title: Eiropas Centrālās bankas Ieteikums ( 2015. gada 28. janvāris ) par dividenžu sadales politiku (ECB/2015/2)

text:
               13.2.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 51/1

         EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS IETEIKUMS
   (2015. gada 28. janvāris)
   par dividenžu sadales politiku
   (ECB/2015/2)
   (2015/C 51/01)
   EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 127. panta 6. punktu un 132. pantu,
   ņemot vērā Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtus un jo īpaši to 34. pantu,
   ņemot vērā Padomes 2013. gada 15. oktobra Regulu (ES) Nr. 1024/2013, ar ko Eiropas Centrālajai bankai uztic īpašus uzdevumus saistībā ar politikas nostādnēm, kas attiecas uz kredītiestāžu prudenciālo uzraudzību (1), un jo īpaši tās 4. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Centrālās bankas 2014. gada 16. aprīļa Regulu (ES) Nr. 468/2014, ar ko izveido Vienotā uzraudzības mehānisma pamatstruktūru Eiropas Centrālās bankas sadarbībai ar valstu kompetentajām un norīkotajām iestādēm (VUM pamatregula) (ECB/2014/17) (2),
   tā kā:

               (1)

               Ar Regulu (ES) Nr. 1024/2013 ir izveidots Vienotais uzraudzības mehānisms (VUM), kas ietver Eiropas Centrālo banku (ECB) un iesaistīto dalībvalstu nacionālās kompetentās iestādes (NKI).

               (2)

               Kredītiestādēm jāturpina gatavoties savlaicīgi un pilnībā piemērot Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 575/2013 (3) un Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2013/36/ES (4) izaicinājumiem bagātā makroekonomikas un finanšu vidē, kas rada spiedienu uz kredītiestāžu rentabilitāti un attiecīgi to spēju palielināt kapitāla bāzi. Turklāt, lai gan kredītiestādēm ir jāfinansē ekonomika, konservatīva dividenžu sadales politika ir pienācīgas riska pārvaldības un drošas banku sistēmas sastāvdaļa.

               (3)

               ņemot vērā iepriekš minēto, kredītiestādēm jānosaka dividenžu politika, izmantojot konservatīvus un piesardzīgus pieņēmumus, lai pēc jebkuras dividenžu sadales tiktu pildītas piemērojamās kapitāla prasības.

                           i)

                           Piemērojamās minimālās kapitāla prasības (“1. pīlāra prasības”) kredītiestādēm ir pienākums pildīt jebkurā laikā. Tas ietver 1. līmeņa pamatkapitāla rādītāju 4,5 % apmērā, 1. līmeņa kapitāla rādītāju 6 % apmērā un kopējo kapitāla rādītāju 8 % apmērā, kā noteikts Regulas (ES) Nr. 575/2013 92. pantā, kopā ar pretcikliskajām kapitāla un sistēmiskajām rezervēm, kas minētas Direktīvas 2013/36/ES 128. panta 2. un 3. punktā, kā arī visām citām rezervēm, kuras noteikušas (5) nacionālās kompetentās un norīkotās iestādes.

                           ii)

                           Turklāt kredītiestādēm ir pienākums jebkurā laikā pildīt kapitāla prasības, kuras noteiktas Lēmuma par uzraudzības pārbaudes un novērtēšanas procesu piemērošanas rezultātā, kas izriet no Regulas (ES) Nr. 1024/2013 16. panta 2. punkta a) apakšpunkta piemērošanas, un kuras pārsniedz 1. pīlāra prasības (“2. pīlāra prasības”).

                           iii)

                           Kredītiestādēm tāpat ir pienākums pildīt “pilna apjoma” 1. līmeņa pamatkapitāla rādītāju, 1. līmeņa kapitāla rādītāju un kopējo kapitāla rādītāju pēc piemērojamā sagatavošanās perioda beigām. Tas nozīmē minēto rādītāju pilnīgu piemērošanu pēc pārejas noteikumu piemērošanas, kā arī pretciklisko kapitāla un sistēmisko rezervju, kas minētas Direktīvas 2013/36/ES 128. panta 2. un 3. punktā, kā arī visu citu rezervju, kuras noteikušas (6) nacionālās kompetentās un norīkotās iestādes, pilnīgu piemērošanu. Pārejas noteikumi ir noteikti Direktīvas 2013/36/ES XI sadaļā un Regulas (ES) Nr. 575/2013 Desmitajā daļā.

                     Šīs prasības jāievēro gan konsolidētā līmenī, gan individuāli, ja vien nav atcelta piesardzības prasību piemērošana individuālos gadījumos, kā noteikts Regulas (ES) Nr. 575/2013 7. un 10. pantā,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.

      I

   Attiecībā uz dividenžu (7) izmaksu 2015. gadā par 2014. finanšu gadu ECB iesaka:

                  1. kategorija. Kredītiestādēm, kuras izpilda 3. apsvēruma i) un ii) punktā minētās piemērojamās kapitāla prasības un kuras 2014. gada 31. decembrī jau sasniegušas 3. apsvēruma iii) punktā minētos pilna apjoma rādītājus, savu tīro peļņu dividendēs sadalīt konservatīvi, lai nodrošinātu spēju turpināt pildīt visas prasības pat pasliktinātos ekonomikas un finanšu apstākļos;

                  2. kategorija. Kredītiestādēm, kuras izpilda 3. apsvēruma i) un ii) punktā minētās piemērojamās kapitāla prasības 2014. gada 31. decembrī, bet kuras nav sasniegušas 3. apsvēruma iii) punktā minētos pilna apjoma rādītājus, savu tīro peļņu dividendēs sadalīt konservatīvi, lai nodrošinātu spēju turpināt pildīt visas prasības pat pasliktinātos ekonomikas un finanšu apstākļos. Turklāt tām dividendes principā būtu jāizmaksā tikai tādā apmērā, kas nodrošina vismaz vienmērīgu (8) virzību 3. apsvēruma iii) punktā minēto pilna apjoma rādītāju sasniegšanas virzienā;

                  3. kategorija. Kredītiestādēm (9), kurām saskaņā ar 2014. gada visaptverošo novērtējumu ir kapitāla iztrūkums, kuru līdz 2014. gada 31. decembrim nesegs kapitāla pasākumi, vai kredītiestādēm, kuras pārkāpj 3. apsvēruma i) un ii) punktā minētās prasības, principā dividendes nebūtu jāizmaksā vispār (10).

      II

   Šis ieteikums ir adresēts nozīmīgām uzraudzītajām iestādēm un nozīmīgām uzraudzītajām grupām, kas noteiktas Regulas (ES) Nr. 468/2014 (ECB/2014/17) 2. panta 16. un 22. punktā.
   Šis ieteikums ir adresēts arī nacionālajām kompetentajām un norīkotajām iestādēm attiecībā uz mazāk nozīmīgām uzraudzītajām iestādēm un mazāk nozīmīgām uzraudzītajām grupām. Tiek sagaidīts, ka nacionālās kompetentās un norīkotās iestādes pēc vajadzības piemēros šo ieteikumu šādām iestādēm un grupām.

      Frankfurtē pie Mainas, 2015. gada 28. janvārī

            ECB prezidents

         Mario DRAGHI

      (1)  OV L 287, 29.10.2013., 63. lpp.

      (2)  OV L 141, 14.5.2014., 1. lpp.

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 575/2013 (2013. gada 26. jūnijs) par prudenciālajām prasībām attiecībā uz kredītiestādēm un ieguldījumu brokeru sabiedrībām, un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 648/2012 (OV L 176, 27.6.2013., 1. lpp.).

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Direktīva 2013/36/ES par piekļuvi kredītiestāžu darbībai un kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību prudenciālo uzraudzību, ar ko groza Direktīvu 2002/87/EK un atceļ Direktīvas 2006/48/EK un 2006/49/EK (OV L 176, 27.6.2013., 338. lpp.).

      (5)  Tas ietver, piem., rezerves, kas minētas Regulas (ES) Nr. 575/2013 458., 459. un 500. pantā, un jebkuras rezerves, kuras ar vēlāku īstenošanas datumu jau noteikušas nacionālās kompetentās un norīkotās iestādes, ciktāl tās ir piemērojamas dividenžu sadales laikā.

      (6)  Skatīt 5. zemsvītras piezīmi.

      (7)  Kredītiestādēm var būt dažādas juridiskās formas, piem., biržā kotētas sabiedrības un sabiedrības, kas nav akciju sabiedrības, kā, piem., savstarpējas apdrošināšanas sabiedrības, kooperatīvi vai krājsabiedrības. Šajā ieteikumā lietotais termins “dividendes” attiecas uz jebkuru skaidrās naudas izmaksu, kurai nepieciešams pilnsapulces apstiprinājums.

      (8)  Praksē tas nozīmē, ka četru gadu periodā kredītiestādēm principā par vismaz 25 % gadā jāsamazina starpība līdz pilna apjoma 1. līmeņa pamatkapitāla rādītājam, 1. līmeņa kapitāla rādītājam un kopējam kapitāla rādītājam, kā minēts 3. apsvēruma iii) punktā.

      (9)  Ieskaitot mazāk nozīmīgas uzraudzītās iestādes, uz kurām attiecās visaptverošais novērtējums.

      (10)  Kredītiestādēm, kuras uzskata, ka tām ir juridisks pienākums izmaksāt dividendes, kas pārsniedz ieteikto apjomu, tiek ieteikts nekavējoties sazināties ar savu kopējo uzraudzības komandu. Mazāk nozīmīgām uzraudzītām kredītiestādēm, kuras uzskata, ka tām ir juridisks pienākums izmaksāt dividendes, kas pārsniedz ieteikto apjomu, tiek ieteikts nekavējoties sazināties ar savu nacionālo kompetento iestādi.


title: Komisijas Ieteikums ( 2009. gada 7. jūlijs ) par drošu un efektīvu sistēmu ar Padomes Direktīvas 2006/117/Euratom noteikumiem saistītu dokumentu un informācijas pārsūtīšanai

text:
               8.7.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 177/5

      KOMISIJAS IETEIKUMS

   (2009. gada 7. jūlijs)
   par drošu un efektīvu sistēmu ar Padomes Direktīvas 2006/117/Euratom noteikumiem saistītu dokumentu un informācijas pārsūtīšanai
   (2009/527/Euratom)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Atomenerģijas kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 33. panta otro daļu un 124. panta otro ievilkumu,
   ņemot vērā Padomes 2006. gada 20. novembra Direktīvu 2006/117/Euratom par radioaktīvo atkritumu un lietotās kodoldegvielas pārvadājumu uzraudzību un kontroli (1) un jo īpaši tās 19. panta 1. punktu,
   pēc apspriešanās ar Padomdevēju komiteju,
   tā kā:

               (1)

               Dalībvalstu kompetentajām iestādēm ir jāsadarbojas, lai nodrošinātu Direktīvas 2006/117/Euratom 9. panta 2. punktā izklāstītās automātiskās piekrišanas procedūras netraucētu darbību.

               (2)

               Iesaistīto dalībvalstu kompetentās iestādes veic nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu, ka attiecībā uz visu informāciju par minētās direktīvas darbības jomā esošiem pārvadājumiem tiek ievērota pienācīga rūpība un ka tā tiek aizsargāta pret jebkādu nepareizu izmantošanu.

               (3)

               Visai informācijai, ko, piemērojot Direktīvu 2006/117/Euratom, apstrādā dalībvalstu kompetentās iestādes, jāpiemēro vispārēji drošības pasākumi,

         IESAKA.

               1)

               Visai informācijai, ko, piemērojot Direktīvu 2006/117/Euratom, apstrādā kompetentās iestādes, jāpiešķir aizsardzības līmenis, kas ir līdzvērtīgs aizsardzības līmenim, ko nodrošina citas attiecīgās kompetentās iestādes.

               2)

               Kompetentajām iestādēm ir jāizvēlas vispiemērotākais aizsardzības līmenis, lai nodrošinātu Direktīvas 2006/117/Euratom 9. panta 2. punktā izklāstītās automātiskās piekrišanas procedūras netraucētu darbību.

               3)

               Piemērotais aizsardzības līmenis jānodrošina ar dažādiem pasākumiem saskaņā ar dalībvalstu tiesību aktiem un noteikumiem; pie šādiem pasākumiem pieder pienākums ievērot diskrētumu un konfidencialitāti, ierobežota piekļuve informācijai, atļaujot to tikai pilnvarotām personām, datu aizsardzības prasības attiecībā uz personas datiem un vispārēji tehniskie un procesuālie pasākumi, lai garantētu informācijas drošību.

               4)

               Elektroniskajiem sakariem starp dažādu dalībvalstu kompetentajām iestādēm jānodrošina tāds aizsardzības līmenis, kas ir līdzvērtīgs aizsardzības līmenim, ko dalībvalstis to teritorijās nodrošina analogai informācijas un dokumentu pārsūtīšanai.

               5)

               Dalībvalstu kompetentajām iestādēm jāvienojas par kopīgu standartu, kas piemērojams šiem elektroniskajiem sakariem.

               6)

               Ja saskaņā ar dalībvalstu tiesību aktiem jāveic klasificēšana, tad visa informācija, ko, piemērojot Direktīvu 2006/117/Euratom, apstrādā kompetentās iestādes, jāklasificē zemākajā klasifikācijas pakāpē.

               7)

               Informācija, kam vajadzīgi papildu drošības pasākumi, klasificējama augstākā klasifikācijas pakāpē un apzīmējama ar īpašu marķējumu tikai tad, ja tas ir noteikti vajadzīgs un tikai uz nepieciešamo laiku.

               8)

               Kompetentajām iestādēm, kas piegādā informāciju citām attiecīgajām kompetentajām iestādēm, kā autorēm jābūt atbildīgām par piemērota klasifikācijas līmeņa izvēli, ņemot vērā šādus aspektus:

                           a)

                           attiecīgo kompetento iestāžu valstī spēkā esošos informācijas klasificēšanas noteikumus;

                           b)

                           operatīvo elastību un efektivitāti, kas vajadzīga, lai piemērotu automātiskās piekrišanas procedūru;

                           c)

                           to, ka klasificēšanas prasības piemēro izņēmuma kārtā.

               9)

               Saskaņā ar dalībvalstu tiesību aktiem kompetentajām iestādēm jāizmanto klasificēšanas marķējumi, kas norādīti valstu drošības klasifikāciju salīdzinājuma tabulā, kas pievienota kā 2. papildinājums Padomes 2001. gada 19. marta Lēmumā 2001/264/EK, ar ko pieņem Padomes drošības reglamentu (2), un, līdzīgi, Komisijas 2005. gada 3. februāra Lēmumā 2005/94/EK, Euratom, ar ko groza Lēmumu 2001/844/EK, EOTK, Euratom (3). Izvēloties piemērotāko klasifikācijas pakāpi, varētu vadīties pēc praktiskā klasificēšanas ceļveža, kas pievienots 3. papildinājumā Padomes Lēmumā 2001/264/EK un, līdzīgi, 2. papildinājumā Komisijas 2001. gada 29. novembra Lēmumā 2001/844/EK, EOTK, Euratom, ar ko groza tās iekšējo reglamentu (4).

               10)

               Kompetentajām iestādēm, kas piegādā informāciju, kā autorēm jānosaka laikposms, kādā ir spēkā attiecīgās klasifikācijas pakāpes izvēle, kā arī iespējamās izmaiņas klasifikācijas pakāpē pēc šā laikposma beigām.

               11)

               Kompetentā iestāde, kas ir informācijas autore, jebkurā laikā varētu rakstveidā pieprasīt iepriekšējās klasifikācijas pakāpes nomaiņu, tostarp tās iespējamo atcelšanu (t. i., pārklasificēšanu), samazināšanu (t. i., pazemināšanu) vai paaugstināšanu.

               12)

               Kompetentajām iestādēm, kurām informācija ir piegādāta, jābūt pienākumam atbilstoši šādiem pieprasījumiem atcelt, mainīt vai pievienot klasifikācijas pakāpi.

               13)

               Kompetentajām iestādēm, kas piegādā informāciju, tiklīdz apstākļi to pieļauj, kā autorēm rakstveidā jālūdz pazemināt vai atcelt attiecīgo klasifikācijas pakāpi (t. i., atklāt attiecīgo informāciju) kopumā.

               14)

               Saskaņā ar informācijas nepieciešamības principu tiesības piekļūt informācijai un iegūt to izraudzītajās kompetentajās iestādēs jāpiešķir tikai personām, kurām to pienākumu vai saistību dēļ ir jāzina šāda informācija vai jārīkojas ar to. Ja to pieprasa dalībvalstu tiesību aktu noteikumi, šādām personām jāveic drošības pārbaude par atbilstību attiecīgajai klasifikācijas pakāpei.

               15)

               Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm.

      Briselē, 2009. gada 7. jūlijā

            Komisijas vārdā –

            Komisijas loceklis

         Andris PIEBALGS

      (1)  OV L 337, 5.12.2006., 21. lpp.

      (2)  OV L 101, 11.4.2001., 1. lpp.

      (3)  OV L 31, 4.2.2005., 66. lpp.

      (4)  OV L 317, 3.12.2001., 1. lpp.


				|

		52012DC0397

			Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par pārmērīga valdības budžeta deficīta situācijas novēršanu Spānijā /* COM/2012/0397 final */

			   	Ieteikums
PADOMES IETEIKUMS
par pārmērīga valdības
budžeta deficīta situācijas novēršanu Spānijā
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību (LESD) un jo īpaši tā
126. panta 7. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu,
tā kā:
(1)       Saskaņā ar LESD
126. pantu dalībvalstīm jāizvairās no
pārmērīga valsts budžeta deficīta.
(2)       Stabilitātes un
izaugsmes pakta pamatā ir mērķis panākt stabilu
valdības finansiālo stāvokli, kas ir veids, kā
stiprināt priekšnosacījumus cenu stabilitātei un
spēcīgai, ilgtspējīgai izaugsmei, kura ir
labvēlīga jaunu darbvietu radīšanai.
(3)       Saskaņā ar Eiropas
Kopienas dibināšanas līguma (EK līguma) 104. panta
6. punktu Padome 2009. gada 27. aprīlī nolēma, ka
Spānijā ir pastāvēja pārmērīgs budžeta deficīts,
un sagatavoja ieteikumu, lai novērstu pārmērīgo
deficītu ne vēlāk kā līdz 2012. gadam
saskaņā ar EK līguma 104. panta 7. punktu un
3. pantu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK)
Nr. 1467/97 par to, kā paātrināt un precizēt
pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras
īstenošanu.
(4)       Padome 2009. gada
2. decembrī saskaņā ar Padomes Regulas (EK)
Nr. 1467/97 3. panta 5. punktu nolēma, ka valsts
rīcība bijusi efektīva un ka pēc minētā ieteikuma
pieņemšanas norisinājušies negaidīti nelabvēlīgi ekonomikas
notikumi, kas lielā mērā negatīvi ietekmējuši valsts
finanses. Rezultātā Padome nolēma pieņemt
pārskatītu ieteikumu saskaņā ar LESD 126. panta 7. punktu,
lai koriģētu pārmērīgo deficītu
vēlākais līdz 2013. gadam. Lai nodrošinātu
vispārējās valdības budžeta deficītu zem atsauces
vērtības 3 % apmērā no IKP līdz 2013. gadam, tika
ieteikti ikgadējie fiskālie pasākumi vidēji "virs 1,5%
no IKP” laikposmā no 2010. līdz 2013. gadam. Aprēķinot
vidējo ikgadējo fiskālo pasākumu apmēru, par
sākumpunktu tika noteikts Komisijas dienestu 2009. gada rudens
prognozē paredzētais 2011. gada deficīts. Visi
fiskālie pasākumi, kas vajadzīgi, lai noteiktajā
termiņā sasniegtu nominālo deficīta mērķi
3 %, tika aprēķināti, pieņemot, ka līdz
2015. gadam ražošanas apjomu starpība pakāpeniski
samazināsies.
(5)       Komisija 2010. gada 15.
jūnijā secināja, ka Spānija ir veikusi efektīvus
pasākumus, ņemot vērā Padomes 2009. gada 2. decembra
ieteikumu, lai tās valdības budžeta deficītu samazinātu zem
atsauces vērtības 3 % no IKP , un uzskatīja, ka
tādēļ papildu pasākumi pārmērīga budžeta
deficīta novēršanas procedūrā nav vajadzīgi.
(6)       Saskaņā ar Regulas
(EK) Nr. 1467/97 3. panta 5. punktu Padome, pamatojoties uz
Komisijas ieteikumu, var nolemt pieņemt pārskatītu ieteikumu
saskaņā ar LESD 126. panta 7. punktu, ja ir veikta efektīva
rīcība un ja pēc minētā ieteikuma pieņemšanas
notiek negaidīti nelabvēlīgi ekonomiski notikumi, kuriem ir
būtiska negatīva ietekme uz valsts finansēm. To, vai ir runa par
negaidītiem nelabvēlīgiem ekonomikas notikumiem, kas lielā
mērā negatīvi ietekmē publiskās finanses,
pārbauda, ņemot vērā Padomes ieteikuma pamatā esošo
ekonomikas prognozi.
(7)       Saskaņā ar LESD
126. panta 7. punktu un Padomes Regulas (EK) Nr. 1467/97 3. pantu
Padomes pienākums ir attiecīgajai dalībvalstij sniegt ieteikumus
ar mērķi novērst pārmērīgu budžeta deficītu
noteiktā laikā. Ieteikumā jānosaka maksimāli sešu
mēnešu termiņš, kurā attiecīgajai dalībvalstij ir
efektīvi jārīkojas, koriģējot pārmērīgu
budžeta deficītu. Turklāt ieteikumā novērst
pārmērīgu budžeta deficītu Padomei jāpieprasa sasniegt
gada budžeta mērķus, kuri, balstoties uz prognozi, kas ir
rekomendācijas pamatā, atbilstu strukturālajā bilancē
paredzētajam minimālajam gada uzlabojumam, t.i., cikliski
koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu
pasākumus, vismaz 0,5 % apmērā no IKP.
(8)       Pēc ievērojama
samazinājuma, kas reģistrēts 2009. gadā, kad reālais
IKP samazinājās par 3,7 %, ekonomikas lejupslīde 2010.
gadā turpinājās, lai gan tikai vairs par -0,1 %. Ekonomikā
pozitīvs pieaugums atkal bija vērojams 2011. gadā
(0,7 %), pateicoties Spānijas eksporta dinamikai, kurā
savukārt ieguldījumu deva Spānijas ekonomikas
konkurētspējas uzlabojums, un importa sarukums iekšzemes
pieprasījuma samazināšanās dēļ. Tomēr
saskaņā ar Komisijas dienestu Spānijas ekonomikas
perspektīvas 2012.-2013. gadam nesenāko atjauninājumu, kas
ir 2012. gada pavasara prognozes atjauninājums un kurā iekļauti
fiskālie pasākumi, kas veikti 2012. gada maija beigās
reģionālā līmenī, kā arī jaunākās
ekonomikas un budžeta tendences, Spānijā var atsākties
lejupslīde un varētu tikt novērota negatīva gada
ekonomiskā izaugsme gan 2012., gan 2013. gadā. Gan privātā
un valsts sektora parādsaistības, gan ievērojamais bezdarbs ir
ievērojami mazina iekšzemes pieprasījumu. Turklāt
pasliktinās starptautiskā vide, kas nozīmē, ka
ārējais pieprasījums nespēj atsvērt zemo iekšzemes
pieprasījumu, kā rezultātā Spānijas ekonomika
sarūk.
(9)       Vispārējās
valdības budžeta deficīts sasniedza 9,3 % no IKP 2010.
gadā, samazinoties no 11,2 % 2009. gadā. Budžeta bilances
uzlabošanos izraisīja gan kopējo izdevumu samazinājums, gan
kopējo ieņēmumu pieaugums, kas galvenokārt panākts ar
diskrecionāriem pasākumiem. 2011. gadā faktiskais
deficīts izrādījās ievērojami lielāks par
prognozēto — 8,5 % no IKP, lai gan mērķis bija 6 % no
IKP. Spānija 2012. gada 17. maijā informēja Eurostat,
ka 2011. gada vispārējās valdības budžeta
deficīts var tikt koriģēts uz augšu par aptuveni 0,4 % no
IKP, ņemot vērā jaunu informāciju par dažu autonomo
reģionu izdevumu pozīcijām, kas nav iekļautas
2012. gada marta PBP paziņojumā. Apmēram divas
trešdaļas no novirzēm no 2011. gada budžeta radās
reģionālajā līmenī. Centrālajā
valdībā un sociālā nodrošinājuma sistēmā
noviržu bija krietni mazāk. Budžeta deficīta pieaugumu
galvenokārt radīja nepiepildītās ieņēmumu
prognozes, ko izraisīja mazāk labvēlīga ekonomiskā
vide, nekā tika prognozēts 2011. gada stabilitātes
programmā, un izaugsme ar mazāku nodokļu komponentu.
Savukārt izdevumu pārsniegums nebija tik nozīmīgs.
(10)     Pēc Komisijas dienestu
2012. gada pavasara prognozes atjauninājuma vispārējās
valdības deficīts 2012. gadā tiek prognozēts 6,3 %
no IKP salīdzinājumā ar deficītu 5,3 % no IKP, kas
tika prognozēts 2012. gada stabilitātes programmā un
2012. gada budžeta likumprojektā. Deficīta aprēķina
pamatā ir ieņēmumu palielināšanas pasākumi,
galvenokārt tiešo nodokļu pieaugums, piemēram,
iedzīvotāju un uzņēmumu ienākuma nodokļa
grozījumi un fiskālā amnestija. Daži no pasākumiem tiek
plānoti kā pagaidu pasākumi, piemēram, ienākuma
nodokļa palielinājums (tikai 2012. un 2013. gadā), vai
arī tiem būs vienreizēja ietekme, piemēram, nodokļu
pakāpeniskas nomaksas sistēmas maiņai attiecībā uz uzņēmumu
nodokļiem 2012. gadā un fiskālajai amnestijai. Budžeta
likumprojekts un programma paredz, ka kopējie izdevumi samazinās, jo
tiek veikts ievērojams kapitālizdevumu un kārtējo
tēriņu samazinājums, tostarp ietaupīti līdzekļi
veselības aprūpes un izglītības jomā
reģionālajā līmenī. Paredzamā novirze no
mērķa 2012. gadā galvenokārt ir saistīta ar
gaidāmo ieņēmumu prognozes neizpildi, jo īpaši
sociālā nodrošinājuma sistēmā, un augstākiem
sociālajiem izdevumiem, ko izraisīja sliktāka
makroekonomiskā situācija, izaugsmes struktūra ar mazāku
nodokļu komponentu un izteiktāks darbaspēka tirgus
pasliktinājums. Arī uz šo budžeta prognozi attiecas ievērojams
risks. Ja vēl vairāk pasliktinās ekonomiskā krīze un
īstenošanas riski reģionālajā līmenī, jo daudzi
budžeta pasākumi attieksies tikai uz daļu gada, novirze varētu
vēl pieaugt. Arī pašreizējā, nepieciešamā
Spānijas ekonomikas pārorientēšana no netirgojamām
precēm uz tirgojamām precēm sev līdzi nes risku, ka
ekonomikas izaugsmes struktūras nodokļu komponents var
samazināties. Nesenie budžeta izpildes rādītāji par
pirmajiem 2012. gada mēnešiem liecina par lejupēju spiedienu uz
ieņēmumiem un par to, ka bez kavēšanās jāīsteno
turpmāki strukturāli pasākumi.
(11)     Saskaņā ar Komisijas
dienesta 2012. gada pavasara prognozes atjauninājumu, pamatojoties uz
nemainītu politiku un prognozi, ka reālais IKP iepriekšējā
gadā būs samazinājies par 0,3 %, tiek prognozēts, ka
2013. gadā valdības deficīts būs 6,1 % no IKP
salīdzinājumā ar mērķi 3 % no IKP.
2012. gada stabilitātes programma paredz ražošanas un importa
nodokļu ieņēmumu ievērojamu palielinājumu , lai gan
vēl nav paredzēti nekādi konkrēti pasākumi, un
paredzams, ka to daļēji kompensēs mazāki darbaspēka
nodokļi. Programma paredz arī — lai gan sīkāka plāna
nav — samazinājumu izdevumu daļā, jo īpaši
izglītības un veselības aprūpes jomā
reģionālajā līmenī. Attiecībā uz 2014. un
2015. gadu paredzētās tālākās konsolidācijas
pamatā vēl nav pietiekamu pasākumu, kas ļaus sasniegt
ierosināto deficīta mērķi, un stabilitātes
programmā ir maz konkrētu pasākumu.
(12)     Komisijas dienestu
2012. gada pavasara prognozes atjauninājumā redzams, ka
strukturālais deficīts 2009., 2010. un 2011. gadā bija
attiecīgi 8,7 %, 7,3 % un 7,0 % no IKP. Paredzams, ka
2012. gadā tas sasniegs 4,3 % no IKP. Tas nozīmē
vidējo fiskālo konsolidāciju 1,5 % no IKP laikposmā
starp 2010. un 2012. gadu, kas atbilst minimālajai vajadzīgajai
vidējai gada fiskālajai konsolidācijai "virs
1,5 %" no IKP 2010.–2013. gadā, kā to noteikusi
Padome. Aprēķinos ietverot izmaiņas makroekonomiskajā
scenārijā jeb starpību starp prognozēm, kas tika
izmantotas, gatavojot Padomes 2009. gada 2. decembra ieteikumu, un
pašreizējām prognozēm, vidējā gada fiskālā
konsolidācija starp 2010. un 2012. gadu ir par 0,5 procentu punktiem
augstāka. Tātad Spānija ir efektīvi rīkojusies attiecībā
uz strukturālā deficīta uzdevumu līdz 2012. gadam.
(13)     Saskaņā ar Komisijas
dienestu 2009. gada rudens prognozi, kas bija pamatā Padomes 2009. gada 2.
decembra ieteikumam saskaņā ar LESD 126. panta 7. punktu,
Spānijas ekonomikai tika prognozēta lejupslīde par 0,8 %
2010. gadā un pieaugums par 1 % 2011. gadā. 2012. un
2013. gads prognozē nebija ietverts, bet, ņemot vērā
hipotēzi par negatīvas ražošanas apjomu starpības pakāpenisku
mazināšanos līdz 2015. gadam, 2012. un 2013. gadā tika
paredzēta lielāka izaugsme nekā 2011. gadā.
Reālais IKP 2010. un 2011. gadā bija nedaudz labāks,
nekā tika paredzēts 2009. gada rudens prognozēs. Tomēr
ekonomikas izaugsmē mazāka nozīme par prognozēto bija
nodokļu ieņēmumiem, jo kopējā iekšzemes
pieprasījuma ietekme 2010. un 2011. gadā bija ‑2,7
procentu punkti no IKP, salīdzinot ar prognozētajiem -1,1 procentu
punktiem, un to izraisīja netirgojamo preču un pakalpojumu sektora
sarukums, kas bija ātrāks par prognozēto. Komisijas dienestu
2012. gada pavasara prognozes atjauninājums 2012. un 2013. gadam
paredz, ka Spānijas ekonomika sastapsies ar nopietniem
šķēršļiem, kas netika paredzēti 2009. gada rudens
prognozē. 2009. gada rudens prognozē pieņemts, ka izaugsmes
temps 2012. un 2013. gadā krietni pārsniegs 1 % gadā,
bet jaunākās prognozes liecina, ka nemainīgas politikas
scenārijā izaugsmes temps būs attiecīgi -1,9 % un -0,3 %.
Turklāt izaugsmes struktūrā, visticamāk, arī
turpmāk galvenā nozīme būs neto ārējam
pieprasījumam, kas turpinās negatīvi ietekmēt nodokļu
ieņēmumus.
(14)     Bruto valdības
parāds 2011. gadā palielinājās līdz 68,5 %
no IKP, un saskaņā ar Komisijas dienestu 2012. gada pavasara
prognozes atjauninājumu paredzams, ka 2012. gadā tas pieaugs līdz
80,9 % no IKP, bet 2013. gadā – līdz 86,8 % no IKP
nemainīgas politikas scenārijā, tādējādi visos
gados pārsniedzot līgumā noteikto atsauces vērtību.
Parāda attiecības pieaugumu galvenokārt veido lielāki
procentu maksājumi, mazākā mērā – primārā
deficīta dinamika. Atlikumu un plūsmu korekcija 2012. gadā
ir ievērojama un tās īpatsvars pieaugumā no IKP ir 5,4
procentu punkti. Tas ir saistīts ar paredzēto publiskā sektora
struktūru piegādātāju rēķinu nomaksu un
citām nepabeigtajām operācijām. Ar makroekonomisko
scenāriju un budžeta mērķiem, kā arī ar papildu
finanšu glābšanas pasākumiem saistītie riski var vēl
palielināt valdības parādu.
(15)     Salīdzinot ar laiku, ka
tika gatavots iepriekšējais Padomes ieteikums, budžeta situācija ir
ievērojami pasliktinājusies, jo ekonomiskās prognozes ir
sliktākas nekā prognozēts, turklāt ar mazu nodokļu
komponentu. Turklāt ievērojamais ekonomikas sarukums ļoti
negatīvi ietekmē nodarbinātību un bezdarbu. Negatīva
ietekme ir gan ieņēmumu, gan izdevumu pusē; samazinās
sociālās iemaksas un palielinās sociālās izmaksas.
Ņemot vērā visus minētos faktorus un jo īpaši
fiskālās situācijas ievērojamo pasliktināšanos kopš
sākotnējā Padomes ieteikuma saskaņā ar LESD
126. panta 7. punktu, ir pamatoti pārmērīga
deficīta korekcijai paredzēt vēl vienu gadu.
(16)     Vēl viena gada
piešķiršana pārmērīga deficīta korekcijai
nozīmē šādu deficīta starpposma mērķu
sasniegšanu: 6,3 % no IKP 2012. gadā, 4,5 % no IKP 2013. gadā
un 2,8 % no IKP 2014. gadā. Pamatojoties uz Komisijas dienestu
2012. gada pavasara prognozes atjauninājumu, no šiem
mērķiem izrietošais vajadzīgais uzlabojums
strukturālajā fiskālajā bilancē ir 2,7 % no IKP
2012. gadā, 2,5 % no IKP 2013. gadā un 1,9 % no
IKP 2014. gadā. Ņemot vērā nesenos faktiskos
fiskālos datus par 2012. gada pirmajiem mēnešiem, būs
vajadzīgi papildu pasākumi, lai sasniegtu deficīta
mērķi 2012. gadā. Situācija tiks cieši
uzraudzīta, un, ja izveidojas turpmākas novirzes, laikus būs
jāveic papildu korektīvas darbības.
(17)     Ņemot vērā
nopietno tirgus spiedienu uz Spānijas valsts parādu, ir
jānostiprina uzticība konsolidācijas pasākumiem, līdz
2012. gada jūlija beigām pieņemot solīto daudzgadu
budžeta plānu 2013.–2014. gadam. Tāpēc sīki
jāizstrādā visi strukturālie pasākumi, kas
vajadzīgi, lai sasniegtu 2013. un 2014. gada budžeta
mērķus, un jāpaātrina deficīta samazināšana, ja
ekonomiskā vai budžeta situācija izrādās labāka par
prognozēto. Tā kā šajā ziņā ir svarīgi
rīkoties laikus, lai izvairītos no turpmākām novirzēm,
ir pamatoti efektīvai rīcībai paredzēt īsāku
termiņu — trīs mēnešus.
(18)     10. jūlijā
Padome pieņēma konkrētai valstij, proti, Spānijai,
adresētus ieteikumus, no kuriem cita starpā pirmo ieteikumu
pamatā bija vērtējums par Spānijas valsts reformu programmu
un Spānijas stabilitātes programmu 2012.-2015. gadam. Tajos
aicināts stingri izpildīt Budžeta stabilitātes likumu un pieņemt
spēcīgus fiskālos pasākumus reģionālajā
līmenī. Tas samazinātu novirzes risku reģionālajā
līmenī. Ņemot vērā Spānijas publisko finanšu
decentralizēto raksturu, ļoti svarīgi ir izveidot stingru
fiskālo un institucionālo satvaru. Šo satvaru var pastiprināt,
izveidojot neatkarīgu fiskālo institūciju, kas sniegtu
analīzi, konsultācijas un uzraudzītu fiskālo politiku.
Budžeta stratēģijas īstenošanu apdraud šādi riski:
reģionālo valdību spēja ievērot budžeta
mērķus (ko tās pēdējā laikā lielākoties
nav spējušas), tas, cik lielā mērā ieņēmumus
ietekmēs pašreizējie strukturālie pielāgojumi,
neskaidrības par to, kā nodokļu amnestija ietekmēs
ieņēmumus, un iespējamās citas finansiālās
glābšanas operācijas.
(19)     Līdztekus Spānijas
finanšu rekapitalizācijas programmas regulārai
izvērtēšanai, kas minēta 2012. gada 29. jūnija
eurozonas samita paziņojumā, ik pēc trim mēnešiem
izvērtēs sekmes PDB saistību īstenošanā.
(20)     Spānija izpilda
nosacījumus pārmērīga vispārējās
valdības budžeta deficīta novēršanas termiņa pagarinājumam,
kā noteikts 3. panta 5. punktā Regulai (EK)
Nr. 1467/97 par to, kā paātrināt un precizēt
pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras
īstenošanu,
IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
(1)
Spānijas iestādēm pašreiz
pastāvošais pārmērīgais budžeta deficīts būtu
jānovērš līdz 2014. gadam.
(2)
Spānijas iestādēm jāpanāk
strukturālās bilances uzlabojums par 2,7 % no IKP
2012. gadā, 2,5 % no IKP 2013. gadā un 1,9 % no
IKP 2014. gadā, lai panāktu to, ka valdības budžeta
deficīts līdz 2014. gadam ir mazāks par atsauces
vērtību 3 % no IKP, pamatojoties uz Komisijas dienestu
2012. gada pavasara prognozes atjauninājumu.
Deficīta mērķiem vajadzētu būt 6,3 % no
IKP 2012. gadā, 4,5 % no IKP 2013. gadā un 2,8 %
no IKP 2014. gadā.
(3)
Spānijas iestādēm būtu
jāīsteno pasākumi, kas pieņemti 2012. budžetā un
autonomo kopienu pārorientēšanas plānos, un līdz 2012. gada
jūlija beigām jāpieņem izsludinātais daudzgadu budžeta
plāns 2013-2014. gadam, tostarp vidēja termiņa budžeta
stratēģija, kas pilnībā nosaka strukturālos
pasākumus, kas ir vajadzīgi, lai līdz 2014. gadam novērstu
pārmērīga budžeta deficītu. Ņemot vērā
faktiskos fiskālos datus par 2012. gada pirmajiem mēnešiem, bez
kavēšanās jāpieņem papildu pasākumi
2012. gadā, lai nodrošinātu 2012. gada budžeta plānu
izpildi. Spānijas iestādēm jābūt gatavām
pieņemt turpmākus pasākumus, ja īstenojas budžeta
plānus apdraudošie riski. Jāpaātrina deficīta
samazināšana 2013. un 2014. gadā, ja ekonomikas vai budžeta
apstākļi izrādīsies labvēlīgāki, nekā
šobrīd sagaidāms.
(4)
Padome nosaka termiņu 3 mēneši, līdz
kuram Spānijas valdībai jāveic efektīvi pasākumi un
saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1467/97 3. panta 4.a punktu
jāsniedz detalizēts ziņojums par konsolidācijas
stratēģiju, kas ir paredzēta šo mērķu sasniegšanai.
Papildus 4) ieteikumā paredzētajam
ziņojumam un paralēli finanšu rekapitalizācijas programmai, kas
minēta 2012. gada 29. jūnija eurozonas samita
paziņojumā, Spānijas iestādēm reizi trijos
mēnešos vajadzētu ziņot par panākumiem šo ieteikumu
īstenošanā, kā arī atsevišķā nodaļā
stabilitātes programmās, kas tiks sagatavotas līdz
2015. gadam.
Turklāt Spānijas iestādēm
būtu stingri jāpiemēro jaunie Budžeta stabilizācijas likuma
noteikumi par pārredzamību un budžeta izpildes kontroli.
Saskaņā ar konkrētai valstij adresētajiem ieteikumiem Eiropas
pusgada ietvaros Padome aicina Spāniju izveidot neatkarīgu
fiskālo institūciju, kas nodrošinātu analīzi,
konsultācijas un uzraudzītu fiskālo politiku, konsekventi
īstenot reālistisku vidējā termiņa budžeta programmu,
kā arī cieši uzraudzīt, vai gada gaitā tiek ievēroti
budžeta mērķi visos vispārējās valdības
līmeņos. Šis ieteikums ir adresēts Spānijas Karalistei.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā —
                                                                       priekšsēdētājs


title: Komisijas Ieteikums ( 2008. gada 30. maijs) par riska samazināšanas pasākumiem šādām vielām: cinks, cinka hlorīds un cinka distearāts (izziņots ar dokumenta numuru K(2008) 2329) (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               19.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 160/36

      KOMISIJAS IETEIKUMS

   (2008. gada 30. maijs)
   par riska samazināšanas pasākumiem šādām vielām: cinks, cinka hlorīds un cinka distearāts
   (izziņots ar dokumenta numuru K(2008) 2329)
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2008/464/EK)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Padomes 1993. gada 23. marta Regulu (EEK) Nr. 793/93 par esošo vielu riska faktoru novērtējumu un kontroli (1) un jo īpaši tās 11. panta 2. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Ņemot vērā Regulu (EEK) Nr. 793/93, novērtēšanai saskaņā ar Komisijas 1995. gada 27. septembra Regulu (EK) Nr. 2268/95 par prioritāro vielu otro sarakstu, kā paredzēts Padomes Regulā (EEK) Nr. 793/93 (2), par prioritārām identificētas šādas vielas:

                           —

                           cinks,

                           —

                           cinka hlorīds,

                           —

                           cinka distearāts.

               (2)

               Ziņotāja dalībvalsts, kas izraudzīta saskaņā ar šo regulu, ievērojot Komisijas 1994. gada 28. jūnija Regulu (EK) Nr. 1488/94, ar ko nosaka principus esošo vielu riska faktoru novērtēšanai attiecībā uz cilvēkiem un vidi saskaņā ar Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 (3), ir pabeigusi riska faktoru novērtēšanas pasākumus, kas attiecas uz šo vielu bīstamības novērtēšanu cilvēka organismam un videi, un ierosinājusi riska samazināšanas stratēģiju.

               (3)

               Notikušas apspriedes ar Toksikoloģijas, ekotoksikoloģijas un vides zinātnisko komiteju (SCTEE) un ar Veselības un vides risku zinātnisko komiteju (SCHER), kuras sniegušas atzinumus par ziņotāju veikto riska novērtējumu. Atzinumi publicēti šo zinātnisko komiteju tīmekļa vietnēs.

               (4)

               Riska novērtējuma rezultāti un papildu informācija par risku ierobežošanas stratēģijām apkopoti attiecīgajā Komisijas paziņojumā (4).

