title: 2011/856/ES: Komisijas Ieteikums ( 2011. gada 15. decembris ) par mantojuma nodokļa dubultās uzlikšanas mazināšanu

text:
               20.12.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 336/81

         KOMISIJAS IETEIKUMS
   (2011. gada 15. decembris)
   par mantojuma nodokļa dubultās uzlikšanas mazināšanu
   (2011/856/ES)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 292. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Vairums dalībvalstu piemēro nodokļus personas nāves gadījumā, jo īpaši mantojuma un īpašuma nodokli, savukārt citās dalībvalstīs mantojumiem un īpašumiem nodoklis tiek piemērots atbilstīgi cita nodokļa pozīcijām, piemēram, ienākumiem. Turpmāk tekstā visi nodokļi, kas tiek piemēroti personas nāves gadījumā, tiks dēvēti par mantojuma nodokļiem.

               (2)

               Vairums dalībvalstu, kuras piemēro mantojuma nodokli, piemēro nodokli arī dāvinājumiem, ko cita citai pasniedz dzīvas personas.

               (3)

               Dalībvalstis var piemērot mantojumiem nodokli, balstoties uz mainīgiem “vienojošiem” faktoriem. Tās var rīkoties šādi, balstoties uz personīgu saikni, piemēram, mirušās personas dzīvesvietu, pastāvīgo uzturēšanās vietu vai valsts piederību vai viņas mantinieka dzīvesvietu, pastāvīgo uzturēšanās vietu vai valsts piederību, vai abu minēto personu dzīvesvietu, pastāvīgo uzturēšanās vietu vai valsts piederību. Dažas dalībvalstis var piemērot vairākus minētos faktorus vai veikt ļaunprātīgas izmantošanas novēršanas pasākumus, kas nodokļa piemērošanai ietvertu paplašinātu pastāvīgās uzturēšanās vietas vai dzīvesvietas jēdzienu.

               (4)

               Papildus nodokļu piemērošanai, balstoties uz personīgu saikni, dalībvalstis var piemērot mantojuma nodokli aktīviem, kas atrodas to piekritībā. Šo pamatojumu var izmantot nodokļa piemērošanai pat tādā gadījumā, ja ne mirušajai personai, ne mantiniekam nav personīgas saiknes ar atrašanās vietas valsti.

               (5)

               Aizvien vairāk Savienības pilsoņu dzīves laikā pārceļas no vienas Savienības valsts uz citu, lai tur dzīvotu, mācītos, strādātu un pavadītu pensijas gadus, kā arī iegādātos īpašumu un ieguldītu līdzekļus valstīs, kas nav viņu mītnes valsts.

               (6)

               Ja šādos gadījumos pēc personas nāves rodas pārrobežu mantojumu situācija, tiesības piemērot nodokli šiem mantojumiem var būt vairākām dalībvalstīm.

               (7)

               Dalībvalstis ir izstrādājušas vairākas divpusējas konvencijas par nodokļa dubultu vai daudzkāršu neuzlikšanu mantojumam.

               (8)

               Vairums dalībvalstu tiesību aktos vai administratīvajā praksē, kas pieņemta vienpusēji valsts līmenī, paredz nodokļu dubultu neuzlikšanu ārvalsts mantojuma nodokļa gadījumā.

               (9)

               Tomēr šāda veida valsts atbrīvojuma sistēmām ārvalsts mantojuma nodokļa gadījumā parasti ir ierobežojumi. Jo īpaši to piemērošana ir ierobežota attiecībā uz konkrētajiem nodokļiem un personām. Minētās sistēmas var neļaut piemērot nodokļu atlaidi iepriekš samaksātiem dāvinājumu nodokļiem par to pašu mantojumu, nodokļiem, kas piemērojami vietējā vai reģionālā, nevis valsts līmenī, vai nodokļiem, kurus citas valstis piemēro personas nāves gadījumā. Atbilstīgi šīm sistēmām atbrīvojumu var piešķirt tikai ārvalstu nodokļiem, kas samaksāti par noteiktu īpašumu ārvalstīs. Tās neparedz atbrīvojumu attiecībā uz ārvalsts nodokli, kas maksājams par īpašumu, kurš atrodas valstī, kas nav mantinieka vai mirušās personas mītnes valsts. Šīs sistēmas var izslēgt ārvalsts nodokli par aktīviem, kas atrodas tās dalībvalsts teritorijā, kura piešķir atbrīvojumu. Dalībvalstu atbrīvojuma sistēmu piemērošana var ciest neveiksmi arī tāpēc, ka tajās nav ņemtas vērā nesakritības ar citu dalībvalstu mantojuma nodokļa noteikumiem, īpaši attiecībā uz to, kas salīdzinājumā ar ārvalsts aktīvu uzskatāms par vietēju, kā arī attiecībā uz aktīvu nodošanas un nodokļa samaksas termiņu. Visbeidzot, nodokļa atbrīvojuma piešķiršana var būt atkarīga no kompetentās iestādes, un tāpēc to nav iespējams garantēt.

               (10)

               Ja nav iespējama atbilstoša nodokļu kumulatīva neuzlikšana mantojumiem, tas var kļūt par iemeslu ievērojami augstākiem nodokļu piemērošanas vispārējiem līmeņiem nekā gadījumā, ja tie ir piemērojami tikai vienā vai otrā iesaistītajā dalībvalstī.

               (11)

               Tādējādi ES pilsoņiem var tikt liegts pilnvērtīgi izmantot viņu tiesības brīvi pārvietoties un darboties citās Savienības dalībvalstīs. Tas var arī radīt grūtības pārvietot mazus uzņēmumus to īpašnieku nāves gadījumā.

               (12)

               Lai gan ieņēmumi no mantojuma nodokļa veido salīdzinoši mazu kopējo nodokļu ieņēmumu daļu dalībvalstīs un pārrobežu gadījumu daļa atsevišķi ir vēl mazāka, nodokļa dubulta uzlikšana mantojumam var būtiski ietekmēt attiecīgās personas.

               (13)

               Nodokļa dubulta uzlikšana mantojumam šobrīd netiek vispusīgi risināta dalībvalstu vai divpusējā līmenī, pamatojoties uz Savienības tiesību aktiem. Lai nodrošinātu raitu iekšējā tirgus darbību, ir jāatbalsta vēl aptverošākas sistēmas izveide nodokļa dubultai neuzlikšanai mantojumam pārrobežu gadījumos.

               (14)

               Gadījumos, kad divas vai vairāk dalībvalstis piemēro mantojuma nodokli vienam un tam pašam mantojumam, ir jāparedz tiesību uzlikt nodokli vai – gluži pretēji – tiesību neuzlikt nodokli prioritārā secība.

               (15)

               Parasti saskaņā ar praksi, kas dominē starptautiskā līmenī, dalībvalstīm, kurās atrodas pastāvīga uzņēmuma nekustamais īpašums un uzņēmējdarbības īpašums, kā valstīm ar visciešāko saikni ir jābūt pirmtiesībām piemērot mantojuma nodokli šādam īpašumam.

               (16)

               Tā kā kustamais īpašums, kas nav pastāvīga uzņēmuma uzņēmējdarbības īpašums, var bez grūtībām mainīt atrašanās vietu, tā saikne ar dalībvalsti, kurā tas atrodas personas nāves brīdī, kopumā nav tik cieša kā iespējamā mirušās personas vai mantinieka personīgā saikne ar citu dalībvalsti. Tāpēc dalībvalstij, kurā šāds kustamais īpašums atrodas, nav jāuzliek īpašumam mantojuma nodoklis, ja šādu nodokli piemēro dalībvalsts, ar kuru mirušajai personai un/vai mantiniekam ir personīga saikne.

               (17)

               Mantojumi bieži vien ir uzkrāti visā mirušās personas mūžā. Turklāt mantojuma aktīvi parasti atrodas dalībvalstī, ar kuru mirušajai personai ir personīga saikne, nevis dalībvalstī, ar kuru tās mantiniekam ir minētā saikne, ja šīs valstis atšķiras. Ja mantojumam tiek piemērots nodoklis, balstoties uz personīgo saikni ar dalībvalstu teritoriju, vairums šo dalībvalstu atsaucas uz mirušās personas, nevis mantinieka saikni, pat ja tam ir vairākas saiknes, vai piemēro nodokli tikai tādā gadījumā, ja mantiniekam ir personīga saikne ar to teritoriju. Mirušās personas personīgās saiknes minētā rakstura un svarīguma dēļ, kā arī praktisku iemeslu dēļ dalībvalstīm, ar kurām mantiniekam ir personīga saikne, nav dubulti jāpiemēro nodoklis, ņemot vērā faktu, ka mirušajai personai un mantiniekam ir personīga saikne ar dažādām dalībvalstīm.

               (18)

               Lai noteiktu ciešāko personīgo saikni, strīdus attiecībā uz personīgo saikni ar vairākām dalībvalstīm var atrisināt, balstoties uz savstarpējās vienošanās procedūru, tostarp vispārpieņemtiem noteikumiem.

               (19)

               Tā kā iesaistītajās dalībvalstīs var atšķirties termiņš mantojuma nodokļa piemērošanai un gadījumu ar pārrobežu elementiem atrisināšanai salīdzinājumā ar vietējiem mantojuma nodokļa gadījumiem var būt nepieciešams vairāk laika, jo ir iesaistītas vairākas tiesību un/vai nodokļu sistēmas, dalībvalstīm ir jāparedz saprātīgs laika posms prasību iesniegšanai par nodokļu atvieglojumiem.

               (20)

               Šajā ieteikumā ir ņemtas vērā pamattiesības, kuras īpaši atzītas Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, piemēram, tiesības uz īpašumu (17. pants), kas īpaši garantē tiesības atstāt mantojumā likumīgi iegūtu īpašumu, darījumdarbības brīvība (16. pants) un ES pilsoņu tiesības brīvi pārvietoties ES teritorijā (45. pants),

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
   1.   Priekšmets
   1.1.   Šajā ieteikumā ir izklāstīts, kā dalībvalstis var veikt pasākumus vai uzlabot pašreizējos pasākumus, lai atbrīvotu no nodokļa dubultas vai daudzkāršas uzlikšanas, ko izraisa mantojuma nodokļa piemērošana divās vai vairākās dalībvalstīs (turpmāk “nodokļa dubulta uzlikšana”).
   1.2.   Pēc analoģijas šis ieteikums ir attiecināms uz dāvinājuma nodokli, ja dāvinājumiem tiek uzlikti nodokļi saskaņā ar tiem pašiem vai līdzīgiem noteikumiem kā mantojumiem.
   2.   Definīcijas
   Šajā ieteikumā piemēro šādas definīcijas:

               a)

               “mantojuma nodoklis” ir jebkurš nodoklis, kas piemērots valsts, federālā, reģionālā vai vietējā līmenī personas nāves gadījumā neatkarīgi no nodokļa nosaukuma, nodokļa piemērošanas veida un personas, kurai nodoklis tiek piemērots, tostarp īpašuma nodoklis, mantojuma nodoklis, īpašnieka maiņas nodoklis, nodeva par īpašuma tiesību maiņu, zīmognodeva, ienākumu nodoklis un kapitāla pieauguma nodoklis;

               b)

               “nodokļa atvieglojums” ir tiesību aktos un/vai vispārējos administratīvos norādījumos vai vadlīnijās ietverts noteikums, saskaņā ar kuru dalībvalsts piešķir citā dalībvalstī maksājama mantojuma nodokļa atvieglojumu, kreditējot ārvalsts nodokli pret dalībvalstī maksājamo nodokli, atbrīvojot mantojumu vai tā daļu no nodokļa uzlikšanas konkrētajā dalībvalstī, atzīstot samaksāto ārvalsts nodokli vai citādi atturoties no mantojuma nodokļa piemērošanas;

               c)

               “aktīvi” ir jebkurš kustamais un/vai nekustamais īpašums un/vai tiesības, uz kurām ir attiecināms mantojuma nodoklis;

               d)

               “personīgā saikne” ir mirušās personas vai mantinieka saikne ar dalībvalsti, kuras pamatā var būt pastāvīgā uzturēšanās vieta, dzīvesvieta, pastāvīgā dzīvesvieta, vitālo interešu centrs, ierastā mītnes zeme, valsts piederība vai faktiskā vadības atrašanās vieta.

