title: Padomes Ieteikums ( 2015. gada 17. februāris ) attiecībā uz Komisijas atbrīvošanu no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (desmitais EAF) darbību īstenošanu 2013. finanšu gadā

text:
               24.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 66/3

         PADOMES IETEIKUMS
   (2015. gada 17. februāris)
   attiecībā uz Komisijas atbrīvošanu no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (desmitais EAF) darbību īstenošanu 2013. finanšu gadā
   (2015/C 66/03)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Partnerattiecību nolīgumu starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu grupas locekļiem, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses, kas parakstīts Kotonū 2000. gada 23. jūnijā (1) un grozīts ar Luksemburgā 2005. gada 25. jūnijā parakstīto nolīgumu (2),
   ņemot vērā Padomē sanākušo dalībvalstu valdību pārstāvju Iekšējo nolīgumu par Kopienas palīdzības finansēšanu saskaņā ar daudzgadu finanšu shēmu laikposmam no 2008. gada līdz 2013. gadam atbilstīgi ĀKK–EK Partnerattiecību nolīgumam un par finansiālas palīdzības piešķiršanu aizjūras zemēm un teritorijām, uz ko attiecas EK līguma ceturtā daļa (“Iekšējais nolīgums”) (3), ar ko izveido, cita starpā, desmito Eiropas Attīstības fondu (desmitais EAF), un jo īpaši tā 11. panta 8. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 215/2008 (2008. gada 18. februāris) par Finanšu regulu, ko piemēro desmitajam Eiropas Attīstības fondam (4), un jo īpaši tās 142. līdz 144. pantu,
   izskatījusi ieņēmumu un izdevumu pārskatu un bilanci saistībā ar desmitā EAF darbībām laikposmā līdz 2013. gada 31. decembrim un Revīzijas palātas Gada pārskatu par darbībām, ko finansē no 8., 9. un 10. Eiropas Attīstības fonda (EAF), attiecībā uz 2013. finanšu gadu kopā ar minētajā gada pārskatā iekļautajām Komisijas atbildēm (5),
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar Iekšējā nolīguma 11. panta 8. punktu Eiropas Parlaments pēc Padomes ieteikuma atbrīvo Komisiju no atbildības par desmitā EAF finanšu pārvaldību.

               (2)

               Desmitā EAF darbības 2013. finanšu gadā Komisija ir kopumā īstenojusi apmierinoši,

         AR ŠO IESAKA Eiropas Parlamentam atbrīvot Komisiju no atbildības par desmitā EAF darbību īstenošanu 2013. finanšu gadā.

      Briselē, 2015. gada 17. februārī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         J. REIRS

      (1)  OV L 317, 15.12.2000., 3. lpp.

      (2)  OV L 287, 28.10.2005., 4. lpp.

      (3)  OV L 247, 9.9.2006., 32. lpp.

      (4)  OV L 78, 19.3.2008., 1. lpp.

      (5)  OV C 398, 12.11.2014., 289. lpp.


				|

		52014DC0405

			Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par Dānijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Dānijas 2014. gada konverģences programmu /* COM/2014/0405 final */

Ieteikums
PADOMES IETEIKUMS
par Dānijas 2014. gada valsts
reformu programmu
un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Dānijas 2014. gada
konverģences programmu
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta
2. punktu un 148. panta 4. punktu,
ņemot vērā Padomes
1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta
stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un
koordinācijas stiprināšanu[1]
un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu[2],
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
rezolūcijas[3],
ņemot vērā Eiropadomes
secinājumus,
ņemot vērā
Nodarbinātības komitejas atzinumu,
ņemot vērā Ekonomikas un
finanšu komitejas atzinumu,
ņemot vērā Sociālās
aizsardzības komitejas atzinumu,
ņemot vērā Ekonomikas politikas
komitejas atzinumu,
tā kā:
(1)
Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita
Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības
stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam pamatā ir ciešāka
ekonomikas politikas koordinācija, lielākoties pievēršot
uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai
palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un
konkurētspēju.
(2)
Padome 2010. gada 13. jūlijā,
pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma ieteikumu par
dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas
politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.) un 2010. gada
21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu
nodarbinātības politikas pamatnostādnēm, kas kopā
veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika
aicinātas ņemt vērā šīs integrētās
pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības
politikā.
(3)
Valstu vai to valdību vadītāji
2012. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu par
Izaugsmes un nodarbinātības paktu, kas ir saskaņots pamats
rīcībai valstu, ES un eurozonas līmenī, izmantojot visas
iespējamās sviras, instrumentus un politikas jomas. Viņi
pieņēma lēmumu par dalībvalstu līmenī veicamo
rīcību, jo īpaši paužot pilnīgu apņemšanos sasniegt
stratēģijas “Eiropa 2020” mērķus un īstenot
konkrētai valstij adresētos ieteikumus.
(4)
Padome 2013. gada 9. jūlijā
pieņēma ieteikumu par Dānijas 2013. gada valsts reformu
programmu un sniedza savu atzinumu par Dānijas atjaunināto
konverģences programmu 2013.-2016. gadam.
(5)
Komisija 2013. gada 13. novembrī
pieņēma gada izaugsmes pētījumu[4], iezīmējot
2014. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada
sākumu. Komisija tajā pašā dienā, pamatojoties uz Regulu
(ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdināšanas
mehānisma ziņojumu[5],
kurā tā identificēja Dāniju kā vienu no
dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts
padziļināts pārskats.
(6)
Eiropadome 2013. gada 20. decembrī
apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu
stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes
sekmēšanai. Tā uzsvēra vajadzību īstenot
diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju,
atjaunot normālus aizdevumu nosacījumus ekonomikai, sekmēt
izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu,
novērst krīzes sociālās sekas un modernizēt valsts
pārvaldi.
(7)
Komisija 2014. gada 5. martā
publicēja saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011
5. pantu sagatavotā padziļinātā pārskata
rezultātus par Dāniju[6].
Komisijas veiktā analīze liek tai secināt, ka Dānijas
makroekonomikas problēmas saistībā ar privātā sektora
parādu un ārējo konkurētspēju vairs netiek
uzskatītas par nelīdzsvarotību makroekonomikas nelīdzsvarotības
novēršanas procedūras nozīmē. Konkrēti,
mājokļu tirgus pielāgošana un sekas, ko augsts privātā
sektora parādu līmenis rada reālajai ekonomikai, un finanšu
nozares stabilitāte, šķiet, tiek kontrolētas. Tomēr
šīm tendencēm, kā arī ārējās
konkurētspējas veicinošajiem faktoriem joprojām nepieciešams
pievērst uzmanību.
(8)
Dānija 2014. gada
15. aprīlī iesniedza savu 2014. gada konverģences
programmu un 2014. gada valsts reformu programmu. Abas programmas
izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to
savstarpējo saistību.
(9)
2014. gada konverģences programmā
izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir
nodrošināt pārmērīgā budžeta deficīta
novēršanas ilgtspēju un saglabāt strukturālo budžeta
bilanci vidējā termiņa mērķa līmenī vai
pārsniegt to. Vidējā termiņa mērķis -0,5 %
apmērā no IKP atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta
prasībām. Dānijas vispārējās valdības
deficīts 2013. gadā ir noturīgi samazināts zem
3 % no IKP. Programma ir vērsta uz vispārējās
valdības kopējo deficītu 1,3 % apmērā no IKP
2014. gadā un 2,9 % apmērā no IKP
2015. gadā, kas atbilst (pārrēķinātajai)
strukturālajai bilancei vidējā termiņa mērķa
līmenī vai pārsniedz to. Kopumā programmā
izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis
atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Plānots,
ka parāda līmenis 44,5 % apmērā no IKP
2013. gadā uz laiku palielināsies 2015. gadā, bet
pēc tam kritīsies. Programmas budžeta prognožu pamatā esošais
makroekonomiskais scenārijs ir ticams. Scenārijs 2014. gadā
paredz pieaugumu 1,6 % un 2015. gadā — 1,9 %
apmērā no IKP, un tas lielā mērā saskan ar Komisijas
2014. gada pavasara prognozes rādītājiem – 1,5 % un
1,9 %. Pamatojoties uz 2014. gada konverģences programmas
izvērtējumu un Komisijas prognozi, Padome saskaņā ar
Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 uzskata, ka Dānijas valsts finanšu
sistēma ir stabila un var paredzēt, ka konverģences programmas
mērķis tiks sasniegts.
(10)
Dānijai vēl nav izdevies uzlabot to
sabiedrības grupu stāvokli, kuras darba tirgū ir atstumtas,
kā arī sekmēt izglītības sistēmas
rentabilitāti. Ir redzami pirmie invaliditātes pensiju un subsidētās
nodarbinātības reformas rezultāti, ir stājusies
spēkā reforma skaidrā naudā izmaksāto pabalstu
jomā, ir panākta vienošanās par reformu slimības pabalstu
jomā, un aprīlī valdība laida klajā reformas
priekšlikumu aktīvā darba tirgus politikas jomā. Vēl
aizvien jārisina problēma, kā nodrošināt pietiekoši daudz
mācekļu vietu un celt šāda apmācības veida
kvalitāti un prestižu, uzlabot profesionālās
izglītības un apmācības sistēmu un samazināt
priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas augstos
rādītājus. Minēto reformu ietekme pilnībā
vēl nav redzama, jo to īstenošana sākta tikai nesen.
2014. gada februārī tika panākta vienošanās par
reformu profesionālās izglītības un apmācības
jomā, un paredzams, ka tā stāsies spēkā 2015. gada
vidū, un tās mērķis būs uzlabot
profesionālās izglītības un apmācības
kvalitāti ar dažādu iniciatīvu palīdzību.
(11)
Produktivitātes stiprināšana vēl
aizvien ir problēma, kas jārisina Dānijas ekonomikā.
Eiropas Komisijas novērtējums lielā mērā atbilst
Produktivitātes komisijas konstatējumiem. Produktivitātes
komisija 2014. gada aprīlī publicēja 25 galvenos ieteikumus
un vairāk nekā 100 konkrētus ierosinājumus
tādās jomās kā konkurence, publiskais iepirkums,
izglītība, internacionalizācija, inovācija, nodokļu
sistēma un infrastruktūra. Zema produktivitātes pieauguma
problēmu risinās, īstenojot Produktivitātes komisijas
ieteikumus.
(12)
Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir
vispusīgi izanalizējusi Dānijas ekonomikas politiku. Tā ir
izvērtējusi konverģences programmu un valsts reformu programmu.
Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai
programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un
sociālekonomiskās politikas izveidē Dānijā, bet
arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot
vērā, ka ir jānostiprina Eiropas Savienības
vispārējā ekonomikas pārvaldība, kas panākams,
turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa
ieguldījumu. Komisijas ieteikumi Eiropas pusgada
kontekstā ir sniegti turpmāk izklāstītajā
1. līdz 3. ieteikumā.
(13)
Ņemot vērā šo izvērtējumu,
Padome ir izskatījusi Dānijas konverģences programmu, un
tās atzinums[7]
ir atspoguļots jo īpaši turpmāk izklāstītajā
1. ieteikumā,
AR ŠO IESAKA Dānijai
laikposmā no 2014. gada līdz 2015. gadam rīkoties
šādi.
1.           Pēc
pārmērīgā budžeta deficīta novēršanas
turpināt īstenot uz izaugsmi vērstu fiskālo politiku un
saglabāt stabilu fiskālo stāvokli, nodrošinot vidēja
termiņa budžeta mērķa turpmāku ievērošanu visā
konverģences programmas darbības laikā.
2.           Veikt turpmākus
pasākumus, lai uzlabotu to cilvēku nodarbināmību, kuri
darba tirgū ir atstumti. Uzlabot izglītības
rādītājus, jo īpaši jauniešiem ar migrantu izcelsmi, un
profesionālās apmācības efektivitāti. Atvieglot
pāreju no izglītības uz darba tirgu, cita starpā
plašāk izmantojot apmācību darbā un mācekļu
programmas.
3.           Intensīvāk
strādāt, lai novērstu šķēršļus ienākšanai
tirgū un mazinātu regulatīvo slogu, ar mērķi
palielināt konkurenci iekšējo pakalpojumu jomā, jo īpaši
mazumtirdzniecības un būvniecības jomā, kā ieteikusi
Produktivitātes komisija.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā–
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.
[2]               COM(2014) 405 final.
[3]               P7_TA(2014)0128 un P7_TA(2014)0129.
[4]               COM(2013) 800 final.
[5]               COM(2013) 790 final.
[6]               SWD(2014) 77 final.
[7]               Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97
9. panta 2. punktu.


title: Komisijas Ieteikums ( 2008. gada 2. jūlijs ) par elektronisko veselības karšu sistēmu pārrobežu sadarbspēju (izziņots ar dokumenta numuru K(2008) 3282)

text:
               18.7.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 190/37

      KOMISIJAS IETEIKUMS

   (2008. gada 2. jūlijs)
   par elektronisko veselības karšu sistēmu pārrobežu sadarbspēju
   (izziņots ar dokumenta numuru K(2008) 3282)
   (2008/594/EK)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 211. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Stratēģiskā iniciatīva i2010, kas ir izaugsmes un nodarbinātības iniciatīva, attīsta informācijas un sakaru tehnoloģijas politiku, pētniecību un jauninājumus, lai palīdzētu sasniegt Lisabonas stratēģijas mērķus. Iniciatīva i2010 veicina Eiropas informācijas sabiedrības izveidi un informācijas pakalpojumu sniegšanas uzlabošanu, ieskaitot e-veselību.

               (2)

               Eiropas veselības aprūpes sistēmu tagadējo un turpmāko pārbaudījumu pārvarēšana vismaz daļēji ir iespējama, izmantojot aprobētus risinājumus, ko piedāvā informācijas un sakaru tehnoloģija (e-veselība). Būtiska prasība, lai varētu izmantot e-veselības labumus, ir sadarbības uzlabošana attiecībā uz dalībvalstu e-veselības sistēmu un lietojumprogrammu sadarbspēju. E-veselības sistēmu sastāvdaļa ir elektronisko veselības karšu sistēmas.

               (3)

               Elektronisko veselības karšu sistēmas spēj labāk uzlabot kvalitāti un drošību veselības aprūpes informācijā nekā tradicionālās veselības karšu formas. Elektronisko veselības karšu sistēmu sadarbspējai jāpadara vieglāka piekļuve pacientu aprūpei visā Kopienā un jāuzlabo tās kvalitāte un drošība, piedāvājot pacientiem un ārstniecības personām piemērotu un aktuālu informāciju, reizē nodrošinot augstus personas datu aizsardzības un konfidencialitātes standartus. Pārrobežu sadarbības izvēršana e-veselības sfērā prasa veselības aprūpes pakalpojumu sniedzēju, pircēju un regulētāju sadarbību dažādās dalībvalstīs. Tajā pašā laikā ne katram ar sadarbspēju saistītam pasākumam ir obligāti jāpanāk dalībvalstu tiesību aktu saskaņošana attiecībā uz veselības aprūpes organizāciju un sniegšanu.

               (4)

               Elektronisko veselības karšu sistēmu sadarbspējas trūkums ir viens no lielākajiem šķēršļiem e-veselības sociālo un ekonomisko priekšrocību realizēšanai Kopienā. E-veselības tirgus sadrumstalotību pastiprina tehniskās un semantiskās sadarbspējas trūkums. Veselības aprūpes informācijas un sakaru sistēmas un standarti, ko patlaban izmanto dalībvalstīs, bieži vien nav saderīgi un neatvieglina piekļuvi vitāli svarīgai informācijai par drošas un kvalitatīvas veselības aprūpes sniegšanu dažādās dalībvalstīs.

               (5)

               Komisijas 2004. gada 30. aprīlī iesniegtajā Paziņojumā Padomei, Eiropas Parlamentam, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “E-veselība – uzlabojot Eiropas pilsoņu veselības aprūpi. Rīcības plāns Eiropas e-veselības jomā” (1) ir ieskicēts e-veselības sistēmas potenciāls un galvenās grūtības šā potenciāla plašai realizācijai. Paziņojumā izklāstītajā rīcības plānā Kopiena un dalībvalstis ir aicinātas uz vienotu rīcību elektronisko veselības karšu sistēmu sadarbspējas labā.

               (6)

               Augsta līmeņa e-veselības konference 2007. gadā deklarācijā atzina, cik svarīgi ir sākt vienotas dalībvalstu iniciatīvas, nostiprinot ar elektronisko veselības karšu sistēmu sadarbspēju saistīto darbību kopumu.

               (7)

               Komisija atsaucās uz neatkarīgās ekspertu grupas ziņojumu “Novatoriskas Eiropas izveide” paziņojumā “Vadošā tirgus iniciatīva Eiropai” (2), kura mērķis ir radīt un laist tirgū novatoriskus produktus un pakalpojumus vadošajās rūpniecības un sabiedrības dzīves jomās, ieskaitot e-veselību. Viens no ierosinātās iniciatīvas galvenajiem mērķiem ir paaugstināt elektronisko veselības karšu sistēmu sadarbspēju, tāpēc ka patlaban dalībvalstīs izmantojamās veselības aprūpes informācijas un sakaru sistēmas un standarti bieži vien nav saderīgi un ir šķērslis rentablu un novatorisku informācijas tehnoloģijas risinājumu radīšanai veselības aprūpē.

               (8)

               Eiropas Parlaments 2007. gada 23. maijā pieņēma rezolūciju par sekām un ietekmi, ko rada veselības aprūpes pakalpojumu izslēgšana no iekšējā tirgus pakalpojumu direktīvas (3). Rezolūcijā Komisija aicināta mudināt dalībvalstis aktīvi atbalstīt e-veselības un tālmedicīnas ieviešanu, it īpaši izstrādājot sadarbspējīgas sistēmas, kas ļautu veselības aprūpes sniedzējiem dažādās dalībvalstīs apmainīties ar informāciju par pacientiem.

               (9)

               Ieteikuma nolūks ir veicināt visas Eiropas e-veselības sadarbspējas izveidi līdz 2015. gada beigām.

               (10)

               Šajā ieteikumā ir ievēroti principi, kas atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā, it sevišķi 7. pantā par tiesībām uz privātās un ģimenes dzīves neaizskaramību un 8. pantā par indivīda tiesībām uz personas datu aizsardzību.

               (11)

               Veselības kartes ir vieni no pašiem sensitīvākajiem pieejamajiem reģistrētajiem datiem par indivīdu. Slimības vai diagnozes nesankcionēta izpaušana varētu iespaidot indivīda personisko un profesionālo dzīvi. Veselības kartes uzturēšana elektroniskā formā paaugstina risku, ka ziņas par pacientiem nejauši varētu kļūt pieejamas vai viegli nodotas personām, kam nav atļauts tās uzzināt.

               (12)

               Elektronisko veselības karšu sadarbspēja ietver ar personas veselību saistītu datu pārsūtīšanu. Jāatļauj šo datu brīva plūsma no dalībvalsts uz dalībvalsti, tajā pašā laikā sargājot indivīda pamattiesības. Tāpēc šis ieteikums neskar Kopienas noteikumus par personas datu aizsardzību, kuru skaitā jo īpaši minama Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīva 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (4) un Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 12. jūlija Direktīvas 2002/58/EK par personas datu apstrādi un privātuma aizsardzību elektrosakaru nozarē (Direktīva par privātumu un elektrosakariem) (5).

               (13)

               Komisija uzskata, ka tur, kur personas dati IST tīklos tiek apstrādāti attiecīgās jomās, piemēram, e-veselībā, jāizstrādā un plašāk jāizmanto privātuma uzlabotājas tehnoloģijas (PUT) (6),

         AR ŠO IESAKA.
   1)   Šajā ieteikumā dotas pamatnostādnes sadarbspējīgu elektronisko veselības karšu sistēmu izstrādei un ieviešanai, kas ļautu Kopienā veikt pārrobežu apmaiņu ar datiem par pacientiem, cik tie nepieciešami leģitīmiem medicīniskiem vai veselības aprūpes nolūkiem. Tādām elektronisko veselības karšu sistēmām jādod iespēja veselības aprūpes sniedzējiem gādāt par to, lai pacients efektīvi un rezultatīvi saņemtu labāku aprūpi, un nodrošināt piekļuvi galvenajai informācijai par veselību, kas var būt vitāli svarīga, ja tā ir vajadzīga un saskan ar pacienta pamattiesībām uz privātumu un datu aizsardzību.
   2)   Šajā ieteikumā izklāstīti norādījumi par elektronisko veselības karšu sistēmu sadarbspēju, ieskaitot būtiskāko pacienta veselības informāciju, ārkārtas situācijās nepieciešamo pacienta datu kopumu un ordinācijas lapas jeb ziņas par lietojamiem medikamentiem, kas atvieglina e-recepšu risinājumus.
   3)   Šajā ieteikumā piemēro šādas definīcijas:

               a)

               “pacients” ir katra fiziska persona, kas saņem vai vēlas saņemt veselības aprūpi kādā no dalībvalstīm;

               b)

               “ārstniecības persona” ir ārsts vai māsa, kas atbild par vispārējo aprūpi, vai praktizējošs zobārsts, vai vecmāte, vai farmaceits Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 7. septembra Direktīvas 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu (7) nozīmē, vai cita persona, kas veselības aprūpē veic darbības, kuras ietilpst Direktīvas 2005/36/EK 3. panta 1. punkta a) apakšpunktā noteiktajās reglamentētajās profesijās;

               c)

               “elektroniska veselības karte” ir visaptveroša medicīniskā karte vai līdzīga dokumentācija elektroniskā formā par personas agrāko un tagadējo fiziskās un garīgās veselības stāvokli, kura ļauj viegli piekļūt šiem datiem ārstēšanas un citām cieši saistītām vajadzībām;

               d)

               “elektronisko veselības karšu sistēma” ir sistēma elektroniskajās veselības kartēs iekļaujamās informācijas ierakstīšanai, izguvei un manipulācijām ar to;

               e)

               “būtiskākā pacienta veselības informācija, ārkārtas situācijās nepieciešamo pacienta datu kopums, ordinācijas lapa jeb ziņas par lietojamiem medikamentiem” ir elektronisko veselības karšu apakškopas īpašai izmantošanai un īpašai lietošanas vajadzībai, piemēram, neparedzētai aprūpei vai e-receptei;

               f)

               “e-recepte” ir Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2001/83/EK (8) 1. panta 19. punktā definētā zāļu recepte, ko izdod un pārsūta elektroniski;

               g)

               “elektronisko veselības karšu sistēmas sadarbspēja” ir divu vai vairāku elektronisko veselības karšu sistēmu spēja apmainīties ar datoram interpretējamiem datiem un cilvēkam interpretējamu informāciju un zināšanām;

               h)

               “pārrobežu sadarbspēja” ir dalībvalstu un visu to teritoriju sadarbspēja neatkarīgi no tā, vai tās ir kaimiņvalstis vai nav;

               i)

               “semantiskā sadarbspēja” ir nodrošināšana, ka sniegtās informācijas precīza nozīme ir saprotama jebkurai citai sistēmai vai lietojumprogrammai, kas sākotnēji nav izstrādāta šai vajadzībai.

         4)   Elektronisko veselības karšu sistēmu pārrobežu sadarbspējas sasniegšana un uzturēšana nozīmē, ka jāvada nepārtraukts pārmaiņu process un elementu un problēmu kopuma salāgošana dalībvalstu elektroniskajās infrastruktūrās un starp tām. Šīs elektroniskās infrastruktūras ir vajadzīgas, lai apmainītos ar informāciju un lai varētu savstarpēji sadarboties ar mērķi nodrošināt pacientiem augstāko iespējamo kvalitātes un drošības līmeni veselības aprūpes sniegšanā. Elektronisko veselības karšu sistēmu sadarbspējas īstenošanai būs vajadzīgs sarežģīts pamatnosacījumu, organizatorisko struktūru un īstenošanas procedūru komplekss, kurā būs iesaistītas visas ieinteresētās personas:

               a)

               lai to panāktu, dalībvalstis tiek aicinātas veikt darbības piecos līmeņos, proti, vispārējā politiskajā, organizatoriskajā, tehniskajā, semantiskajā un izglītības un izpratnes veidošanas līmenī;

               b)

               šīs darbības balstīs pilnīga dalībvalstu un Kopienas tiesību aktu ievērošana, it sevišķi personas datu aizsardzības ziņā, ieskaitot konfidencialitāti un datu drošību. Jānodrošina nepieciešamie juridiskie aizsargpasākumi, ieskaitot datu aizsardzības līdzekļu iestrādāšanu elektronisko veselības karšu sistēmu projektēšanā un īstenošanā. Bez tam nevar iztikt bez mehānismu izstrādes gan pacientu, gan mediķu izglītošanai, kā arī tādu darbību izvērtēšanai un uzraudzīšanai, kas vajadzīgas, lai nodrošinātu elektronisko veselības karšu sistēmu sadarbspēju.

         Elektronisko veselības karšu sistēmu pārrobežu sadarbspējas politiskais līmenis
   5)   Elektronisko veselības karšu sistēmu pārrobežu sadarbspējas politiskajā līmenī dalībvalstīm ieteicams:

               a)

               politiski un stratēģiski veicināt tādu elektronisko veselības karšu sistēmu īstenošanu vietējā, reģionālā un valsts līmenī, kas būtu spējīgas arī sadarboties ar elektroniskajām veselības kartēm citās dalībvalstīs;

               b)

               iesaistīties aktīvā sadarbībā ar citām dalībvalstīm un attiecīgajām ieinteresētajām personām, lai nodrošinātu tādu standartu pieņemšanu un īstenošanu, kas padara elektronisko veselības karšu sistēmu sadarbspēju realizējamu un drošu;

               c)

               īstenot elektronisko veselības karšu sistēmu sadarbspēju kā daļu no reģionālās un valsts e-veselības stratēģijas;

               d)

               apsvērt e-veselības iekļaušanu valsts un reģiona kohēzijas un attīstības stratēģijā un analizēt jau ieviesto elektronisko veselības karšu sistēmu rezultātus e-veselības politikas un finansēšanas iespēju līmenī. Laika posmā no 2007. līdz 2013. gadam atbalsts e-veselības sadarbspējas izveidei ar ieguldījumiem e-veselībā un starpvalstu un pārrobežu darbībās tiek sniegts kohēzijas politikas ietvaros;

               e)

               analizēt risku, šķēršļus un trūkstošos posmus saistībā ar elektronisko veselības karšu sistēmu pārrobežu sadarbspējas sasniegšanu un identificēt nepieciešamos priekšnoteikumus un attiecīgos stimulus problēmu atrisināšanai;

               f)

               atvēlēt atbilstošus resursus ieguldījumiem elektronisko veselības karšu sistēmās, piemēram, izmantojot tiešos stimulus;

               g)

               atzīt, ka ieguldījumi gan tehniskajā, gan semantiskajā sadarbspējā var sniegt priekšrocības īsā termiņā, piemērojot pakāpenisku pieeju un paraugprakses piemērus, izmantojot dalībvalstu prioritātes un ekspertu zināšanas;

               h)

               apsvērt citu finansiālās netiešās stimulēšanas mehānismu radīšanu, kas ļautu pieņemt, apgūt un/vai modernizēt sadarbspējīgas elektronisko veselības karšu sistēmas;

               i)

               vismaz piecus gadus uz priekšu plānot darbības, kas virzītas uz elektronisko veselības karšu sistēmu sadarbspējas nodrošināšanu. Šāds grafiks tiek uzskatīts par piemērotu, lai nodrošinātu politikas konsekvenci, kas bieži ir priekšnoteikums ieguldījumu palielināšanai un jauninājumiem;

               j)

               līdztekus elektronisko veselības karšu sistēmu īstenošanai iesaistīt lietotājus un citas ieinteresētās personas atbilstīgas pārvaldības, vadības, valsts un privātā sektora partnerību, publiskā iepirkuma, plānošanas, īstenošanas, izvērtēšanas, apmācības, informācijas un izglītības izveidē;

               k)

               attiecīgo ieinteresēto personu – vietējās un reģionālās varas, ārstniecības personu, pacientu un nozares darbinieku – vidū vairot izpratni par elektronisko veselības karšu sistēmu sadarbspējas priekšrocībām un nepieciešamību.

         Elektronisko veselības karšu sistēmu pārrobežu sadarbspējas organizatoriskais līmenis
   6)   Ir būtiski radīt organizatorisko satvaru un procesu, kas ļautu panākt elektronisko veselības karšu sistēmu pārrobežu sadarbspēju. Tā pamatā jābūt dalībvalstu izstrādātam ceļvedim, kas aptver piecu gadu posmu un sniedz datus, kas attiecas uz šādiem starpmērķiem:

               a)

               vienoties par Eiropas pārvaldības procesu, kas izveidotu pamatnostādnes elektronisko veselības karšu sistēmu pārrobežu sadarbspējas izveidei, īstenošanai un uzturēšanai, aptverot ticamas pacientu identifikācijas un ārstniecības personu autentifikācijas vadību, kā arī citus 7., 8., 9. un 14. punktā aprakstītos jautājumus;

               b)

               apsvērt politiku un stimulus, kas palielinātu pieprasījumu pēc e-veselības pakalpojumu piegādes, lai panāktu elektronisko veselības karšu sistēmu sadarbspēju;

               c)

               analizēt faktorus, kas standartizācijas procesus, kuri dod elektronisko veselības karšu sistēmu augstāka līmeņa sadarbspēju, padara par garu, sarežģītu un dārgu nodarbi, un izstrādāt pasākumus, kas šos procesus paātrinātu.

         Elektronisko veselības karšu sistēmu tehniskā sadarbspēja
   7)   Elektronisko veselības karšu sistēmu sadarbspēja tehniskajā līmenī ir sadarbspējīgu elektronisko veselības karšu sistēmu būtisks priekšnoteikums. Dalībvalstīm:

               a)

               jāveic plašs pētījums par spēkā esošajiem tehniskajiem standartiem un infrastruktūrām, kas varētu atvieglināt pārrobežu veselības aprūpes atbalsta sistēmu īstenošanu un veselības aprūpes pakalpojumu sniegšanu visā Kopienā, sevišķi tādu pakalpojumu, kas saistīti ar elektroniskajām veselības kartēm un informācijas apmaiņu;

               b)

               jāanalizē standartizēto informācijas modeļu un uz standartiem balstītu profilu izmantošana, kad tās izstrādā un īsteno sadarbspējīgas elektronisko veselības karšu sistēmas un pakalpojumu risinājumus. Standartizēti informācijas modeļi un uz standartiem balstīti profili jāuzskata par daļu no valsts vai reģiona specifiskām sadarbspējas īpatnībām. Attiecīgos gadījumos šajos informācijas modeļos un profilos jāizmanto esošie Eiropas un starptautiskie standarti un tie jābalsta uz attiecīgo nozares iniciatīvu pieeju un sasniegumiem;

               c)

               jāapņemas izstrādāt nepieciešamos papildu standartus, vēlams, pasaules mērogā atvērtus standartus, iesaistot attiecīgās Eiropas un starptautiskās standartizācijas struktūras galvenajās jomās, kur atklājušies trūkumi;

               d)

               jāanalizē Mandāta M/403 – “E-veselībai piemērotā Eiropas standartizācijas organizācijām CEN, Cenelec un ETSI adresētā mandāta informācijas un sakaru tehnoloģijas jomā” – panākumi ar nolūku sagādāt optimālu tehnoloģisko pamatojumu, infrastruktūru, drošību un normatīvo aktu integrāciju Eiropā un pasaules tirgos.

         Elektronisko veselības karšu sistēmu semantiskā sadarbspēja
   8)   Semantiskā sadarbspēja ir būtisks faktors, lai panāktu elektronisko veselības karšu priekšrocības, kas uzlabo pacientu aprūpes, sabiedrības veselības, klīnisko pētījumu un veselības aprūpes pakalpojumu kvalitāti un drošību. Dalībvalstīm:

               a)

               sadarbībā ar attiecīgajām standartizācijas organizācijām, Komisiju un Pasaules Veselības organizāciju jāiedibina piemērots mehānisms, kas valstu pētniecības centrus, attiecīgās nozares un ieinteresētās personas iesaistītu veselības aprūpes semantikas izstrādē, lai panāktu progresu sadarbspējīgu elektronisko veselības karšu sistēmu īstenošanā;

               b)

               kad vien iespējams, jāapsver starptautiskās medicīniskās un klīniskās terminoloģijas, nomenklatūru un klasifikāciju piemērotība, ieskaitot zāļu izraisīto blakusparādību uzraudzībai un klīniskajiem pētījumiem vajadzīgās; jāveicina arī zinību centru izveide starptautisko klasifikāciju un terminoloģijas daudzvalodu un daudzkultūru adaptācijai;

               c)

               jāvienojas par semantiskās sadarbspējas standartiem, kas konkrētam lietojumam vajadzīgo medicīnisko informāciju atveidotu datu struktūrās (piemēram, arhetipos un veidnēs), un terminoloģijas sistēmu apakškopām un ontoloģiju, kas atbilst vietējo lietotāju vajadzībām;

               d)

               jāapsver vajadzība pēc noturīgas jēdzienu (ontoloģijas) uzziņas sistēmas kā pamata daudzvalodu vārdnīcu kartēšanai, kurās būtu ņemta vērā atšķirība starp profesionālo mediķu valodu, nespeciālistu lietotajiem terminiem un tradicionālajām šifrēšanas sistēmām;

               e)

               jāatbalsta metodikas plaša pieejamība un rīki semantiskā satura iestrādāšanai praktiskos lietojumos, kā arī attiecīgu cilvēka spēju un prasmju attīstība šajā jomā;

               f)

               jāpierāda tagadējo un nākamo sistēmu priekšrocības un/vai trūkumi ar zinātniski pamatotu izvērtēšanu un novērtējumu.

         Elektronisko veselības karšu sistēmu sertifikācija
   9)   Ir vajadzīgas savstarpēji atzīstamas atbilstības pārbaudes procedūras, kas būtu spēkā visā Kopienā vai kalpotu par pamatu katras dalībvalsts sertifikācijas mehānismam. Tādēļ dalībvalstīm:

               a)

               pareizi jāpiemēro spēkā esošie e-veselības standarti un profili, proti, tie, kas attiecas uz elektronisko veselības karšu sistēmu sadarbspēju, lai vairotu lietotāju uzticēšanos minētajiem standartiem;

               b)

               jāiedibina vienots vai savstarpēji atzīts atbilstības pārbaudes un sertifikācijas mehānisms attiecībā uz sadarbspējīgām elektroniskajām veselības kartēm un citiem e-veselības lietojumiem, piemēram, paņēmieniem un metodikai, ko piedāvā dažādi nozares konsorciji;

               c)

               jāapsver nozares pašsertifikācijas un/vai atbilstības pārbaudes darbības kā mehānisms, kas mazina kavēkļus sadarbspējīgu e-veselības risinājumu nonākšanai tirgū;

               d)

               jāņem vērā valsts un starptautiskā prakse, ieskaitot praksi ārpus Eiropas.

         Personas datu aizsardzība
   10)   Dalībvalstīm jānodrošina, ka sadarbspējīgās e-veselības sistēmās, jo sevišķi elektronisko veselības karšu sistēmās, pilnīgi un efektīvi tiek aizsargātas pamattiesības uz personas datu aizsardzību saskaņā ar Kopienas noteikumiem par personas datu aizsardzību, jo sevišķi Direktīvām 95/46/EK un 2002/58/EK.
   11)   Direktīva 95/46/EK attiecas uz personas datiem, kas apstrādājami, piemērojot šo ieteikumu. Elektroniskajās veselības kartēs un to sistēmās esošo datu apstrāde ir sevišķi sensitīva, tāpēc uz to attiecas īpaši datu aizsardzības noteikumi par sensitīvu datu apstrādi. Ar Direktīvas 95/46/EK 8. pantu principā aizliegts apstrādāt ar veselību saistītus sensitīvus datus. Direktīvā ir noteikti ierobežoti izņēmumi no šā aizlieguma principa, it sevišķi, ja apstrāde ir vajadzīga īpašiem medicīniskiem un veselības aprūpes nolūkiem.
   12)   Dalībvalstīm jāapzinās, ka sadarbspējīgās elektronisko veselības karšu sistēmās palielinās risks, ka dati par personas veselību var nejauši nokļūt vai tikt nodoti tādu personu rīcībā, kam nav tiesību tos saņemt, jo tiek paplašināta piekļuve datu kopumam par personas veselību, kas vākts no dažādiem avotiem un visu mūžu.
   13)   Dalībvalstīm jāievēro norādījumi par elektronisko veselības karšu sistēmām, ko sagatavojusi ar Direktīvas 95/46/EK (9) 29. pantu izveidotā darba grupa.
   14)   Dalībvalstīm ir jānosaka visaptverošs tiesiskais regulējums sadarbspējīgām elektronisko veselības karšu sistēmām. Tiesiskajā regulējumā jāatzīst un jārisina personas veselības datu sensitīvais raksturs un jānodrošina īpaši un piemēroti aizsargpasākumi, lai tiktu aizsargātas pamattiesības uz attiecīgā indivīda personas datu aizsardzību.
   Tiesiskajā regulējumā jo īpaši:

               a)

               jāanalizē, kā personas datu aizsardzību ietekmē organizatoriskas alternatīvas personas datu par veselību glabāšanai, un jāizveido tādas organizatoriskas struktūras elektronisko veselības karšu sistēmām, ņemot vērā datu subjektu tiesību un brīvību īpašo risku, kas vislabāk atspoguļo valsts, reģionālās un vietējās īpatnības un praksi;

               b)

               jāgarantē pacienta neatkarība, ļaujot pacientam patstāvīgi un brīvi ar lietotājam ērtiem tehnoloģiskajiem līdzekļiem pieņemt lēmumu par to, kādi personas dati par veselību no šīs personas elektroniskās veselības kartes ir uzglabājami un kam izpaužami, ja vien tas nav skaidri pieprasīts valsts tiesību aktos. Šis lēmums neskar attiecīgās veselības aprūpes iestādes vai ārsta iespēju glabāt šos datus ārstēšanas vajadzībām;

               c)

               jānosaka, ka elektronisko veselības karšu sistēmas tiek veidotas un izraudzītas saskaņā ar mērķi nevākt, neapstrādāt un neizmantot personas datus vai to darīt iespējami maz. Jo īpaši ir jāizmanto iespējas izmantot pseidonīmus vai personas padarīt anonīmas, ciktāl tas ir iespējams un ciktāl pieliktās pūles ir racionālas saistībā ar vēlamo aizsargātības līmeni;

               d)

               jāparedz informācijas drošības riska novērtējums un personas datu aizsardzības ietekme pirms elektronisko veselības karšu sistēmas īstenošanas, ņemot vērā īpašo risku datu subjektu tiesībām un brīvībām;

               e)

               jāpaskaidro, kādā mērā personas datu kategorijas attiecībā uz veselību jāpadara pieejamas elektroniski vai tiešsaistē. Jo īpaši atsevišķas personas datu kategorijas, piemēram, ģenētiskos vai psihiatriskos datus, var izslēgt no tiešsaistes apstrādes pavisam vai vismaz ar īpaši stingru piekļuves kontroli;

               f)

               jānosaka, ka personu datu apstrādi elektroniskajās veselības kartēs un to sistēmās pieprasa un izdara tikai ārstniecības persona, kas pēc valsts likuma vai valsts kompetento iestāžu noteikumiem ir pakļauta profesionālā noslēpuma pienākumam, vai cita persona, uz kuru attiecas līdzvērtīgs slepenības ievērošanas pienākums; jānodrošina droša pacientu un ārstniecības personu identifikācija;

               g)

               jānosaka, ar kādiem nosacījumiem datiem, kuri iekļauti elektronisko veselības karšu sistēmās, likumīgi var piekļūt un tos apstrādāt personas, kas nav attiecīgais indivīds, un kādi iepriekš noteikti veselības aprūpes mērķi, ieskaitot drošību, jānodrošina veselības aprūpes datu apstrādē; šie jautājumi jāizsaka kā politika, ko var praktiski piemērot, tehniski īstenot un izpildīt arī valsts datu aizsardzības uzraudzības iestādes;

               h)

               jānodrošina, ka pacienti ir pilnīgi informēti par datu raksturu un tās elektroniskās veselības kartes uzbūvi, kurā ir šie dati. Pacientiem ir jābūt alternatīviem (parastiem) līdzekļiem piekļuvei ar veselību saistītiem personas datiem, kas uz viņiem attiecas. Šajā sakarā ir svarīgi nodrošināt, ka datu subjektiem sniegtajās ziņās tiek izmantota viegli uztverama valoda un izkārtojums, turklāt pasniedzot to tādā veidā, kas ir piemērots personām ar noteiktām vajadzībām (piemēram, bērniem vai vecāka gadagājuma cilvēkiem);

               i)

               jāparedz īpaši pasākumi, kas neļauj pacientus pretlikumīgi piespiest izpaust savus personas datus, kuri iekļauti elektronisko veselības karšu sistēmās;

               j)

               jāpārliecinās, ka personu datu apstrāde elektronisko veselības karšu sistēmās, it sevišķi glabāšana, notiek jurisdikcijā, kurā tiek piemērota Direktīva 95/46/EK vai kurā tiek nodrošināts adekvāts personas datu aizsardzības līmenis;

               k)

               jānosaka detalizētas revīzijas prasības ar nolūku nodrošināt atbilstību datu aizsardzības pienākumiem, piemēram, ticama identifikācija un autentifikācijas sistēma, datu piekļuves reģistrācija, visu apstrādes soļu dokumentācija, revīzijas informācijas saglabāšanas ilgums, efektīvas dublēšanas un atguves sistēmas, un jāpanāk šo prasību vai risinājumu efektīva pieņemšana saskaņā ar informācijas apstrādes paraugpraksi;

               l)

               jāgarantē elektronisko veselības karšu sistēmu konfidencialitāte, kā arī jāparedz attiecīgi tehniski un organizatoriski pasākumi, ieskaitot noteikumus par starpgadījumu atklāšanu un pārvarēšanu, ja ir drošības vai identitātes mehānismu pārkāpums, kura dēļ notiek nejauša vai pretlikumīga elektronisko veselības karšu sistēmās glabājamo, pārsūtāmo vai citādi apstrādājamo datu bojāšana, pazaudēšana, maiņa, nesankcionēta izpaušana vai piekļuve tiem. Starpgadījumi vai pārkāpumi ir nekavējoties un efektīvi identificējami, un ir jāievieš pasākumi vai risinājumi šādu starpgadījumu pārvarēšanai, ieskaitot informēšanu un attiecīgo indivīdu, valsts datu aizsardzības uzraudzības iestāžu un citu attiecīgo ieinteresēto personu iesaistīšanu.

