nav balstīti uz skaidri noteiktiem un izskaitļotiem pasākumiem. Turklāt var īstenoties stratēģiju apdraudošie riski.6.  Ņemot vērā šo riska novērtējumu, ir vajadzīgs pamatojums programmā iekļautajai budžeta nostājai, lai nodrošinātu tās atbilstību Padomes ieteiktajai pārmērīga deficīta novēršanai līdz 2008. gadam, kurš ir programmas pēdējais gads.7.  Tiek lēsts, ka parāda attiecība 2005. gadā ir sasniegusi 57,7% no IKP. Programmā ir prognozēts, ka programmas periodā parāda koeficients samazināsies par apmēram 1,5 procentu punktiem. Paredzams, ka parāda attiecība būs mazāk labvēlīga, nekā prognozēts programmā, ņemot vērā iepriekš minētos riskus, kas apdraud budžeta mērķus.8.  Attiecībā uz valsts finanšu ilgtspējību šķiet, ka Ungārijai ir risks, kura pamatā ir prognozētās budžeta izmaksas, ko rada iedzīvotāju novecošana. Pašreiz parāda un IKP attiecība ir tuva atsauces vērtībai, un tiek prognozēts tās pieaugums laikā līdz 2050. gadam. Ungārija veica reformas pensiju sistēmā 20. gs. 90. gadu beigās, lai novērstu turpmākus pensiju izdevumu pieaugumus, palīdzot novērst novecošanas ietekmi uz budžetu. Tomēr valsts izdevumi pensijām, iespējams, būs augstāki nekā prognozēts atjauninājumā, norādot, cik svarīgi ir cieši uzraudzīt faktorus, kuri varētu kompensēt šādus augstākus izdevumus, kā arī pensiju un citu ar vecumu saistītu izdevumu attīstību. Turklāt pašreizējais augstais strukturālais deficīts veicina ilgtspējības risku palielināšanos. Tādēļ ir jāīsteno plaša valsts finanšu konsolidēšana vidējā laika posmā un jāturpina nostiprināt budžeta pozīcija, lai mazinātu apdraudējumu valsts finanšu ilgtspējībai [8] .9.  Valsts finanšu jomā paredzētie pasākumi nav atbilstīgi vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm, kas ir iekļautas integrētajās pamatnostādnēs 2005. – 2008. gadam. Saskaņā ar Padomes 2005. gada 8. novembra lēmumu, pamatojoties uz Līguma 104. panta 8. punktu, Ungārija nav izpildījusi Padomes 2005. gada 8. marta otros 104. panta 7. punkta ieteikumus saskaņā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru. Atjauninājumā ir saglabāta daudzgadu shēma pārmērīgā budžeta deficīta novēršanai līdz 2008. gadam, lai gan ir iespējams sliktāks budžeta iznākums nekā prognozēts.10.  Ungārijas valsts reformu stratēģijā, kas tika iesniegta 2005. gada 14. oktobrī atjaunotās Lisabonas stratēģijas izaugsmei un nodarbinātībai sakarā, kā galvenais uzdevums ir norādīta pakāpeniskā un nepārtrauktā valsts sektora apmēra un deficīta samazināšana. Valsts reformu programmā ietverto reformu pasākumu ietekme uz budžetu ir atspoguļota konverģences programmas budžeta prognozēs, ciktāl tas attiecas uz nodokļu samazināšanu. Atjauninājumā ir izskaidrota nesen pieņemtā nodokļu samazināšanas piecu gadu programma un izklāstīti vairāki valsts sektora reformas plāni, tomēr nesniedzot vajadzīgās specifikācijas un skaitļus. Šie plāni kopumā atbilst valsts reformu programmai.Ņemot vērā iepriekš izklāstīto novērtējumu, Padome uzskata, ka Ungārijai vēlākais līdz 2006. gada 1. septembrim ir jāiesniedz pārskatīts konverģences programmas atjauninājums, kurā ir norādīti konkrēti un strukturāli pasākumi, kas pilnībā atbilst tās vidēja termiņa korekciju virzībai. Starplaikā Ungārijai ir jādara viss nepieciešamais, lai sasniegtu savus budžeta mērķus 2006. gadam un ilgāk.Galveno makroekonomisko un budžeta prognožu salīdzinājums 12004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |Reālais IKP (% izmaiņas) | KP 2005. g. dec6 | 4,2 | 4,0 | 4,1 | 4,0 | 4,0 |KOM 2005. g. nov. | 4,2 | 3,7 | 3,9 | 3,9 | n.p. |KP 2004. g. dec. | 3,9 | 4,0 | 4,2 | 4,3 | 4,6 |SPCI inflācija (%) | KP 2005. g. dec. | 6,8 | 3,5 | 2,1 | 3,0 | 2,4 |KOM 2005. g. nov. | 6,8 | 3,7 | 2,0 | 3,0 | n.p. |KP 2004. g. dec. | 6,8 | 4,5 | 4,0 | 3,5 | 3,0 |Starpība starp potenciālo un faktisko produkcijas apjomu (% no potenciālā IKP) | KP 2005. g. dec.2 | -1,3 | -1,0 | -0,5 | -0,1 | 0,4 |KOM 2005. g. nov.7 | -0,9 | -0,7 | -0,3 | 0,2 | n.p. |KP 2004. g. dec.2 | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. |Valsts bilance (% no IKP) | KP 2005. g. dec. | -5,4 | -6,1 | -4,78 | -3,38 | -1,9 |KOM 2005. g. nov. | -5,4 | -6,1 | -6,7 | -6,9 | n.p. |KP 2004. g. dec. | -4,5 | -3,6 | -2,9 | -2,2 | -1,6 |Primārā bilance (% no IKP) | KP 2005. g. dec. | -1,1 | -2,5 | -1,5 | -0,3 | +0,8 |KOM 2005. g. nov. | -1,5 | -2,2 | -3,0 | -3,4 | n.p. |KP 2004. g. dec. | -0,5 | 0,0 | 0,2 | 0,6 | 1,0 |Cikliski koriģētā bilance (% no IKP) | KP 2005. g. dec2 | -4,8 | -5,7 | -4,5 | -3,3 | -2,2 |KOM 2005. g. nov. | -5,3 | -5,8 | -6,6 | -7,0 | n.p. |KP 2004. g. dec.2 | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. |Strukturālā bilance3 (% no IKP) | KP 2005. g. dec.4 | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. |KOM 2005. g. nov.5 | -5,3 | -6,3 | -7,6 | -8,5 | n.p. |KP 2004. g. dec. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. |Valsts bruto parāds (% no IKP) | KP 2005. g. dec. | 57,2 | 57,7 | 58,48 | 57,98 | 56,28 |KOM 2005. g. nov. | 57,4 | 57,2 | 58,0 | 59,2 | n.p. |KP 2004. g. dec. | 57,3 | 55,5 | 53,0 | 50,6 | 48,3 |Piezīmes: 1 Budžeta prognozēs nav iekļauta ietekme no Statistikas biroja 2004. gada 2. marta lēmuma par fondēto pensiju shēmu klasifikāciju, kas jāievieš līdz 2007. gada pavasara paziņojuma laikam. Ņemot vērā šo ietekmi, vispārējā valsts bilance saskaņā ar atjaunināto programmu būtu 6,5% no IKP 2004. gadā, 7,4% 2005. gadā, 6,1% 2006. gadā, 4,7% 2007. gadā un 3,4% 2008. gadā, savukārt valsts kopējais parāds būtu 60,3% no IKP 2004. gadā, 61,5% 2005. gadā, 63,0% 2006. gadā, 63,2% 2007. gadā un 62,3% 2008. gadā (skat. arī 8. zemsvītras piezīmi). 2 Komisijas dienestu aprēķini, kuru pamatā ir programmā sniegtā informācija. 3 Cikliski koriģētā bilance (kā iepriekšējās rindās), izņemot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus. 4 Programmā nav sniegta informācija par vienreizējiem un citiem pagaidu pasākumiem. 5 Vienreizējie un citi pagaidu pasākumi no Komisijas dienestu 2005. gada rudens prognozes. 6 Pirms FISIM sadales (pēc FISIM sadales 4,6% 2004. gadā, 4,2% 2005. gadā, 4,3% 2006. gadā, 4,1% 2007. gadā un 4,1% 2008. gadā). 7 Pamatojoties uz aplēsto potenciālo pieaugumu attiecīgi 3,7%, 3,5%, 3,5% un 3,4% apmērā laika posmam no 2004. gada līdz 2007. gadam. 8 Neietverot militāro iepirkumu 0,3% no IKP apmērā gan 2007., gan 2008. gadā. Avots: Konverģences programma (KP); Komisijas dienestu 2005. gada rudens ekonomikas prognozes (KOM). Komisijas dienestu aprēķini. |[1] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regula grozīta ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Visi šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami šādā tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Ekonomikas un finanšu komitejas atzinums par „Specifikācijām par Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanu un pamatnostādnēm un stabilitātes un konverģences programmu formu un saturu”, kuru atbalstījusi Ekonomikas un finanšu padome 2005. gada 11. oktobrī.[3] Jāatzīmē, ka Komisijas prognoze vēl tika veidota, pamatojoties uz laikrindām, kuras neietvēra netieši mērāmo finanšu starpniecības pakalpojumu ( FISIM ) sadali, savukārt atjauninājumā ir atspoguļots pieauguma sadalījums, kas ietver FISIM sadali (vienlaicīgi salīdzinājumam parādot arī galvenos pieauguma rādītājus bez FISIM ). Deficīta un parāda attiecības aprēķina, pamatojoties uz IKP rindām pirms FISIM sadales.[4] Ņemot vērā šo ietekmi, vispārējā valsts bilance saskaņā ar atjaunināto programmu būtu 7,4% no IKP 2005. gadā, 6,1% 2006. gadā, 4,7% 2007. gadā un 3,4% 2008. gadā, savukārt valsts kopējais parāds būtu 60,3% no IKP 2004. gadā, 61,5% 2005. gadā, 63,0% 2006. gadā, 63,2% 2007. gadā un 62,3% 2008. gadā. Tomēr tas neietver militāro lidmašīnu iepirkumu 0,3 IKP procentu punktiem vērtībā 2006. un 2007. gadā.[5] Sīkākas ziņas par ilgtermiņa ilgtspējību ir sniegtas Komisijas dienestu veiktajā programmas tehniskajā novērtējumā, kas tiks publicēts šajā tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Šajā tekstā minētie dokumenti ir atrodami šajā tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[7] Ņemot vērā šo ietekmi, vispārējā valsts bilance saskaņā ar atjaunināto programmu būtu 7,4% no IKP 2005. gadā, 6,1% 2006. gadā, 4,7% 2007. gadā un 3,4% 2008. gadā, savukārt valsts kopējais parāds būtu 60,3% no IKP 2004. gadā, 61,5% 2005. gadā, 63,0% 2006. gadā, 63,2% 2007. gadā un 62,3% 2008. gadā. Tomēr tas neietver militāro lidmašīnu iepirkumu 0,3 IKP procentu punktiem vērtībā 2006. un 2007. gadā.[8] Sīkākas ziņas par ilgtermiņa ilgtspējību ir sniegtas Komisijas dienestu veiktajā programmas tehniskajā novērtējumā, kas tiks publicēts šajā tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm