Svarīgs juridisks paziņojums

|

52006SC0027

Ieteikums Padomes atzinums saskaņā ar 9. panta trešo daļu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/1997 par Zviedrijas atjaunināto konverģences programmu 2005. - 2008. gadam  /* SEC/2006/0027 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 11.1.2006SEC(2006) 27 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar 9. panta trešo daļu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/1997 par Zviedrijas atjaunināto konverģences programmu 2005. – 2008. gadam(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSPamatinformācijaStabilitātes un izaugsmes pakta, kas stājās spēkā 1998. gada 1. jūnijā, mērķis ir sakārtotas valsts finanses kā līdzeklis, lai nostiprinātu nosacījumus stabilām cenām un stiprai, stabilai izaugsmei, kas veicina nodarbinātības kāpumu. Pirmoreiz šajā paktā grozījumus izdarīja 2005. gadā. Lai gan šī reforma atzina pakta nozīmi fiskālās disciplīnas stabilizēšanā, tomēr ir jāmeklē iespējas, kā uzlabot pakta efektivitāti un ekonomisko pamatojumu un kā ilgstoši saglabāt valsts finanšu ilgtspējību.Padomes Regula (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1], kas ir šā pakta daļa, paredz, ka dalībvalstīm ir jāiesniedz Padomei un Komisijai stabilitātes vai konverģences programmas un to ikgadējie precizējumi (dalībvalstis, kas jau ir pieņēmušas vienoto valūtu iesniedz (atjauninātas) stabilitātes programmas, bet dalībvalstis, kas vienoto valūtu vēl nav pieņēmušas, iesniedz (atjauninātas) konverģences programmas).Pirmo konverģences programmu Zviedrija iesniedza 1998. gada decembrī. Saskaņā ar regulu Padome, balstoties uz Komisijas ieteikumu un pēc apspriešanās ar Ekonomikas un finanšu komiteju, 1999. gada 8. februārī sniedza atzinumu. Saskaņā ar to pašu procedūru Komisija novērtē un iepriekš minētā komiteja pārbauda atjauninātās stabilitātes un konverģences programmas, ko vajadzības gadījumā var parbaudīt arī Padome.Šajās programmās dalībvalstīm ir jāprecizē budžeta stāvokļa vidēja termiņa mērķi un jāparedz pasākumi šā mērķa sasniegšanai un uzturēšanai, ieskaitot atbilstošas ekonomikas prognozes. Saskaņā ar pakta reformu un ievērojot budžeta un ekonomikas neviendabīgumu Eiropas Savienībā, vidējā termiņa mērķi konkrētām dalībvalstīm ir jādiferencē, tostarp attiecībā uz ilgtspējības fiskālo risku. Citi reformas elementi ir tādi, ka ir jāsasniedz simetriskāka pieeja fiskālajai politikai cikla laikā, pastiprinot budžeta disciplīnu ekonomiskā uzplaukuma periodos, lai gan attiecībā uz īslaicīgu novirzi no vidējā termiņa mērķa vai pielāgošanas ceļa uz to jāņem vērā „nozīmīgākās strukturālās reformas” ar pierādāmu ietekmi uz ilgtermiņa ilgtspējību.Ņemot vērā Komisijas dienestu 2005. gada rudens prognozi, rīcības kodeksu[2], kopīgi saskaņoto metodiku potenciālā produkcijas apjoma un cikliski koriģēto bilanču aplēsei, kā arī integrētajās pamatnostādnēs ietvertās vispārējās ekonomikas politikas pamatnostādnes 2005. – 2008. gadam, Komisija ir pārbaudījusi nesen iesniegto Zviedrijas konverģences programmas atjauninājumu un, pamatojoties uz turpmāko novērtējumu, ir pieņēmusi ieteikumu Padomes atzinumam par to.Novērtējums1.  Zviedrija 2005. gada 24. novembrī nosūtīja Komisijai sesto atjaunināto konverģences programmu par laika posmu no 2005. gada līdz 2008. gadam. Šī programma balstās uz Parlamenta 2005. gada 16. decembrī pieņemto likumu par valsts budžetu 2006. gadam. Programma pamatā atbilst jaunajā rīcības kodeksā dotajam stabilitātes un konverģences programmas struktūras paraugam. Šajā programmā ir nepilnīgi jaunajā rīcības kodeksā pieprasītie obligātie un fakultatīvie dati (jo īpaši trūkst dati par darbinieku atalgojumu). Tāpat Zviedrijas programma skaidri nedefinē budžeta stāvokļa vidējā termiņa mērķi, kā to prasa rīcības kodekss.2.  Pēdējos desmit gados reālā IKP pieaugums Zviedrijā bija vidēji nedaudz zem 3%. Šos izaugsmes rādītājus raksturo spēcīgs darba ražīguma pieaugums un pozitīvas tīrās eksporta iemaksas. Tomēr pēdējos gados nodarbinātības pieaugums bija neliels un, samazinoties nodarbinātības līmenim, pieauga bezdarbs. Inflācija saglabājās zema, zem Riksbank noteiktā mērķa līmeņa – 2% apmērā, plus mīnus viens procenta punkts. Atjauninājumā tiek prognozēts, ka reālā IKP pieaugums 2005. gadā būs 2,4%, 2006. gadā palielināsies līdz 3,1%, 2007. gadā būs 2,8%, savukārt 2008. gadā 2,3%. Paredzams, ka turpmākajos gados palielināsies nodarbinātības pieaugums. Kopumā šo ikgadējo precizējumu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs šķiet īstenojams un visumā atbilst Komisijas dienestu novērtējumam, ieskaitot 2005. gada rudens prognozi. Aprēķini, kas iegūti, izmantojot kopīgi pieņemto metodi un balstās uz šā ikgadējā precizējuma skaitļiem, liecina, ka potenciālā IKP pieauguma rādītāji saglabājas relatīvi augsti, tomēr vidējā termiņā tiem it tendence nedaudz pazemināties. Tautsaimniecībā 2005. gadā brīvu resursu ir nedaudz, bet jau 2006. gadā starpība starp potenciālo un faktisko produkcijas apjomu vairs nepastāv. Paredzams, ka inflācijas spiediens saglabāsies zems, un programmas periodā pakāpeniski tuvosies Riksbank noteiktajam 2% mērķa līmenim. Programmas prognozes attiecībā uz inflāciju arī šķiet reālas.3.  Laika posmā no 2002. līdz 2004. gadam krona pret euro bija relatīvi stabila, bet neraugoties uz Zviedrijas stabilo makroekonomisko vidi, stabilām attīstības perspektīvām un tekošo kontu atlikumiem, nesen tās vērtība mazinājās, šādi, iespējams, atspoguļojot salīdzinoši zemās repo likmes. Procentu likmju starpība starp ilgtermiņa valsts obligācijām Zviedrijā un euro zonā, kas 2004. gada sākumā bija gandrīz 50 bāzes punkti, ir samazinājusies gandrīz līdz nullei.4.  Padome 2005. gada 18. janvārī savā atzinumā apstiprināja Zviedrijas 2004. gada atjauninātajā konverģences programmā izklāstīto budžeta stratēģiju. Attiecībā uz 2005. gada budžeta izpildi, 2004. gada programmas precizējumos valsts budžeta pārpalikums 2005. gadā tiek plānots 0,6% apmērā no IKP, lai gan šīs programmas precizējumos paredzēts 1,6% liels pārpalikums, neraugoties uz 2005. gada izaugsmes korekciju uz leju. Kopumā ne tikai ieņēmumi ir bijuši lielāki nekā cerēts, kas daļēji izskaidrojams ar dažiem vienreizējiem ieņēmumiem no uzņēmuma peļņas nodokļa, bet arī izdevumi nav pārmērīgi palielinājušies.5.  Zviedrijas budžeta plāna ietvaros ir paredzēts uzturēt stabilas valsts finanses pilnīgas nodarbinātības un stabilas izaugsmes kontekstā. Tālab budžeta plānā izvirzīts mērķis visa cikla laikā panākt valsts budžeta pārpalikumu vidēji 2% apmērā no IKP, attiecībā uz vairāku gadu periodu noteikti nomināli limiti centrālās valdības izdevumiem un pašvaldībām uzdots līdzsvarot savu budžetu. Šis ikgadējais programmas precizējums paredz plānoto valsts budžeta pārpalikumu 2005. gadā 1,6%, 2006. gadā 0,9%, 2007. gadā 1,2%, un pēdējā – 2008. programmas gadā, 1,7% apmērā. Gan izdevumu, gan ieņēmumu rādītāji programmas laikā pakāpeniski samazinās. Lai gan ieņēmumu koeficients samazinās jau programmas sākumā, izdevumu koeficients samazinās tikai programmas beigās. Laikā, kad pensiju sistēma un pašvaldību apakšnozares uzrāda stabilus pārpalikumus, centrālās valdības budžeta deficīts izraisa izmaiņas budžeta situācijā kopumā. Pašlaik Zviedrija izmanto pārejas periodu, kas turpināsies līdz 2007. gadam, lai īstenotu Eiropas Kopienu Statistikas biroja 2004. gada marta lēmumu par otrā pīlāra fondēto pensiju shēmu klasificēšanu. Šā lēmuma īstenošanas ietekme uz valsts bilanci ir korekcija uz leju apmēram par 1% no IKP katru gadu. Kopumā salīdzinājumā ar iepriekšējo programmu šī atjauninātā programma vispārēji apstiprina plānotās korekcijas attiecībā pret nedaudz labvēlīgāku makroekonomikas scenāriju.6.  Pēc Komisijas dienestu izdarītajiem aprēķiniem, kas pamatojas uz kopīgi pieņemto metodiku un šīs programmas datiem, aptuvenā cikliski koriģētā budžeta bilance bez ārkārtas pasākumiem 2005. gadā ir 1¾% no IKP un 2006. gadā krītas apmēram līdz 1% no IKP. Tādējādi 2006. gada plānotā fiskālā ekspansija notiek apstākļos, kad starpība starp potenciālo un faktisko produkcijas apjomu vairs nepastāv un cikliskie nosacījumi uzlabojas. Cikliski koriģētā budžeta bilance laika posmā no 2007. gada līdz 2008. gadam pakāpeniski palielinās uz 1½ – 2%.7.  Programmā ir norādīts valsts pārpalikuma mērķis – apmēram 2% cikla laikā, kas ir atjauninātās stratēģijas vidējā termiņa atsauce. Tas vienlaicīgi ir Zviedrijas programmas stūrakmens, kas balstās uz valsts budžeta pamatnoteikumiem. Tādēļ 2% no IKP var uzskatīt par programmas vidējā termina mērķi.8.  Tā kā programmā minētā vidējā termiņa mērķa prasības pārsniedz minimālos kritērijus (deficīta gadījumā novērtēti kā 1/2% no IKP), tad sasniedzot to, tiek nodrošināta drošības rezerve pārmērīga deficīta gadijumā.Attiecībā uz atbilstību, programmas vidējā termiņa mērķa izpilde prasa daudz vairāk, nekā par to liecina pieminētā parāda attiecība un vidējais potenciālais produkcijas apjoma pieaugums. Tomēr tā sasniegšana ir būtiska, lai nodrošinātu ilgspējību ilgā laika posmā.9.  Kopumā šķiet, ka programmā prognozētie budžeta riski ir niecīgi. Tas ir saistīts ar to, ka jaunākie valsts uzskaites dati norāda, ka 2005. gadā izaugsme ir bijusi lielāka nekā programmā paredzēts. Turklāt dati par skaidru naudu liecina, ka ieņēmumi no nodokļiem, tuvojoties 2005. gada beigām, ir ievērojami lielāki nekā tas bija paredzēts atjauninājuma budžeta datos. Tādēļ budžeta izpilde varēja būt labāka nekā paredzēts programmā.10.  Ņemot vērā šo riska novērtējumu, programmā paredzētā budžeta nostādne šķiet ir pietiekama, lai nodrošinātu to, ka līdz programmas perioda beigām tiks sasniegti programmas vidējā termiņa mērķi. Tomēr, pateicoties ekspansīvajam 2006. gada budžetam, budžeta stāvoklis no nospraustā vidējā termiņa mērķa 2006. un 2007. gadā atšķiras apmēram par 1% no IKP, tādējādi apdraudot vidējā termiņa mērķa izpildi programmas perioda laikā. Turklāt rodas bažas, ka 2006. gada stipri ekspansīvā fiskālā nostādne (cikliski koriģētā bilance samazinās gandrīz par vienu procenta punktu) nav absolūti pieņemama tādā nozīmē, ka šo periodu varētu uzskatīt par „labvēlīgu situāciju”. Tomēr, kā norādīts iepriekš, programmas vidējā termiņa mērķu izpilde prasa daudz vairāk nekā Stabilitātes un izaugsmes pakts. Tādēļ visā programmas perioda laikā ir pietiekama drošības rezerve pret noteiktā IKP deficīta sliekšņa 3 % apmērā pārkāpšanu, pastāvot parastām cikliskām svārstībām. Šis novērtējums būtu lietderīgs arī pārklasificējot otrā pīlāra fondēto pensiju shēmu ārpus valsts sektora, ko, ievērojot Eiropas Kopienu Statistikas biroja prasības, veiks 2007. gadā. Kopumā budžeta stāvoklis ir stabils, un budžeta stratēģija ir labs piemērs fiskālās politikas īstenošanai atbilstoši paktam.11.  Paredzams, ka parāda kopapjoma attiecība turpinās kristies, 2008. gadā sasniedzot 46% no IKP. Parādus galvenokārt izsniedz centrālās valdības sektoram, kas pārvalda budžeta deficītu, tai pat laikā pārpalikumi pensiju sistēmā galvenokārt tiek ieguldīti aktīvos, kas nav valdības aktīvi, tādējādi palēninot parāda kopapjoma attiecības samazināšanos. Parāda koeficents, no kura atskaitīti finanšu aktīvi, ir negatīvs, un tas nozīmē, ka valsts sektoram ir neto aktīvu pozīcija. Paredzams, ka tas 2004. gadā pieaugs par apmēram -6% no IKP līdz -9% no IKP 2008. gadā. Šīs prognozes šķiet īstenojamas.12.  Attiecībā uz valsts finanšu ilgtspējību Zviedrijā, sakarā ar plānotajām budžeta izmaksām saistībā ar iedzīvotāju novecošanos, nepastāv liels risks. Pašlaik bruto parāda līmenis ir zem 60% no atsauces vērtības, un ir paredzams, ka programmas perioda laikā tas šo atsauces vērtību lielākoties nepārsniegs. Zviedrijas stratēģija - izvirzīt fiskālās politikas centrā ilgtspējību, ieskaitot pensiju sistēmas reformu, kurā ietilpst gan izdevumi par pensijām, gan līdzekļu uzkrājumi - dod pozitīvu ieguldījumu valsts finanšu jomā. Pašreiz labvēlīgais budžeta stāvoklis veicina prognozēto seku ierobežošanu saistībā ar iedzīvotāju novecošanos, savukārt plānotā konsolidācija vidējā termiņa mērķu virzienā 2% apmērā programmas perioda beigu posmā dod ieguldījumu ilgtspējības uzlabošanā.13.  Paredzētie pasākumi kopumā atbilst vispārīgās ekonomikas politikas pamatnostādnēm valsts finanšu jomā, kas ir izklāstītas integrētajās pamatnostādnēs laika posmam no 2005. gada līdz 2008. gadam. Lai gan vidējā termiņā tiek plānots stabils budžeta stāvoklis, novirzīšanās no vidējā termiņa mērķa 2006. – 2007. gadā var būt procikliska un apdraudēt vidējā termiņa mērķa sasniegšanu programmas perioda beigās.14.  