         Lai piešķirtu nodokļu atlaidi, saskaņā ar a) apakšpunktu iepriekš samaksātu dāvinājuma nodokli par to pašu aktīvu uzskata par mantojuma nodokli.
   Termini “pastāvīgais uzņēmums”, “nekustamais īpašums”, “kustamais īpašums”, “iedzīvotājs”, “pastāvīgā uzturēšanās vieta”, “valsts piederīgais/piederība”, “ierastā mītnes zeme” un “pastāvīgā dzīvesvieta” ir lietoti nozīmē, kas piemērojama saskaņā ar tās dalībvalsts tiesību aktiem, kuros attiecīgais termins ir lietots.
   3.   Vispārējais mērķis
   Ieteikto pasākumu mērķis ir atrisināt nodokļa dubultas uzlikšanas gadījumus, lai kopējais nodokļa līmenis attiecībā uz konkrētu mantojumu nepārsniegtu līmeni, kas būtu piemērojams gadījumā, ja visas mantojuma daļas būtu piekritīgas dalībvalstij, kurā ir visaugstākais nodokļa līmenis iesaistīto dalībvalstu vidū.
   4.   Nodokļa atvieglojuma nodrošināšana
   Piemērojot mantojuma nodokli, dalībvalstu pienākums ir piešķirt nodokļa atvieglojumu saskaņā ar 4.1.–4.4. apakšpunktu.
   4.1.   Nodokļa atvieglojums attiecībā uz pastāvīga uzņēmuma nekustamo un kustamo īpašumu
   Piemērojot mantojuma nodokli, dalībvalstij ir jāparedz nodokļa atvieglojums mantojuma nodoklim, kuru cita dalībvalsts piemēro šādiem aktīviem:

               a)

               nekustamam īpašumam, kas atrodas citā dalībvalstī;

               b)

               kustamam īpašumam, kas ir pastāvīga uzņēmuma uzņēmējdarbības īpašums, kurš atrodas citā dalībvalstī.

         4.2.   Nodokļa atvieglojums attiecībā uz citiem kustamā īpašuma veidiem
   Attiecībā uz kustamo īpašumu, kas nav 4.1. apakšpunkta b) punktā minētais uzņēmējdarbības īpašums, dalībvalstij, ar kuru ne mirušajai personai, ne mantiniekam nav personīgas saiknes, jāatturas no mantojuma nodokļa piemērošanas, ja šo nodokli piemēro cita dalībvalsts, pamatojoties uz mirušās personas un/vai mantinieka personīgo saikni ar minēto citu dalībvalsti.
   4.3.   Nodokļa atvieglojums gadījumos, kad mirušajai personai ir bijusi personīga saikne ar dalībvalsti, kas nav dalībvalsts, ar kuru mantiniekam ir personīga saikne
   Saskaņā ar 4.1. apakšpunktu gadījumos, kad vairāk nekā viena dalībvalsts var piemērot mantojumam nodokli, balstoties uz to, ka mirušajai personai ir bijusi personīga saikne ar vienu dalībvalsti, bet mantiniekam ir personīga saikne ar citu dalībvalsti, otrajai dalībvalstij ir jāpiešķir nodokļa atvieglojums attiecībā uz nodokli, kas samaksāts par mantojumu dalībvalstī, ar kuru mirušajai personai ir bijusi personīga saikne.
   4.4.   Nodokļa atvieglojums vairāku vienas personas personīgo saikņu gadījumos
   Ja, balstoties uz dažādu dalībvalstu noteikumiem, tiek uzskatīts, ka personai ir personīga saikne ar vairākām dalībvalstīm, kuras piemēro nodokli, tad attiecīgo dalībvalstu kompetento iestāžu pienākums ir, savstarpēji vienojoties, saskaņā ar 6. punktā noteikto procedūru vai citādi noteikt dalībvalsti, kuras pienākums ir piešķirt nodokļa atvieglojumu, ja mantojuma nodoklis tiek piemērots valstī, ar kuru personai ir ciešāka personīgā saikne.

               4.4.1.

               Indivīda ciešāku personīgo saikni var noteikt šādā veidā:

                           a)

                           var uzskatīt, ka viņam ir ciešāka personīgā saikne ar dalībvalsti, kurā viņam ir pieejama pastāvīga dzīvesvieta;

                           b)

                           ja a) daļā minētā dalībvalsts nepiemēro nodokli vai indivīdam ir pieejama pastāvīga dzīvesvieta vairākās dalībvalstīs, tad var uzskatīt, ka viņam ir ciešāka personīgā saikne ar dalībvalsti, ar kuru viņam ir ciešākas personīgās un ekonomiskās attiecības (vitālo interešu centrs);

                           c)

                           ja b) daļā minētā dalībvalsts nepiemēro nodokli vai ja nav iespējams noteikt dalībvalsti, kurā atrodas indivīda vitālo interešu centrs, vai arī ja viņam nav pieejama pastāvīga dzīvesvieta nevienā dalībvalstī, tad var uzskatīt, ka viņam ir ciešāka personīgā saikne ar dalībvalsti, kas ir viņa ierastā mītnes zeme;

                           d)

                           ja c) daļā minētā dalībvalsts nepiemēro nodokli vai indivīda ierastā mītnes zeme ir vairākās dalībvalstis vai nav neviena dalībvalsts, tad var uzskatīt, ka viņam ir ciešāka personīgā saikne ar dalībvalsti, kurā viņš ir valsts piederīgais.

               4.4.2.

               Ja persona nav indivīds, bet, piemēram, labdarības organizācija, par tās ciešāko personīgo saikni var uzskatīt saikni ar dalībvalsti, kura ir tās faktiskā vadības atrašanās vieta.

         5.   Nodokļa atvieglojuma piemērošanas termiņš
   Dalībvalstīm ir jāpieļauj nodokļa atbrīvojuma piemērošana saprātīgā laika posmā, piemēram, desmit gadus no termiņa, līdz kuram jāsamaksā dalībvalstu piemērotais mantojuma nodoklis.
   6.   Savstarpējās vienošanās procedūra
   Ja tas nepieciešams 3. punktā izklāstītā vispārējā mērķa sasniegšanai, dalībvalstīm ir jāpiemēro savstarpējās vienošanās procedūra, lai atrisinātu jebkādus strīdus, kas saistīti ar nodokļa dubultu uzlikšanu, tostarp kustamā un nekustamā īpašuma pretrunīgajām definīcijām, aktīvu atrašanās vietu vai tās dalībvalsts noteikšanu, kuras pienākums ir piemērot nodokļa atvieglojumu konkrētajā gadījumā.
   7.   Turpmākie pasākumi
   7.1.   Dalībvalstīm ir jāturpina meklēt iespējas uzlabot nodokļa iestāžu sadarbību, tostarp vietējā un reģionālā līmenī, lai palīdzētu nodokļa maksātājiem, uz kuriem attiecas nodokļa dubultā uzlikšana.
   7.2.   Dalībvalstīm ir arī jāpieņem saskaņota nostāja Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas (ESAO) sarunās par mantojuma nodokli.
   7.3.   Komisija dalībvalstīs veiks turpmākos ar šo ieteikumu saistītos pasākumus un publicēs ziņojumu par situāciju pārrobežu atvieglojuma jomā attiecībā uz mantojuma nodokli Savienībā trīs gadus pēc ieteikuma pieņemšanas.
   8.   Adresāti
   Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm.

      Briselē, 2011. gada 15. decembrī

            Komisijas vārdā –

            Komisijas loceklis

         Algirdas ŠEMETA


title: 2013/637/ES: Komisijas Ieteikums ( 2013. gada 4. novembris ), ar ko groza Ieteikumu 2006/576/EK attiecībā uz T-2 un HT-2 toksīniem barības maisījumos kaķiem  Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               6.11.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 294/44

         KOMISIJAS IETEIKUMS
   (2013. gada 4. novembris),
   ar ko groza Ieteikumu 2006/576/EK attiecībā uz T-2 un HT-2 toksīniem barības maisījumos kaķiem
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2013/637/ES)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 292. pantu,
   tā kā:

               (1)

               T-2 toksīns un HT-2 toksīni ir mikotoksīni, ko izdala dažādas Fusarium sugas. T-2 ātri metabolizējas par lielu skaitu produktu, HT-2 toksīns ir viens no lielākajiem metabolītiem.

               (2)

               Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EFSA) zinātnes ekspertu grupa jautājumos, kas saistīti ar piesārņojumu pārtikas apritē (Contam grupa), pēc Komisijas pieprasījuma pieņēma atzinumu jautājumā par risku dzīvnieku un sabiedrības veselībai saistībā ar T-2 un HT-2 toksīnu klātbūtni pārtikā un barībā (1).

               (3)

               Attiecībā uz dzīvnieku veselības risku Contam grupa secināja, ka atgremotājiem, trušiem un zivīm pašreizējo aplēsto T-2 un HT-2 toksīnu ietekmi uzskata par tādu, kas, visticamāk, nerada veselības apdraudējumu. Aplēses par T-2 un HT-2 toksīnu ietekmi uz cūkām, mājputniem, zirgiem un suņiem norāda, ka nelabvēlīgas ietekmes uz veselību risks ir neliels. Kaķi ir visjutīgākā dzīvnieku suga. Ņemot vērā ierobežotos datus un zema līmeņa devu nopietnu nevēlamu ietekmi uz veselību, nav iespējams noteikt nenovērojamās nelabvēlīgās ietekmes līmeni (NOAEL) vai zemāko novērojamās nelabvēlīgās ietekmes līmeni (LOAEL).

               (4)

               Ņemot vērā zinātniskā atzinuma secinājumus, jāveic izmeklēšana, lai apkopotu informāciju par faktoriem, kas izraisa salīdzinoši augstu T-2 un HT-2 toksīnu līmeni labībā un graudaugu produktos, un par dzīvnieku barības un pārtikas pārstrādes ietekmi. Tādēļ, lai ieteiktu veikt minēto izmeklēšanu, tika pieņemts Komisijas Ieteikums 2013/165/ES (2).