               (5)

               Pamatojoties uz minētā novērtējuma rezultātiem, ir lietderīgi attiecībā uz šīm vielām ieteikt konkrētus pasākumus to radītā riska samazināšanai.

               (6)

               Šajā ieteikumā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi komiteja, kura izveidota saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 793/93 15. panta 1. punktu,

         AR ŠO IESAKA.
   1.   IEDAĻA
   CINKS

         (CAS Nr. 7440-66-6; Einecs Nr. 231-175-3)

   CINKA HLORĪDS

         (CAS Nr. 7646-85-7; Einecs Nr. 231-592-0)

   CINKA DISTEARĀTS

         (CAS Nr. 557-05-1 un 91051-01-3; Einecs Nr. 209-151-9 un 293-049-4)

   Riskasamazināšanas pasākumi videi (1, 2, 3, 4, 5)

               1)

               Upju baseiniem, kuriem var radīt risku cinka emisijas, attiecīgās dalībvalstis nosaka vides kvalitātes standartus (turpmāk tekstā – “EQS”). Valsts pasākumi, kas vērsti uz minēto EQS standartu sasniegšanu līdz 2015. gadam, jāiekļauj šādu upju baseinu apsaimniekošanas plānos saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/60/EK (5).

               2)

               Dalībvalstīm jāinformē Komisija par cinka avotiem un tā nokļūšanas ceļiem ūdens vidē, par iespējamajiem kontroles pasākumiem un par cinka koncentrācijām ūdens vidē, lai novērtētu vajadzību nākamajā pārskatīšanā iekļaut cinku Direktīvas 2000/60/EK X pielikumā.

               3)

               Dalībvalstu kompetentās iestādes atļaujās, ko izdod saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2008/1/EK (6), attiecībā uz cinku un cinka savienojumiem paredz nosacījumus, emisijas robežvērtības vai tiem ekvivalentus parametrus vai tehniskus pasākumus, lai, ņemot vērā attiecīgo iekārtu tehniskos parametrus, ģeogrāfisko atrašanās vietu un vietējos vides apstākļus, to ekspluatācija notiktu, ievērojot labākos pieejamos tehniskos paņēmienus (LPTP).

               4)

               Dalībvalstīm stingri jāuzrauga LPTP ieviešana attiecībā uz cinku un cinka savienojumiem un LPTP informācijas apmaiņas satvarā jāziņo Komisijai par visām svarīgākajām ar to saistītajām izstrādēm.

               5)

               Lai nodrošinātu to, ka netiek apdraudēta vide, attiecīgos gadījumos vietējās emisijas vidē jākontrolē saskaņā ar valsts noteikumiem.

         2.   IEDAĻA
   ADRESĀTI

               6)

               Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm.

      Briselē, 2008. gada 30. maijā

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Stavros DIMAS

      (1)  OV L 84, 5.4.1993., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1882/2003 (OV L 284, 31.10.2003., 1. lpp.).

      (2)  OV L 231, 28.9.1995., 18. lpp.

      (3)  OV L 161, 29.6.1994., 3. lpp.

      (4)  OV C 154, 19.6.2008., 1. lpp.

      (5)  OV L 327, 22.12.2000., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2008/32/EK (OV L 81, 20.3.2008., 60. lpp.).

      (6)  OV L 24, 29.1.2008., 8. lpp.


				|

		52012DC0308

			Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par Kipras 2012. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Kipras stabilitātes programmu 2012.-2015. gadam /* COM/2012/0308 final */

			   	Ieteikums
PADOMES IETEIKUMS
par Kipras 2012. gada valsts reformu
programmu
un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Kipras stabilitātes programmu
2012.-2015. gadam
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta
2. punktu un 148. panta 4. punktu,
ņemot vērā Padomes
1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta
stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un
koordinācijas stiprināšanu[1]
un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
un Padomes 2011. gada 16. novembra Regulu (EK)
Nr. 1176/2011 par to, kā novērst un koriģēt
makroekonomisko nelīdzsvarotību[2],
un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu[3],
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
rezolūcijas[4],

ņemot vērā Eiropadomes
secinājumus,
ņemot vērā
Nodarbinātības komitejas atzinumu,
apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu
komiteju,
tā kā:
(1)
Eiropadome 2010. gada 26. martā
atbalstīja Eiropas Komisijas priekšlikumu sākt jaunu
nodarbinātības un izaugsmes stratēģiju — „Eiropa
2020” —, kam pamatā būtu ciešāka ekonomikas politikas
koordinācija, pievēršot uzmanību galvenajām jomām,
kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas
ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.
(2)
Padome 2010. gada 13. jūlijā pieņēma
ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām
ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. gads),
savukārt 2010. gada 21. oktobrī — lēmumu par
dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm[5], kas kopā veido
„integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika
aicinātas ņemt vērā šīs integrētās
pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības
politikā.
(3)
Padome 2011. gada 12. jūlijā
pieņēma ieteikumu par Kipras valsts reformu programmu
2011. gadam un sniedza atzinumu par Kipras atjaunināto stabilitātes
programmu 2011.-2014. gadam.
(4)
Komisija 2011. gada 23. novembrī
pieņēma otro gada izaugsmes pētījumu,
tādējādi uzsākot otro Eiropas ex-ante un
integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas balstās uz
stratēģiju "Eiropa 2020". Komisija 2012. gada 14. februārī,
balstoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma
Brīdinājuma mehānisma ziņojumu[6], kurā tā noteica
Kipru kā vienu no dalībvalstīm, kurai tiks veikts
padziļinātais pārskats.
(5)
Eiropadome 2012. gada 2. martā
apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finansiālo
stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes
palielināšanai. Tā uzsvēra vajadzību īstenot izaugsmi
veicinošu fiskālo konsolidāciju, atjaunot normālus aizdevumu nosacījumus
ekonomikai, sekmēt izaugsmi un konkurētspēju, risināt
bezdarba problēmu un krīzes sociālās sekas un
modernizēt valsts pārvaldi.
(6)
Eiropadome 2012. gada 2. martā
arī aicināja dalībvalstis, kuras piedalās paktā
"Euro plus", savlaicīgi nākt klajā ar savām
saistībām, lai tās varētu iekļaut minēto valstu
stabilitātes vai konverģences programmās un valstu reformu
programmās.
(7)
Kipra 2012. gada 7. maijā iesniedza
savu stabilitātes programmu, kas attiecas uz 2012.–2015. gadu, un
2012. gada 10. maijā – savu 2012. gada valsts
reformu programmu. Abas programmas izvērtētas vienlaikus, lai
ņemtu vērā to savstarpējo saistību. Komisija arī
padziļinātajā pārskatā saskaņā ar Regulas
(ES) Nr. 1176/2011 5. pantu ir novērtējusi, vai Kipru ir
skārusi makroekonomikas nelīdzsvarotība. Komisija savā
padziļinātajā pārskatā[7]
secināja, ka Kiprā iekšēju nelīdzsvarotību izraisa
banku nozare un uzņēmumu parādsaistības, kā arī
tās fiskālās dinamikas un konkurētspējas
ārējā un iekšējā nelīdzsvarotība, lai arī
tā nav pārmērīga.
(8)
Pamatojoties uz 2012. gada stabilitātes
programmas novērtējumu saskaņā ar Padomes Regulu (EK)
Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka stabilitātes programmas budžeta
prognožu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs
2012.-2014. gadam ir optimistisks. Lai arī šis scenārijs ietver
izaugsmes perspektīvu būtisku samazinājumu, stabilitātes
programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomiskais
scenārijs joprojām ir pakļauts negatīviem riskiem, jo
īpaši attiecībā uz iekšzemes pieprasījuma
attīstību 2012.-2013. gadā. Programmā
izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir
līdz 2012. gadam novērst pārmērīgu budžeta
deficītu un līdz 2014. gadam sasniegt budžeta vidēja
termiņa mērķi (VTM), kā arī 2015. gadā
palikt pie VTM. Programmā apstiprināti iepriekšējie līdzsvarota
budžeta VTM strukturālā izteiksmē, kas pienācīgi
atspoguļo Stabilitātes un izaugsmes pakta prasības.
Pārmērīgā budžeta deficīta plānotajā
novēršanā tiek ievērots termiņš, kāds noteikts Padomes
ieteikumā, kas ir sniegts 2010. gada 13. jūlijā pārmērīga
budžeta deficīta novēršanas procedūras kontekstā.
Pamatojoties uz (pārrēķinātu) strukturālo
deficītu[8],
plānotie vidējie gada fiskālie pasākumi
2011.–2012. gada periodā atbilst Padomes ieteiktajiem 1,5 % no
IKP. Plānotā virzība tuvāk VTM sasniegšanai
2013. gadā ir pietiekama, jo gan saskaņā ar Komisijas
2012. gada pavasara prognozēm, gan stabilitātes programmu
tā ir augstāka par Stabilitātes un izaugsmes paktā noteikto
kritēriju, proti, 0,5 % no IKP. Valsts izdevumu pieaugums, ņemot
vērā diskrecionāros ieņēmumu pasākumus,
2013.-2014. gadā atbilst Stabilitātes un izaugsmes paktā
noteiktajam izdevumu rādītājam, bet ne 2015. gadā.
Saistībā ar programmas budžeta mērķiem pastāv riski
attiecībā uz makroekonomisko scenāriju, kas šķiet
optimistisks 2012.-2014. gadā, un plānoto konsolidācijas
pasākumu 2013. gadā, daļēji paļaujoties uz
pasākumiem, kas nav pilnībā konkretizēti. Saskaņā
ar programmu parāda attiecība pret IKP, kura 2011. gadā
bija 71,6 %, 2012. gadā palielināsies līdz
72,1 %, pirms 2015. gadā tā pakāpeniski
samazināsies līdz 65,4 %. Attiecībā uz
Stabilitātes un izaugsmes paktā noteikto parāda
samazināšanas kritēriju Kipra 2013.-2015. gadā būs
pārejas periodā, un programmā izklāstītie plāni
nodrošinātu pietiekamu virzību ceļā uz atbilstības
nodrošināšanu parāda samazināšanas kritērijam. Taču
saistībā ar šo prognozi pastāv riski, ka finanšu sabiedrībām,
iespējams, vajadzīgi glābšanas pasākumi.
(9)
Nodokļu administrācija Kiprā nav
efektīva, jo ar ieņēmumu iekasēšanu saistītās
administratīvās izmaksas ir ļoti augstas. Nodokļu
iekasēšana ir salīdzinoši zema. Jo īpaši nodokļu
administrācijas izdevumi kā daļa no IKP un administrācijas
izmaksas saistībā ar neto ieņēmumu iekasēšanu ir
augstas, un tām ir tendence palielināties. Ir nepieciešami
pasākumi, lai iedrošinātu pāriet no neoficiāla/nedeklarēta
darba un risinātu jautājumu par izvairīšanos no nodokļu maksāšanas.
Turklāt būtu jāstiprina iniciatīvas par nodokļu
efektīvāku iekasēšanu.
(10)
Ņemot vērā Kipras banku iestāžu
plašo iesaistīšanos Grieķijas tautsaimniecībā,
Grieķijas valsts parāda pārstrukturēšana un grieķu
ņēmējiem piešķirto ieņēmumus nenesošo kredītu
aizvien lielākais skaits ir negatīvi ietekmējuši banku
aktīvu sniegumu, rentabilitāti, kapitālu un likviditātes
rezerves. Kipras konsolidētās banku nozares kopējo riska
darījumu skaits attiecībā uz Grieķiju ir ļoti augsts.
Kipras Parlaments 2011. gada 14. decembrī pieņēma
divus likumprojektus nolūkā stiprināt finanšu sistēmas
noturību pret banku krīzi. Taču progress saistībā ar
to kooperatīvo kredītsabiedrību uzraudzības
stiprināšanu, kurās ir veikti aptuveni 40 % no visiem
iekšzemes noguldījumiem, līdz šim nav bijis apmierinošs.
(11)
Kipra saskaras ar problēmām
saistībā ar valsts finanšu ilgtermiņa stabilitātes
nodrošināšanu, jo īpaši pensiju jomā. Lai veiktu reformas
savā pensiju sistēmā, Kipra ir īstenojusi divus būtiskus
strukturālos pasākumus. Taču, lai arī pieņemtie
pasākumi ir būtiski un ticami, Kipras atbilde nav pietiekami
ambicioza, lai nodrošinātu sistēmas stabilitāti un
piemērotību un ilgtermiņā padarītu to
godīgāku. Joprojām ir jāveic pasākumi, lai
saglabātu strādnieku nodarbinātību uzņēmumos un atbalstītu
faktiskā pensionēšanās vecuma palielināšanu.
Attiecībā uz vecāku cilvēku nabadzību Kipra ir tikai
daļēji atrisinājusi jautājumu saistībā ar augsto
nabadzības riska līmeni. Taču pieņemtie pasākumi nav
pietiekami, lai īstermiņā uzlabotu to pensionāru
ienākumu atbilstību, kuriem draud nabadzība.
(12)
Nevienāda attieksme un efektivitātes
trūkumi veselības aprūpes nozarē nav novērsti
konstruktīvā veidā. Neatkarīgi no pagājušajā
gadā sniegtā ieteikuma līdz šim nav iesniegts skaidrs grafiks
Valsts veselības apdrošināšanas sistēmas ieviešanai. Tas rada
riskus kontrolei un valsts finanšu ilgtermiņa stabilitātei, kā
arī sniegto veselības aprūpes pakalpojumu kvalitātei.
(13)
Kipras valdība veica dažus pasākumus,
reaģējot uz 2011. gada ieteikumu par darba samaksas
indeksāciju (dzīves dārdzības kompensācijas pabalsts),
jo īpaši publiskajā sektorā plašākā nozīmē
uz diviem gadiem iesaldējot algas. Valdība un sociālie partneri
arī vienojās sākt dialogu ar mērķi līdz
2012. gada jūnija beigām pārskatīt dzīves
dārdzības kompensācijas pabalstu sistēmu. Apspriežoties ar
sociālajiem partneriem, un saskaņā ar valsts normām
būtu jāīsteno sistēmas visaptveroša reforma, lai stiprinātu
saikni starp reālajām algām un produktivitātes
attīstību un sistēmu padarītu taisnīgāku.
Tādējādi tiktu sekmēta ne tikai valsts
konkurētspēja, bet arī darbaspēka sadale būtu
efektīvāka. Lai arī šie notikumi ir pirmie pasākumi
pareizajā virzienā, to atbilstība un ticamība ir ļoti
atkarīga no tā, cik ambiciozs būs šobrīd notiekošā
sociālā dialoga par darba samaksas indeksācijas sistēmas
reformu gala rezultāts un cik lielā mērā tas tiks
īstenots.
(14)
Makroekonomikas prognožu pasliktināšanās
negatīvi ietekmēja Kipras darba tirgu, paaugstinot bezdarba
līmeni un lielā mērā palielinot bezdarbu jauniešu
vidū. Kipra ir veikusi vairākus pozitīvus pasākumus
šīs problēmas atrisināšanai. Šie pasākumi ir būtiski,
bet nav pietiekami ambiciozi, jo īpaši izglītības un arodapmācības
jomā, kur to īstenošana ir jāpaātrina. Ir vajadzīgi
turpmāki pasākumi, lai rastu risinājumu jauniešu bezdarba
problēmai, kā arī pārkvalificētu darbaspēku un
celtu tā kvalifikāciju, lai atvieglotu vajadzīgās
pārejas darba tirgū, jo īpaši galveno uzmanību vēršot
uz tām grupām, kurām ir zems dalības līmenis
mūžizglītības pasākumos, piemēram, darbiniekiem ar
zemu kvalifikāciju, bezdarbniekiem un gados vecākiem
strādniekiem.
(15)
Attiecībā uz pakalpojumu nozari Kipra
Pakalpojumu direktīvu transponēja ar horizontāliem tiesību
aktiem, kā arī vairākiem nozarei specifiskiem grozošiem
normatīviem aktiem. Taču dažās nozarēs (piemēram,
mazumtirdzniecība, tūrisms un būvniecības pakalpojumi)
nozarei specifiski tiesību akti joprojām nav pieņemti.
Dažām reglamentētām profesijām, piemēram, juristiem un
arhitektiem, joprojām ir fiksēti tarifi.
(16)
Balstoties uz padziļinātajā
pārskatā ietverto analīzi, var secināt, ka Kipru ir
skārusi nelīdzsvarotība. Jo īpaši makroekonomikas
attīstība saistībā ar tekošo kontu, valsts finansēm un
finanšu nozari ir rūpīgi jāuzrauga un steidzami
jāpievērš ekonomikas politikas uzmanība, lai novērstu
jebkādu negatīvo ietekmi uz ekonomikas funkcionēšanu un
ekonomisko un monetāro savienību. Konkrētāk, Kipras
ekonomika ir saskārusies ar pastāvīgiem un apjomīgiem
tekošā konta deficītiem, ko cenu/izmaksu konkurētspējas
pakāpeniskas samazināšanās dēļ rada tirdzniecības
apjoma deficīti, valsts finanšu nelīdzsvarotību, kuras ir
radījušas ikgadējos deficītus, kas ir palielinājušies, lai
arī ekonomika ir atguvusies no lejupslīdes, un pieaugošām
privātā sektora parādsaistībām. Jo īpaši
nefinanšu sabiedrības savu lielo parādsaistību un zemās
rentabilitātes dēļ ir ļoti apdraudētas, kā
rezultātā šajā nozarē ir būtiski palielinājies
ieņēmumus nenesošo kredītu skaits. Arī banku nozares
lielais riska darījumu skaits attiecībā uz Grieķijas valsts
obligācijām un Grieķijas ekonomika ietver būtiskus riskus.
Turklāt izaugsmes perspektīvas nav spožas, kas vēl jo vairāk
kavē nelīdzsvarotības salīdzinoši lēno novēršanu.