Zviedrijas valsts reformu programmā, ko iesniedza 2005. gada 21. oktobrī, saistībā ar atjaunoto Lisabonas stratēģiju, kas ir vērsta uz izaugsmi un darba vietu radīšanu, īpaši ir uzsvērta ilgspējīga attīstība, norādot, ka panākt un uzturēt augstu līdzdalību darba tirgū un nostrādāto darbstundu skaitu ir nopietns izaicinājums, kas iespaidos valsts budžetu ilgā laika posmā. Zviedrijas valsts reformu programmā ietilpst 2006. gada budžets, uz kuru balstās šis ikgadējais atjauninājums, un šajā nozīmē šie divi dokumenti ir atbilstīgi.15.  IeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar 9. panta trešo daļu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/1997 par Zviedrijas atjaunināto konverģences programmu 2005. – 2008. gadamEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[3] un jo īpaši tās 9. panta 3. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu,apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.16.  Padome 2006. gada 24. janvārī pārbaudīja Zviedrijas atjaunināto konverģences programmu, kas aptver laika posmu no 2005. gada līdz 2008. gadam. Programma pamatā atbilst jaunajā rīcības kodeksā dotajam stabilitātes un konverģences programmas struktūras paraugam. Šajā programmā iztrūkst jaunajā rīcības kodeksā pieprasītie obligātie un fakultatīvie dati (jo īpaši trūkst dati par darbinieku atalgojumu). Tāpat Zviedrijas programma skaidri nedefinē budžeta stāvokļa vidējā termiņa mērķi, kā to prasa rīcības kodekss.17.  Pēdējos desmit gados reālā IKP pieaugums Zviedrijā bija vidēji nedaudz zem 3%. Šos izaugsmes rādītājus raksturo spēcīgs darba ražīguma pieaugums un pozitīvas tīrās eksporta iemaksas. Tomēr pēdējos gados nodarbinātības pieaugums bija neliels un, samazinoties nodarbinātības līmenim, pieauga bezdarbs. Šīs programmas pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs paredz, ka reālais IKP pieaugs no 2,4% 2005. gadā, līdz 3,1% 2006. gadā un vidēji par 2,5% turpmākajos divos programmas perioda gados. Pirmajos divos programmas perioda gados attīstības perspektīvai vajadzīgi ciklisko nosacījumu uzlabojumi, kas turpmāk saglabātos neitrāli. Pēc pašreizējās informācijas šis scenārijs šķiet ir ticams. Programmas prognozes attiecībā uz inflāciju arī šķiet reālas.18.  Padome 2005. gada 18. janvārī savā atzinumā apstiprināja Zviedrijas 2004. gada atjauninātajā konverģences programmā izklāstīto budžeta stratēģiju. Attiecībā uz 2005. gada budžeta izpildi, 2004. gada programmas precizējumos valsts budžeta pārpalikums 2005. gadā tika plānots 0,6% apmērā no IKP, lai gan pašreizējā atjauninājumā ir prognozēts 1,6% liels pārpalikums, neatkarīgi no 2005. gada pieauguma virzības uz leju. Kopumā ne tikai ieņēmumi ir bijuši lielāki kā cerēts, kas daļēji izskaidrojams ar dažiem vienreizējiem ieņēmumiem no uzņēmuma peļņas nodokļa, bet arī izdevumi nav pārmērīgi palielinājušies.19.  Zviedrijas budžeta plāna ietvaros ir paredzēts uzturēt stabilas valsts finanses pilnīgas nodarbinātības un stabilas izaugsmes kontekstā. Tālab tajā ir izvirzīts mērķis visa cikla laikā panākt valsts budžeta pārpalikumu vidēji 2% apmērā no IKP, attiecībā uz vairāku gadu periodu noteikti nomināli limiti centrālās valdības izdevumiem un pašvaldībām uzdots līdzsvarot savu budžetu. Šis ikgadējais programmas precizējums paredz plānoto valsts budžeta pārpalikumu 2005. gadā 1,6%, 2006. gadā 0,9%, 2007. gadā 1,2%, un pēdējā - 2008. programmas gadā 1,7% apmērā. Gan izdevumu, gan ieņēmumu rādītāji programmas laikā pakāpeniski samazinās. Nodokļu samazinājumu dēļ 2006. gadā ieņēmumu koeficients samazinās jau programmas sākumā, savukārt izdevumu koeficients samazinās tikai programmas beigās, pie kam tiek prognozēta uzlabošanās darba tirgū. Salīdzinājumā ar iepriekšējiem ikgadējiem precizējumiem šī atjauninātā programma vispārēji apstiprina plānotās korekcijas nedaudz labvēlīgākā makroekonomikas scenārija kontekstā.20.  Programmā ir norādīts valsts pārpalikuma mērķis – apmēram 2% cikla laikā, kas ir atjauninātās stratēģijas vidējā termiņa atsauce. Tas vienlaicīgi ir Zviedrijas programmas stūrakmens, kas balstās uz valsts budžeta pamatnoteikumiem. Tādēļ 2% no IKP var uzskatīt par programmas vidējā termina mērķi, jo tas atbilst Stabilitātes un izaugsmes paktā un rīcības kodeksā izklāstītajiem principiem attiecībā uz vidējā termiņa mērķi. Paredzams, ka programmas periodā, izmantojot kopīgi pieņemto metodiku, aprēķinātā strukturālā bilance palielināsies no 1% no IKP 2006. gadā līdz apmēram 1½-2% no IKP 2008. gadā.21.  