         15)   Bez tam dalībvalstīm:

               a)

               jāstimulē drošības palielināšanas produktu, procesu un pakalpojumu ieviešana, lai novērstu un apkarotu personas datu zādzību un citus uzbrukumus privātumam;

               b)

               jānodrošina, ka datu aizsardzības aizsarglīdzekļi tiek iestrādāti elektronisko veselības karšu sistēmās, arī to projektēšanā un īstenošanā maksimāli plaši izmantojot privātuma uzlabotājas tehnoloģijas (PUT).

         Uzraudzība un izvērtēšana
   16)   Lai nodrošinātu elektronisko veselības karšu sistēmu pārrobežu sadarbspējas uzraudzīšanu un izvērtēšanu, dalībvalstīm:

               a)

               jāapsver iespējas Kopienā izveidot elektronisko veselības karšu sistēmu sadarbspējas novērošanas centru, kas novērotu, noteiktu kritērijus un novērtētu tehnisko un semantisko sadarbspēju sekmīgai elektronisko veselības karšu sistēmu īstenošanai;

               b)

               jāuzņemas vairākas novērtēšanas darbības. To starpā varētu būt kvantitatīvo un kvalitatīvo kritēriju noteikšana, lai mērītu elektronisko veselības karšu sistēmu sagaidāmos ieguvumus un riskus (ieskaitot saimnieciskos ieguvumus un rentabilitāti) un novērtētu ieguvumus un risku, ko rada sistēmas un pakalpojumi, kas izstrādāti praktisku demonstrējumu ietvaros, īstenojot plašus izmēģinājuma projektus (“izmēģinājuma pasākumi A”), kuri iekļauti Konkurences un jauninājumu programmas IST politikas atbalsta programmā.

         Izglītība un izpratnes veidošana
   17)   Izglītības, apmācības un izpratnes veidošanas ziņā dalībvalstīm:

               a)

               informācijas un sakaru tehnoloģiju nozares ražotāju un tirgotāju, veselības aprūpes sniedzēju, valsts veselības aizsardzības iestāžu, apdrošinātāju un citu ieinteresēto personu vidū jāvairo izpratne par standartu priekšrocībām un to nepieciešamību elektronisko veselības karšu sistēmās, kā arī par sadarbspēju;

               b)

               jāapsver prasības attiecībā uz veselības politikas veidotāju un ārstniecības personu izglītību un apmācību;

               c)

               jāvelta īpaša uzmanība izglītošanai, apmācībai un paraugprakses izplatīšanai klīniskās informācijas datu uzskaitē, glabāšanā un pārvaldībā, kā arī attiecībā uz pacienta informētas piekrišanas saņemšanu un pacienta datu likumīgu apmaiņu;

               d)

               jāsniedz paralēla informācija un apmācība, ieskaitot izpratnes veidošanu, visiem indivīdiem, it sevišķi pacientiem. Tāda pieeja padarītu efektīvāku veselības aprūpes informācijas izmantošanu, kad pacienti pārvietojas starp dažādiem veselības aprūpes sniedzējiem visā aprūpes spektrā un kad vien iespējams saņem ārstēšanu, aprūpi un datus paši savās mājās.

         18)   Dalībvalstis tiek aicinātas ik gadu ziņot Komisijai par pasākumiem, ko tās pieņēmušas attiecībā uz elektronisko veselības karšu sistēmu pārrobežu sadarbspējas īstenošanu. Pirmais ziņojums dalībvalstīm jāiesniedz vienu gadu pēc šā ieteikuma publicēšanas.
   19)   Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm.

      Briselē, 2008. gada 2. jūlijā

            Komisijas vārdā —

            Komisijas locekle

         Viviane REDING

      (1)  COM(2004) 356, galīgā redakcija.

      (2)  COM(2007) 860, galīgā redakcija.

      (3)  (2006/2275 (INI)).

      (4)  OV L 281, 23.11.1995., 31. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1882/2003 (OV L 284, 31.10.2003., 1. lpp.).

      (5)  OV L 201, 31.7.2002., 37. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2006/2006/24/EK (OV L 105, 13.4.2006., 54. lpp.).

      (6)  COM(2007) 228, galīgā redakcija.

      (7)  OV L 255, 30.9.2005., 22. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 1430/2007 (OV L 320, 6.12.2007., 3. lpp.).

      (8)  OV L 311, 28.11.2001., 67. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2008/29/EK (OV L 81, 20.3.2008., 51. lpp.).

      (9)  Šobrīd sk. 2007. gada 15. februāra Darba dokumentu Nr. 131 par personas ar veselību saistīto datu apstrādi elektroniskajās pacienta veselības kartēs.


title: Recommendation for a Council opinion in accordance with the third paragraph of Article 5 of Council Regulation (EC) No 1466/97 of 7 July 1997 On the updated stability programme of Spain, 2006-2009