(17)
Kipra ir uzņēmusies vairākas
saistības saskaņā ar paktu „Euro plus”. Šīs saistības
un 2011. gadā iesniegto saistību īstenošana attiecas uz
konkurētspējas uzlabošanu, nodarbinātības līmeņa
uzlabošanu, valsts finanšu stabilitāti un finanšu stabilitātes
stiprināšanu. Komisija ir novērtējusi pakta
"Euro plus" saistību īstenošanu. Šā
novērtējuma rezultāti ir ņemti vērā šajos
ieteikumos.
(18)
Saistībā ar Eiropas pusgadu Komisija ir
veikusi Kipras ekonomikas politikas visaptverošu analīzi. Tā ir
izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu
un ir iesniegusi padziļinātu pārskatu. Vērtējumā
Komisija ņēmusi vērā ne tikai to atbilstību
ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās
politikas izveidē Kiprā, bet arī to, kā programmās
ievēroti ES noteikumi un norādes, ņemot vērā, ka ir
jānostiprina Eiropas Savienības vispārējā
ekonomiskā pārvaldība, kas panākams, turpmākajos
valstu lēmumos ievērojot ES līmeņa norādes. Tās
ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti
1.-7. ieteikumā turpmāk.
(19)
Ņemot vērā šo novērtējumu,
Padome ir izskatījusi Kipras 2012. gada stabilitātes programmu,
un tās atzinums[9]
ir jo īpaši atspoguļots 1. ieteikumā turpmāk.
(20)
Ņemot vērā Komisijas
padziļinātā pārskata un šā novērtējuma
rezultātus, Padome ir izskatījusi Kipras 2012. gada valsts reformu
programmu un Kipras stabilitātes programmu. Tās ieteikumi
saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir jo
īpaši atspoguļoti 1., 2. un 7. ieteikumā turpmāk,
IESAKA Kiprai laikposmā no
2012. līdz 2013. gadam rīkoties šādi.
1.
Veikt papildu pasākumus, lai
2012. gadā panāktu pārmērīgā budžeta
deficīta ilgstošu novēršanu. Stingri īstenot budžeta
stratēģiju, ko papildina labi definēti pasākumi
2013. gadam un pēc tam, lai nodrošinātu budžeta vidēja
termiņa mērķa (VTM) sasniegšanu līdz 2014. gadam un
izdevumu rādītāja ievērošanu, un nodrošināt
pienācīgu progresu attiecībā uz parāda
samazināšanas kritēriju. Paātrināt pakāpenisku
tāda īstenojama daudzgadu budžeta plāna ieviešanu, kuram
pamatā būtu saistoša likumiskā bāze un korektīvais
mehānisms. Veikt pasākumus, lai stingri kontrolētu izdevumus un
pēc iespējas ātrāk īstenotu programmu un uz
rezultātiem balstītu budžetu. Uzlabot nodokļu maksāšanu un
cīņu pret izvairīšanos no nodokļu maksāšanas.
2.
Saskaņot kooperatīvo
kredītsabiedrību uzraudzību ar komercbankām piemērojamajiem
standartiem. Stiprināt reglamentējošos noteikumus finanšu
iestāžu efektīvai rekapitalizācijai, lai ierobežotu finanšu
nozares pakļaušanu ārējiem triecieniem.
3.
Vēl vairāk uzlabot ilgtermiņa
ilgtspēju un pensiju sistēmas piemērotību un risināt
jautājumu par augsto nabadzības riska rādītāju gados
vecāku cilvēku vidū. Likumā noteikto
pensionēšanās vecumu pielīdzināt dzīves ilguma
palielinājumam.
4.
Pēc iespējas drīzāk pabeigt un
ieviest valsts veselības aprūpes sistēmu, pamatojoties uz
ceļvedi, kam jānodrošina finanšu stabilitāte, vienlaicīgi
nodrošinot vispārēju segumu.
5.
Uzlabot darbaspēka prasmes, lai
stiprinātu viņu profesionālo mobilitāti ceļā uz
darbībām ar lielu izaugsmi un augstu pievienoto vērtību.
Veikt turpmākus pasākumus, kas paredzēti jauniešu
nodarbinātībai, uzsvaru liekot uz norīkojumiem darbā
uzņēmumos un pašnodarbinātības veicināšanu. Veikt
atbilstošus politiskos pasākumus attiecībā uz pieprasījumu,
lai sekmētu jauninājumus uzņēmējdarbībā.
6.
Novērst nepamatotus šķēršļus
pakalpojumu tirgos, jo īpaši uzlabojot Pakalpojumu direktīvas
īstenošanu pakalpojumu nozarēs ar vislielāko izaugsmes
potenciālu (tostarp tūrisma nozarē) un atverot profesionālo
pakalpojumu sniegšanu.
7.
Apspriežoties ar sociālajiem parteriem, un
saskaņā ar valsts normām uzlabot konkurētspēju,
tostarp ar darba samaksas indeksācijas sistēmas reformu, lai
labāk atspoguļotu produktivitātes attīstību. Veikt
pasākumus ekonomikas struktūras dažādošanai. Ar izdevumu
ierobežošanu koriģēt fiskālo līdzsvaru.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā —
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 209, 2.8.1997.,
1. lpp.
[2]               OV L 306, 23.11.2011.,
25. lpp.
[3]               COM(2012)308 final.
[4]               P7_TA(2012)0048 un P7_TA(2012)0047.
[5]               Padomes 2012. gada 26. aprīļa
Lēmums 2012/238/ES.
[6]               COM(2012)68 final.
[7]               SWD(2012)152 final.
[8]               Cikliski koriģēta bilance, neskaitot
vienreizējos un pagaidu pasākumus, kuru Komisijas dienesti
pārrēķinājuši, balstoties uz programmā ietverto
informāciju un izmantojot kopīgi pieņemto metodiku.
[9]               Saskaņā ar Padomes Regulas (EK)
Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


title: Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on the National Reform Programme 2011 of Austriaand delivering a Council opinionon the updated Stability Programme of Austria 2011-2014