Tā kā programmā minētā vidējā termiņa mērķa prasības pārsniedz minimālos kritērijus (deficīta gadījumā novērtēti kā 1/2% no IKP), tad sasniedzot to, tiek nodrošināta drošības rezerve pārmērīga deficīta gadījumā. Attiecībā uz atbilstību programmas vidējā termiņa mērķa izpilde prasa daudz vairāk, nekā par to liecina pieminētā parāda attiecība un vidējais potenciālais produkcijas apjoma pieaugums. Tomēr tā sasniegšana ir būtiska, lai nodrošinātu ilgspējību ilgā laika posmā.22.  Tādēļ 2005. gada budžeta iznākums varēja būt labāks, nekā paredzēts programmā. It īpaši pēdējā, uz naudas līdzekļiem balstītā informācija par nodokļu ieņēmumiem un valsts ceturkšņa atskaites šo novērtējumu apstiprina.23.  Ņemot vērā šo riska novērtējumu, programmā paredzētā budžeta nostādne šķiet pietiekama, lai nodrošinātu to, ka līdz programmas perioda beigām tiks sasniegti programmas vidējā termiņa mērķi Tomēr, pateicoties ekspansīvajam 2006. gada budžetam, budžeta stāvoklis no nospraustā vidējā termiņa mērķa 2006. un 2007. gadā atšķiras apmēram par 1% no IKP, tādējādi apdraudot vidējā termiņa mērķa izpildi programmas perioda laikā. Turklāt rodas bažas, ka 2006. gada ievērojami ekspansīvā fiskālā nostādne (cikliski koriģētā bilance samazinās gandrīz par vienu procenta punktu) nav absolūti pieņemama tādā nozīmē, ka šo periodu varētu uzskatīt par „labvēlīgu situāciju”. Tomēr, kā norādīts iepriekš, programmas vidējā termiņa mērķu izpilde prasa daudz vairāk nekā Stabilitātes un izaugsmes pakts. Tādēļ visā programmas periodā ir pietiekama drošības rezerve pret noteiktā IKP deficīta sliekšņa 3 % apmērā pārkāpšanu, pastāvot parastām cikliskām svārstībām. Šis novērtējums būtu lietderīgs, arī pārklasificējot otrā pīlāra fondēto pensiju shēmu ārpus valsts sektora, ko ievērojot Eiropas Kopienu Statistikas biroja prasības, veiks 2007. gadā. Kopumā budžeta stāvoklis ir stabils, un budžeta stratēģija kalpo par labu piemēru fiskālās politikas īstenošanai atbilstoši paktam.24.  Pēc aprēķiniem parāda attiecība 2005. gadā ir sasniegusi 51% no IKP, kas ir daudz zemāka par Līgumā noteikto atsauces lielumu 60% no IKP. Programma paredz, ka parāda attiecība līdz 2008. gadam kritīsies līdz 46% no IKP.25.  Attiecībā uz valsts finanšu ilgtspējību Zviedrijā, pateicoties plānotajām budžeta izmaksām saistībā ar iedzīvotāju novecošanos, nepastāv liels risks. Pašlaik bruto parāda līmenis ir zem 60% no atsauces vērtības, un ir paredzams, ka programmas perioda laikā pa lielākai daļai tas šo atsauces vērtību nepārsniegs. Zviedrijas sratēģija - izvirzīt fiskālās politikas centrā ilgtspējību, ieskaitot pensiju sistēmas reformu, kurā ietilpst gan izdevumi par pensijām, gan līdzekļu uzkrājumi - dod pozitīvu ieguldījumu valsts finanšu jomā. Pašreiz labvēlīgais budžeta stāvoklis veicina prognozēto seku ierobežošanu saistībā ar iedzīvotāju novecošanos, kamēr plānotā konsolidācija vidējā termiņa mērķu virzienā 2% apmērā, programmas perioda beigu posmā, dod ieguldījumu ilgtspējības uzlabošanā[4].26.  Paredzētie pasākumi pamatā atbilst vispārīgās ekonomikas politikas pamatnostādnēm valsts finanšu jomā, kas ir izklāstītas integrētajās pamatnostādnēs laika posmam no 2005. līdz 2008. gadam. Lai gan vidējā termiņā tiek plānots stabils budžeta stāvoklis, novirzīšanās no vidējā termiņa mērķa 2006.-2007. gadā var būt procikliska un apdraudēt vidējā termiņa mērķa sasniegšanu programmas perioda beigās.27.  