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

52007SC0289

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 7.3.2007SEC(2007) 289 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES ATZINUMSpar atjaunināto Spānijas stabilitātes programmu 2006.-2009. gadam saskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta trešo punktu(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSVispārējs pamatojumsStabilitātes un izaugsmes pakta, kas stājās spēkā 1998. gada 1. jūlijā, pamatmērķis ir sakārtot valsts finanses, lai tādējādi radītu vēl labākus nosacījumus cenu stabilitātei un spēcīgai un ilgtspējīgai izaugsmei, kas veicina darbavietu radīšanu. Ar pakta 2005. gada reformu, atzīstot pakta lietderību fiskālās disciplīnas stiprināšanā, tika meklētas iespējas uzlabot efektivitāti un ekonomisko pamatojumu, kā arī ilgstoši saglabāt valsts finanšu ilgtspējību.Padomes Regulā (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1], kas ir Stabilitātes un izaugsmes pakta daļa, paredzēts, ka dalībvalstīm ir jāiesniedz Padomei un Komisijai stabilitātes vai konverģences programmas un to ikgadējie atjauninājumi (dalībvalstis, kas jau ir pieņēmušas vienoto valūtu, iesniedz (atjauninātas) stabilitātes programmas, bet dalībvalstis, kas to vēl nav pieņēmušas, iesniedz (atjauninātas) konverģences programmas). Spānijas pirmā stabilitātes programma tika iesniegta 1998. gada decembrī. Saskaņā ar minēto regulu Padome, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju, 1999. gada 15. martā sniedza atzinumu par to. Saskaņā ar šo pašu procedūru Komisija novērtē un iepriekšminētā komiteja pārbauda atjauninātās stabilitātes un konverģences programmas, ko vajadzības gadījumā var pārbaudīt arī Padome.Atjauninātās programmas novērtējuma pamatojumsKomisija ir pārbaudījusi jaunāko Spānijas stabilitātes programmas atjauninājumu, kas iesniegts 2006. gada 22. decembrī, un ir pieņēmusi ieteikumu Padomes atzinumam par to (skat. ierāmēto informāciju par galvenajiem novērtējumā aplūkotajiem jautājumiem).Lai radītu priekšstatu par kontekstu, kādā tiek izvērtēta atjauninātās stabilitātes programmas budžeta stratēģija, turpmākajos punktos apkopoti1.  saimnieciskās darbības un budžeta izpildes rādītāji pēdējo 10 gadu laikā;2.  visjaunākais valsts stāvokļa novērtējums saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvo daļu (kopsavilkums Padomes atzinumam par iepriekšējo stabilitātes programmas atjauninājumu) un3.  Komisijas novērtējums par 2006. gada oktobra valsts reformu programmu.Jaunākie saimnieciskās darbības un budžeta izpildes rādītājiPašlaik šķiet, ka Spānija piedzīvo labvēlīgu ekonomisko ciklu. Privātais patēriņš un ieguldījumi būvniecībā rada iekšzemes pieprasījumu, tas veicina intensīvu nodarbinātības palielināšanos mājokļu un pakalpojumu nozarē, kas savukārt sekmē iekšzemes pieprasījumu, jo sevišķi tādēļ, ka valsts finansiālais stāvoklis ir labs un reālās procentu likmes — negatīvas. Tomēr pastāvīgās inflācijas atšķirības no euro zonas, kā arī lēnais produktivitātes pieaugums pasliktina valsts ārējo konkurētspēju, sevišķi tāpēc, ka Spānijas konkurētspējas priekšrocības vēl aizvien ir balstītas uz zemām ražošanas izmaksām, nevis augsto tehnoloģiju ražojumiem. Ārējā deficīta palielināšanās var apdraudēt izaugsmes perspektīvas vidējā termiņā. Turklāt lielo mājsaimniecību parādu dēļ, kas lielākoties skaidrojami ar ievērojamiem ieguldījumiem mājokļos, liela daļa iedzīvotāju ir mazāk aizsargāti pret procentu likmju kāpumu. Ņemot vērā iepriekš minēto, Spānijas īstenotā piesardzīgā fiskālā politika uzskatāma par pareizu.Novērtējums Padomes atzinumā par iepriekšējo programmuPadome 2006. gada 14. martā pieņēma atzinumu par iepriekšējo stabilitātes programmas atjauninājumu periodam no 2005. gada līdz 2008. gadam. Padome uzskatīja, ka „kopumā budžeta stāvoklis ir stabils un budžeta stratēģija ir labs piemērs fiskālajai politikai, ko īsteno saskaņā ar paktu. Ņemot vērā ārējās maksājumu bilances nestabilitātes palielināšanos, ir svarīgi saglabāt noturīgu budžeta stāvokli”. Padome aicināja Spāniju „īstenot pasākumus, kas paredzēti, lai ilgtermiņa risinātu problēmu, kas saistīta ar iedzīvotāju novecošanas ietekmi uz budžetu”.Komisijas novērtējums par 2006. gada oktobra valsts reformu programmuĪstenošanas ziņojums par Spānijas valsts reformu programmu, kas paredzēta saskaņā ar atjaunoto Lisabonas stratēģiju izaugsmei un nodarbinātībai, tika iesniegts 2006. gada 15. oktobrī. Spānijas valsts reformu programmā kā galvenās problēmas/prioritātes minēti šādi uzdevumi: budžeta stabilitāte, pētniecības un attīstības stratēģija, labāka uzņēmējdarbības vide, konkurences veicināšana, infrastruktūras attīstība, labāk funkcionējošs darba tirgus un labāka izglītība un cilvēkkapitāls.Komisijas novērtējums (kas pieņemts kā daļa no tās ikgadējā progresa ziņojuma 2006. gada decembrī [2] ) liecina, ka Spānija gūst labas sekmes, īstenojot valsts reformu programmu un pildot saistības, par ko panākta vienošanās 2006. gada pavasara Eiropadomē. Tagad būtiski turpināt īstenot jaunos tiesību aktus un pasākumus visās septiņās galvenajās politikas jomās, lai veicinātu nodarbinātību un produktivitāti un panāktu pilnīgu IKP uz vienu iedzīvotāju konverģenci ar ES-25.Ņemot vērā apzinātās stiprās puses un vājās vietas, Spānijai tika ieteikts veikt pasākumus šādās jomās: konkurētspēja, aktīva darba tirgus politika, mūžizglītība un izglītība.Galvenie novērtējumā aplūkotie jautājumi Kā paredzēts Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktā (stabilitātes programmām) un 9. panta 1. punktā (konverģences programmām), novērtējums attiecas uz šādiem jautājumiem: vai saimnieciskās prognozes programmas pamatā ir reālistiskas; dalībvalsts norādītais vidēja termiņa budžeta mērķis (VTM) un tas, vai korekcijas ir pietiekamas, lai to sasniegtu; vai veiktie un/vai ierosinātie pasākumi, lai piemērotu šīs korekcijas, ir pietiekami, lai sasniegtu vidēja termiņa mērķi attiecīgajā ekonomikas ciklā; izvērtējot korekcijas, kas vērstas uz VTM sasniegšanu — vai korekcijas tiek veiktas ekonomiskā uzplaukuma laikā, vai korekcijas var būt mazākas ekonomikas lejupslīdes laikā un (attiecībā uz euro zonas un VKM II dalībvalstīm) vai dalībvalsts cenšas panākt ikgadēju cikliski koriģētās bilances uzlabojumu (atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus), par 0,5 % no IKP, kas ir kritērijs, lai tā sasniegtu savu VTM; nosakot VTM korekcijas (attiecībā uz dalībvalstīm, kas to vēl nav sasniegušas) vai atļaujot īslaicīgu novirzi no VTM (attiecībā uz dalībvalstīm, kuras to jau ir sasniegušas), tādu nozīmīgāko strukturālo reformu īstenošana, kas ilgākā laika posmā ļauj tieši ietaupīt izmaksas (veicinot arī potenciālo pieaugumu) un tādējādi pārbaudāmi ietekmējot valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību (ar nosacījumu, ka tiek saglabāta atbilstīga drošības rezerve attiecībā uz atsauces vērtību 3 % no IKP un ka programmas periodā atkal ir gaidāma budžeta stāvokļa atbilstība VTM), un ar ko īpašu uzmanību velta pensiju reformām, ar kurām ievieš vairāku līmeņu sistēmu, kas ietver obligātu pilnībā finansētu pensiju līmeni; vai dalībvalstu ekonomikas politikas virzība atbilst ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm. Programmas makroekonomisko pieņēmumu reālistiskumu novērtē, balstoties uz Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozi, izmantojot arī kopīgi apstiprināto metodoloģiju attiecībā uz iespējamā produkcijas apjoma novērtēšanu un cikliski koriģētām bilancēm. Atbilstību ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm novērtē, ņemot vērā ekonomikas politikas vispārējās pamatnostādnes valsts finanšu jomā, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs 2005.—2008. gadam. Novērtējot tiek pārbaudīta arī parāda attiecības dinamika un stāvoklis attiecībā uz valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību, kam saskaņā ar Padomes 2005. gada 20. marta ziņojumu „Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanas uzlabošana” budžeta uzraudzībā jāveltī pienācīga vērība. Komisijas 2006. gada 12. oktobra Paziņojumā izklāstīta pieeja ilglaicīgas ilgtspējības novērtēšanai[3]; integrācijas pakāpe valsts reformu programmā, ko iesniegušas dalībvalstis saistībā ar Lisabonas stratēģiju, kura vērsta izaugsmei un nodarbinātībai; Ekonomikas un finanšu padome (ECOFIN padome) 2005. gada 7. jūnija Pavadvēstulē Eiropas Padomei par ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm 2005.—2008. gadam paziņoja, ka valsts reformu programmām jāatbilst stabilitātes un konverģences programmām; atbilstība rīcības kodeksam[4], kas cita starpā nosaka kopīgu struktūru un datu tabulas stabilitātes un konverģences programmām. |-  IeteikumsPADOMES ATZINUMSpar atjaunināto Spānijas stabilitātes programmu 2006.-2009. gadam saskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta trešo punktuEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu [5] un jo īpaši tās 5. panta 3. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu,apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.4.  Padome [2007. gada 27. martā] izvērtēja Spānijas atjaunināto stabilitātes programmu, kas aptver laika posmu no 2006. līdz 2009. gadam [6].5.  Makroekonomiskajā scenārijā, kas ir šīs programmas pamatā, paredzēts, ka reālais IKP samazināsies no 3,8% 2006. gadā līdz vidēji 3,3% pārējā programmas periodā. Šis scenārijs, kas novērtēts, ņemot vērā pašlaik pieejamo informāciju, šķiet balstīts uz ticamiem pieņēmumiem par pieaugumu. Arī programmas prognozes par inflāciju šķiet reālistiskas. Lai gan plānots, ka inflācijas atšķirības no euro zonas mazināsies, tā vēl aizvien ir nozīmīga. Lai gan īstermiņā iespējams pieauguma risks, šo scenāriju var apdraudēt arī daži samazināšanās riski, kas saistīti ar tautsaimniecības nestabilitāti, proti, mājsaimniecību parāda un norēķinu konta deficīta palielināšanās. Turklāt pastāv liela iespēja, ka izaugsme nebūs tik strauja, kā paredzēts programmā, jo īpaši tad, ja beigsies ieilgušais mājokļu celtniecības uzplaukums.6.  Attiecībā uz 2006. gadu Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozē lēsts, ka kopējais valsts budžeta pārpalikums ir 1,5 % no IKP, kas atbilst atjauninātajai stabilitātes programmai, lai gan iepriekšējā stabilitātes programmas atjauninājumā noteiktais mērķis bija 0,9 % no IKP. Šis pozitīvais rezultāts panākts, pateicoties tam, ka ieņēmumi bija lielāki, nekā plānots, ko veicināja ievērojams nodarbinātības pieaugums un augoša uzņēmumu peļņa; tiek lēsts, ka šo faktoru dēļ tiešie nodokļu ieņēmumi krietni pārsniedza nominālo IKP pieaugumu.7.  Atjauninājumā izklāstītie mērķi ir (i) saglabāt makroekonomisko un budžeta stabilitāti un (ii) sekmēt produktivitāti, pilnveidojot infrastruktūru un palielinot cilvēkkapitālu un tehnoloģisko kapitālu. Plānots, ka valsts budžeta pārpalikums kritīsies no 1,4% no IKP 2006. gadā līdz aptuveni 1% 2009. gadā. Līdzīgas tendences būs vērojamas arī attiecībā uz primāro pārpalikumu, kas pazemināsies no 3 % no IKP 2006. gadā līdz 2¼ % 2009. gadā. Lai gan paredzēts, ka programmas periodā ieņēmumi samazināsies par 0,2 % no IKP, primārie izdevumi palielināsies par aptuveni 0,5 % no IKP, lai gan tos daļēji kompensēs procentu sloga mazināšanās. Iepriekšējā atjauninājumā tika prognozēti mazāki pārpalikumi, lai gan makroekonomiskās prognozes kopumā bija līdzīgas. Šo abu atjaunoto programmu atšķirības skaidrojamas ar to, ka 2006. gada pārpalikums bija daudz lielāks, nekā tika prognozēts pirms gada, un paredzams, ka tam būs pozitīva ietekme visā programmas periodā.8.  Tiek plānots, ka strukturālā bilance (t.i., cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus), ko aprēķina atbilstīgi kopīgi saskaņotai metodoloģijai, nedaudz samazināsies no 1¾ % no IKP 2006. gadā līdz 1½ % programmas perioda beigās. Tāpat kā iepriekšējā stabilitātes programmas atjauninājumā vidēja termiņa mērķis (VTM) attiecībā uz programmā minēto budžeta stāvokli ir līdzsvarots budžets strukturālā izteiksmē, ko lielā mērā programmā plānots saglabāt visā programmas periodā. Tā kā vidējā termiņa mērķis ir augstāks par minimālo robežvērtību (aplēstais deficīts apmēram 1¼ % no IKP), to sasniedzot, tiks nodrošināta drošības rezerve pret pārmērīga deficīta rašanos. Šis VTM iekļaujas robežās, kas noteiktas euro zonas un VKM II dalībvalstīm Stabilitātes un izaugsmes paktā un rīcības kodeksā, un ir augstāks, nekā to izsaka parāda attiecība un vidējais potenciālā produkcijas apjoma pieaugums ilgtermiņā.9.  Programmas budžeta prognožu riski kopumā šķiet līdzsvaroti. Makroekonomiskais scenārijs, kas ir šīs programmas pamatā, ir reālistisks, un ieņēmumu prognozes atspoguļo piesardzīgus pieņēmumus. Kas attiecas uz izdevumiem, pastāv dažu izdevumu pārtēriņa risks (reģionālo iestāžu līmenī), ja apstiprināsies agrāk novērotās tendences izglītības un veselības aprūpes jomā.10.  Ņemot vērā šo riska novērtējumu, budžeta stāvoklis šķiet pienācīgs, lai nodrošinātu virzību uz VTM visā programmas periodā, kā tas ir paredzēts programmā. Turklāt tas arī nodrošina pietiekamu drošības rezervi pret budžeta deficīta robežvērtības (3 % no IKP) pārsniegšanu parastu makroekonomisko svārstību rezultātā. Fiskālās politikas nostādnes, kas izriet no programmas, atbilst Stabilitātes un izaugsmes paktam.11.  Tiek lēsts, ka valsts kopējais parāds 2006. gadā ir samazinājies līdz 40% no IKP 2006, kas ir krietni zem Līgumā noteiktās atsauces vērtības — 60% no IKP. Atjauninājumā paredzēts, ka parāda attiecība arī turpmāk samazināsies par 8 procentu punktiem visā programmas periodā.12.  Turklāt sabiedrības novecošanās ilglaicīgā ietekme uz budžetu Spānijā ir krietni lielāka nekā vidēji ES — to ievērojami iespaido pensiju izdevumu kā daļas no IKP salīdzinošo būtisks pieaugums nākamajās desmitgadēs. Sākotnējais budžeta stāvoklis, kas ir labāks nekā 2005. gadā, palīdzēs mazināt prognozēto sabiedrības novecošanās ilglaicīgo ietekmi uz budžetu, taču nav pietiekams, lai pilnībā kompensētu izdevumu ievērojamo palielināšanos sabiedrības novecošanās dēļ. Saglabājot lielu primāro pārpalikumu vidējā termiņā un īstenojot papildu pasākumus, lai ierobežotu ar sabiedrības novecošanos saistīto izdevumu ievērojamo pieaugumu, varētu mazināt apdraudējumus valsts finanšu ilgtspējībai. Kopumā šķiet, ka Spānijas valsts finanšu ilgtspējību apdraud vidēji liels risks.13.  Stabilitātes programmā ietverts kvalitatīvais novērtējums par valsts reformu programmas 2006. gada oktobra īstenošanas ziņojuma kopējo ietekmi atbilstīgi vidēja termiņa fiskālajai stratēģijai. Tomēr tajā nav sniegta sistemātiska informācija par budžeta izmaksām vai ietaupījumiem saistībā ar galvenajām reformām, kas paredzētas valsts reformu programmā, kaut arī šķiet, ka budžeta prognozēs ņemta vērā valsts reformu programmā izklāstīto darbību ietekme uz valsts finansēm. Stabilitātes programmā paredzētie pasākumi valsts finanšu jomā, liekas, atbilst valsts reformu programmā minētajiem pasākumiem. Jo īpaši abās programmās paredzēts, ka pakāpeniski tiks palielināti publiskie izdevumi pētniecības un attīstības jomā un ieguldījumi infrastruktūrā.14.  Programmas budžeta stratēģija kopumā atbilst vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm, kas iekļautas integrētajās pamatnostādnēs periodam no 2005. līdz 2008. gadam.15.  Attiecībā uz prasībām par sniedzamajiem datiem, kas norādītas rīcības kodeksā par stabilitātes un konverģences programmām, programmā sniegti visi obligātie un lielākā daļa fakultatīvo datu[7].Padome kopumā secināja, ka vidēja termiņa budžeta stāvoklis ir stabils un ka budžeta stratēģija ir labs fiskālās politikas piemērs, kas atbilst Stabilitātes un izaugsmes paktam. Ņemot vērā ārējās maksājumu bilances nestabilitātes palielināšanos un inflācijas atšķirību no euro zonas, ir svarīgi saglabāt stabilu budžeta stāvokli.Ņemot vērā iepriekš minēto novērtējumu un jo īpaši prognozes par to izdevumu pieaugumu, kas saistīti ar sabiedrības novecošanos, Spānija tiek aicināta uzlabot valsts finanšu ilglaicīgo ilgtspējību, veicot pasākumus, lai ierobežotu novecošanās gaidāmo ietekmi uz izdevumu programmām.Galveno makroekonomikas un budžeta prognožu salīdzinājums |1Komisijas dienestu aprēķini, kuru pamatā ir programmā atrodamā informācija. |² Cikliski koriģētā bilance (kā iepriekšējās rindās), izņemot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus. |3Vienreizēji un citi pagaidu pasākumi no programmas |4Vienreizēji un citi pagaidu pasākumi no Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozes. |5Pamatojoties uz attiecīgi 3,9%, 3,8%, 3,6% un 3,6% lēsto potenciālo pieaugumu 2005. – 2008. gadā. 6Privātā patēriņa deflators SPCI vietā. 7 Saskaņā ar pirmajām aplēsēm 2006. gadā izaugsme bija 3,9 %. Komisijas dienestu 2007. gada 16. februāra starpposma prognozēs 2007. gadā pieaugums paredzēts 3,7% apmērā. |[1] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Visi dokumenti, kas ir minēti šajā tekstā, ir atrodami šādā tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Komisijas paziņojums Eiropadomes pavasara sanāksmē „Lisabonas izaugsmes un nodarbinātības atjaunotās stratēģijas īstenošana — rezultātu gads”, 12.12.2006., COM(2006) 816.[3] Komisijas Paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam „Valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējība Eiropas Savienībā”, 12.10.2006., COM(2006) 574, un Eiropas Komisija, Ekonomikas un finanšu lietu ģenerāldirektorāts, (2006.), „The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy Nr. 4/2006.[4] „Specifikācijas par Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanu un pamatnostādnēm par stabilitātes un konverģences programmu formu un saturu”, ko atbalstījusi Ekonomikas un finanšu padome 2005. gada 11. oktobrī.[5] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami šādā tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Atjauninājums tika iesniegts 3 nedēļas pēc rīcības kodeksā noteiktā termiņa — 1. decembra.[7] Konkrēti nav norādīti dati par SPCI inflāciju un valsts izdevumiem pa funkcijām.