               (5)

               Ņemot vērā T-2 un HT-2 toksīnu toksiskumu kaķiem, papildus ir lietderīgi noteikt tādu orientējošu vērtību T-2 un HT-2 toksīnu summai kaķu barībā, ko piemēro, lai noteiktu kaķu barības atbilstību attiecībā uz T-2 un HT-2 toksīnu klātbūtni. Tādēļ attiecīgi būtu jāgroza Komisijas Ieteikums 2006/576/EK (3),

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
   Ieteikuma 2006/576/EK pielikumā pēc ieraksta par fumonizīnu B1 + B2 pievieno šādu ierakstu:

                  “Mikotoksīns

                  Dzīvnieku barībai paredzēti produkti

                  Orientējošā vērtība mg/kg (ppm) attiecībā uz barību ar mitruma saturu 12 %

                  T-2 un HT-2 toksīns

                  Barības maisījums kaķiem

                  0,05”

      Briselē, 2013. gada 4. novembrī

            Komisijas vārdā –

            Komisijas loceklis

         Tonio BORG

      (1)  EFSA zinātnes ekspertu grupa jautājumos, kas saistīti ar piesārņojumu pārtikas apritē (Contam). Scientific Opinion on risks for animal and public health related to the presence of T-2 and HT-2 toxin in food and feed. EFSA Journal 2011; 9(12):2481 (187 lpp.). doi:10.2903/j.efsa.2011.2481. Pieejams tiešsaistē: www.efsa.europa.eu/efsajournal.

      (2)  Komisijas 2013. gada 27. marta Ieteikums 2013/165/ES par T-2 un HT-2 toksīnu klātbūtni labībā un graudaugu produktos (OV L 91, 3.4.2013., 12. lpp.).

      (3)  Komisijas 2006. gada 17. augusta Ieteikums 2006/576/EK par dezoksinivalenola, zearalenona, ohratoksīna A, T-2 un HT-2 un fumonizīnu klātbūtni produktos, kas paredzēti dzīvnieku barošanai (OV L 229, 23.8.2006., 7. lpp.).


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52006SC1135

Komisijas ieteikums Padomei par Eiropas Kopienas dalību sarunās par starptautiskiem noteikumiem un procedūrām ar dzīvu modificētu organismu (DzMO) pārrobežu apriti saistītās atbildības un kaitējumu atlīdzināšanas jomā saskaņā ar Kartahenas protokolu par bioloģisko drošību  /* SEC/2006/1135 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 15.09.2006SEC(2006) 1135 galīgā redakcijaKOMISIJAS IETEIKUMS PADOMEIpar Eiropas Kopienas dalību sarunās par starptautiskiem noteikumiem un procedūrām ar dzīvu modificētu organismu (DzMO) pārrobežu apriti saistītās atbildības un kaitējumu atlīdzināšanas jomā saskaņā ar Kartahenas protokolu par bioloģisko drošībuA. PASKAIDROJUMA RAKSTS1. Kartahenas protokols par bioloģisko drošību, kas pievienots Konvencijai par bioloģisko daudzveidību, stājās spēkā 2003. gada 11. septembrī. Protokols ir pamatdokuments, kas, balstoties uz piesardzības principu, paredz noteikumus par tādu mūsdienu biotehnoloģijas radīto dzīvo modificēto organismu, kuri varētu radīt nevēlamu ietekmi uz bioloģiskās daudzveidības saglabāšanu un ilglaicīgu izmantošanu, drošu pārvietošanu, apstrādi un izmantošanu, ņemot vērā risku cilvēku veselībai. Protokolā īpaša uzmanība pievērsta pārrobežu apritei.2. Padome 2002. gada 25. jūnijā pieņēma lēmumu par šā protokola noslēgšanu Eiropas Kopienas vārdā. Kopienas ratifikācijas dokuments tika deponēts 2002. gada 27. augustā.3. Saskaņā ar protokola 27. pantu savā pirmajā sēdē pušu konference, kas pilda šī protokola pušu sanāksmes funkcijas ( COP/MOP ), analizējot un pienācīgi ņemot vērā aktuālos procesus starptautiskajās tiesībās šajā sfērā, apstiprina procesu, kas saistīts ar starptautisku noteikumu un procedūru izstrādi par atbildību un kaitējuma atlīdzināšanu, kurus radījusi dzīvo modificēto organismu pārrobežu pārvietošana. Puses cenšas šo procesu pabeigt četros gados. Lai izpildītu 27. pantu, COP/MOP savā pirmajā sanāksmē 2004. gadā izveidoja beztermiņa ad hoc darba grupu, ko veido atbildības un atlīdzinājuma juridiskie un tehniskie eksperti.4. Grupas uzdevums ir analizēt informāciju un vispārējos jautājumus saistībā ar DzMO pārrobežu aprites atbildību un kaitējuma atlīdzināšanu un izstrādāt variantus noteikumiem un procedūrām atbildības un atlīdzinājuma jomā. Atbildības un atlīdzinājuma ad hoc darba grupa tikās divās sanāksmēs – no 2005. gada 25. maija līdz 27. maijam un no 2006. gada 20 februāra līdz 24. februārim Monreālā, Kanādā. Pabeigusi informācijas un vispārējo jautājumu analīzi, grupa sāka izstrādāt atbildības un atlīdzinājuma noteikumu un procedūru tekstus. Grupas trešā, ceturtā un piektā sanāksme notiks 2007. un 2008. gadā, lai COP/MOP 4. sanāksmē, kas paredzēta 2008. gadā Vācijā, varētu iesniegt noslēguma ziņojumu un ierosinātos starptautiskos noteikumus un procedūras atbildības un atlīdzinājuma jomā.5. Saskaņā ar EK Līguma 174. panta 1. punktu viens no Kopienas vides politikas mērķiem ir starptautiskā līmenī veicināt pasākumus, kas risina reģionu vai pasaules mēroga vides problēmas. Lai sasniegtu šo mērķi, Kopiena var slēgt līgumus ar trešām personām atbilstoši 175. un 300. pantam.6. Saskaņā ar EK Līguma 300. panta 1. punktu, lai slēgtu nolīgumus starp Kopienu un vienu vai vairākām valstīm vai starptautiskām organizācijām, Komisija sniedz ieteikumus Padomei, kas pilnvaro Komisiju sākt vajadzīgās sarunas. Šīs sarunas vada Komisija, apspriežoties ar īpašām Padomes ieceltām komitejām, kas tai palīdz veikt šo uzdevumu, un saskaņā ar direktīvām, ko Padome var tai izdot. Izmantojot ar šo punktu piešķirtās pilnvaras, Padome pieņem lēmumus ar kvalificētu balsu vairākumu, izņemot gadījumus, attiecībā uz kuriem šā panta 2. punkta pirmajā daļā noteikts, ka Padome lēmumus pieņem vienprātīgi.7. Atbildības un atlīdzinājuma starptautisko noteikumu un procedūru teksts, ko paredzēts prezentēt COP/MOP 4. sanāksmei apstiprināšanai 2008. gadā, tiks apspriests ad hoc darba grupas, ko veido atbildības un atlīdzinājuma juridiskie un tehniskie eksperti, nākamajās trīs sanāksmēs. Šie noteikumi un procedūras attiecas uz vides aizsardzību un uzskatāmi par nolīgumu EK Līguma 300. panta 1. punkta nozīmē. Vairāki EK tiesību dokumenti[1] attiecas uz DzMO pārrobežu aprites atbildību un kaitējuma atlīdzināšanu. Dalībvalstis nevar uzņemties saistības, kas pārsniedz Kopienas tiesību aktu regulējuma jomu un kas var ietekmēt Kopienas noteikumus vai izmainīt to darbības jomu.8. Tāpēc Komisija sniedz ieteikumus Padomei, kas pilnvaro Komisiju sākt vajadzīgās sarunas ar beztermiņa ad hoc darba grupu, ko veido atbildības un atlīdzinājuma juridiskie un tehniskie eksperti, 2007. un 2008. gadā un COP/MOP 4. sanāksmē 2008. gadā.B. IETEIKUMSŅemot vērā iepriekš minēto, Komisija iesaka:1.  Padome pilnvaro Komisiju Eiropas Kopienas vārdā un attiecībā uz jautājumiem, kas ir Kopienas kompetencē, piedalīties sarunās par starptautiskiem noteikumiem un procedūrām ar dzīvu modificētu organismu (DzMO) pārrobežu apriti saistītās atbildības un kaitējumu atlīdzināšanas jomā saskaņā ar Kartahenas protokolu par bioloģisko drošību beztermiņa ad hoc darba grupas, ko veido atbildības un atlīdzinājuma juridiskie un tehniskie eksperti, trešajā, ceturtajā un piektajā sanāksmē un pušu konferences, kas pilda šī protokola pušu sanāksmes funkcijas, ceturtajā sanāksmē.2.  Komisija piedalās sarunās Eiropas Kopienas vārdā par jautājumiem, kas ir Kopienas kompetencē, apspriežoties ar dalībvalstu pārstāvju īpašu komiteju un saskaņā ar pievienotajām sarunu direktīvām;3.  ja noteikumi un procedūras attiecas uz jautājumiem, kas ietilpst daļēji Kopienas kompetencē un daļēji dalībvalstu kompetencē, Komisijai un dalībvalstīm sarunu laikā cieši jāsadarbojas, lai tiktu ievērota Eiropas Kopienas pārstāvības vienotība starptautiskā līmenī;4.  Padome izdod pielikumā ietvertās sarunu direktīvas.PIELIKUMSSARUNU DIREKTĪVAS1. Komisija nodrošina, ka starptautiski noteikumi un procedūras, ko paredzēts pieņemt ar dzīvu modificētu organismu (DzMO) pārrobežu apriti saistītās atbildības un kaitējumu atlīdzināšanas jomā saskaņā ar Kartahenas protokolu par bioloģisko drošību, atbilst attiecīgajiem Kopienas tiesību aktiem un ka šo noteikumu un procedūru apspriešanā tiek ņemtas vērā jaunattīstības valstu iespējas.2. Komisija nodrošina to, ka gadījumā, ja šie noteikumi un procedūra vai to daļas kļūst par tiesiski saistošu nolīgumu, tajā tiek ietverti attiecīgi noteikumi, kas ļauj Kopienai kļūt par šā nolīguma pusi.3. Komisija ziņo Padomei par sarunu rezultātu un attiecīgos gadījumos – par visām problēmām, kas rodas sarunu gaitā.[1] Inter alia Direktīva 2004/35/EK par atbildību vides jomā attiecībā uz videi nodarītā kaitējuma novēršanu un atlīdzināšanu, OV L 143, 21.4.2004., 56. lpp.; Direktīva 83/374/EEK par dalībvalstu normatīvo un administratīvo aktu tuvināšanu attiecībā uz atbildību par produktiem ar trūkumiem, OV L 210, 7.8.1985., 29. lpp., ar grozījumiem; Regula (EK) Nr. 44/2001 par jurisdikciju un spriedumu atzīšanu un izpildi civillietās un komerclietās, OV L 12, 22.12.2000., 1. lpp.


title: Padomes ieteikumi – “Veicināt pārrobežu videokonferenču izmantošanu tiesiskuma jomā dalībvalstīs un ES līmenī un dalīties ar labāko praksi šajā jautājumā”

text:
               31.7.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 250/1

         Padomes ieteikumi
   “Veicināt pārrobežu videokonferenču izmantošanu tiesiskuma jomā dalībvalstīs un ES līmenī un dalīties ar labāko praksi šajā jautājumā”
   (2015/C 250/01)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ATGĀDINOT

               1.

               Eiropas e-tiesiskuma stratēģiju 2014.–2018. gadam, ko Padome (Tieslietas un iekšlietas) pieņēma 2013. gada 6. decembrī (1);

               2.

               59. punktu Eiropas e-tiesiskuma stratēģijā 2014.–2018. gadam, kurā noteikts, ka “vajadzības gadījumā dalībvalstu neoficiālās grupas, kuras ir iesaistītas konkrētos projektos, var tikties, lai sekmētu darbu minētajās jomās (…)”;

               3.

               Eiropas e-tiesiskuma daudzgadu rīcības plānu 2014.–2018. gadam, ko Padome (Tieslietas un iekšlietas) pieņēma 2014. gada 6. jūnijā (2);

               4.

               pamatnostādnes par to, kā īstenot Eiropas e-tiesiskuma daudzgadu rīcības plānu 2014.–2018. gadam, kuras Padome (Tieslietas un iekšlietas) apstiprināja 2014. gada 4. decembrī (3) un kurās izklāstīti E-likumu jautājumu darba grupas (e-tiesiskums) konkrēti pasākumi rīcības plāna īstenošanai, tostarp neoficiālas darba grupas izveide par pārrobežu videokonferencēm;

               5.

               neoficiālās darba grupas par pārrobežu videokonferencēm darba rezultātus, kas izklāstīti galīgajā ziņojumā (4), kurš iesniegts E-likumu jautājumu darba grupai (e-tiesiskums);

         ATZĪST, ka

               6.

               videokonferences ir noderīgs instruments, kam ir liels potenciāls ne tikai valsts līmenī, bet arī jo īpaši pārrobežu situācijās, kurās iesaistītas dažādas dalībvalstis un pat trešās valstis. Pārrobežu lietās netraucētai saziņai starp dalībvalstu tiesu iestādēm ir izšķiroša nozīme. Videokonferences ir viens no iespējamiem veidiem, kā vienkāršot un veicināt šādu saziņu. Videokonferenču priekšrocības tika atzītas Savienības tiesību aktos, kuros mudināja tās izmantot inter alia pārrobežu pierādījumu iegūšanai civillietās un komerclietās (5) un Eiropas procedūrā maza apmēra prasībām (6) vai reglamentēja to izmantošanas kārtību kriminālprocesos (7);

               7.

               videokonferenču tehnoloģiju var izmantot visa veida tiesvedībās (gan krimināllietās, gan civillietās un komerclietās), un tā nodrošina tiesas un prokuratūras ar lielāku elastību pieņemt liecības no cietušajiem un lieciniekiem, uzklausīt ekspertu atzinumus un pieņemt aizdomās turamo un apsūdzēto personu paziņojumus. Videokonferences var palīdzēt mazināt neaizsargātu liecinieku, piemēram, bērnu spriedzi. Pateicoties tām, tiek novērsta arī ceļošana, kad cietušie, liecinieki vai eksperti no citām dalībvalstīm tiek lūgti sniegt liecības. Tās arī ļauj nodrošināt tūlītējus un efektīvus aizsardzības pasākumus, piemēram, tiesības uz mutisko tulkojumu, tiesības uz informāciju, piekļuvi advokātam, kad aizdomās turētais ir arestēts attālā vietā (piemēram, apcietināšanas gadījumā atklātā jūrā). Šādas tehnoloģijas izmantošana arī samazina uzklausīšanas izmaksas dalībvalstu pārvaldes iestādēm. Ievērojamas izmaksas un drošības ieguvumus var panākt, izvairoties no apcietināto personu transporta;

               8.

               Eiropas e-tiesiskuma jomā ES dalībvalstis jau ir sākušas strādāt kopā, lai veicinātu videokonferenču izmantošanu un lai apmainītos ar pieredzi un labāko praksi. Šāds darbs notiek inter alia saistībā ar E-likumu jautājumu darba grupu (e-tiesiskums) ES līmenī;

               9.

               līdz šim veiktais darbs videokonferenču jomā valstu un ES līmenī saskaņā ar pirmo Eiropas e-tiesiskuma rīcības plānu 2009.–2013. gadam jau ir devis ievērojamus rezultātus. E-tiesiskuma portālā tiek sniegta informācija par videokonferenču iekārtu izmantošanu tiesvedībā pārrobežu situācijās visās oficiālajās valodās, tostarp rokasgrāmata, un attiecībā uz vairākumu dalībvalstu – attiecīga kontaktinformācija;

               10.

               otrā Eiropas e-tiesiskuma daudzgadu rīcības plāna 2014.–2018. gadam mērķis ir balstīties uz jau paveikto darbu un turpināt šo pozitīvo attīstību valstu un Eiropas līmenī. Šis darbs arī būtu jāuztver saistībā ar plašāku virzību uz tieslietu jomas modernizāciju ES, ņemot vērā spēkā esošo tiesisko regulējumu šajā konkrētajā jomā un vajadzību ievērot procesuālās garantijas dalībvalstu un ES līmenī;

         UZSVER, ka:

               11.

               kā norādīts Eiropas e-tiesiskuma daudzgadu rīcības plānā 2014.–2018. gadam, vēršanās tiesā un ārpustiesas procedūru ierosināšana pārrobežu situācijās būtu jāatvieglo, nodrošinot piekļuvi saziņai ar elektroniskiem līdzekļiem starp tiesu iestādēm un procesā iesaistītajām pusēm, kā arī lieciniekiem, cietušajiem, ekspertiem un citiem dalībniekiem;

               12.

               turklāt, videokonferences, telekonferences vai citu tālsakariem atbilstīgu līdzekļu izmantošana attiecībā uz mutisku uzklausīšanu attiecīgā gadījumā būtu jāpaplašina, lai izvairītos no vajadzības ierasties tiesā un piedalīties tiesvedībā, jo īpaši pārrobežu lietās, un tādējādi, samazinot izmaksas un centienus, veicinātu tiesu iestāžu efektīvu pieejamību;

               13.

               kā norādīts E-tiesiskuma daudzgadu rīcības plānā 2014.–2018. gadam, turpmākais darbs šajā jomā būtu jāpaplašina, lai vairāk veicinātu pārrobežu videokonferenču organizēšanu un norisi visās dalībvalstīs, veicinot IT instrumentu izmantošanu videokonferenču atbalstīšanai un organizēšanai un uzlabojot sadarbspējas videokonferenču rīkošanā. Šajā sakarā būtu arī jāizstrādā kopēja veidlapa, kurā lūdz rīkot pārrobežu videokonferenci, vai veidlapa, ar ko saņem apstiprinājumu. Būtu jāapsver arī iespēja izveidot tīklu pieredzes apmaiņai un apmaiņai ar labāko praksi par videokonferenču rīkošanu, tostarp apmācība. Būtu jāņem vērā tādu juridisko profesiju pārstāvju līdzdalība šajā darbā kā, piemēram, tiesneši, prokurori, advokāti, mediatori un juridiskie tulki;

         ATZINĪGI VĒRTĒ:

               14.

               darbu, ko veic ekspertu darba grupa jautājumos par pārrobežu videokonferencēm, lai palīdzētu uzlabot e-tiesiskuma sistēmas vispārējo darbību dalībvalstīs un Eiropas līmenī. Ekspertu grupa tika izveidota 2014. gada janvārī Austrijas vadībā ar mērķi veicināt pārrobežu videokonferenču praktisku izmantošanu un dalīties ar labāko praksi un zināšanām par organizatoriskiem, tehniskiem un juridiskiem aspektiem;

               15.

               ekspertu darba grupas galīgo ziņojumu, kuru iesniedza 2015. gada martā un kurā ir konkrēti ieteikumi turpmākajam darbam šajā jomā;

         PIEŅEM ZINĀŠANAI:
   a)   ekspertu darba grupa

               16.

               savā nobeiguma ziņojumā ekspertu darba grupa konstatēja vairākus tehniskus, organizatoriskus un juridiskus šķēršļus, kas kavē to, ka dalībvalstis izmanto videokonferenču iekārtas pārrobežu situācijās. Iegūtie rezultāti liecina, ka, lai gan ir taisnība, ka spēkā esošās tiesiskās prasības ir jāievēro, lielākā daļa tūlītējo problēmu, kas rodas pārrobežu situācijās, ir vairāk organizatoriski un tehniski jautājumi. Šādi jautājumi jo īpaši būtu jārisina prioritārā kārtā vai nu īstermiņā vai vidējā termiņā;

         b)   e-tiesiskuma portāls

               17.

               turklāt informācija, kas jau ir pieejama e-tiesiskuma portālā, būtu jāatjaunina un jāpapildina. Turpmākajos plānos varētu jo īpaši iekļaut: saites uz ES tiesību aktiem un dalībvalstu tiesību aktiem, kuros reglamentē videokonferenču izmantošanu; konsolidētu informāciju par visām dalībvalstu tiesām, kurām ir videokonferenču iekārtas; instrumentus praktiskai videokonferenču organizēšanai (elektroniskas veidlapas, iespējams, ilgākā laikā – rezervācijas sistēma); saites uz valstu instrukcijām vai rokasgrāmatām, ja tādas ir; iedaļu, kurā ir doti pārrobežu tiesvedības videokonferenču piemēri un labākās prakses apkopojums; informāciju par apmācību un apmācības moduļiem tiešsaistē un saiti uz savā starpā saistītām mutisku tulku datu bāzēm, ja tas ir pieejams;

         c)   sinerģija ar citiem projektiem

               18.

               būtu arī jāņem vērā iespējamās sinerģijas ar citiem projektiem, piemēram, e-CODEX, AVIDICUS projektiem (mutiskā tulkošana videokonferences laikā) un Eiropas Tiesiskās apmācības tīklu. Papildus informācijai, kas jau ir pieejama e-tiesiskuma portālā, būtu jāizmanto arī, cik vien iespējams, esošā noderīgā informācija no citiem avotiem, tostarp no dalībvalstīm un Eurojust;

         d)   tiesiskie aspekti

               19.

               videokonferences ir ieguvušas juridisku atzīšanu, pateicoties starptautiskām konvencijām un vairākiem ES tiesību aktiem, piemēram, Regulai par pierādījumu iegūšanu civillietās un komerclietās, Regulai, ar ko izveido Eiropas procedūru maza apmēra prasībām, un pavisam nesenajai Direktīvai par Eiropas izmeklēšanas rīkojumu krimināllietās;

               20.

               kaut arī videokonferenču izmantošana sniedz papildu aizsardzību aizdomās turētajiem, cietušajiem, lieciniekiem un mazaizsargātām personām, ir jānodrošina, ka tā nekaitē aizstāvības tiesībām; īpaša uzmanība jāpievērš tam, lai nodrošinātu, ka tiek ievēroti principi attiecībā uz neatliekamību, procesuālo tiesību vienlīdzību un iebildumiem. Tas nozīmē, ka tiek izmantotas iekārtas, kas ir atjauninātas, lai nodrošinātu pietiekamu video un skaņas kvalitāti, un drošas atbilstīgi lietas sensitīvajam raksturam;

               21.

               tādēļ būs jāizvērtē tas, kā tiesību aktu attīstība, tostarp jo īpaši Eiropas izmeklēšanas rīkojums, kurā ir sīki izstrādāta kārtība par videokonferenču izmantošanu kriminālprocesā, ietekmē dažādus procesuālus noteikumus un garantijas, ko piemēro pieprasījuma iesniedzējas un lēmuma izpildes dalībvalstīs. Citi juridiskie jautājumi, kas saistīti ar videokonferencēm, ietver arī kompetento iestāžu noteikšanu;

         AICINA DALĪBVALSTIS:

               22.

               apsvērt valsts līmenī īstenot turpmāk izklāstītos pasākumus, lai uzlabotu sadarbspēju starp dalībvalstīm:

         a)   organizatoriskie aspekti

               a)

               ieviest valsts videokonferenču kontaktpunktu vai kontaktpunktus, vajadzības gadījumā, katrā dalībvalstī. Tādējādi uzlabot un atjaunināt – vajadzības gadījumā ciešā sadarbībā ar Komisiju – informāciju no e-tiesiskuma portāla (izmantojot Eiropas Tiesas datubāzi) par valstu iespējām rīkot videokonferences, valstu videokonferenču kontaktpunktiem un attiecīgajām kompetentajām tiesām. Uzlabot kontaktpunktu organizēšanu valsts un tiesas līmenī;

               b)

               attiecībā uz atsevišķām videokonferencēm – vienoties par kopēju valodu, ja vajadzīgs, kopā ar atbilstošiem rakstiskās un mutiskās tulkošanas dienestiem, un par laika zonu, kuru izmantos, lai noteiktu, kad videokonference sākas. Ja videokonferencē ir vajadzīga tulka palīdzība, dalībvalstīm vajadzētu būt informētām par ieteikumiem, kas sniegti saistībā ar AVIDICUS projektiem, un pēc iespējas tie jāievēro;

               c)

               neskarot tiesu neatkarību un atšķirības tiesu iestāžu organizācijā Savienībā, piedāvāt efektīvu apmācību potenciālajiem lietotājiem, tostarp tiesnešiem un prokuroriem, lai palielinātu viņu uzticēšanos un spēju vadīt pārrobežu videokonferenci;

         b)   tehniskie aspekti

               d)

               izveidot efektīvus mehānismus, tostarp uzlabotu formu mainīgo un/vai konfidenciālo videokonferenču parametru efektīvai apmaiņai saistībā ar publisku un statisku informāciju par videokonferenču rīkošanas iespējām katrā dalībvalstī, kas jāpublicē Eiropas e-tiesiskuma portālā;

               e)

               izstrādāt praktiskas pamatnostādnes lietotājiem un tehniskās plānošanas un atbalsta darbiniekiem par ieteiktajiem tehniskajiem standartiem;

               f)

               uzlabot sadarbspēju starp dalībvalstīm, veicot sistemātiskus praktiskus testus starp dalībvalstu pāriem, lai dokumentētu darba parametrus. Tos var atkārtoti izmantot, lai izveidotu uzticamākas videokonferences starp dalībvalstīm ar pietiekamu skaņas un video kvalitāti;

               g)

               kā minimums, īstenot šādus tehniskus standartus, lai uzlabotu videokonferenču sanāksmju kvalitāti:

                           —

                           izmantot uz datortehniku balstītu videokonferenču sistēmu (H.323/videokonference SIP),

                           —

                           uz IP balstīta videokonferences sanāksme,

                           —

                           izmantot infrastruktūru ugunsmūra šķērsošanai,

                           —

                           izmantot šifrētus sakarus (AES-128),

                           —

                           saņemt noformēšanu kā duo video (H. 239.) (8);

         c)   tiesiskie aspekti

               h)

               izvērtēt ietekmi, ko ES instrumenti, piemēram, Eiropas izmeklēšanas rīkojums, rada saistībā ar pašreizējiem procedūras noteikumiem;

         AICINA E-LIKUMU JAUTĀJUMU DARBA GRUPU (E-TIESISKUMS):

               23.

               sākt izpētīt praktiskās iespējas un risinājumus attiecībā uz koordinētu pieeju, lai varētu sākt sadarbību videokonferenču jomā ar trešām valstīm, papildus divpusējiem kontaktiem, kas dalībvalstīs jau ir izveidoti šajā jomā;

               24.

               turpināt darbu, kas veikts saistībā ar ekspertu darba grupu par pārrobežu videokonferencēm, E-likumu jautājumu darba grupā (e-tiesiskums) izveidojot sadarbības tīklu starp dalībvalstīm, lai apmainītos ar pieredzi un dalītos ar labāko praksi par videokonferenču rīkošanu, tostarp apmācību, pamatojoties uz ekspertu darba grupas iesniegtu priekšlikumu. Šim tīklam vajadzētu:

                           a)

                           apsvērt, kā uzlabot videokonferenču iekārtu izmantošanu Eiropas līmenī, izveidojot drošas “virtuālo videokonferenču sanāksmju telpas”, kurās iesaistītās dalībvalstis varētu darboties;

                           b)

                           izstrādāt skaidru katra posma aprakstu (“protokolu”) par pārrobežu videokonferenču sagatavošanu un vadīšanu, kas atbilst ierastajiem tiesu pārrobežu videokonferenču izmantošanas gadījumiem un apkopo visus vajadzīgos organizatoriskos, tehniskos un tiesu sistēmas elementus;

                           c)

                           sniegt norādījumus lietotājiem par tipiskiem izmantošanas gadījumiem tiesā, kas visvairāk varētu gūt labumu no plašākas un labākas pārrobežu videokonferenču izmantošanas;

                           d)

                           uzlabot elektronisko sūtīšanu veidlapām ar lūgumiem pēc pārrobežu savstarpējās tiesiskās palīdzības, apvienojot dinamisko veidlapu funkcijas no Eiropas e-tiesiskuma portāla ar e-CODEX, piemēram, veidlapas “tiešai pierādījumu iegūšanai” un “(netiešai) pierādījumu iegūšanai”;

                           e)

                           izstrādāt instrumentus, lai palīdzētu tiesu iestādēm identificēt juridisko instrumentu, kas piemērojams, lai organizētu konkrētas videokonferences;

                           f)

                           izstrādāt instrumentus, lai palīdzētu tiesu iestādēm identificēt kompetento iestādi konkrētas videokonferences organizēšanai;

                           g)

                           apzināt pasākumus, kas būtu jāveic, lai nodrošinātu procesuālās garantijas tiesību uz aizstāvību īstenošanā, un

                           h)

                           nodrošināt ilgtspējīgu darbu:

                                       —

                                       pārraugot uzlabošanas pasākumu un projektu īstenošanu,

                                       —

                                       pārraugot jaunās videokonferenču tehnoloģijas,

                                       —

                                       ierosinot jaunas darbības un projektus turpmākajiem uzlabojumiem;

         AICINA EIROPAS KOMISIJU:

               25.

               publicēt ekspertu grupas par pārrobežu videokonferencēm galīgo ziņojumu e-tiesiskuma portālā plašākai izplatīšanai starp praktizējošiem juristiem un citām ieinteresētajām personām.

               26.

               finansiāli atbalstīt 22. punktā izklāstīto pasākumu īstenošanu valsts līmenī, kuru mērķis ir nodrošināt videokonferenču iekārtu sadarbspēju pāri robežām, ciktāl tas rada Eiropas pievienoto vērtību atbilstīgi piemērojamajiem finansēšanas instrumentiem.

      (1)  OV C 376, 21.12.2013., 7. lpp.

      (2)  OV C 182, 14.6.2014., 2. lpp.

      (3)  15771/14.

      (4)  8364/15 + ADD.

      (5)  Padomes Regula (EK) Nr. 1206/2001 (2001. gada 28. maijs) par sadarbību starp dalībvalstu tiesām pierādījumu iegūšanā civillietās un komerclietās (OV L 174, 27.6.2001., 1. lpp.).

      (6)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 861/2007 (2007. gada 11. jūlijs), ar ko izveido Eiropas procedūru maza apmēra prasībām (OV L 199, 31.7.2007., 1. lpp.).

      (7)  2000. gada 29. maija Konvencija par Eiropas Savienības dalībvalstu savstarpēju tiesisko palīdzību krimināllietās.

      (8)
   Piezīme. Varētu būt nepieciešams izmantot ISDN kā rezerves risinājumu, ja videokonferences partneris vēl neatbalsta IP.


title: Ieteikums Padomes atzinums par atjaunināto Beļģijas stabilitātes programmu 2007. – 2011. gadam