Zviedrijas valsts reformu programmā, ko iesniedza 2005. gada 21. oktobrī, saistībā ar atjaunoto Lisabonas stratēģiju, kas ir vērsta uz izaugsmi un darba vietu radīšanu, īpaši ir uzsvērta ilgspējīga attīstība, norādot ka panākt un uzturēt augstu līdzdalību darba tirgū un nostrādāto darbstundu skaitu ir nopietns izaicinājums, kas iespaidos valsts bužetu ilgā laika posmā. Zviedrijas valsts reformu programmā ietilpst 2006. gada budžets, uz kuru balstās šie ikgadējie precizējumi un šajā nozīmē šie divi dokumenti ir atbilstīgi.Galveno makroekonomisko un budžeta prognožu salīdzinājums 12004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |Reālais IKP (% izmaiņas) | KP 2005. g. nov. | 3,6 | 2,4 | 3,1 | 2,8 | 2,3 |KOM 2005. g. nov. | 3,6 | 2,5 | 3,0 | 2,8 | n.p. |KP 2004. g. nov. | 3,5 | 3,0 | 2,5 | 2,3 | n.p. |SPCI inflācija (%) | KP 2005. g. nov. | 0,9 | 1,5 | 1,5 | 2,0 | 2,0 |KOM 2005. g. nov. | 1,0 | 0,7 | 1,4 | 1,8 | n.p. |KP 2004. g. nov. | 1,3 | 1,5 | n.p. | n.p. | n.p. |Starpība starp potenciālo un faktisko produkcijas apjomu (% no potenciālā IKP) | KP 2005. g. nov.2 | -0,3 | -0,4 | -0,1 | 0,1 | -0,1 |KOM 2005. g. nov.6 | -0,3 | -0,4 | -0,1 | 0,0 | n.p. |KP 2005. g. nov.2 | -0,1 | 0,1 | -0,2 | -0,4 | n.p. |Valsts bilance (% no IKP) | KP 2005. g. nov. | 1,6 | 1,6 | 0,9 | 1,2 | 1,7 |KOM 2005. g. nov. | 1,6 | 1,4 | 0,8 | 1,1 | n.p. |KP 2004. g. nov. | 0,7 | 0,6 | 0,4 | 0,9 | n.p. |Primārā bilance (% no IKP) | KP 2005. g. nov. | 3,2 | 3,2 | 2,5 | 3,0 | 3,6 |KOM 2005. g. nov. | 3,4 | 3,2 | 2,6 | 2,9 | n.p. |KP 2004. g. nov. | 2,8 | 2,8 | 2,7 | 3,3 | n.p. |Cikliski koriģētā bilance (% no IKP) | KP 2005. g. nov.2 | 1,7 | 1,8 | 0,9 | 1,1 | 1,7 |KOM 2005. g. nov. | 1,8 | 1,6 | 0,9 | 1,1 | n.p. |KP 2004. g. nov.2 | 0,8 | 0,5 | 0,5 | 1,2 | n.p. |Strukturālā bilance3 (% no IKP) | KP 2005. g. nov.4 | 1,1 | 1,6 | 0,9 | 1,1 | 1,7 |KOM 2005. g. nov.5 | 1,2 | 1,4 | 0,9 | 1,1 | n.p. |KP 2004. g. nov. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. | n.p. |Valsts bruto parāds (% no IKP) | KP 2005. g. nov. | 51,1 | 50,9 | 49,4 | 47,8 | 46,0 |KOM 2005. g. nov. | 51,1 | 50,6 | 49,4 | 47,8 | n.p. |KP 2004. g. nov. | 51,7 | 50,5 | 50,0 | 49,0 | n.p. |Piezīmes: 1 Budžeta prognozēs nav ņemta vērā Eiropas Kopienu Statistikas biroja 2004. gada marta lēmuma par fondēto pensiju shēmu klasificēšanu ietekme; šis lēmums ir īstenojams līdz 2007. gada pavasarim. Ievērojot šā lēmuma ietekmi valsts bilance būtu šāda: 2005. gadā 0,6%, 2006. gadā -0,1%, 2007. gadā 0,2%, 2008. gadā 0,7%; valsts bruto parāds būtu: 2005. gadā 51,4%, 2006. gadā 49,9%, 2007. gadā 48,3% un 2008. gadā 46,5%. 2 Komisijas dienestu aprēķini, balstoties uz šīs programmas informāciju. 3 Cikliski koriģētā bilance (skat. iepriekšējās rindas) izņemot vienreizējus un pagaidu pasākumus 4 Programma sniedz sīku informāciju par vienreizējiem un citiem pagaidu pasākumiem. Tomēr Zviedrijas Finanšu ministrija ir iesniegusi aplēses par vienreizējiem pasākumiem: 2004. gadā 0,6% no IKP un 2005. gadā 0,2% no IKP. 5 Dati no Komisijas dienestu 2005. gada rudens prognozēm par vienreizējiem un citiem pagaidu pasākumiem: (2004. gadā 0,6% no IKP un 2005. gadā 0,2% no IKP; samazina deficītu) 6 Pamatojoties uz paredzēto potenciālo pieaugumu 2,5%, 2,6%, 2,8% un 2,7% laika posmā no 2004. līdz 2007. gadam. Avoti: Konverģences programma (KP); Komisijas dienestu 2005. gada rudens ekonomikas prognozes (KOM); Komisijas dienestu aprēķini |[1] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Visi dokumenti, kas ir minēti šajā tekstā, ir atrodami šajā tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Ekonomikas un finanšu komitejas atzinums par „Specifikācijām par Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanu un pamatnostādnēm un stabilitātes un konverģences programmu formu un saturu”, kuru atbalstījusi Ekonomikas un finanšu padome 2005. gada 11. oktobrī.[3] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Šajā tekstā minētie dokumenti atrodami tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[4] Sīkākas ziņas par ilgtermiņa ilgtspējību ir sniegtas Komisijas dienestu veiktajā programmas tehniskajā novērtējumā, kas tiks publicēts šajā tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52005SC0834

Padomes atzinums saskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 3. punktu par atjaunināto Portugāles stabilitātes programmu 2005.–2009. gadam  /* SEC/2005/0834 galīgā redakcija */