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52007SC0071

Ieteikums Padomes atzinums par atjaunināto Dānijas konverģences programmu 2006.–2010. gadam saskaņā ar 9. panta trešo punktu (attiecībā uz Konverģences Programmām) Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97  /* SEC/2007/0071 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 23.1.2007SEC(2007) 71 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES ATZINUMSpar atjaunināto Dānijas konverģences programmu 2006.–2010. gadam saskaņā ar 9. panta trešo punktu (attiecībā uz Konverģences Programmām) Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTS1. Vispārējais pamatojumsStabilitātes un izaugsmes pakta, kas stājās spēkā 1998. gada 1. jūlijā, pamatmērķis ir sakārtot valsts finanses, lai tādējādi radītu vēl labākus nosacījumus cenu stabilitātei un spēcīgai, ilgtspējīgai izaugsmei, kas veicina darbavietu radīšanu. Ar pakta 2005. gada reformu, atzīstot pakta lietderību fiskālās disciplīnas stiprināšanā, tika meklētas iespējas uzlabot tā efektivitāti un ekonomisko pamatojumu, kā arī ilgstoši saglabāt valsts finanšu ilgtspējību.Padomes Regulā (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1], kas ir Stabilitātes un izaugsmes pakta daļa, paredzēts, ka dalībvalstīm ir jāiesniedz Padomei un Komisijai stabilitātes vai konverģences programmas un to ikgadējie atjauninājumi (dalībvalstis, kas jau ir pieņēmušas vienoto valūtu, iesniedz (atjauninātas) stabilitātes programmas, bet dalībvalstis, kas to vēl nav pieņēmušas, iesniedz (atjauninātas) konverģences programmas). Pirmā Dānijas konverģences programma tika iesniegta 1998. gada oktobrī. Saskaņā ar regulu Padome, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju, 1998. gada 1. decembri sniedza atzinumu par to. Saskaņā ar šo pašu procedūru Komisija novērtē un iepriekš minētā komiteja pārbauda atjauninātās stabilitātes un konverģences programmas, ko vajadzības gadījumā var pārbaudīt arī Padome.2. atjauninātās programmas novērtējuma pamatojumsKomisija ir pārbaudījusi pēdējo Dānijas konverģences programmas atjauninājumu, kas iesniegts 2006. gada 30. novembrī, un ir pieņēmusi ieteikumu Padomes atzinumam par to (sk. aili ar galvenajiem novērtējumā aplūkotajiem jautājumiem).Lai pamatotu jaunās konverģences programmas budžeta stratēģijas novērtējumu, turpmāk norādītājos punktos apkopota1.  saimnieciskā darbības un budžeta izpildes rādītāji pēdējo desmit gadu laikā,2.  visjaunākais valsts stāvokļa novērtējums saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvo daļu (kopsavilkums Padomes atzinumam par iepriekšējo konverģences programmas atjauninājumu) un3.  Komisijas novērtējums par 2006. gada oktobra valsts reformu programmu.2.1. Jaunākie saimnieciskās darbības rādītāji un budžeta izpildeDānijas ekonomiskie rādītāji pēdējā desmitgadē kopumā ir relatīvi labi. Reālais IKP pieaugums un inflācija kopumā veidojās atbilstīgi euro zonai. Vienlaikus uzlabojās darba tirgus darbība un kļuva ļoti elastīga, kas veicināja pakāpenisku bezdarba samazināšanu un nodarbinātības palielināšanu. Bezdarba līmenis vēsturiski ir zems, un nodarbinātības līmenis ir augstākais ES. Turklāt Dānijā izdevās labi organizētas reformas un stabila fiskālā politika, kā rezultātā atkārtoti veidojās vispārējs budžeta pārpalikums un ātri samazinājās valsts parāds. Spēcīgas valsts finanses var būt veiksmīgu ekonomisko reformu dēļ un vidēja termiņa fiskālās stratēģijas dēļ, kuras mērķis ir fiskālā ilgtspējība un izdevumu disciplīna. Svarīgs šīs stratēģijas elements ir nodokļu iesaldēšana, kas veicina izdevumu disciplīnu, un ir gaidāms, ka ar laiku tā samazinās nodokļu slogu. Dānijā ir neliels risks attiecībā uz valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību. Ar vidēja termiņa fiskālo stratēģiju, kas galvenokārt paredz veidot budžeta pārpalikumus un samazināt valsts parādu, notika sekmīga sagatavošanās iedzīvotāju novecošanās ietekmei uz valsts finansēm. Ar 2006. gada jūnija Vienošanās par labklājību, kas ilglaicīgi paredzēja palielināt darbaspēka pieejamību, vēl vairāk palielināja Dānijas spēju novērst minēto ietekmi.2.2. Novērtējums Padomes atzinumā par iepriekšējo programmuPadome 2006. gada 24. janvārī pieņēma atzinumu par iepriekšējo konverģences programmas atjauninājumu laikam no 2005. līdz 2010. gadam. Padome uzskatīja, ka kopumā budžeta stāvoklis ir stabils un budžeta stratēģija ir labs fiskālās politikas piemērs, kas atbilst Stabilitātes un izaugsmes paktam.2.3. Komisijas novērtējums par 2006. gada oktobra valsts reformu programmu2006. gada 16. oktobrī tika iesniegts Īstenošanas ziņojums par Dānijas valsts reformu programmu, kas paredzēta saistībā ar atjaunoto Lisabonas stratēģiju izaugsmei un nodarbinātībai. Dānijas valsts reformu programmā noteikti šādi būtiskākie uzdevumi/prioritātes: nodrošināt fiskālo ilgtspējību, uzlabot konkurenci dažās nozarēs; sekmēt valsts sektora efektivitāti; Veidot zināšanu sabiedrību, nodrošināt vides ilgtspējību un enerģiju; veicināt uzņēmējdarbību un palielināt darbaspēka pieejamību.Komisijas novērtējums minētājai programmai (ko pieņēma kā daļu no 2006. gada decembra ikgadējā progresa ziņojuma [2] ) liecināja, ka Dānija, īstenojot valsts reformu programmu, ir guvusi ļoti labas sekmes. Ar 2006. gada jūnija Vienošanos par labklājību Dānija vēl vairāk uzlaboja reformu stratēģiju gan makroekonomikas politikas , gan nodarbinātības politikas ziņā un guva ļoti labas sekmes, panākot valstī vienprātību par reformām. Dānija ir guvusi sekmes arī mikroekonomikas politikas jomās, tostarp konkurences jomā.Saistībā ar gūtajām sekmēm, Dānija tika aicināta pievērsties arī šādām jomām: darbaspēka pieejamība vidējā termiņā; konkurētspēja; savstarpēji savienota energoapgāde; emisiju samazināšanas politika un izglītība.Aile ar galvenajiem novērtējumā aplūkotajiem jautājumiem Kā paredzēts Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktā (stabilitātes programmām) un 9. panta 1. punktā (konverģences programmām) novērtējums attiecas uz šādiem jautājumiem: vai saimnieciskie pieņēmumi, kas ir programmas pamatā, ir reālistiski; dalībvalsts norādītais vidēja termiņa budžeta mērķis (VTM) un tas, vai korekcijas ir pietiekamas, lai to sasniegtu; vai veiktie un/vai ierosinātie pasākumi, lai piemērotu šis korekcijas, ir pietiekami, lai sasniegtu VTM attiecīgajā ekonomikas ciklā; vai, izvērtējot korekcijas, ko izdara, lai sasniegtu VTM, lielākas korekcijas tiek veiktas ekonomiskā uzplaukuma laikos, vai korekcijas var būt mazākas ekonomikas lejupslīdes laikā un (attiecībā uz euro zonas un VKM II dalībvalstīm) vai dalībvalsts cenšas panākt ikgadēju cikliski koriģētās bilances uzlabojumu (neskaitot vienreizējos un pārējos pagaidu pasākumus) par 0,5% no GDP, kurš ir kritērijs, lai sasniegtu VTM; nosakot VTM korekcijas (attiecībā uz dalībvalstīm, kas to vēl nav sasniegušas) vai atļaujot īslaicīgu novirzi no VTM (attiecībā uz dalībvalstīm, kuras to jau ir sasniegušas), tādu nozīmīgāko strukturālo reformu īstenošana, kas ilgā laika posmā ļauj tieši ietaupīt izmaksas (veicinot arī potenciālo izaugsmi) un tādējādi pārbaudāmi ietekmējot valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību (ar nosacījumu, ka tiek saglabāta atbilstīga drošības rezerve attiecībā uz atsauces vērtību 3% no IKP un ka programmas periodā atkal ir gaidāma budžeta stāvokļa atbilstība VTM), un ar ko īpašu uzmanību velta pensiju reformām, ar kurām ievieš vairāku līmeņu sistēmu, kas ietver obligātu pilnībā finansētu pensiju līmeni; vai dalībvalstu ekonomikas politikas virzība atbilst ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm. Programmas makroekonomisko pieņēmumu reālistiskumu novērtē, pamatojoties uz Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozi, izmantojot arī kopīgi apstiprināto metodoloģiju attiecībā uz iespējamo produkcijas apjoma novērtēšanu un cikliski koriģētām bilancēm. Atbilstību ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm novērtē, ņemot vērā ekonomikas politikas vispārējās pamatnostādnes valsts finanšu jomā, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs 2005.—2008. gadam. Novērtējot tiek pārbaudīta arī parāda attiecības dinamika un stāvoklis attiecībā uz valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību, kam saskaņā ar Padomes 2005. gada 20. marta ziņojumu „Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanas uzlabošana” budžeta uzraudzībā jāveltī pienācīga vērība. Komisijas 2006. gada 12. oktobra Paziņojumā izklāstīta pieeja ilglaicīgas ilgtspējības novērtēšanai[3]; integrācijas pakāpe valsts reformu programmā, ko iesniegušas dalībvalstis saistībā ar Lisabonas stratēģiju izaugsmei un nodarbinātībai; Ekonomikas un finanšu padome (ECOFIN padome) 2005. gada 7. jūnija Pavadvēstulē Eiropas Padomei par ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm 2005.—2008. gadam paziņoja, ka valsts reformu programmām jāatbilst stabilitātes un konverģences programmām; atbilstība rīcības kodeksam[4], kas cita starpā nosaka kopīgu struktūru un datu tabulas stabilitātes un konverģences programmām. |-  IeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar 9. panta trešo punktu (attiecībā uz Konverģences Programmām) Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97 par atjaunināto Dānijas konverģences programmu 2006.–2010. gadamEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[5] un jo īpaši tās 9. panta 3. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu,apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.4.  Padome [2007. gada 27. februārī] izskatīja atjaunināto Dānijas konverģences programmu laikam no 2006. līdz 2010. gadam.5.  Makroekonomiskajā scenārijā, kas ir šīs programmas pamatā, paredzēts, ka reālais IKP samazināsies no 2,7% 2006. gadā līdz vidēji 1,0% pārējā programmas laikā. Šis scenārijs, kas novērtēts, ņemot vērā pašlaik pieejamo informāciju, šķiet pamatots ar ļoti piesardzīgiem pieņēmumiem par pieaugumu jo īpaši laikā no 2006.gada līdz 2010. gadam sakarā ar tehnisku pieņēmumu atjauninājumā par (pozitīva) ražošanas apjoma starpības izlīdzināšanu 2010. gadā. Programmas prognozes attiecībā uz inflāciju šķiet reālistiskas.6.  Attiecībā uz 2006. gadu Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozē lēsts, ka kopējais valsts budžeta pārpalikums ir 3,2% no IKP, salīdzinot ar mērķi 2,1% no IKP, kas noteikts iepriekšējā konverģences programmas atjauninājumā. Tas atspoguļo lielāku pieaugumu nekā gaidīts, kā arī pastāvīgi augstās enerģijas cenas, ņemot vērā ar Dānijas naftas un gāzes ražošanu saistīto ieņēmumu svarīgumu.7.  Budžeta stratēģijas mērķis ir programmas periodā saglabāt strukturālos pārpalikumus (t.i. cikliski koriģētos pārpalikumus, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus) vidēji no ½% līdz 1½% no IKP, kas nozīmē ievērojami samazināt kopējā valsts parāda attiecību, lai nodrošinātu ilglaicīgu fiskālo ilgtspējību. Stratēģijas pamatā ir izdevumu ierobežojums (reālais valsts patēriņa izdevumu ikgadējais pieaugums ir ierobežots līdz vidēji apmēram 1% laikā no 2007. gada līdz 2010. gadam, salīdzinot ar 0,5% iepriekšējā atjauninājumā) un 2001. gadā ieviestās nodokļu iesaldēšanas un līdzsvarota pašvaldību budžeta prasības saglabāšana. Atjauninājumā paredzēts, ka pārpalikums nedaudz samazināsies no 3,1% no IKP 2006. gadā līdz 2,8% 2007. gadā un turpinās samazināties līdz 1,2% 2010. gadā (no 4,7% 2006. gadā līdz 1,8% 2010. gadā attiecībā uz primāro pārpalikumu). Samazināšanās no 2008. gada pamatota ar ļoti piesardzīgiem pieņēmumiem par IKP pieaugumu. Salīdzinot ar iepriekšējo atjauninājumu, vispārējā valsts budžeta bilance ir augstāka no 2006. gada līdz 2008. gadam, bet zemāka, tuvojoties programmas perioda beigām.8.  Strukturālā bilance, ko aprēķina saskaņā ar kopīgi saskaņotu metodoloģiju, programmas periodā tiek prognozēta apmēram 2% no IKP vai labāka, paredzot nelielu lejupslīdi 2007. gadā un mazliet lielāku uzlabojumu 2008. gadā. Vidēja termiņa mērķis (VTM) budžeta stāvoklim, kas izklāstīts programmā, ir strukturāla bilance no ½% līdz 1½% no IKP, ko programmā plānots saglabāt visā programmas periodā ar lielu rezervi. VTM it tāds pats kā iepriekšējā atjauninājumā, jo ir ņemts vērā, ka jaunajā programmā nav paredzēta otrā līmeņa pensiju shēma (kas iekļauta Dānijas iepriekšējās programmās) atbilstīgi Eurostat 2004. gada 2. marta Lēmumam[6]. Tā kā VTM ir augstāks par minimālo kritēriju (aplēsts budžeta deficīts apmēram ½% apmērā no IKP), to sasniedzot, tiktu īstenots arī mērķis nodrošināt drošības rezervi pret pārmērīga budžeta deficīta rašanos. Šis VTM iekļaujas robežās, kas noteiktas euro zonas un VKM II dalībvalstīm Stabilitātes un izaugsmes paktā un rīcības kodeksā, un ir ievērojami augstāks, nekā to izsaka parāda attiecība un vidējais potenciālā kopprodukta pieaugums ilgtermiņā.9.  Budžeta rezultāti varētu būt labāki nekā prognozēts programmā, jo īpaši attiecībā uz 2008. — 2010. gadu. Tas galvenokārt ir programmas ļoti piesardzīgā makroekonomiskā scenārija dēļ, kas atsver risku, ka reālais valsts patēriņa izdevumu pieaugums varētu būt lielāks nekā plānotais.10.  Ņemot vērā šo riska novērtējumu, programmā paredzētais budžeta stāvoklis šķiet pietiekams, lai visā programmas periodā saglabātu VTM, kā paredzēts programmā. Turklāt tas nodrošina pietiekamu drošības rezervi, lai nevienu gadu netiktu pārkāpta deficīta robeža 3 % no IKP parastu makroekonomisko svārstību gadījumā. Fiskālās politikas stāvoklis, kas izriet no programmas, pilnībā atbilst Stabilitātes un izaugsmes paktam.11.  Tiek lēsts, ka valsts kopējais parāds samazināsies zem 30% no IKP 2006. gadā, kas ir krietni zem Līgumā noteiktās atsauces vērtības 60% no IKP. Programmā prognozēts, ka kopējā valsts parāda attiecība programmas perioda laikā samazināsies vēl par 11 procentu punktiem.12.  Novecošanās ilglaicīgā ietekme uz budžetu Dānijā pārsniedz vidējo ES rādītāju — to ievērojami ietekmē nākamajās desmitgadēs prognozētais nosacīti lielais pieaugums pensiju izdevumos, kas ir daļa no IKP. Tomēr visaptverošo reformu, ko pieņēma 2006. gada jūnijā, „Nolīguma par nākotnes pārticību, labklājību un ieguldījumiem nākotnē” vai vienkārši Labklājības nolīguma mērķis ir palielināt oficiālo pensionēšanās vecumu, un tam jāveicina ilglaicīgu izdevumu tendenču ierobežošana un tādējādi jāuzlabo valsts finanšu ilgtspējība. Turklāt sākotnējais budžeta stāvoklis ar lielu strukturālo pārpalikumu ievērojami palīdz mazināt novecošanās ilglaicīgo ietekmi uz budžetu. Lielu primāro pārpalikumu saglabāšana vidējā termiņā palīdzēs samazināt riskus valsts finanšu ilgtspējībai. Ņemot vērā iepriekš minēto, Dānijā ir mazs risks attiecībā uz valsts finanšu ilgtspējību.13.  Konverģences programmā ietverts valsts reformu programmas 2006. gada oktobra īstenošanas ziņojuma kopējās ietekmes kvalitatīvais novērtējums vidēja termiņa fiskālai stratēģijai. Turklāt tā sniedz sistemātisku informāciju par valsts reformu programmā paredzēto galveno reformu tiešajām budžeta izmaksām vai ietaupījumiem, un tās budžeta prognozēs skaidri paredzēts ņemt vērā valsts reformu programmā izklāstīto darbību ietekmi uz valsts finansēm. Stabilitātes programmā minētie pasākumi valsts finanšu jomā, liekas, atbilst valsts reformu programmā paredzētajiem pasākumiem. Konkrēti, abās programmās paredzēts īstenot reformas, kuru mērķis ir palielināt ilglaicīgu darbaspēka pieejamību, jo īpaši vienošanos palielināt oficiālo pensionēšanās vecumu un tādējādi sekmēt ilgāku efektīvā darba mūžu.14.  Programmā budžeta stratēģija kopumā atbilst vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm, kas iekļautas integrētajās pamatnostādnēs laikam no 2005. līdz 2008. gadam.15.  Attiecībā uz prasībām par sniedzamajiem datiem, kas norādīti konverģences programmu rīcības kodeksā, programmā sniegti visi nepieciešamie un lielākā daļa fakultatīvo datu [7] .Padome kopumā secināja, ka vidēja termiņa budžeta stāvoklis ir stabils un ka budžeta stratēģija ir labs fiskālās politikas piemērs, kas atbilst Stabilitātes un izaugsmes paktam.Galveno makroekonomisko un budžeta prognožu salīdzinājums1[1] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regula grozīta ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Visi šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami šādā tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Komisijas paziņojums Eiropadomes pavasara sanāksmē „Lisabonas izaugsmes un nodarbinātības atjaunotās stratēģijas īstenošana — rezultātu gads”, 12.12.2006., COM(2006) 816.[3] Komisijas paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam „Valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējība Eiropas Savienībā”, 12.10.2006., COM(2006) 574 galīgā redakcija, un Eiropas Komisija, Ekonomikas un finanšu lietu ģenerāldirektorāts, (2006.) , “The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy No 4/2006 .[4] „Specifikācijas par Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanu un pamatnostādnes par stabilitātes un konverģences programmu formātu un saturu”, ko ECOFIN padome atbalstīja 2005. gada 11. oktobrī.[5] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regula grozīta ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami šādā tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm .[6] Sk. Statistikas biroja 2004. gada 2. marta Ziņu izlaidumu Nr. 30/2004 un 2004. gada 23. septembra Ziņu izlaidumu Nr. 117/2004.[7] Konkrēti, fakultatīvajos datos nav iekļautas parāda deficīta korekciju specifikācijas.