text:
   LV
LV    LV
 ---pagebreak---            EIROPAS KOPIENU KOMISIJA
                                            Briselē, 11.6.2008
                                            SEC(2008) 2013 galīgā redakcija
                                  Ieteikums
                         PADOMES ATZINUMS
   par atjaunināto Beļģijas stabilitātes programmu 2007. – 2011. gadam
                            (iesniegusi Komisija)
LV                                                                          LV
 ---pagebreak---                                          PASKAIDROJUMA RAKSTS
   1.        VISPĀRĒJS PAMATOJUMS
   Stabilitātes un izaugsmes pakta mērķis ir sakārtotas valsts finanses kā līdzeklis, lai
   nostiprinātu nosacījumus stabilām cenām un stiprai, stabilai izaugsmei, kas veicina
   nodarbinātības kāpumu. Ar pakta 2005. gada reformu, atzīstot pakta lietderību fiskālās
   disciplīnas stiprināšanā, tika meklētas iespējas uzlabot efektivitāti un ekonomisko
   pamatojumu, kā arī ilgstoši saglabāt valsts finanšu ilgtspējību.
   Padomes Regulā (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas
   uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu1, kas ir Stabilitātes un izaugsmes pakta daļa,
   paredzēts, ka dalībvalstīm ir jāiesniedz Padomei un Komisijai stabilitātes vai konverģences
   programmas un to ikgadējie atjauninājumi. Dalībvalstis, kuras jau ir pieņēmušas vienoto
   valūtu, iesniedz (atjauninātas) stabilitātes programmas, un dalībvalstis, kuras vēl nav to
   pieņēmušas, iesniedz (atjauninātas) konverģences programmas. Beļģijas pirmā stabilitātes
   programma tika iesniegta 1998. gada decembrī. Saskaņā ar minēto regulu Padome,
   pamatojoties uz Komisijas ieteikumu un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,
   1999. gada 15. martā sniedza atzinumu par to. Regulā paredzēts, ka saskaņā ar šo pašu
   procedūru Komisija novērtē un komiteja pārbauda atjauninātās stabilitātes un konverģences
   programmas, ko vajadzības gadījumā var pārbaudīt arī Padome.
   2.        ATJAUNINĀTĀS PROGRAMMAS NOVĒRTĒJUMA PAMATOJUMS
   Komisija ir pārbaudījusi jaunāko Beļģijas stabilitātes programmas atjauninājumu, kas
   iesniegts 2008. gada 21. aprīlī, un ir pieņēmusi ieteikumu Padomes atzinumam par to (skat.
   ierāmēto informāciju par galvenajiem novērtējumā aplūkotajiem jautājumiem).
   Lai radītu priekšstatu par kontekstu, kādā tiek izvērtēta atjauninātās stabilitātes programmas
   budžeta stratēģija, turpmākajos punktos apkopota šāda informācija:
   (1)     visjaunākais valsts stāvokļa novērtējums saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta
           preventīvo daļu (kopsavilkums Padomes atzinumam par iepriekšējo stabilitātes
           programmas atjauninājumu);
   (2)     budžeta politikas ievirzes, ko 2007. gada aprīlī ir pieņēmusi Eirogrupa;
   (3)     valstu ekonomikas politikas vispārējās pamatnostādnes budžeta politikas jomā —
           atjauninātā 2008. gada maija redakcija;
   (4)     Komisijas novērtējums par 2007. gada oktobra valsts reformu programmas īstenošanas
           ziņojumu.
   1
           OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.; Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174,
           7.7.2005., 1. lpp). Šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami vietnē:
           http://ec.europa.eu/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.
LV                                                        2                                                LV
 ---pagebreak---    2.1.      Novērtējums Padomes atzinumā par iepriekšējo programmas atjauninājumu
   2007. gada 27. marta atzinumā Padome apkopoja stabilitātes programmas iepriekšējā
   atjauninājuma izvērtējumu, aptverot laiku no 2006. gada līdz 2010. gadam: “Padome uzskata,
   ka joprojām augstā parāda uzkrājuma pastāvīgas samazināšanas stratēģija ir tādas fiskālās
   politikas piemērs, kas veikta atbilstīgi paktam. Tomēr, lai arī programmā paredzēts
   pakāpeniski veidot budžeta pārpalikumu (galvenokārt samazinot procentu izdevumus), sākot
   ar līdzsvarotu budžetu nominālā izteiksmē, budžeta mērķu sasniegšana ir zināmā mērā
   apdraudēta. Tomēr sagaidāms, ka vidēja termiņa mērķis programmas darbības laikā tiks
   sasniegts.”
   Ņemot vērā iepriekš minēto novērtējumu, Padome aicināja Beļģiju “nodrošināt 2007. gada
   budžeta mērķa izpildi un tad paātrināt korekcijas tempu virzībā uz programmā ietverto VTM,
   tostarp samazinot vienreizējo pasākumu īpatsvaru" un, “ņemot vērā augsto parādu līmeni un
   prognozēto ar novecošanu saistīto izdevumu palielinājumu, labāk risināt ar valsts finanšu
   ilgtermiņa ilgtspējību saistītus jautājumus, vismaz sasniedzot VTM, kā arī īstenojot
   reformas.”
   2.2.      Orientējošie norādījumi par budžeta politiku, ko 2007. gada aprīlī pieņēmusi
             Eirogrupa
   Eirogrupas ministri 2007. gada 20. aprīlī ar mērķi uzlabot fiskālās politikas koordināciju euro
   zonā apsprieda valstu budžeta tendences 2007. gadā, kā arī provizoriskās politikas prognozes
   2008. gadam un to ietekmi uz euro zonu.
   Atkārtoti apliecinot vēlmi ievērot pārskatītā Stabilitātes un izaugsmes pakta stabilas fiskālās
   politikas principus un valstu noteikumus fiskālajai politikai, ministri apņēmās i) izmantot
   2006. gada budžeta rezultātus, kas pārsnieguši gaidītos, lai censtos sasniegt tālejošākus
   budžeta mērķus, nekā izvirzīti stabilitātes programmu 2006. gada beigu atjauninātajās
   versijās, ii) īstenot plānoto 2007. budžetu, izvairoties no izdevumu pārsniegšanas un
   izmantojot neparedzētos papildu ieņēmumus, lai samazinātu valsts budžeta deficītu un valsts
   parādu, un iii) rūpīgi izstrādāt fiskālās politikas plānus 2008. gadam, lai paātrinātu to
   dalībvalstu virzību uz VTM sasniegšanu, kuras to vēl nav sasniegušas, un palīdzētu izvairīties
   no makroekonomikas nelīdzsvarotības kopumā tām dalībvalstīm, kas to ir sasniegušas2.
   2.3.      Valstu ekonomikas politikas vispārējās pamatnostādnes budžeta politikas
             jomā — atjauninātā 2008. gada maija redakcija
   Padome 2008. gada 14. maijā pieņēma ieteikumu par atjauninātu 2008. gada redakciju
   dalībvalstu un Kopienas ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm un par dalībvalstu
   nodarbinātības politikas īstenošanu3. Budžeta politikas jomā Beļģijai tika ieteikts “pastiprināt
   fiskālo konsolidāciju”, un tā tika aicināta galveno uzmanību pievērst tam, lai “pilnībā īstenotu
   stratēģiju ar mērķi nodrošināt valsts finanšu ilgtspējību ilgtermiņā, ietverot izdevumu
   ierobežošanu, budžeta pārpalikumu un nepārtrauktu valsts parāda samazināšanu.” Turklāt
   visām euro zonas dalībvalstīm tika ieteikts „turpināt veikt budžeta konsolidāciju, lai sasniegtu
   vidēja termiņa mērķus saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu, tādējādi cenšoties panākt,
   2
           Viss paziņojums ir atrodams tīmekļa vietnē:
           www.gouvernement.lu/salle_presse/actualite/2007/04/20pm_krecke_berlin/MTBR_EG_conclusions-
           finalCLEAN.rtf
   3
           OV L 139, 29.5.2008., 59. lpp.
LV                                                     3                                              LV
 ---pagebreak---    ka gada strukturālie pielāgojumi ir vismaz 0,5 % no IKP” un „veicot valsts izdevumu un
   nodokļu līmeņa pārskatu un modernizējot valsts pārvaldi, uzlabot valsts finanšu kvalitāti, lai
   palielinātu produktivitāti un inovācijas, tādējādi dodot ieguldījumu ekonomiskajā izaugsmē
   un fiskālajā ilgtspējā”.
   2.4.      Komisijas novērtējums par 2007. gada oktobra valsts reformu programmas
             īstenošanas ziņojumu.
   Komisija 2007. gada 11. decembrī pieņēma Stratēģisko ziņojumu par Lisabonas izaugsmes un
   nodarbinātības atjaunoto stratēģiju, kurā ietverts novērtējums par Beļģijas valsts reformu
   programmas 2007. gada oktobra īstenošanas ziņojumu4, ko var rezumēt šādi.
   Beļģijas valsts reformu programmā izaugsmes un nodarbinātības veicināšanai noteiktas šādas
   galvenās prioritātes: valsts finanšu ilgtspējība; darbaspēka izmaksu samazināšana;
   dinamiskāka darba tirgus izveidošana; ekonomikas stimulēšana ar ieguldījumu un reformu
   palīdzību; sociālā nodrošinājuma sistēmas nostiprināšana un sinerģijas stiprināšana starp vides
   aizsardzību un izaugsmi. Komisijas novērtējumā ir atzīts, ka, neraugoties uz zināmu reformu
   gaitas palēninājumu 2007. gadā, Beļģija 2005.–2007. gadā ir guvusi labas sekmes valsts
   reformu programmas īstenošanā.
   Ņemot vērā konstatētās stiprās un vājās puses un sasniegto progresu, Komisija Beļģijai ieteica
   prioritāti piešķirt problēmām, kas saistītas ar augsto nodokļu slogu strādājošiem, vienlaikus
   sekmējot fiskālo konsolidāciju un uzlabojot darba tirgus rādītājus.
   Turklāt Beļģijai jāpievērš uzmanība arī valsts finanšu ilgtspējībai ilgtermiņā, konkurencei
   gāzes un elektroenerģijas tirgos, rezultātiem pētniecības un attīstības, kā arī jauninājumu
   ieviešanas jomā, un gados vecāku darba ņēmēju un mazāk aizsargātu grupu nodarbinātības
   līmenim.
   Pamatojoties uz Komisijas stratēģisko ziņojumu, Padome 2008. gada 14. maijā pieņēma
   ieteikumus par atjauninātu 2008. gada redakciju dalībvalstu, tostarp Beļģijas, ekonomikas
   politikas vispārējām pamatnostādnēm.
   4
           Komisijas paziņojums Eiropadomei „Stratēģiskais ziņojums par Lisabonas izaugsmes un nodarbinātības
           atjaunoto stratēģiju: jauna posma uzsākšana (2008.–2010.)”, 11.12.2007., COM(2007)803.
LV                                                       4                                                    LV
 ---pagebreak---                                     Galvenie novērtējumā aplūkotie jautājumi
   Kā paredzēts Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktā (stabilitātes programmām) un
   9. panta 1. punktā (konverģences programmām), novērtējums attiecas uz šādiem jautājumiem:
   • vai saimnieciskās prognozes programmas pamatā ir reālistiskas;
   • dalībvalsts norādītais vidēja termiņa budžeta mērķis (VTM) un tas, vai korekcijas ir pietiekamas,
       lai to sasniegtu;
   • vai veiktie un/vai ierosinātie pasākumi, lai piemērotu šīs korekcijas, ir pietiekami, lai sasniegtu
       vidēja termiņa mērķi attiecīgajā ekonomikas ciklā;
   • izvērtējot korekcijas, kas vērstas uz VTM sasniegšanu — vai korekcijas tiek veiktas ekonomiskā
       uzplaukuma laikā, vai korekcijas var būt mazākas ekonomikas lejupslīdes laikā un (attiecībā uz
       euro zonas un VKM II dalībvalstīm) vai dalībvalsts cenšas panākt ikgadēju cikliski koriģētās
       bilances uzlabojumu (atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus) par 0,5 % no IKP, kas ir
       kritērijs, lai tā sasniegtu savu VTM;
   • nosakot VTM korekcijas (attiecībā uz dalībvalstīm, kas to vēl nav sasniegušas) vai atļaujot īslaicīgu
       novirzi no VTM (attiecībā uz dalībvalstīm, kuras to jau ir sasniegušas), tādu nozīmīgāko
       strukturālo reformu īstenošana, kas ilgākā laika posmā ļauj tieši ietaupīt izmaksas (veicinot arī
       potenciālo pieaugumu) un tādējādi pārbaudāmi ietekmējot valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību (ar
       nosacījumu, ka tiek saglabāta atbilstīga drošības rezerve attiecībā uz atsauces vērtību 3 % no IKP