text:
        EIROPAS KOMISIJA
                                         Briselē, 7.6.2011
                                         SEC(2011) 801 galīgā redakcija
                              Ieteikums
                    PADOMES IETEIKUMAM
        par Austrijas 2011. gada valsts reformu programmu
                un ar ko sniedz Padomes atzinumu
par atjaunināto Austrijas stabilitātes programmu 2011.-2014. gadam
                 {SEC(2011) 728 galīgā redakcija}
 ---pagebreak---                                                  Ieteikums
                                        PADOMES IETEIKUMAM
                        par Austrijas 2011. gada valsts reformu programmu
                                    un ar ko sniedz Padomes atzinumu
              par atjaunināto Austrijas stabilitātes programmu 2011.-2014. gadam
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un
   148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa
   uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu1 un jo īpaši
   tās 5. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu2,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,
   tā kā:
   (1)     Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Eiropas Komisijas priekšlikumam aizsākt
           jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju — „Eiropa 2020” —, kam pamatā būtu
           ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām
           jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un
           konkurētspēju.
   (2)     Padome 2010. gada 13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības
           vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), bet 2010. gada
           21. oktobrī — lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm3, kas
           kopā veido „integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas savā ekonomikas
           un nodarbinātības politikā ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes.
   1
           OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.
   2
           OV C , , …lpp.
   3
           Saglabātas 2011. gadam ar Padomes 2011. gada 19. maija Lēmumu 2011/308/ES.
LV                                                    2                                         LV
 ---pagebreak---    (3) Komisija 2011. gada 12. janvārī pieņēma pirmo Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi
       uzsākot jaunu ekonomiskās pārvaldības ciklu ES un pirmo Eiropas ex-ante un
       integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas balstās uz stratēģiju „Eiropa 2020”.
   (4) Eiropadome 2011. gada 25. martā apstiprināja fiskālās konsolidācijas un strukturālu
       reformu prioritātes (saskaņā ar Padomes 2011. gada 15. februāra un 7. marta
       secinājumiem un atbilstīgi Komisijas Gada izaugsmes pētījumam). Eiropadome
       uzsvēra, ka prioritāte jāpiešķir stabilam budžetam un fiskālās stabilitātes atjaunošanai,
       bezdarba samazināšanai ar darbaspēka tirgus reformu palīdzību un jauniem centieniem
       stiprināt izaugsmi. Tā lūdza dalībvalstis šīs prioritātes izvērst konkrētos pasākumos, ko
       paredzēts iekļaut to stabilitātes vai konverģences programmās un valstu reformu
       programmās.
   (5) Eiropadome 2011. gada 25. martā arī aicināja dalībvalstis, kas piedalās paktā "Euro
       plus", laikus iesniegt savas saistības to iekļaušanai stabilitātes vai konverģences
       programmās un valstu reformu programmās.
   (6) Austrija 2011. gada 27. aprīlī iesniedza atjaunināto stabilitātes programmu
       laikposmam no 2011. gada līdz 2014. gadam un 2011. gada 2. maijā — 2011. gada
       valsts reformu programmu. Abas programmas izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to
       savstarpējo saistību.
   (7) Sākoties krīzei, Austrijas ekonomika atradās uz stabila pamata, jo pirmskrīzes periodā
       tā nebija saskārusies ar jebkādu nopietnu nelīdzsvarotību vai kropļojumiem.
       Neraugoties uz to, finanšu un ekonomikas krīze iegrūdusi Austrijas ekonomiku
       visdziļākajā recesijā, kāda nebija piedzīvota jau vairākas desmitgades. Kopumā reālais
       IKP 2009. gadā samazinājās gandrīz par 4 %. Krīzes rezultātā nodarbinātības līmenis
       2009. gadā kritās par aptuveni 1 %, paceļot bezdarba rādītāju līdz 4,8 %
       (salīdzinājumā ar 3,8 % iepriekšējā gadā). Krīze apturēja iepriekš nepārtraukto tekošā
       konta pārpalikuma pieaugumu. Ekonomikas un finanšu krīzes radītais slogs uzgūlis
       publiskajām finansēm. Pieņemto ekonomikas stimulēšanas pasākumu un automātisko
       stabilizatoru pilnvērtīgas darbības rezultātā valsts budžeta deficīts 2009. un 2010. gadā
       sasniedza attiecīgi 4,1 % un 4,6 %. Valsts parāds tajos pašos gados palielinājās līdz
       69,6 % un 72,3 % no IKP. Tā kā lielākā daļa stimulēšanas pasākumu bija pastāvīgi,
       fiskālā konsolidācija kļuva nepieciešama, tiklīdz uzlabojās ekonomikas apstākļi.
       Konsolidācijas pasākumu kopumu gandrīz 1 % apmērā no IKP pieņēma 2011. gada
       budžeta likumā. Kopš 2009. gada trešā ceturkšņa ekonomika stabili atkopjas no krīzes,
       un šo procesu veicina ārvalstu pieprasījuma palielinājums un it sevišķi aktīvāka
       saimnieciskā darbība Vācijā. Kopumā reālā IKP pieaugums 2010. gadā sasniedza 2 %.
   (8) Pamatojoties uz atjauninātās stabilitātes programmas novērtējumu saskaņā ar Padomes
       Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktu, Padome uzskata, ka budžeta prognožu
       pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs ir ticams un pārāk labvēlīgs, tuvojoties
       programmas beigu posmam. Vidēja termiņa budžeta stratēģijas galvenais mērķis, kas
       izklāstīts stabilitātes programmas pēdējā atjauninājumā, ir pakāpeniski samazināt
       valsts budžeta deficītu no 4,6 % no IKP 2010. gadā līdz 2,4 % no IKP 2014. gadā un
       to galvenokārt panākt, ierobežojot izdevumus. Šo mērķu īstenošanu apdraud daži
       galvenokārt negatīvi riski, kas saistīti ar nekonkretizētiem pasākumiem konsolidācijas
       procesa atbalstam vietējā mērogā un faktu, ka ietaupījumi no dažiem federālā mērogā
       pieņemtiem pasākumiem, nematerializēsies, piemēram, ieņēmumi no kampaņas cīņai
       pret nodokļu nemaksāšanu, kuras paredzamā ietekme šķiet lielā mērā spekulatīva. No
LV                                               3                                               LV
 ---pagebreak---         otras puses, pozitīvs riska faktors ir daudzgadu izdevumu satvars, ko federālās
        valdības vajadzībām ieviesa 2009. gadā un kas, šķiet, ir veicinājis budžeta procesa
        prognozējamību vidējā termiņā, lai gan tikai federālā mērogā. Programmā paredzēts,
        ka parāda attiecība pret IKP pieaugs no 72,3 % 2010. gadā līdz 75,5 % 2013. gadā un
        pēc tam samazināsies līdz 75,1 % 2014. gadā. Tomēr šo prognozi apdraud daži riski,
        kas saistīti ar ārpus valdības sektora klasificētu valstij piederošu uzņēmumu pieaugošo
        parādu un iespējamiem turpmākiem apgrūtinājumiem, kas izriet no banku nozares
        atbalsta pasākumiem. Tomēr parāda attiecība tikpat labi var izrādīties zemāka, jo ir
        iespējams, ka bankas, kuras saņēma valsts atbalstu krīzes laikā, to atmaksās ātrāk,
        nekā noteikts programmā paredzētajā grafikā.
   (9)  Saskaņā ar programmu gaidāms, ka valsts budžeta deficīts 2013. gadā nokritīsies zem
        3 % atsauces vērtības, un tas atbilst Padomes noteiktajam termiņam. Tomēr
        programmā 2011.-2013. gadam paredzētais gada vidējais fiskālo pasākumu rādītājs
        0,35 % no IKP ir krietni zemāks par rādītāju 0,75 % no IKP, ko sasniegt Austriju
        aicināja Padome.
   (10) Lai gan Austrijā ir ieviests izstrādāts stabilitātes pakts, tālāk reformējot fiskālās
        attiecības starp dažādiem valdības slāņiem, varētu gūt ievērojamus ietaupījumus,
        atbalstīt fiskālo konsolidāciju un atbrīvot resursus izaugsmi veicinošām investīcijām
        tādās jomās kā pētniecība un izstrāde, kā arī izglītība. Tiek plaši atzīts, ka pašreizējās
        attiecības ir sarežģītas: ne tikai ieņēmumus no lielākās daļas iedzīvotāju nodokļu
        noteiktās proporcijās sadala starp dažādiem teritoriālajiem līmeņiem, bet arī lēmumu
        pieņemšana daudzās jomās ir sadalīta starp dažādiem varas līmeņiem. Vairākām
        darbībām, jo īpaši veselības aizsardzības un izglītības nozarē, atbildība par ieņēmumu
        gūšanu un tērēšanu nav uzticēta vienā valdības līmenī. Neefektivitātes piemēri, kas
        sakņojas šo fiskālo attiecību pašreizējā formā, jo īpaši ir atrodami veselības aprūpes un
        izglītības nozarē.
   (11) Vidējais nodokļu slogs darbaspēkam Austrijā ir viens no augstākajiem ES.
        Salīdzinājumā ar citām ES valstīm darba ņēmēju sociālā nodrošinājuma iemaksas ir
        ļoti augstas. 2008. gadā pazeminot bezdarba apdrošināšanas iemaksas personām, kas
        saņem mazu atalgojumu, un 2009. gadā veicot ienākuma nodokļa reformu, izdevās
        samazināt nodokļu slogu darbaspēkam, tomēr neizdevās aizkavēt nodokļu sloga
        nelielu palielinājumu salīdzinājumā ar desmitgades sākumu personām, kas saņem
        mazu un vidēju atalgojumu. Šis nodokļu slogs negatīvi ietekmē nodarbinātību, it
        sevišķi maz apmaksātu un mazkvalificētu strādājošo vidū.
   (12) Vecāka gadagājuma strādājošo nodarbinātības līmenis Austrijā, neraugoties uz kraso
        pieaugumu pēdējā desmitgadē, vēl aizvien ir krietni zemāks par ES vidējo rādītāju.
        Vēl aizvien plaši tiek izmantotas agrīnas pensionēšanās shēmas un invaliditātes
        pensijas. 2010. gadā 72 % no visām jaunajām pensijām tika piešķirtas pirms likumā
        paredzētā pensionēšanās vecuma sasniegšanas. Cits faktors, kas veicina vecāka
        gadagājuma strādājošo zemo nodarbinātības līmeni, ir vēl aizvien salīdzinoši zemais
        likumā paredzētais pensionēšanās vecums sievietēm (60). Ņemot vērā demogrāfiskās
        tendences Austrijā, ir svarīgi palielināt faktisko pensionēšanās vecumu un uzlabot
        regulējumu, kas vecāka gadagājuma strādājošiem dod iespēju ilgāk palikt darba tirgū,
        lai dotu ieguldījumu publisko finanšu stabilitātes nodrošināšanā un uzlabotu
        darbaspēka piedāvājumu, kura samazināšanās prognozēta pēc 2020. gada.
LV                                               4                                                 LV
 ---pagebreak---    (13) Sieviešu nodarbinātības līmenis Austrijā ir samērā augsts, kas ir saistīts ar vienu no
        augstākajiem daļēja laika nodarbinātības īpatsvariem. Ļoti liels sieviešu īpatsvars ir
        nodarbinātībā ar mazu atalgojumu. Šo tendenču rezultāts ir no dzimuma atkarīga darba
        samaksas atšķirība 25,4 % apmērā, un tas ir otrs augstākais rādītājs ES un viens no
        faktoriem, kas izraisa samērā augstu nabadzības risku sieviešu vidū. Viens no
        iemesliem, kāpēc sievietes izvēlas daļēja laika darbu, ir sieviešu un vīriešu starpā
        nevienmērīgi sadalītie bērnu un vecāka gadagājuma cilvēku aprūpes pienākumi un
        bērnu aprūpes un ilglaicīgas aprūpes pakalpojumu trūkums.
   (14) Austrijas izglītības sistēmu raksturo "agrīna ievirze", jo skolēniem 10 gadu vecumā
        jāizlemj par to, kādu gaitu nākotnē ies viņu izglītība, pie tam iespēja manevrēt šajā
        izvēlē ir ierobežota, un plaši izplatītas ir mācības pusi skolas dienas. Pastāv iespēja, ka
        šīs sistēmas rezultātā neaizsargāti jaunieši, it sevišķi no migrantu vides, var gūt
        nepilnvērtīgu izglītību. Agrīna izvēle lielā mērā jau iepriekš nosaka turpmāko
        izglītības gaitu, un vēlākā posmā ir grūtāk sasniegt augstāku izglītības līmeni. Kopīga
        skola 10-14 gadus veciem skolēniem palīdzētu uzlabot iespēju vienlīdzīgumu
        izglītības sistēmā un mazināt pārtrauktas izglītības gadījumus.
   (15) Konkurence pakalpojumu nozarē, it sevišķi tīkla pakalpojumu, piemēram, telesakaru,
        transporta, komunālo pakalpojumu nozarē, kā arī mazumtirdzniecībā un profesionālo
        pakalpojumu jomā nav pietiekami attīstīta. Produktivitātes pieaugums ir bijis gauss, un
        tirgus struktūra nav veicinājusi pirktspēju un patērētāju pieprasījumu. Konkurences
        veicināšana, vienkāršojot ienākšanu tirgū, mazinot arodu un profesiju normatīvo
        regulējumu un nodrošinot konkurētspējīgu cenu veidošanu, paplašinātu patērētājiem
        izvēli un uzlabotu preču un pakalpojumu pieejamību. Austrija ir ievērojami iekavējusi
        Pakalpojumu direktīvas īstenošanu; novēršot šo kavēšanos, varētu veicināt izaugsmes
        potenciāla atbrīvošanu. Konkrēti, vēl nav pieņemts "horizontālais likums" —
        federālais likums, ar ko īsteno direktīvas pamatprincipus.
   (16) Austrija uzņēmusies vairākas saistības saskaņā ar paktu "Euro plus"4. Saistības attiecas
        uz trim no četrām pakta jomām. Ar fiskālajiem pasākumiem tiek risināta
        nepieciešamība paaugstināt faktisko pensionēšanās vecumu, kā arī efektīvāk kontrolēt
        valsts izdevumus dažādos valdības līmeņos. Nodarbinātības jomā galvenā vērība
        veltīta jauniešu bezdarba apkarošanai un konkurences jomā — investīcijām
        pētniecības un tehniskās izglītības veicināšanā, kā arī pilnas dienas skolu modeļa
        izveidei. Paktā iekļautās iniciatīvas atbilst valsts reformu programmai un ir saskaņā ar
        federālo budžeta pamatlikumu un stabilitātes programmu. Lai gan ar šiem
        pasākumiem tiek risinātas dažas no galvenajām sociālekonomiskajām problēmām, ar
        ko valsts saskaras, joprojām saglabājas problēmas, kuras būtu bijis lietderīgi iekļaut
        saistībās, tostarp fiskālās politikas, izglītības, konkurences un inovācijas jomā. Pakta
        „Euro plus” saistības ir izvērtētas un ņemtas vērā ieteikumos.
   (17) Komisija ir izvērtējusi Austrijas stabilitātes programmu un valsts reformu programmu,
        un saistības saskaņā ar paktu "Euro plus"5. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai to
        lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Austrijā, bet arī
        to, kā programmās ievēroti ES noteikumi un norādes, ņemot vērā, ka ir jānostiprina
        Eiropas Savienības vispārējā ekonomiskā pārvaldība, kas panākams, turpmākajos
   4
        Sīkāka informācija par apņemšanos saskaņā ar paktu "Euro plus" atrodama SEC(2011) 728.
   5
        SEC(2011) 728.
LV                                                   5                                              LV
 ---pagebreak---           valstu lēmumos ievērojot ES līmeņa norādes. Komisija uzskata, ka, ņemot vērā
          labvēlīgos ekonomikas apstākļus, jāpaātrina fiskālās konsolidācijas centieni, jo īpaši
          2012. gadā, un jāturpina reformēt fiskālās attiecības starp dažādiem valdības līmeņiem.
          Ja tiktu samazināts nodokļu slogs darbaspēkam, uzlaboti izglītības rezultāti un
          apkarota segmentācija pēc dzimuma, tas nāktu par labu darba tirgus dinamikai,
          savukārt Austrijas konkurētspēju varētu palielināt, paplašinot konkurenci un veicinot
          inovāciju.
   (18)   Ņemot vērā šo novērtējumu un Padomes 2010. gada 2. jūnija ieteikumu saskaņā ar
          Līguma par Eiropas Savienības darbību 126. panta 7. punktu, Padome ir izskatījusi
          Austrijas stabilitātes programmas 2011. gada atjauninājumu, un tās atzinums6 ir
          atspoguļots tālāk jo īpaši 1) un 2) punktā izklāstītajā ieteikumā,
   AR ŠO IESAKA Austrijai laikposmā no 2011. līdz 2012. gadam rīkoties šādi.
   (1)      Izmantot pašreizējo ekonomikas atlabšanu, lai paātrinātu pārmērīga budžeta deficīta
            novēršanu. Šādā nolūkā īstenot pasākumus, arī vietējā līmenī, kas vajadzīgi, lai
            nodrošinātu gada vidējo fiskālo pasākumu rādītāju vismaz 0,75 % no IKP 2012. un
            2013. gadā.
   (2)      Veikt pasākumus valsts budžeta sistēmas nostiprināšanai, izlīdzinot likumdošanas,
            administratīvo un finansiālo atbildību dažādos valdības līmeņos, jo īpaši veselības
            aprūpes jomā.
   (3)      Apspriežoties ar sociālajiem partneriem un ievērojot valsts praksi, veikt pasākumus,
            lai nolūkā nodrošināt pensiju sistēmas ilgtspējību un adekvātumu pakāpeniski
            izbeigtu pašreizējo agrīnas pensionēšanās shēmu personām ar ilgu apdrošināšanas
            periodu un palielinātu likumā paredzēto pensionēšanās vecumu sievietēm. Stingri
            piemērot nosacījumus, lai invaliditātes pensijas shēmu padarītu grūtāk pieejamu.
   (4)      Veikt pasākumus, lai paplašinātu dalību darba tirgū, tostarp šādus: budžetam neitrālā
            veidā samazinot nodokļu un sociālā nodrošinājuma slogu darbaspēkam, jo īpaši
            personām ar zemiem un vidējiem ieņēmumiem; īstenot valsts rīcības plānu par
            vienlīdzīgu attieksmi pret sievietēm un vīriešiem darba tirgū, tostarp uzlabojot
            aprūpes iestāžu un pagarinātās dienas skolu vietu pieejamību, lai palielinātu sieviešu
            iespējas strādāt pilna laika darbu un darbavietās ar augstāku samaksu; veikt
            pasākumus, lai uzlabotu izglītības rezultātus un novērstu mācību pārtraukšanu.
   (5)      Veikt turpmākus pasākumus konkurences veicināšanai, it sevišķi pakalpojumu
            nozarēs, atceļot nepamatotus ierobežojumus arodiem un profesijām, kā arī paplašinot
            kompetento iestāžu pilnvaras. Paātrināt vēl nepieņemtā Pakalpojumu direktīvas
            "horizontālā likuma" pieņemšanu.
   Briselē,
                                                   Padomes vārdā —
                                                   priekšsēdētājs
   6
           Paredzēts Padomes Regulas (EC) Nr. 1466/97 5. panta 3. punktā.
LV                                                    6                                            LV


title: EBTA uzraudzības iestādes Ieteikums Nr. 144/06/COL ( 2006. gada 11. maijs ) par dioksīnu, furānu un polihlorbifenilu (PCB) klātbūtnes samazināšanu dzīvnieku barībā un pārtikā

text:
               21.12.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 366/93

      EBTA UZRAUDZĪBAS IESTĀDES IETEIKUMS

   Nr. 144/06/COL
   2006. gada 11. maijs
   par dioksīnu, furānu un polihlorbifenilu (PCB) klātbūtnes samazināšanu dzīvnieku barībā un pārtikā
   EBTA UZRAUDZĪBAS IESTĀDE,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu (EEZ) un jo īpaši tā 109. pantu un 1. protokolu,
   ņemot vērā Līgumu starp EBTA valstīm par uzraudzības iestādes un Eiropas Kopienu Tiesas izveidošanu un jo īpaši tā 5. panta 2. punkta b) apakšpunktu un 1. protokolu,
   ņemot vērā EEZ līguma I pielikuma II nodaļas 33. punktā minēto tiesību aktu (Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. maija Direktīva 2002/32/EK par nevēlamām vielām dzīvnieku barībā
       (1)), kas grozīts un pielāgots EEZ Līgumam ar tā 1. protokolu,
   ņemot vērā EEZ līguma II pielikuma XII nodaļas 54. zn punktā minēto tiesību aktu (Komisijas 2001. gada 8. marta Regula (EK) 466/2001, ar ko nosaka atsevišķu piesārņotāju maksimālos pieļaujamos līmeņus pārtikas produktos
       (2)), kas grozīts un pielāgots EEZ Līgumam ar tā 1. protokolu,
   ņemot vērā EBTA Uzraudzības iestādes 2006. gada 6. aprīļa Lēmumu 84/06/COL, ar kuru atbildīgajam kolēģijas loceklim uzdod pieņemt ieteikumu, ja ieteikuma projekts ir saskaņā ar EBTA Augu un dzīvnieku barības komitejas un EBTA Pārtikas komitejas atzinumu.
   tā kā:

               (1)

               Šis ieteikums ir daļa no vispārējās stratēģijas, kā samazināt dioksīnu, furānu un polihlorbifenilu (PCB) klātbūtni vidē, dzīvnieku barībā un pārtikā. Tā nolūks ir ieteikt iedarbības līmeņus dzīvnieku barībai un pārtikai.