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52005SC0642

Ieteikums Padomes lēmums par 2004. gada 2. jūnija Lēmuma par pārmērīga budžeta deficīta pastāvēšanu Nīderlandē atcelšanu  /* SEC/2005/0642 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 18.5.2005SEC(2005) 642 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES LĒMUMSpar 2004. gada 2. jūnija Lēmuma par pārmērīga budžeta deficīta pastāvēšanu Nīderlandē atcelšanu(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTS1. IEVADSKomisija 2004. gada 31. martā saņēma Nīderlandes varas iestāžu oficiālu apstiprinājumu tam, ka valsts budžeta deficīts 2003. gadā sasniedzis 3,2 % no IKP[1], tādējādi pārsniedzot Līguma atsauces vērtību. Balstoties uz minētajiem pierādījumiem, Komisija 2004. gada 28. aprīlī uzsāka pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru („EDP”) pret Nīderlandi saistībā ar pieņemto ziņojumu, kā to paredz Līguma 104. panta 3. punkts. Ņemot vērā visus attiecīgos faktorus, kas ietverti šajā Ekonomikas un finanšu komitejas ziņojumā un atzinumā saskaņā ar 104. panta 4. punktu, Komisija 2004. gada 19. maijā pieņēma atzinumu (saskaņā ar Līguma 104. panta 5. punktu) par pārmērīga deficīta pastāvēšanu Nīderlandē. Padome 2004. gada 2. jūnijā pieņēma attiecīgu lēmumu[2] saskaņā ar 104. panta 6. punktu.Vienlaikus Padome pieņēma Nīderlandei adresētu ieteikumu atbilstīgi Līguma 104. panta 7. punktam nolūkā novērst pārmērīgu budžeta deficītu, jo īpaši Padome ieteica – „Nīderlandes iestādēm vēlākais līdz 2005. gada beigām jānovērš pašreizējais pārmērīgais deficīts saskaņā ar 3. panta 4. punktu Padomes Regulā (EK) Nr. 1467/97”. Padome noteica Nīderlandes valdībai 2004. gada 2. oktobri kā pēdējo izpildes termiņu, lai „2005. gadā veiktu, galvenokārt strukturālas dabas, korektīvus pasākumus, kas sasniegtu vismaz pus procenta punktu no IKP”.Sagatavojot ieteikumus, lai labotu pārmērīgu deficītu, Padome uzsvēra, ka „budžeta konsolidācijas pasākumiem jānodrošina nepārtraukta valsts budžeta deficīta samazināšanās, kas tiek virzīta uz valsts finanšu kvalitātes un ekonomikas izaugsmes potenciāla pastiprināšanu”. Turklāt Padome mudināja Nīderlandes varas iestādes nodrošināt "budžeta konsolidāciju virzoties uz budžeta stāvokli, kas būtu tuvu līdzsvaram vai ar pārpalikumu, jo īpaši, samazinot cikliski koriģēto deficītu par vismaz 0,5 procenta punktiem no IKP gadā, pat pēc pārmērīga budžeta deficīta novēršanas.”2004. gada 6. oktobrī Komisija nolēma[3], ka Nīderlandes valdība ir rīkojusies efektīvi līdz paredzētā termiņa beigām 2004. gada 2. oktobrī, ko Padome izvērtēja 21. oktobrī[4].2. PāRMēRīGA BUDžETA DEFICīTA NOVēRšANA 2004. GADā2004. gada 16. aprīlī pēc tam, kad izrādījās, ka 3 % no IKP salīdzināmās vērtības 2003. gadā ir pārsniegti vienlaicīgi ņemot vērā ilglaicīgu ekonomikas lejupslīdi, Nīderlandes valdība ieviesa papildu taupīšanas pasākumus 2004. gadam, kas līdzinās 0,5% no IKP, ar mērķi labot pārmērīgu deficītu jau 2004. gadā. Šis pasākumu kopums papildina taupīšanas pasākumus, ko ieviesa 2004. gada budžetā[5]. Aptuveni puse no tiem bija strukturālas dabas pasākumi, tā piemēram, augstākas apdrosināšanas prēmijas veselības apdrosināšanai, mazāki izdevumi par veselības aprūpi un pakāpeniska subsīdiju samazināšana mazkvalificētiem strādniekiem. Atlikušie bija vienreizēji pasākumi, kas ietekmēja deficīta samazināšanos tikai 2004. gadā. Paši svarīgākie vienreizējie pasākumi bija saistīti ar laika izmaiņām attīstības atbalsta izmaksās, reģistrētajā centrālās bankas peļņā, un zemākos nekā iepriekš paredzēts izdevumos ieguldījumiem infrastruktūrā.2005. gada paziņojums par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru (iesniegts 2005. gada 28. februārī un apstiprināts Eurostat 2005. gada 18. martā) paredz valsts budžeta deficītu 2004. gadā 2,5 % apmērā no IKP (1. tabula). 2005. gada 31. martā tika pārskatīts 2004. gada deficīts un noteikts 2,3 % apmērā no IKP regulārajos ziņojumos Eurostat par valsts finanšu stāvokli, ņemot vērā pilnīgāku informāciju par pašvaldību finansēm.Rezultāts sakrīt ar plānoto deficītu 2005. gada budžetā 3,0 % no IKP 2004. gadam un stabilitātes programmas 2004. gada novembra atjaunināto versiju un Komisijas 2004. gada rudens prognozi ar deficīta aplēsi 2,9 % apmērā no IKP.. Labāks rezultāts par iepriekš paredzēto, salīdzinot ar 2005. gada budžeta aplēsi, skaidrojams daļēji ar faktu, ka 2004. gada beigās nodokļu ieņēmumi vairumā nodokļu kategoriju bija labāki neka iepriekš prognozēts. Augstas naftas cenas un ar to saistīti augstāki valsts ienākumi no dabasgāzes pārdošanas arī ietekmēja ieņēmumus. Turklāt izdevumu pieaugums bija zemāks, nekā prognozēts, galvenokārt dēļ lēnāka bezdarbnieku pabalsta pieauguma, zemākiem nekā paredzēts ieguldījumiem infrastruktūrā un zemām tīrām iemaksām ES. Saskaņā ar Komisijas 2005. gada pavasara prognozi šķiet, ka cikliski koriģētais deficīts 2003. gadā krities no 2,0 % no IKP līdz 1,2 % no IKP 2004. gadā.2004. gadā valsts parāda attiecība pret IKP pieauga līdz 55,2 % - no 54,3 % no IKP 2003. gadā[6], galvenokārt dēļ vājas ekonomiskās situācijas un ievērojama nominālā deficīta. Līdz ar to valsts parāda attiecība joprojām bija 60% no IKP Līguma atsauces vērtības.1. tabula: Budžeta attīstība 2002. – 2004. gadā (% no IKP) |Izlietojums | 2002 | 2003 | 2004 |Valsts bilance | -1.9 | -3,2 | -2,3 |- Kopējie ieņēmumi | 45,9 | 45,8 | 45,5 |No kuriem: kārtējie nodokļi | 12,0 | 11,2 | 11,0 |sociālās iemaksas | 14,9 | 15,5 | 15,1 |- Izdevumi kopā | 47,8 | 49,0 | 48,0 |No kuriem: kolektīvais patēriņš | 11,3 | 11,4 | 11,4 |sociālie pabalsti | 13,3 | 14,0 | 14,0 |procentu izdevumi | 3,1 | 2,9 | 2,9 |bruto ieguldījumi pamatkapitālā | 3,6 | 3,6 | 3,5 |Primārā bilance | 1,1 | -0,3 | 0,4 |Pm Nodokļu slogs | 40,1 | 40,0 | 39,9 |Valsts parāds | 52,6 | 54,3 | 55,7 |Pm Cikliski koriģētā bilance 1 | -2,3 | -2,0 | -1,2 |Pm Cikliski koriģētā primārā bilance 1 | 0,8 | 0,9 | 1,7 |Pm reālais IKP1 (gada procentuālās izmaiņas) | 0,6 | -0,9 | 1,3 |Procentu izdevumos, kopējos izdevumos un bilancē iekļauti apmaiņas darījumi saskaņā ar definīciju, kas izmantota pārmērīga budžeta deficīta procedūrai. 1 Komisijas dienestu 2005. gada pavasara ekonomikas prognoze. Avots: Komisijas dienesti. |3. BUDžETA PROGNOZES 2005. UN 2006. GADAMBudžetu 2005. gadam iesniedza parlamentam 2004. gada 21. septembrī un neilgi pēc tam pieņēma ar dažam relatīvi nenozīmīgām izmaiņām. Tajā ietverti turpmāki deficīta samazināšanas pasākumi 2005. gadam, ieskaitot samazinātus izdevumus medicīnas aprūpei, ienākuma nodokļa likmes pieaugumu, ierobežotu pieeju bezdarbnieka pabalstam un augstākas apdrošināšanas prēmijas darba nespējas gadījumā. Pasākumi, par kuriem paziņots 2005. gada budžetā (kurā iekļauta pasākumu strukturālā daļa 2004. gada 16. aprīļa pasākumu kopumā), papildina pus procenta punkta korekcijas 2005. gada IKP. Kopumā, korektīvie pasākumi lielākoties ir strukturālas dabas.Saskaņā ar Komisijas dienestu 2005. gada pavasara prognozi, valsts budžeta deficīts 2005. gadam prognozēts 2,0% apmērā no IKP (2. tabula). Tas sakrīt ar oficiālo mērķi, kas noteikts pēdējā paziņojumā par pārmērīga budžeta novēršanas procedūru (2005. gada marts) par 2,1 %[7]. Reālais IKP pieauguma ātrums nedaudz samazinājās līdz 1,0 % 2005. gadā, no 1,4% 2004. gadā. Tomēr ceturkšņa pārskats norāda uz pakāpenisku situācijas uzlabošanos gada laikā, rezultātā pieaug nodokļu ieņēmumi, galvenokārt dēļ uzņēmumu un pašnodarbinātu personu lielākas peļņas. Turklāt, paredzams, ka ieņēmumi no dabas gāzes pārdošanas paaugstinās ieņēmumus arī 2005. gadā. Izdevumu daļā paredzams, ka 2005. gadā izdevumi nedaudz samazināsies. Ierobežots valsts izdevumu pieaugums atspoguļo ietaupījuma pasākumu ietekmi un nulles pieaugumu līguma algu likmēm ierēdņiem un sociālajiem maksājumiem.2006. gadam, Komisijas 2005. gada pavasara prognoze paredz reālā IKP pieaugumu līdz pat 2,0 % 2006. gadā, kā rezultātā pieaugs ieņēmumi līdz ar sagaidāmo ekonomikas kāpumu. Tomēr, pamatojoties uz pašreizējiem politikas pieņēmumiem, pamata deficīts 2005. gadā samazināsies salīdzinoši nedaudz no 2,0 % līdz 1,6 % no IKP, jo līdz ar tālākiem ietaupījumiem uz sociāla nodrošinājuma, pabalstu un valsts sektora algu rēķina pieaugs izdevumi transporta, drošības un uz zināšanām balstītas ekonomikas nozarē un kompensācijām, kas paredzētas, lai ierobežotu veselības apdrošināšanas reformas ietekmi uz mājsaimniecību ieņēmumiem.Cikliski koriģētais deficīts 2005. gadā ievērojami samazināsies, sasniedzot 0,4 % no IKP, atspoguļojot uzsākto budžeta konsolidāciju. Tas varētu nozīmēt IKP pieaugumu par 0,8 % otro gadu pēc kārtas, kas ir augstāks par minimālo 0,5 % no IKP korekcijas turpmākajos gados pēc pārmērīga budžeta deficīta novēršanas uz ko mudinājusi Komisija. Tas arī nozīmē, ka Nīderlande jau 2005. gadā sasniegs budžeta stāvokli, kas tuvs līdzsvaram cikliski koriģētā budžeta izpratnē. Saskaņā ar pašreizējo politiku Komisijas dienestu pavasara prognoze paredz cikliski koriģētas bilances turpmāku uzlabojumu, sasniedzot līdzsvaru 2006. gadā. Lielā atšķirība starp pamata deficītu un cikliski koriģēto deficītu atspoguļo ieilgušu ekonomikas kritumu un sagaidāmu pakāpenisku atlabšanu. Reālā IKP pieaugums kritās zem 2001. gada potenciāla pieauguma rādītajiem un sagaidāms, ka potenciāls tiks atkal sasniegts tikai 2006. gadā. Šā iemesla dēļ negatīvā reālā un faktiskā produkcijas apjoma starpība palielināsies no 1,9 % no IKP 2003. gadā līdz 2,5 % no IKP 2005. un 2006. gadā.Saskaņā ar 2005. gada marta paziņojumu par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru valsts parāds 2005. gadā pieaugs par 57,4 % no IKP, rādītājs, kas ir ļoti tuvs parāda attiecībai 57,6 % no IKP, kas paredzēts