	Briselē, 22.06.2005.SEK (2005) 834 galīgaisIeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 3. punktu par atjaunināto Portugāles stabilitātes programmu 2005.–2009. gadam(iesniegusi Komisija)  PASKAIDROJUMA RAKSTSPadomes 1997. gada 7. jūlija Regula (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1] nosaka, ka iesaistītajām dalībvalstīm, tas ir, tām dalībvalstīm, kas pieņēmušas vienoto valūtu, līdz 1999. gada 1. martam Padomei un Komisijai jāiesniedz stabilitātes programmas. Saskaņā ar šīs regulas 5. pantu katra stabilitātes programma bija jāpārbauda Padomei, balstoties uz novērtējumiem, ko sagatavojusi Komisija un ar Līguma 114. pantu izveidotā komiteja (Ekonomikas un finanšu komiteja). Padome pēc Komisijas ieteikuma un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju, pamatojoties uz programmas pārbaudi, sniedza atzinumu. Saskaņā ar šo regulu dalībvalstīm ik gadu jāiesniedz savu stabilitātes programmu atjauninājumi, kurus Padome var izskatīt saskaņā ar tiem pašiem procedūru noteikumiem. Pirmo stabilitātes programmu, kas attiecās uz laika posmu no 1999. gada līdz 2002. gadam, Portugāle iesniedza 1998. gada 30. decembrī, un Padome to novērtēja 1999. gada 8. februārī. Ik pēc gada tika iesniegti atjauninājumi.Portugāles iestādes 2005. gada 9. jūnijā iesniedza pēdējo Portugāles stabilitātes programmas atjauninājumu. Šis stabilitātes programmas atjauninājums attiecas uz laika posmu no 2005. gada līdz 2009. gadam un to iesniedza valdība, kas tika ievēlēta vispārīgās vēlēšanās 2005. gada 20. februārī. Saskaņā ar Portugāles iekšējiem procedūru noteikumiem (Likums par budžeta stabilitāti) 2005. gada 2. jūnijā programmas atjauninājumu apstiprināja valdība un 2005. gada 9. jūnijā apsprieda parlaments. Komisijas dienesti ir veikuši šā atjauninājuma tehnisko analīzi, ņemot vērā Komisijas dienestu 2005. gada pavasara ekonomikas prognožu rezultātus, kā arī rīcības kodeksu[2], kopīgi pieņemto metodiku potenciālā kopprodukta un cikliski koriģēto bilanču novērtēšanai, ieteikumus ekonomikas politikas vispārīgajās pamatnostādnēs laika posmam no 2003. gada līdz 2005. gadam un Ekonomikas un finanšu padomes 2005. gada 20. marta ziņojumu par „Drošības un stabilitātes pakta uzlabotu īstenošanu”, ko Eiropas Padome apstiprināja 2005. gada 22. martā.[3] Šī analīze pamato šādu novērtējumu:-  Atjauninājums atbilst pārskatītajam „rīcības kodeksam par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu”[4]. Tomēr programmā nav minētas prognozes par ilgtermiņa valsts finanšu ilgspējīgumu, kā vietā ir tikai atsauce uz valdības izveidotu īpašu komiju, kas novērtē ilgtermiņa sociālās nodrošinājuma sistēmas ilgspējīgumu.-  Atjauninātā stabilitātes programma ir veidota, ņemot vērā valsts budžeta deficīta korekcijas nepieciešamību, kas, 2005. gadā esot 6,2 % no IKP, krietni pārsniegs 3 % no IKP. Kā jau iepriekš Portugāles varas iestādes ziņoja, atspoguļojot apspriedes ar Eurostat (Statistikas biroju), šim rādītājam laika posmā no 2002. līdz 2004. gadam seko deficīts 2,9 % no IKP, kas ir ievērojami sliktāk, salīdzinot ar izvirzīto 2,2% no IKP 2005. gadam iepriekšējā programmas atjauninājumā. Šo lejupslīdi skaidro ar mazāku pieaugumu nekā gaidīts, izdevumu pieauguma pārskatīšanu, pārtēriņiem salīdzinājumā ar budžetu un iepriekšējā programmā plānoto vienreizēju pasākumu neieviešanu[5], kā arī 2005. gada jūnijā jaunās valdības pieņemto korektīvo paketi par apmēram 0,6 % no IKP. Deficīta samazināšanai atjauninātā programma uzsver stratēģiju, kas paredz drīzāk strukturālu, ne būtisku vienreizēju un pagaidu pasākumu īstenošanu, kas netieši norāda uz iepriekšējā atjauninājumā uzsvērtās budžeta stratēģijas izmaiņām. Tiek paredzēts, ka valsts budžeta deficīts pakāpeniski uzlabosies un pārsniegs 3 % no IKP salīdzināmās vērtības līdz vismaz 2007. gadam.-  Programmā iesniegtais makroekonomiskais scenārijs paredz, ka faktiskā IKP pieaugums palielināsies no 1 % 2004. gadā un 0,8 % 2005. gadā līdz 1,4 % 2006. gadā, 2,2 % 2007. gadā, 2,6 % 2008. gadā un 3,0 % 2009. gadā. Šādu virzību nosaka paaugstinātais iekšzemes pieprasījums. Tiek paredzēts, ka ārējās iemaksas būs ierastā apmērā un vai nu pozitīvajā, vai negatīvā pusē. Pieauguma prognozes 2005. un 2006. gadam ir nedaudz zem Komisijas dienestu prognozēm, atspoguļot pēdējo attīstību. Saskaņā ar kopīgi pieņemto metodiku Komisijas dienestu prognozētais IKP pieaugums turpmākajiem gadiem ir zemāks par Portugāles prognozēto; kopprodukta