               (2)

               Lai gan no toksikoloģiskā viedokļa pieļaujamajai koncentrācijai būtu jāattiecas gan uz dioksīniem, gan uz dioksīniem līdzīgajiem PCB, taču 2001. gadā maksimālā pieļaujamā koncentrācija pārtikā bija noteikta tikai dioksīniem un nebija noteikta dioksīniem līdzīgajiem PCB, jo tobrīd bija ļoti maz datu par dioksīniem līdzīgo PCB izplatību. Tāpat EEZ līguma I pielikuma II nodaļas 33. punktā minētajā tiesību aktā (Direktīva 2002/32/EK) 2001. gadā maksimālā pieļaujamā koncentrācija dzīvnieku barībā bija noteikta tikai dioksīniem un nebija noteikta dioksīniem līdzīgajiem PCB.

               (3)

               Saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 466/2001 Eiropas Komisijai līdz 2004. gada beigām noteikumi par dioksīniem pārtikā jāpārskata, ņemot vērā jaunākos datus par dioksīnu un dioksīniem līdzīgo PCB klātbūtni, jo īpaši tāpēc, lai vielām, kurām jānosaka maksimāli pieļaujamais saturs, pieskaitītu arī dioksīniem līdzīgos PCB. EEZ līguma I pielikuma II nodaļas 33. punktā minētajā tiesību aktā (Direktīva 2002/32/EK), ir iekļauta līdzīga pārskatīšanas klauzula attiecībā uz dioksīniem dzīvnieku barībā.

               (4)

               Šajā laikā iegūti pilnīgāki dati par dioksīniem līdzīgo PCB klātbūtni dzīvnieku barībā un pārtikā. Tāpēc noteikts maksimāli pieļaujamais dioksīnu un dioksīniem līdzīgo PCB kopīgais saturs, kas ir izteikts Pasaules Veselības organizācijas toksiskuma ekvivalentos, izmantojot tās pieņemtos toksiskuma ekvivalences koeficientus WHO-TEF, kas ir piemērotākā pieeja no toksikoloģijas viedokļa. Lai nodrošinātu pakāpenisku pāreju, papildus no jauna pieņemtajam dioksīnu un dioksīniem līdzīgo PCB kopīgajam saturam pārejas periodā jāturpina piemērot dioksīniem jau noteiktais maksimāli pieļaujamā satura līmenis.

               (5)

               Ir vispāratzīts, ka nolūkā aktīvi samazināt dioksīnu un dioksīniem līdzīgo PCB klātbūtni pārtikā un dzīvnieku barībā, līdztekus maksimāli pieļaujamiem līmeņiem būtu jāveic aktīvu pieeju veicinoši pasākumi, tostarp iedarbības līmeņu noteikšana attiecībā uz pārtiku un dzīvnieku barību. Kompetentajām iestādēm un uzņēmējiem šie iedarbības līmeņi būtu līdzeklis, ar ko pievērst uzmanību gadījumiem, kad būtu ieteicams identificēt piesārņojuma avotu, un veikt pasākumus tā ietekmes samazināšanai vai novēršanai. Ņemot vērā, ka dioksīnu un dioksīniem līdzīgo PCB piesārņojumam ir atšķirīgi avoti, iedarbības līmeņi tiek noteikti atsevišķi dioksīniem un atsevišķi dioksīniem līdzīgajiem PCB.

               (6)

               Turklāt iedarbības līmeņi periodiski jāpārskata, ņemot vērā dioksīnu un dioksīniem līdzīgo PCB klātbūtnes samazināšanās tendences un aktīvo pieeju, kas vērsta uz to radītā dzīvnieku barības un pārtikas piesārņojuma samazināšanu.

               (7)

               EBTA valstu piedalīšanās programmās šī ieteikuma I pielikuma darbības jomā būs jānovērtē saistībā ar uz tām attiecinātiem izņēmumiem attiecībā uz EEZ līguma I pielikuma II nodaļu.

               (8)

               Šajā ieteikumā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi EBTA Pārtikas komiteja un EBTA Augu un dzīvnieku barības komiteja, kas palīdz EBTA Uzraudzības iestādei.

         AR ŠO IESAKA:

               (1)

               EBTA valstīm veikt regulāru dioksīnu un dioksīniem līdzīgo PCB izlases veida kontroli atbilstoši dzīvnieku barības sastāvdaļu, dzīvnieku barības un pārtikas ražošanas, izmantošanas un patēriņa apjomam, un ja iespējams, – arī to PCB izlases veida kontroli dzīvnieku barības sastāvdaļās, dzīvnieku barībā un pārtikā, kas netiek pieskaitīti dioksīniem līdzīgajiem PCB.
               Šī kontrole jāveic saskaņā ar EBTA Uzraudzības iestādes 2005. gada 19. janvāra ieteikumu Nr. 3/05/COL par dioksīnu un dioksīnu tipa polihlordifenilu (PCB) fona līmeņu kontroli dzīvnieku barībā un Komisijas 2004. gada 11. oktobra Ieteikumu 2004/705/EK par dioksīnu un dioksīnu tipa polihlordifenilu (PCB) fona līmeņu uzraudzību pārtikas produktos (3).

               (2)

               Gadījumos, kad ir konstatēta neatbilstība noteikumiem tiesību aktā, kas minēts EEZ līguma I pielikuma II nodaļas 33. punktā (Direktīva 2002/32/EK) un Regula (EK) Nr. 466/2001, un (saskaņā ar 3. punktu) gadījumos, kad dioksīnu un dioksīniem līdzīgo PCB piesārņojuma līmenis pārsniedz ietekmes līmeņus, kas norādīti šā ieteikuma I pielikumā attiecībā uz pārtiku, un II pielikumā tiesību aktā, kas minēts EEZ līguma I pielikuma II nodaļas 33. punktā (Direktīva 2002/32/EK) attiecībā uz dzīvnieku barību, sadarbībā ar uzņēmējiem:

                           a)

                           sākt izpēti piesārņojuma avota identificēšanai,

                           b)

                           veikt pasākumus konkrētā piesārņojuma avota samazināšanai vai likvidēšanai.

                           c)

                           pārbaudīt to PCB klātbūtni, kas netiek pieskaitīti dioksīniem līdzīgajiem PCB.

               (3)

               EBTA valstīm, kurās dioksīnu un dioksīniem līdzīgo PCB piesārņojuma fona līmenis ir īpaši augsts, valsts mērogā noteikt iedarbības līmeņus pašu valstī ražotajām dzīvnieku barības sastāvdaļām, dzīvnieku barībai un pārtikai tādā līmenī, lai apmēram 5 % no rezultātiem, kas iegūti 1. punktā minētajā kontrolē, tiktu veikta izpēte piesārņojuma avota noteikšanai.

               (4)

               EBTA valstīm informēt EBTA Uzraudzības iestādi un pārējās EBTA valstis par saviem konstatējumiem, izpētes rezultātiem un pasākumiem, kas veikti piesārņojuma avota samazināšanai vai likvidēšanai.

               (9)

               Katru gadu vēlākais līdz 31. martam EBTA valstis sniedz 4. punktā minēto informāciju attiecībā uz pārtiku, un attiecībā uz dzīvnieku barību kā daļu no gadskārtējā pārskata, kas jāiesniedz Komisijai saskaņā ar 22. panta 2. punktu tiesību aktā, kas minēts EEZ līguma I pielikuma II nodaļas 33. punktā (Padomes 1995. gada 25. oktobra Direktīvā 95/53/EK, ar ko nosaka principus, kas reglamentē oficiālo pārbaužu organizēšanu dzīvnieku ēdināšanas jomā
                   (4)), izņemot gadījumus, kad pārējām dalībvalstīm šī informācija ir vajadzīga nekavējoties, tā jāsniedz tūlīt. Atbilstoši 1. protokola 2. panta 1. punktam Uzraudzības un Tiesas nolīgumam EBTA Uzraudzības iestāde nodos šo informāciju Eiropas Komisijai.

      Briselē, 2006. gada 11. maijā.

            EBTA Uzraudzības iestādes vārdā

            Kristján Andri STEFÁNSSON

            kolēģijas loceklis

         Niels FENGER

            Direktors

      (1)  OV L 140, 30.5.2002., 10. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2006/77/EK (OV L 271, 30.9.2006., 53. lpp.).

      (2)  OV L 77, 16.3.2001., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 199/2006 (OV L 32, 4.2.2006., 34. lpp.).

      (3)  OV L 321, 22.10.2004., 45. lpp.

      (4)  OV L 265, 8.11.1995., 17. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/46/EK (OV L 234, 1.9.2001., 55. lpp.).

      PIELIKUMS
      Dioksīni (polihlordibenz-para-dioksīnu (PCDD) un polihlordibenzfurānu (PCDF) kopīgais saturs, izteikts Pasaules Veselības organizācijas (WHO) toksiskuma ekvivalentos, izmantojot WHO-TEF (toksiskuma ekvivalences koeficientus, 1997.)), un dioksīniem līdzīgie PCB (polihlorbifenilu kopīgais saturs, izteikts Pasaules Veselības organizācijas (WHO) toksiskuma ekvivalentos, izmantojot WHO-TEF (toksiskuma ekvivalences koeficientus, 1997.)).

                  Pārtika

                  Iedarbības līmenis dioksīniem un furāniem (WHO-TEQ) (1)

                  Iedarbības līmenis dioksīniem līdzīgiem PCBS:(WHO-TEQ) (1)

                  Gaļa un gaļas izstrādājumi

                              —

                              atgremotāju dzīvnieku (liellopu, aitas)

                  1,5 pg uz g tauku (2)

                  1,0 pg uz g tauku (2)

                              —

                              mājputnu un saimniecībā audzētu medību dzīvnieku

                              —

                              cūkgaļa un cūkgaļas produkti

                  1,5 pg uz g tauku (2)

                  1,5 pg uz g tauku (2)

                  Sauszemes dzīvnieku aknas un atvasinātie produkti

                  0,6 pg uz g tauku (2)

                  4,0 pg uz g tauku (2)

                  0,5 pg uz g tauku (2)

                  4,0 pg uz g tauku (2)

                  Zivs muskuļu gaļa, zvejniecības produkti un to izstrādājumi, izņemot zušus (3)
                      (4)

                  3,0 pg uz g svaiga svara

                  3,0 pg uz g svaiga svara

                  Zušu muskuļu gaļa (Anguilla anguilla) un tās izstrādājumi (3)
                      (4).

                  3,0 pg uz g svaiga svara

                  6,0 pg uz g svaiga svara

                  Piens un piena produkti, ieskaitot sviesta taukus

                  2,0 pg uz g tauku (2)

                  2,0 pg uz g tauku (2)

                  Vistu olas un olu izstrādājumi

                  2,0 pg uz g tauku (2)

                  2,0 pg uz g tauku (2)

                  Eļļas un tauki

                              —

                              Dzīvnieku tauki

                              —

                              atgremotājdzīvnieku

                  1,5 pg uz g tauku

                  1,0 pg uz g tauku

                              —

                              mājputnu un saimniecībā audzētu medījumu

                  1,5 pg uz g tauku

                  1,5 pg uz g tauku

                              —

                              cūku

                  0,6 pg uz g tauku

                  0,5 pg uz g tauku

                              —

                              jaukti dzīvnieku tauki

                  1,5 pg uz g tauku

                  0,75 pg uz g tauku

                              —

                              Augu eļļas un tauki

                  0,5 pg uz g tauku

                  0,5 pg uz g tauku

                              —

                              jūras dzīvnieku eļļa (zivju eļļa, zivju aknu eļļa un citas cilvēku pārtikai paredzētas jūras organismu eļļas°

                  1,5 pg uz g tauku

                  6,0 pg uz g tauku

                  Augļi, dārzeņi un labība

                  0,4 ng uz kg produkta

                  0,2 ng uz kg produkta

         (1)  Augstākā pieļaujamā koncentrācija: augstāko pieļaujamo koncentrāciju aprēķina, pieņemot, ka visas dažādu radniecīgu vielu vērtības zem kvantitatīvās noteikšanas robežas ir vienādas ar kvantitatīvās noteikšanas robežu.

         (2)  Maksimālais pieļaujamais saturs nav attiecināms uz pārtikas produktiem ar tauku saturu < 1 %.

         (3)  Ja zivi paredzēts ēst veselā veidā, maksimālais pieļaujamais piesārņotāju līmenis attiecināms uz visu zivi.