       un ka programmas periodā atkal ir gaidāma budžeta stāvokļa atbilstība VTM), un ar ko īpašu
       uzmanību velta pensiju reformām, ar kurām ievieš vairāku līmeņu sistēmu, kas ietver obligātu
       pilnībā finansētu pensiju līmeni;
   • vai dalībvalstu ekonomikas politikas virzība atbilst ekonomikas politikas vispārējām
       pamatnostādnēm.
   Programmas makroekonomisko pieņēmumu reālistiskumu novērtē, balstoties uz Komisijas dienestu
   2008. gada pavasara prognozi, izmantojot arī kopīgi apstiprināto metodoloģiju attiecībā uz iespējamā
   produkcijas apjoma novērtēšanu un cikliski koriģētām bilancēm.
   Novērtējot tiek pārbaudīta arī
   • parāda attiecības dinamika un stāvoklis attiecībā uz valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību, kam
       saskaņā ar Padomes 2005. gada 20. marta ziņojumu „Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanas
       uzlabošana” budžeta uzraudzībā jāveltī pienācīga vērība. Komisijas 2006. gada 12. oktobra
       Paziņojumā izklāstīta pieeja ilglaicīgas ilgtspējības novērtēšanai5;
   • saskanība ar valsts reformu programmu, ko dalībvalstis iesniegušas Lisabonas izaugsmes un
       nodarbinātības stratēģijas kontekstā, un ar 2007. gada oktobra valsts reformu programmas
       īstenošanas ziņojumu; Ekonomikas un finanšu padome (ECOFIN padome) 2005. gada 7. jūnija
       Pavadvēstulē Eiropadomei par ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm 2005.—
       2008. gadam paziņoja, ka valsts reformu programmām jāatbilst stabilitātes un konverģences
       programmām;
   • atbilstība rīcības kodeksam6, kas cita starpā nosaka kopīgu struktūru un datu tabulas stabilitātes un
       konverģences programmām.
   5
             Komisijas Paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam „Valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējība Eiropas
             Savienībā”, 12.10.2006., COM(2006) 574 galīgā redakcija, un Eiropas Komisija, Ekonomikas un
             finanšu lietu ģenerāldirektorāts, (2006.), „The long-term sustainability of public finances in the
             European Union”, European Economy Nr. 4/2006.
   6
             „Specifikācijas par Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanu un pamatnostādnēm par stabilitātes un
             konverģences programmu formu un saturu”, ko atbalstījusi Ekonomikas un finanšu padome 2005. gada
             11. oktobrī.
LV                                                         5                                                      LV
 ---pagebreak---                                                        Ieteikums
                                            PADOMES ATZINUMS
               par atjaunināto Beļģijas stabilitātes programmu 2007. – 2011. gadam
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa
   uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu7 un jo īpaši
   tās 5. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Komisijas ieteikumu,
   apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,
   IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.
   (1)     Padome [2008. gada 8. jūlijā] izskatīja atjaunināto Beļģijas stabilitātes programmu
           laikposmam no 2007. gada līdz 2011. gadam8.
   (2)     Pēdējo 10 gadu laikā reālā IKP vidējais pieaugums ir bijis 2¼ %, t.i., mazliet virs euro
           zonas vidējā pieauguma rādītāja. Šā salīdzinoši augstā IKP pieauguma rezultātā ir
           samazinājies bezdarba līmenis, savukārt (jo īpaši jaunākā un vecākā gadagājuma darba
           ņēmēju) nodarbinātības līmenis un darba stundu skaits saglabājas zems, atspoguļojot
           augsto nodokļu slogu darbaspēkam un darba tirgus neelastību, zemās prasības attiecībā
           uz darba meklēšanu un agrs faktiskais pensionēšanās vecums. Budžeta stāvoklis kopš
           2000. gada (izņemot 2005. gadā) ir bijis diezgan līdzsvarots; parāda attiecība, kas bija
           sarukusi no 134 % no IKP 1993. gadā līdz 108 % no IKP 2000. gadā, turpināja
           samazināties tikpat iespaidīgos tempos, un tagad tās rādītājs ir 85 % no IKP.
           Nodarbinātības līmeņa paaugstināšana apvienojumā ar tālejošākiem mērķiem attiecībā
           uz budžeta stāvokli veicinātu valsts finanšu ilgtspējību ilgtermiņā.
   (3)     Makroekonomiskajā scenārijā, kas ir šīs programmas pamatā, paredzēts, ka reālā IKP
           pieaugums samazināsies no 2,8 % 2007. gadā līdz vidēji 1,9 % 2008. gadā un
           turpmākajos gados nostabilizēsies aptuveni 2 % līmenī. Ņemot vērā, ka kopš
           programmā iekļauto prognožu pabeigšanas ir pasliktinājušies ārējie apstākļi un
           pieaugusi inflācija, šis scenārijs, kas novērtēts, pamatojoties uz pašlaik pieejamo
   7
           OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.; Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174,
           7.7.2005., 1. lpp). Šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami tīmekļa vietnē:
           http://ec.europa.eu/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.
   8
           Atjauninājums tika iesniegts, tiklīdz bija izveidota pilntiesīga valdība, tātad pēc rīcības kodeksā noteiktā
           termiņa — 1. decembra.
LV                                                          6                                                           LV
 ---pagebreak---        informāciju9, šķiet balstīts uz labvēlīgiem pieņēmumiem par pieaugumu. Pieņēmumi
       par pieaugumu 2010.-2011. gadam ir visnotaļ reālistiski. Saskaņā ar atjaunināto
       programmu sagaidāms, ka inflācija 2008. gadā pieaugs līdz 3,0 %, bet laikposmā no
       2009. līdz 2011. gadam šis pieaugums palēnināsies līdz 1¾ %. Programmas prognozes
       attiecībā uz inflāciju 2008.-2009. gadā šķiet zemas, ņemot vērā preču un pārstrādātu
       pārtikas produktu cenu pieaugumu, kas konstatēts pēdējo mēnešu laikā. Turklāt, tā kā
       IKP pieauguma potenciāls visā programmas laikposmā ir mazs, arī programmas
       atjauninājumā iekļautās prognozes par nodarbinātības līmeņa pieaugumu aptuveni 1 %
       gadā šķiet salīdzinoši augstas. Attiecībā uz 2008. gadu programmas prognozes par
       pieaugumu ir zemas, savukārt turpmākajiem gadiem tās šķiet augstas (3¼ - 3½ %), jo
       īpaši salīdzinājumā ar prognozēto zemo inflācijas līmeni.
   (4) 2007. gadā valsts budžeta deficīts bija 0,2 % no IKP, salīdzinot ar iepriekšējā
       konverģences programmas atjauninājumā noteikto budžeta pārpalikuma mērķi —
       0,3 % no IKP. Iemesls 2007. gada sliktajiem rezultātiem bija tas, ka izdevumu
       pieaugums bija lielāks nekā plānotais un to tikai daļēji kompensēja nelielais pozitīvais
       bāzes efekts, ko radīja negaidīti labie rezultāti 2006. gadā un pārsteidzošais ieņēmumu
       pieaugums. Ar neplānoti augsto izdevumu apjomu jo īpaši bija saistīts spēcīgais
       pieaugums subsīdiju apjomā, kuras uzņēmumiem piešķīra saskaņā ar pakalpojumu
       kuponu shēmu, kā arī vienreizējo pasākumu negaidīti mazā ietekme. Pārsteidzošais
       ieņēmumu pieaugums, kas radās, neraugoties uz to, ka netika īstenoti vairāki plānotie
       vienreizējie pasākumi ieņēmumu palielināšanai, bija galvenokārt negaidīti augstā
       sociālo iemaksu apjoma rezultāts. Tādējādi budžeta izpilde 2007. gadā pilnībā
       neatbilda ne aicinājumam, ko Padome pauda 2007. gada 27. marta atzinumā par
       iepriekšējo stabilitātes programmas atjauninājumu10, ne Eirogrupas 2007. gada aprīļa
       budžeta politikas ievirzēm, jo negaidīti lielie papildu ieņēmumi tika izmantoti, lai
       segtu neplānoti augstos izdevumus.
   (5) Programmas vidējā termiņa budžeta stratēģijas galvenais mērķis ir nodrošināt vēl
       joprojām augstās parāda attiecības nepārtrauktu samazināšanos no 2007. gada rādītāja,
       kas bija tuvu 85 % no IKP, līdz aptuveni 71 % 2011. gadā, šim nolūkam pakāpeniski
       veidojot budžeta pārpalikumus, kam jāpieaug no līdzsvarota budžeta stāvokļa
       2008. gadā līdz 1 % no IKP 2011. gadā. Saskaņā ar prognozēm primārais pārpalikums,
       kas paralēli panākumiem parāda samazināšanas jomā kopš 2001. gada ir sarucis no
       7,0 % līdz 3,7 % no IKP, pieaugs, 2011. gadā sasniedzot 4,4 % no IKP. Negaidīti
       slikto 2007. gada rezultātu dēļ budžeta mērķi visā programmas laikposmā (gan
       nominālā, gan strukturālā izteiksmē) nav tik vērienīgi kā iepriekšējā atjauninājumā
       noteiktie mērķi. Sagaidāms, ka strukturālā bilance, ko aprēķina atbilstīgi kopīgi
       saskaņotai metodoloģijai, uzlabosies no deficīta ¼ % apmērā no IKP 2007. gadā līdz
       pārpalikumam gandrīz 1½ % apmērā no IKP 2011. gadā. Salīdzinājumā ar iepriekšējā
       stabilitātes programmas atjauninājuma prognozēm paredzams, ka vidēja termiņa
       mērķis (VTO) — pārpalikums 0,5 % apmērā no IKP strukturālā izteiksmē (t.i., ar
       cikliskām korekcijām, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus) — tiks
       sasniegts ar viena gada novēlošanos, t.i., 2009. gadā. Korekcija tiek veikta gan
       izdevumu, gan ieņēmumu daļā. Plānotais izdevumu samazinājums par 0,7 procentu
       punktiem nominālā izteiksmē ir pamatots galvenokārt ar procentu izdevumu
   9
       Novērtējumā jo īpaši ņemta vērā Komisijas dienestu 2008. gada pavasara prognoze un Komisijas
       novērtējums par 2007. gada oktobra valsts reformu programmas īstenošanas ziņojumu.
   10
       OV C 89, 24.4.2007., 2. lpp.
LV                                                   7                                              LV
 ---pagebreak---        samazināšanos prognozētās parāda attiecības samazināšanās rezultātā. Sagaidāmā
       nodokļu bāzu pieauguma rezultātā tiek prognozēts ieņēmumu pieaugums 0,5 %
       apmērā no IKP. Pretstatā iepriekšējam atjauninājumam programmā skaidri paredzēts
       pēc 2008. gada iztikt bez turpmākiem vienreizējiem pasākumiem.
   (6) Budžeta rezultāti varētu būt sliktāki par programmā paredzētajiem. Pirmkārt,
       makroekonomikas vide varētu būt daudz sliktāka, nekā prognozēts programmas
       atjauninājumā, jo īpaši 2008. un 2009. gadā. Iespējams, ka labvēlīgie pieņēmumi par
       nodarbinātības, algu un patēriņa pieaugumu ir bijuši iemesls pārāk optimistiskajām
       prognozēm par nodokļu ieņēmumiem. Turklāt pārāk optimistiskas šķiet prognozes par
       nodokļu vispārējo elastīgumu 2008. gadā. Attiecībā uz primārajiem izdevumiem
       programmā nav paredzēti pasākumi, lai panāktu plānoto korekciju, ņemot vērā
       pieaugošās ar novecošanu saistītās izmaksas un prognozētos salīdzinoši lielos algu
       palielinājumus. Turklāt korekcija lielā mērā ir orientēta uz ieņēmumiem (izņemot
       procentu izdevumus), un tas, iespējams, mazina korekcijas ilgtspējību. Visbeidzot, lai
       gan pēdējo gadu laikā budžeta stāvoklis bija kopumā līdzsvarots, plānotā budžeta
       pārpalikuma mērķa sasniegšana tomēr tika atlikta uz vēlāku laiku. Neraugoties uz
       labiem makroekonomiskajiem apstākļiem 2007. gadā, budžeta mērķi nebija iespējams
       sasniegt, jo pēc jūnija federālajām vēlēšanām nebija pilnībā rīcībspējīgas valdības.
       Šķiet, ka 2008. gadā būs nepieciešami turpmāki pasākumi šā mērķa sasniegšanai.
       Ņemot vērā minētos makroekonomisko attīstību apdraudošos riskus un budžeta