Komisijas dienestu 2005. gada pavasara prognozē. Šogad to ietekmē gāzes transporta infrastruktūras iegāde, kuras izmaksas ir 0,6 % no IKP. Saskaņā ar pašreizējās politikas pieņēmumiem, parāda attiecība nedaudz turpinās pieaugt 2006. gadā līdz 57,9 % no IKP saskaņā ar Komisijas dienestu pavasara prognozi. Taču parāda attiecība saglabāsies zem 60 % no IKP atsauces vērtības.2. tabula: Valsts finanšu prognozes (% no IKP) |2004 | 2005 | 2006 |SP | Komisija | SP | Komisija (1) |Valsts bilance | -2,5 | -2,6 | -2,1 | -2,1 | -1,6 |- Kopējie ieņēmumi | 45,5 | 44,9 | 45,8 | 44,6 | 47,6 |No kuriem: kārtējie nodokļi | 11,0 | 24,8 | 11,1 | 24,7 | 11,2 |sociālās iemaksas | 15,1 | 13,9 | 15,0 | 13,9 | 16,9 |- Izdevumi kopā | 48,0 | 47,5 | 47,9 | 46,7 | 49,3 |No kuriem:- kolektīvais patēriņš | 11,4 | 17,5 | 11,4 | 17,2 | 11,4 |- procentu izdevumi | 2,9 | 2,9 | 2,9 | 2,8 | 2,8 |- bruto ieguldījumi pamatkapitālā | 3,5 | 3,1 | 3,5 | 3,1 | 3,4 |Primārā bilance | 0,4 | 0,3 | 0,8 | 0,7 | 1,2 |Valsts parāds | 55,7 | 58,1 | 57,6 | 58,6 | 57,9 |Pm Cikliski koriģētā bilance | -1,2 | -1,2 | -0,4 | -1,3 | 0,0 |Pm Cikliski koriģētā primārā bilance | 1,7 | 0,3 | 2,5 | 0,7 | 2,9 |Pm reālais IKP (gada procentuālās izmaiņas) | 1,3 | 0,75 | 1,0 | 1,5 | 2,0 |Avoti: 2005. gada marta paziņojums par pārmērīgu budžeta deficītu 2004. gadā, 2004. gada novembra atjauninātā versija stabilitātes programmai (SP), valsts uzskaites dati 2004. gadam un Komisijas 2005. gada pavasara prognoze (Komisija). Cikliski koriģētā bilance SP, ko aprēķina Komisijas dienesti par pamatu ņemot programmā sniegtos datus (atšķirība ar Komisijas prognozi atspoguļo atšķirīgus makroekonomiskās attīstības scenārijus). Jāņem vērā, ka pēc 2005. gada marta paziņojuma par pārmērīga budžeta deficīta procedūras uzsākšanu Nīderlandes statistikas dienests publicēja pārskatītu (zemāku) deficītu 2004. gadam, t.i., 2,3 % no IKP (skatīt 1. tabulu) un par to ziņoja Eurostat. (1) Pieņemot pašreiz zināmo politiku |4. SECINāJUMINīderlandes varas iestādes ir izpildījušas Padomes 2004. gada 2. jūnija ieteikumus saskaņā ar 104. panta 7. punktu. Proti, tās ir izpildījušas ieteikumu novērst pārmērīgu budžeta deficītu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1467/97 3. panta 4. punktu, kas minētajā gadījumā nozīmē vēlākais 2005. gadā. Faktiski Nīderlandes varas iestādes samazināja deficītu 2004. gadā līdz 2,3 % no IKP, kas ir ievērojami zemāk par 3 % robežu. Saskaņā ar Komisijas dienestu 2005. gada pavasara prognozi atbilstīgi pašreizējai politikai paredzams, ka deficīts 2005. gadā samazināsies līdz 2,0 % no IKP, reaģējot uz tālākiem fiskāliem ierobežojumiem, kas noteikti 2005. gada budžetā un 2006. gadā samazināsies līdz 1,6 % no IKP, norādot, ka īstenotie pasākumi paredz pastāvīgu budžeta deficīta novēršanu. Cikliski koriģētā bilance 2004. gadā ievērojami uzlabojusies par 0,8 % no IKP līdz 1,2 % no IKP deficītam. Paredzams, ka tā kritīsies vēl par 0,8 % no IKP un sasniegs līmeni, kas tuvs 2005. gada bilancei un ko saglabās 2006. gadā. Visbeidzot saskaņā ar 2005. gada marta paziņojumu par pārmērīgu budžeta deficītu, parāda attiecība 2004. gadā sasniedza 55,2 % no IKP, par 54,3 % augstāka nekā 2003. gadā; saskaņā ar 2005. gada pavasara prognozi, tiek paredzēts, ka tas saglabāsies 60 % no IKP apjomā zem atsauces vērtības 2005. un 2006. gadā.Tātad no vispārīgā novērtējuma izriet, ka Nīderlandes varas iestādes jau 2004. gadā laboja pārmērīga deficīta situāciju atbilstīgi Padomes 2004. gada 2. jūnija ieteikumam. Tādējādi Komisija iesaka Padomei atcelt lēmumu par pārmērīga budžeta deficīta pastāvēšanu Nīderlandē.IeteikumsPADOMES LĒMUMSpar 2004. gada 2. jūnija Lēmuma par pārmērīga budžeta deficīta pastāvēšanu Nīderlandē atcelšanuEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 104. panta 12. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu,(1) Ar Komisijas 2004. gada 2. jūnija Lēmumu 2005/136/EK[8], ņemot vērā Padomes ieteikumu saskaņā ar Līguma 104. panta 6. punktu, tika nolemts, ka Nīderlandē pastāvēja pārmērīgs budžeta deficīts.(2) Saskaņā ar Līguma 104. panta 7. punktu Padome izdeva ieteikumu, kas adresēts Nīderlandei nolūkā novērst pārmērīgu budžeta deficītu[9]. Šis ieteikums, saistībā ar 3. panta 4. punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Padomes Regulā (EK) Nr. 1467/97 par to, kā paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras īstenošanu[10], nosaka 2005. gadu kā pēdējo termiņu pārmērīga budžeta deficīta novēršanai.(3) Saskaņā ar Līguma 104. panta 12. punktu Padomes Lēmums par pārmērīga budžeta deficīta pastāvēšanu jāatceļ, kad pārmērīgs budžeta deficīts dalībvalstī, pēc Padomes uzskata, ir novērsts.(4) „Valdības”, „budžeta deficīta” un „ieguldījumu” definīcijas ir noteiktas Protokolā par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru ar norādi uz Eiropas integrēto ekonomisko norēķinu sistēmu (ESA), otrais izdevums. Datus par pārmērīgu deficītu sniedz Komisija.(5) Pamatojoties uz Komisijas sniegtajiem datiem, pēc Nīderlandes ziņojuma pirms 2005. gada 1. marta saskaņā ar Padomes 1993. gada 22. novembra Regulu (EK) Nr. 3605/93 par to, kā piemērot Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam pievienoto Protokolu par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru[11], kurā grozījumi izdarīti ar Padomes Regulu (EK) Nr. 475/2000,[12] par regulārajiem ziņojumiem Eurostat par valsts finanšu stāvokli 2005. gada 31. martā un Komisijas dienestu 2005. gada pavasara prognoze, var secināt, ka:-  Valsts budžeta deficītu 2004. gadā lēš 2,3 % no IKP salīdzinājumā ar 3,2 % 2003. gadā. Rezultāts 2004. gadam saskan ar Padomes ieteikumu, kas izdots saskaņā ar 104. panta 7. punktu, jo īpaši attiecībā uz valsts deficīta samazināšanu 2005. gadā līdz līmenim zem atsauces vērtības vismaz 3 % no IKP. Nodokļu pielāgošanu īstenoja 2004. gadā ar ievērojamiem taupības pasākumiem, kas daļēji iekļauti 2004. gada budžetā un daļēji nolemts par to konsolidāciju 2004. gada 16. aprīlī. Turklāt lielāki nekā paredzēts nodokļu ieņēmumi un papildu ieņēmumi no dabasgāzes pārdošanas, reaģējot uz augstām naftas cenām, palīdzēja deficītu samazināt.-  Īstenotie budžeta pasākumi ir vērsti uz ilglaicīgu valsts budžeta bilances uzlabošanos. Attiecībā uz 2005. gadu, Komisijas 2005. gada pavasara prognoze paredz valsts deficīta tālāku samazināšanos līdz 2 % no IKP, galvenokārt ar strukturālas dabas taupīšanas pasākumiem, kas palielināja IKP par 0,5 %. Tas atbilst oficiālajam mērķim – sasniegt 2,1 % deficītu no IKP. Attiecībā uz 2006. gadu Komisijas dienestu 2005. gada prognoze paredz, pamatojoties uz pašreiz zināmo politiku, turpmāku deficīta kritumu līdz 1,6 % no IKP, norādot uz pastāvīgu budžeta deficīta koriģēšanu.-  Budžeta konsolidācija tiks turpināta, samazinot cikliski koriģēto deficītu, kas kā paredzams sasniegs stāvokli, kas tuvs līdzsvaram pēc tam, kad pārmērīgs deficīts būs novērsts. 2004. gadā cikliski koriģētais deficīts ievērojami samazinājās līdz 1,2 % no IKP salīdzinājumā ar 2,0 % no IKP 2003. gadā. Komisijas dienestu 2005. gada prognoze paredz cikliski koriģētā deficīta tālāku samazināšanos 2005. gadā par vēl 0,8 % no IKP, līdz 0,4 % no IKP, kas ir tuvu līdzsvaram un 2006. gadā samazināsies līdz 0,0 % no IKP.-  Saskaņā ar 2005. gada marta paziņojumu par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru, valsts parāda attiecība 2004. gadā tika turēta zem 60 % no atsauces vērtības. Komisijas dienestu 2004. gada pavasara prognoze paredz noturēt deficītu zem šī sliekšņa 2005. gadā un 2006. gadā.(6) Tādēļ Lēmums 2005/136/EK ir jāatceļ.IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU:1. pantsNo kopējā novērtējuma izriet, ka pārmērīga budžeta deficīta situācijas novēršana Nīderlandē tika pabeigta 2004. gadā saskaņā ar 2004. gada 2. jūnijā Nīderlandei adresētu ieteikumu atbilstīgi Līguma 104. panta 7. punktam.2. pantsAr šo tiek atcelts Lēmums 2005/136/EK.3. pantsŠis lēmums ir adresēts Nīderlandes Karalistei.Briselē,Padomes vārdā -priekšsēdētājs [1] Šis bija augšupejošs deficīta pārskats no 2, 98% no IKP, par ko ziņots 2004. gada 1. martā. Tas bija galvenokārt dēļ augstāka nekā iepriekš paredzēts vietējo pašvaldību deficīta, par kuru sākotnējie dati par visu 2003. gadu nebija iepriekš zināmi.[2] Padomes Lēmums 2005/136/EK publicēts 18.2.2005. Oficiālajā Vēstnesī OV L 47, 26. lpp.[3] http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/edp/comm_inf_note_en.pdf[4] Eiropas Savienības Padomes paziņojums presei 13017/04 (prese 284) 2004. gada 21. oktobris.[5] 2004. gada budžets bija vērsts uz 2,3 % no IKP, taču tas tika pamatots ar 2003. gada vasaras prognozēm, kas vēlāk strauji zaudēja aktualitāti, jo pieņēmumi par ekonomikas izaugsmi bija pārāk optimistiski un budžeta izlietojums, par kuru informācija kļuva pieejama pēc 2004. gada budžeta, bija sliktāks nekā iepriekš prognozēts.[6] Šī ir negatīva korekcija atjauninātajiem 2005. gada 31. marta nacionālo kontu datiem salīdzinājumā ar valsts parāda attiecību 55,7 % no IKP par kuriem ziņots 2005. gada 28. februārī.[7] Nedaudz zemāks atskaites punkts 2004. gada deficītam nekā noteikts Komisijas dienestu pavasara prognozē var kļūt par labvēlīgu pamata efektu 2005. gadā. Taču saskaņā ar pašreizējo informāciju nav skaidrs, cik lielā mērā pašvaldību finanšu situācijas uzlabošanās 2004. gadā būs strukturālas dabas ar pozitīvu ietekmi arī turpmākajos gados.[8] Padomes 2004. gada 2. jūnija Lēmums, publicēts OV L 47, 18.2.2005., 26. lpp.[9] Padomes 2004. gada 2. jūnija ieteikums.[10] OV L 209, 2.8.1997., 6. lpp.[11] OJ L 332, 31.12.1993., 7. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) 351/2002 (OV L 55, 26.2.2002., 23. lpp.).[12] OV L 58, 3.3.2000., 1. lpp.