         (4)  Ja tiek pārsniegts iedarbības līmenis, dažos gadījumos nebūs jāveic piesārņojuma avota izpēte, jo dažās zonās atsevišķām zivju sugām fona līmenis ir tuvu iedarbības līmenim vai pārsniedz to. Tomēr ir lietderīgi šādos gadījumos, kad tiek pārsniegts iedarbības līmenis, reģistrēt visu informāciju par paraugu ņemšanas periodu, ģeogrāfisko izcelsmi un zivju sugām, paredzot nākotnē veikt mērījumus attiecībā uz dioksīnu un dioksīnam līdzīgo savienojumu klātbūtni zivīs un zivju produktos.


title: Komisijas Ieteikums ( 2008. gada 30. maijs) par riska samazināšanas pasākumiem šādām vielām: benzilbutilftalāts (BBF), 2-furaldehīds (furfurols), nātrija perborāts (izziņots ar dokumenta numuru K(2008) 2328) (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               14.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 156/24

      KOMISIJAS IETEIKUMS

   (2008. gada 30. maijs)
   par riska samazināšanas pasākumiem šādām vielām: benzilbutilftalāts (BBF), 2-furaldehīds (furfurols), nātrija perborāts
   (izziņots ar dokumenta numuru K(2008) 2328)
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2008/447/EK)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Padomes 1993. gada 23. marta Regulu (EEK) Nr. 793/93 par esošo vielu riska faktoru novērtējumu un kontroli (1) un jo īpaši tās 11. panta 2. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Ņemot vērā Regulu (EEK) Nr. 793/93, novērtēšanai saskaņā ar Komisijas Regulām (EK) Nr. 2268/95 (2) un (EK) Nr. 143/97 (3) attiecīgi par prioritāro vielu otro un trešo sarakstu, kā paredzēts Regulā (EEK) Nr. 793/93, par prioritārām identificētas šādas vielas:

                           —

                           benzilbutilftalāts (BBP),

                           —

                           2-furaldehīds (furfurols),

                           —

                           nātrija perborāts.

                     Ziņotājas dalībvalstis, kas izraudzītas saskaņā ar šīm regulām, ievērojot Komisijas 1994. gada 28. jūnija Regulu (EK) Nr. 1488/94, ar ko nosaka principus esošo vielu riska faktoru novērtēšanai attiecībā uz cilvēkiem un vidi saskaņā ar Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 (4), ir pabeigušas riska faktoru novērtēšanas pasākumus, kas attiecas uz šo vielu bīstamības novērtēšanu cilvēka organismam un videi, un ierosinājušas riska samazināšanas stratēģiju.

               (2)

               Notikušas konsultācijas ar Toksikoloģijas, ekotoksikoloģijas un vides zinātnisko komiteju (SCTEE) un ar Veselības un vides risku zinātnisko komiteju (SCHER), kuras sniegušas atzinumus par ziņotāju veikto riska novērtējumu. Atzinumi publicēti šo zinātnisko komiteju tīmekļa vietnēs.

               (3)

               Riska novērtējuma rezultāti un papildu informācija par risku ierobežošanas stratēģijām apkopoti attiecīgajā Komisijas paziņojumā (5).

               (4)

               Pamatojoties uz minētā novērtējuma rezultātiem, ir lietderīgi attiecībā uz šīm vielām ieteikt konkrētus pasākumus to radītā riska samazināšanai.

               (5)

               Riska samazināšanas pasākumi, kas ieteicami strādājošajiem, jāapsver to tiesību normu kontekstā, kas attiecas uz strādājošo aizsardzību, jo tās uzskata par pietiekamām, lai līdz vajadzīgajam līmenim samazinātu ar konkrētajām vielām saistītos riska faktorus.

               (6)

               Šajā ieteikumā paredzētie riska samazināšanas pasākumi ir saskaņā ar tās komitejas atzinumu, kas izveidota atbilstoši Regulas (EEK) Nr. 793/93 15. panta 1. punktam,

         AR ŠO IESAKA.
   1.   IEDAĻA
   BENZILBUTILFTALĀTS (BBF)

      (CAS Nr. 85-68-7; Einecs Nr. 201-622-7)

   Riska samazināšanas pasākumi videi (1, 2)

               1)

               Lai nodrošinātu vides riska novēršanu, attiecīgos gadījumos BBP vietējas emisijas vidē jākontrolē saskaņā ar valsts noteikumiem.

               2)

               Upju baseiniem, kuros BBP emisijas var radīt risku, attiecīgā dalībvalsts nosaka vides kvalitātes standartus (EQS), un piesārņojuma samazināšanas valsts pasākumi, kas vajadzīgi šo standartu sasniegšanai līdz 2015. gadam, jāiekļauj šādu upju baseinu apsaimniekošanas plānos saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2000/60/EK (6) (Ūdens pamatdirektīva).

         2.   IEDAĻA
   2-FURALDEHĪDS (FURFUROLS)

      (CAS Nr. 98-01-1; Einecs Nr. 202-627-7)

   Riska samazināšanas pasākumi videi (3, 4, 5, 6)

               3)

               Riska novērtējumā identificēti ne tikai ar furfurola ražošanu vai importēšanu saistītie, bet arī citi šīs vielas emisiju avoti (piemēram, piesārņojums, kas saistīts ar sulfītprocesa izmantošanu celulozes ražošanai celulozes un papīra rūpniecībā). Tas, vai ir vajadzīgi riska pārvaldības papildu pasākumi, vislabāk novērtējams saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2008/1/EK (7) un Direktīvu 2000/60/EK, izmantojot informāciju riska novērtēšanas pilnajā pārskatā.

               4)

               Attiecīgo dalībvalstu kompetentās iestādes atļaujās, ko izdod saskaņā ar Direktīvu 2008/1/EK, par furfurolu paredz nosacījumus, emisijas robežvērtības vai tiem ekvivalentus parametrus vai tehniskus pasākumus, lai, ņemot vērā attiecīgo iekārtu tehniskos parametrus, ģeogrāfisko atrašanās vietu un vietējos vides apstākļus, to ekspluatācija notiktu saskaņā ar labākajiem pieejamajiem tehniskajiem paņēmieniem (LPTP).

               5)

               Dalībvalstīm stingri jāuzrauga LPTP ieviešana attiecībā uz furfurolu un LPTP informācijas apmaiņas satvarā jāpaziņo Komisijai par visām svarīgākajām ar to saistītajām izstrādēm.

               6)

               Lai nodrošinātu vides riska novēršanu, attiecīgos gadījumos furfurola vietējas emisijas vidē jākontrolē saskaņā ar valsts noteikumiem.

         3.   IEDAĻA
   NĀTRIJA PERBORĀTS

      (CAS Nr. 11138-47-9; Einecs Nr. 234-390-0)

   Riska samazināšanas pasākumi strādājošajiem (7)

               7)

               Darba devējiem, kuri izmanto nātrija perborātu, ir jāievēro metodiski norādījumi, kas nozarei valsts līmenī izstrādāti, pamatojoties uz praktiskām nesaistošām vadlīnijām, kuras Komisija pieņēmusi saskaņā ar 12. panta 2. punktu Padomes Direktīvā 98/24/EK (8).

         4.   IEDAĻA
   ADRESĀTI

               8)

               Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm un visām nozarēm, kas minētās vielas importē, ražo, transportē, glabā, sagatavo preparātu veidā vai citādi pārstrādā, izmanto, iznīcina vai reģenerē.

      Briselē, 2008. gada 30. maijā

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Stavros DIMAS

      (1)  OV L 84, 5.4.1993., 1. lpp.

      (2)  OV L 231, 28.9.1995., 18. lpp.

      (3)  OV L 25, 28.1.1997., 13. lpp.

      (4)  OV L 161, 29.6.1994., 3. lpp.

      (5)  OV C 149, 14.6.2008, 14. lpp.

      (6)  OV L 327, 22.12.2000., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2008/32/EK (OV L 81, 20.3.2008., 60. lpp.).

      (7)  OV L 24, 29.1.2008., 8. lpp.

      (8)  OV L 131, 5.5.1998., 11. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2007/30/EK (OV L 165, 27.6.2007., 21. lpp.).


title: Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas Ieteikums (2016. gada 24. jūnijs), ar ko groza Ieteikumu ESRK/2015/2 par makrouzraudzības politikas pasākumu pārrobežu ietekmes novērtēšanu un brīvprātīgu savstarpēju atzīšanu (ESRK/2016/4)

text:
               10.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 290/1

         EIROPAS SISTĒMISKO RISKU KOLĒĢIJAS IETEIKUMS
   (2016. gada 24. jūnijs),
   ar ko groza Ieteikumu ESRK/2015/2 par makrouzraudzības politikas pasākumu pārrobežu ietekmes novērtēšanu un brīvprātīgu savstarpēju atzīšanu
   (ESRK/2016/4)
   (2016/C 290/01)
   EIROPAS SISTĒMISKO RISKU KOLĒĢIJAS VALDE,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 24. novembra Regulu (ES) Nr. 1092/2010 par Eiropas Savienības finanšu sistēmas makrouzraudzību un Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas izveidošanu (1) un jo īpaši tās 3. pantu un 16.–18. pantu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 26. jūnija Direktīvu 2013/36/ES par piekļuvi kredītiestāžu darbībai un kredītiestāžu un ieguldījumu brokeru sabiedrību prudenciālo uzraudzību, ar ko groza Direktīvu 2002/87/EK un atceļ Direktīvas 2006/48/EK un 2006/49/EK (2), un jo īpaši tās 134. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas 2011. gada 20. janvāra Lēmumu ESRK/2011/1, ar ko pieņem Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas Reglamentu (3), un jo īpaši tā 15. panta 3. punkta e) apakšpunktu un 18.–20. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Lai nodrošinātu makrouzraudzības politikas saskaņotību un efektivitāti, politikas veidotājiem pienācīgi jāņem vērā atsevišķu dalībvalstu veikto makrouzraudzības politikas pasākumu pārrobežu ietekme un pamatotā gadījumā attiecībā uz to jāpieņem piemēroti savstarpēji atzīti makrouzraudzības politikas instrumenti.

               (2)

               Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas Ieteikumā ESRK/2015/2 (4) noteiktajam regulējumam brīvprātīgai makrouzraudzības politikas pasākumu savstarpējai atzīšanai būtu jānodrošina, ka visi uz riska darījumu pamata noteiktie makrouzraudzības politikas pasākumi, kas aktivizēti vienā dalībvalstī, tiek savstarpēji atzīti citās dalībvalstīs.

               (3)

               Atbildot uz Eesti Pank lūgumu saskaņā ar Direktīvas 2013/36/ES 134. panta 4. punktu savstarpēji atzīt 1 % sistēmiskā riska rezerves likmi, kuru piemēro visu Igaunijā licencēto kredītiestāžu iekšzemes riskiem, Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas (ESRK) Valde nolēmusi Igaunijas pasākumu iekļaut makrouzraudzības politikas to pasākumu sarakstā, kurus ieteikts savstarpēji atzīt saskaņā ar Ieteikumu ESRK/2015/2.

               (4)

               Tādēļ attiecīgi jāgroza Ieteikums ESRK/2015/2,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
   1. IEDAĻA

      GROZĪJUMI

   Ieteikumu ESRK/2015/2 groza šādi:

               1)

               ar šādu punktu aizstāj 1. iedaļas C ieteikuma 1. punktu:

                           “1.

                           Attiecīgajām iestādēm tiek ieteikts veikt tādu makrouzraudzības politikas pasākumu savstarpēju atzīšanu, kurus pieņēmušas citas attiecīgās iestādes un kurus ESRK ieteikusi savstarpēji atzīt. Tiek ieteikts savstarpēji atzīt šādus pielikumā papildus aprakstītos pasākumus:
                           Beļģija:

                                       —

                                       5 procentu punktu riska svēruma palielinājums, kuru saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 575/2013 458. panta 2. punkta d) apakšpunkta vi) punktu piemēro kredītiestāžu, kas izmanto uz iekšējiem reitingiem balstītu metodi, Beļģijas hipotēku kredītu riska darījumiem;

                                 Igaunija:

                                       —

                                       1 procenta sistēmiskā riska rezerves likme, kuru saskaņā ar Direktīvas 2013/36/ES 133. pantu piemēro visu Igaunijā licencēto kredītiestāžu iekšzemes riskiem.”;

               2)

               pielikumā iekļauj šādu tekstu:
               “Igaunija

                     1 procenta sistēmiskā riska rezerves likme, kuru saskaņā ar Direktīvas 2013/36/ES 133. pantu piemēro visu Igaunijā licencēto kredītiestāžu iekšzemes riskiem

               I.   Pasākuma apraksts

                           1.

                           Igaunijas pasākums ir 1 procenta sistēmiskā riska rezerves likme, kuru saskaņā ar Direktīvas 2013/36/ES 133. pantu piemēro visu Igaunijā licencēto kredītiestāžu iekšzemes riskiem.

                     II.   Savstarpēja atzīšana

                           2.

                           Ja dalībvalstis nacionālajos tiesību aktos ir ieviesušas Direktīvas 2013/36/ES 134. pantu, attiecīgajām iestādēm tiek ieteikts atzīt Igaunijas pasākumu attiecībā uz iekšzemē licencēto iestāžu riskiem Igaunijā saskaņā ar Direktīvas 2013/36/ES 134. panta 1. punktu. Šī panta vajadzībām piemēro C ieteikuma 3. punktā noteikto termiņu.

                           3.

                           Ja dalībvalstis nacionālajos tiesību aktos nav ieviesušas Direktīvas 2013/36/ES 134. pantu, attiecīgajām iestādēm tiek ieteikts atzīt Igaunijas pasākumu attiecībā uz iekšzemē licencēto iestāžu riskiem Igaunijā saskaņā ar C ieteikuma 2. punktu. Lēmumu par līdzvērtīgu pasākumu attiecīgajām iestādēm tiek ieteikts pieņemt sešu mēnešu laikā.”

      Frankfurtē pie Mainas, 2016. gada 24. jūnijā

            ESRK priekšsēdētājs

         Mario DRAGHI

      (1)  OV L 331, 15.12.2010., 1. lpp.

      (2)  OV L 176, 27.6.2013., 338. lpp.

      (3)  OV C 58, 24.2.2011., 4. lpp.

      (4)  Eiropas Sistēmisko risku kolēģijas 2015. gada 15. decembra Ieteikums ESRK/2015/2 par makrouzraudzības politikas pasākumu pārrobežu ietekmes novērtēšanu un brīvprātīgu savstarpēju atzīšanu (OV C 97, 12.3.2016., 9. lpp.).