       mērķus, šķiet, ka, lai gan parāda samazināšana nepārtraukti turpinās, parāda attiecības
       attīstība nav tik pozitīva, kā prognozēts programmā.
   (7) Ņemot vērā šo riska novērtējumu, programmas budžeta nostādne var būt
       nepietiekama, lai nodrošinātu VTM sasniegšanu līdz 2009. gadam, kā paredzēts
       programmā. Tomēr visā programmas laikposmā tiks nodrošināta pietiekama rezerve,
       lai ciklisku svārstību rezultātā nepārsniegtu budžeta deficīta robežvērtību 3 % no IKP.
       Virzība uz programmā paredzēto VTM ir jāpaātrina 2008. gadā, saistībā ar plānoto
       budžeta kontroli īstenojot papildu strukturālos budžeta pasākumus, lai nodrošinātu
       līdzsvarota budžeta stāvokļa sasniegšanu. 2009. gadā jāveic turpmāki pasākumi (jo
       īpaši attiecībā uz izdevumiem), lai panāktu atbilstību Stabilitātes un izaugsmes paktā
       noteiktajam uzlabojuma kritērijam 0,5 % no IKP un sasniegtu VTM, kā paredzēts.
       Padome arī atzīmē, ka budžeta plāni 2008. gadam nav pilnīgā saskaņā ar Eirogrupas
       2007. gada aprīļa budžeta politikas ievirzēm. Lai gan parāda attiecība varētu sarukt
       mazāk, nekā prognozēts programmā, tomēr šķiet, ka programmas laikposmā tā
       pietiekamā mērā tuvosies atsauces vērtībai.
   (8) Šķiet, ka Beļģijas valsts finanšu ilgtspējību apdraud vidējs risks. Iedzīvotāju
       novecošanās ilgtermiņa ietekme uz budžetu Beļģijā ir lielāka nekā vidēji ES-27 valstīs,
       un to īpaši ietekmēs pensiju izdevumu kā daļas no IKP salīdzinoši straujā
       palielināšanās turpmākajās desmitgadēs. Faktiskais pensionēšanās vecums Beļģijā ir
       viens no mazākajiem ES, un tā palielināšana ir „paaudžu pakta” mērķis; ar šo paktu
       tika ieviestas vairākas izmaiņas pensiju sistēmā. Lai gan tas ir solis pareizajā virzienā,
       saskaņā ar valsts prognozēm šī reforma nesamazinātu ilgtspējības atšķirības.
       Programmā lēstais budžeta stāvoklis 2007. gadā, lai gan mazliet sliktāks nekā
       stāvoklis iepriekšējās programmas sākumā, var izlīdzināt prognozēto novecošanās
       ilgtermiņa ietekmi uz budžetu, taču ar to nepietiek, lai pilnībā kompensētu izdevumus
       palielinošo ietekmi nākotnē. Saglabājot lielu primāro pārpalikumu vidējā termiņā,
       samazinot parāda attiecību zem Līgumā noteiktās atsauces un īstenojot papildu
LV                                              8                                                 LV
 ---pagebreak---            pasākumus, lai novērstu ar novecošanu saistīto izdevumu ievērojamu pieaugumu,
           varētu mazināt apdraudējumus valsts finanšu ilgtspējībai.
   (9)     Šķiet, ka stabilitātes programma zināmā mērā ir saskaņā ar 2007. gada oktobra
           īstenošanas ziņojumu par valsts reformu programmu. Valsts finanšu ilgtspējības
           nodrošināšana, ņemot vērā sabiedrības novecošanos, abos ziņojumos ir norādīta kā
           galvenā Beļģijas ekonomikas problēma. Tomēr stabilitātes programmā nav ietverts ne
           kvalitatīvais novērtējums par valsts reformu programmas 2007. gada oktobra
           īstenošanas ziņojuma kopējo ietekmi atbilstīgi vidēja termiņa fiskālajai stratēģijai, ne
           sistemātiska informācija par budžeta izmaksām vai ietaupījumiem saistībā ar
           galvenajām reformām, kas paredzētas valsts reformu programmā. Tomēr šķiet, ka
           programmas budžeta prognozēs ir ņemta vērā saskaņā ar valsts reformu programmu
           jau īstenoto darbību ietekme uz valsts finansēm.
   (10)    Programmas budžeta stratēģija kopumā atbilst valstu ekonomikas politikas vispārējām
           pamatnostādnēm, kas iekļautas integrētajās pamatnostādnēs un euro zonas dalībvalstu
           pamatnostādnēs budžeta politikas jomā, kuras sagatavotas Lisabonas stratēģijas
           kontekstā.
   (11)    Attiecībā uz prasībām par sniedzamajiem datiem, kas norādītas rīcības kodeksā par
           stabilitātes un konverģences programmām, programmā vērojami dažas nepilnības
           obligātajos un fakultatīvajos datos11.
   Kopumā jāsecina, ka pēc parāda attiecības iespaidīgās samazināšanas kopš 1993. gada,
   2007. gadā tai sasniedzot 85 %, un pēc budžeta stāvokļa pasliktināšanās 2007. gadā
   programmā paredzēts turpināt nepārtraukti un strauji samazināt parāda attiecību, pakāpeniski
   veidojot budžeta pārpalikumu. Budžeta konsolidācija ir balstīta galvenokārt uz procentu
   izdevumu samazināšanu un nodokļu ieņēmumu palielināšanu, savukārt centieni palielināt
   primāros ieņēmumus joprojām ir nelieli. Ņemot vērā samērā labvēlīgos programmas pamatā
   esošos makroekonomiskos pieņēmumus un to, ka programmā nav norādīti pasākumi, kas šķiet
   nepieciešami mērķa sasniegšanai, pastāv riski, kas apdraud budžeta mērķu sasniegšanu.
   Korekcija vidēja termiņa mērķa sasniegšanai 2008. gadā šķiet nepietiekama, un neliekas
   ticami, ka bez papildu pasākumiem VTM varētu sasniegt 2009. gadā, kā plānots.
   Ņemot vērā iepriekšminēto novērtējumu, kā arī Eirogrupas 2007. gada aprīlī pieņemtās
   fiskālās politikas ievirzes, Beļģija tiek aicināta:
   i)        nodrošināt līdzsvarota budžeta mērķa sasniegšanu 2008. gadā un VTM sasniegšanu
             2009. gadā, veicot paredzēto korekciju strukturālā izteiksmē 0,5 % apmērā no IKP un
             tostarp īstenojot papildu strukturālus pasākumus, jo īpaši attiecībā uz izdevumiem.
   ii)       ņemot vērā vēl joprojām augsto parāda līmeni un ar iedzīvotāju vecumu saistīto
             izdevumu prognozēto palielināšanos, turpināt uzlabot valsts finanšu ilgtspējību
             ilgtermiņā, sasniedzot lielu strukturālu primāro pārpalikumu, kā arī īstenojot
             reformas, lai paaugstinātu nodarbinātības līmeni un potenciālo izaugsmi un
             samazinātu budžeta izmaksas, kas saistītas ar sabiedrības novecošanos.
   11
           Nav sniegti dati par nozaru bilancēm.
LV                                                   9                                              LV
 ---pagebreak---                       Galveno makroekonomikas un budžeta prognožu salīdzinājums
                                                                2006. g    2007. g  2008. g     2009. g   2010. g    2011. g
                                                                    .         .         .          .          .          .
                                      SP, 2008. g. apr.            2,8       2,7       1,9        2,0        2,0        2,0
           Reālais IKP
                                    KOM, 2008. g. apr.             2,8       2,7       1,7        1,5        n.p.      n.p.
          (izmaiņas %)
                                      SP, 2006. g. dec.            2,7       2,2       2,1        2,2        2,2       n.p.
                                      SP, 2008. g. apr.            2,3       1,8       3,0        1,7        1,8        1,8
         SPCI inflācija
                                     COM, 2008. g. apr.            2,3       1,8       3,6        2,3        n.p.      n.p.
                (%)
                                      SP, 2006. g. dec.            2,4       1,9       1,8        1,8        1,9       n.p.
      Ražošanas apjoma                SP, 2008. g. apr.            0,1       0,3      -0,1       -0,4       -0,5       -0,8
             starpība1              COM, 2008. g. apr.2            0,1       0,3      -0,3       -1,0        n.p.      n.p.
   (% no potenciālā IKP)              SP, 2006. g. dec.           -0,3      -0,4      -0,4       -0,4       -0,3       n.p.
               Tīrais                 SP, 2008. g. apr.           n.p.      n.p.      n.p.       n.p.       n.p.       n.p.
   aizdevums/aizņēmums               COM, 2008. g. apr.            3,4       3,2       2,6        2,4        n.p.      n.p.
        salīdzinājumā ar
         pārējo pasauli               SP, 2006. g. dec.            2,0       2,0       2,2        2,4        2,7       n.p.
           (% no IKP)
                                      SP, 2008. g. apr.            0,3      -0,2       0,0        0,3        0,7        1,0
   Valsts budžeta bilance
                                     COM, 2008. g. apr.            0,3      -0,2      -0,4       -0,6        n.p.      n.p.
           (% no IKP)
                                      SP, 2006. g. dec.            0,0       0,3       0,5        0,7        0,9       n.p.
                                      SP, 2008. g. apr.            4,3       3,7       3,7        3,8        4,1        4,3
        Primārā bilance
                                     COM, 2008. g. apr.            4,3       3,7       3,3        2,9        n.p.      n.p.
           (% no IKP)
                                      SP, 2006. g. dec.            4,1       4,2       4,1        4,1        4,2       n.p.
        Cikliski koriģētā             SP, 2008. g. apr.            0,3      -0,4       0,0        0,5        1,0        1,4
             bilance1                COM, 2008. g. apr.            0,3      -0,3      -0,2       -0,1        n.p.      n.p.
           (% no IKP)                 SP, 2006. g. dec.            0,2       0,5       0,7        0,9        1,1       n.p.
                                      SP, 2008. g. apr.           -0,4      -0,3       0,0        0,5        1,0        1,4
     Strukturālā bilance3
                                     COM, 2008. g. apr.           -0,6      -0,3      -0,2       -0,1        n.p.      n.p.
           (% no IKP)
                                      SP, 2006. g. dec.4          -0,4       0,1      n.p.       n.p.        n.p.      n.p.
                                      SP, 2008. g. apr.           88,2      84,9      81,5       78,1       74,7       71,1
   Valsts kopējais parāds
                                     COM, 2008. g. apr.           88,2      84,9      81,9       79,9        n.p.      n.p.
           (% no IKP)
                                      SP, 2006. g. dec.           87,7      83,9      80,4       76,6       72,6       n.p.
      Piezīmes:
      1
        Ražošanas apjoma starpību un cikliski koriģētās bilances saskaņā ar programmām pārrēķina Komisijas dienesti,
   pamatojoties uz programmās iekļauto informāciju.
      2
        Pamatojoties uz paredzēto izaugsmes potenciālu 2,5 %, 2,5 %, 2,2 % un 2,2 % apmērā attiecīgi laika posmam no 2006.
   līdz 2009. gadam
      3
        Cikliski koriģēta bilance, bez vienreizējiem un citiem pagaidu pasākumiem. Saskaņā ar jaunāko programmu vienreizējie
   un citi pagaidu pasākumi samazina deficītu par 0,7 % no IKP 2006. gadā un palielina deficītu par 0,1 % no IKP 2007. gadā.
   Saskaņā ar jaunāko programmu vienreizējie un citi pagaidu pasākumi samazina deficītu par 0,9% no IKP 2006. gadā un
   palielina deficītu par 0,1 % no IKP 2007. gadā.
      4
        2006. gada decembra stabilitātes programmas atjauninājumā nebija sniegta informācija par šo vienreizējo pasākumu
   izmantojumu 2008. līdz 2010. gadā.
      Avots:
      Stabilitātes programma (SP), Komisijas dienestu 2008. gada pavasara ekonomikas prognozes (COM); Komisijas
   dienestu aprēķini.
LV                                                               10                                                          LV