prognožu starpība samazināsies programmas laikā un, iespējams, ka tās laikā arī izlīdzināsies. Tomēr nevar izslēgt, ka budžeta konsolidācijas centieni var ietekmēt pieaugumu lielākā apmērā nekā ir netieši pieņemts programmā. Kaut gan pieņēmums, ka nepastāvīgā fiskālā situācija tiek risināta, var labvēlīgi iespaidot pašapziņu. Turklāt vājā konkurētspēja Portugāles eksporta tirgū, kur valda spēcīga konkurence, var ietekmēt ārējā sektora neto iemaksas saistībā ar pieaugumu. Tāpēc paredzētā ekonomiskā izaugsme ir atkarīga no strukturālu produktivitātes un konkurētspējas trūkumu risināšanas un no pašpaļāvības atjaunošanas apmēra. Kopumā, ņemot vērā pēdējo gadu pieredzi, šķiet, ka pieauguma prognozes 2007. līdz 2009. gadam atspoguļo labvēlīgus pieņēmumus un tāpēc ietver riska elementu. Šķiet, ka programmas prognozes saistībā ar inflāciju 2005. un 2006. gadam ir zemākas, ņemot vērā plānotu netiešo nodokļu pieaugumu.-  Atjauninātā programma paredz, ka vispārējais valsts budžeta deficīts 2005. gadā sasniegs 6,2% no IKP pēc 2,9% no IKP 2003. un 2004. gadā[6] (izņemot vienreizējus un pagaidu pasākumus, šie līmeņi atbilstoši būtu 5,4% un 5,2% no IKP). Tiek paredzēts, ka deficīts samazināsies līdz 4,8% no IKP 2006. gadā, 3,9% 2007. gadā un 2,8% 2008. gadā. 2009. gadam programma paredz turpmāku deficīta līmeņa samazinājumu līdz 1,6% no IKP. Primārā bilance tiek paredzēta līdzīga: –3,3 % 2005. gadā, –1,6 % 2006. gadā un –0,5 % no IKP 2007. gadā. 2008. un 2009. gadam tiek prognozēts primārais pārpalikums 0,7 % un 1,8 % apmērā no IKP. Programma liek uzsvaru uz pasākumiem ar ilgtermiņa ietekmi un nepaļaujas uz pagaidu pasākumiem kā budžeta bilances uzlabošanas veidu. Tādējādi konsolidācijas centieni notiks visas programmas laikā, īpaši uzsverot programmas sākumu, tā kā nozīmīgi konsolidācijas centieni notiks 2006. gadā. Komisijas dienestu aprēķini saskaņā ar kopīgi pieņemtu metodiku saistībā ar programmas informāciju uzrāda, ka cikliski koriģēts deficīts ievērojami palielinās līdz 5,3 % no IKP 2005. gadā, bet ievērojami samazinās līdz 1,4 % 2009. gadā. Detalizētas izdevumu un ienākumu prognozes līdz 2009. gadam uzrāda, ka konsolidācijas centienus atbalstīs nodokļu ieņēmumu un primāro izdevumu puse, liekot ievērojamu uzsvaru uz pēdējo. Programmas sākuma daļā konsolidācija galvenokārt paļaujas uz pieaugošiem ieņēmumiem, kā arī augstākām nodokļu likmēm, zemākiem nodokļu kredītiem un pastiprinātu nodokļu ievākšanu, kas daļēji kompensē iepriekšminētos vienreizējos ieņēmumus (jo īpaši standarta PVN likmes pieaugums no 19% līdz 21%). Vēlākajos gados tiek paredzēts paaugstināts devums no izdevumu ierobežojumiem no pastāvīgiem pasākumiem, piemēram, no valsts administrācijas reformām, tostarp algu likumprojekta apturēšanas, un izmaiņām sociālā nodrošinājuma ieturēšanas shēmās, kas ievērojami ietekmēs budžetu galvenokārt vidējā termiņā. Ieguldījumu daļa kopējos valdības izdevumos programmas periodā nedaudz samazinās.-  Budžeta prognozes apēno vairāki riska elementi. Pirmkārt, ekonomisko darbību kāpinājums, jo īpaši no 2007. gada var nebūt tik liels kā paredzēts. Otrkārt, izdevumu un ieņēmumu tendences var arī nebūt tik labvēlīga kā plānots. Patiesi, augstākas nodokļu likmes palielina izvairīšanos no nodokļiem risku un vairums pasludināto izdevumu ierobežojumu joprojām ir likumīgi īstenojami. Līdz jūnija beigām valdība plāno iesniegt budžetu labojumus 2005. gadam. Turpmākajiem gadiem izdevumu reformas var tomēr būt ilgāk īstenojamas un rezultātā to īstermiņa un vidēja termiņa rezultāti var neizrādīties tik nozīmīgi, kā ir gaidīts. Tādā gadījumā valdība, iespējams, tiks aicināta izpildīt savas saistības veikt papildu pasākumus, lai izvairītos no tā ka deficīts pārsniedz 3 % no IKP ilgāk nekā plānots. Pat ja tiek ievērota plānotā virzība, 2008. un 2009. gadam budžeta nostāja programmā nenodrošina pietiekamu drošības rezervi, lai nepārsniegtu deficīta slieksni, pastāvot normālām makroekonomiskām svārstībām. Tā arī nav nepietiekama, lai nodrošinātu Stabilitātes un izaugsmes pakta vidēja termiņa bezdeficīta budžeta stāvokļa mērķa sasniegšanu līdz programmas perioda beigām.-  Valsts parāda pret IKP līmenis pārsniedza 60 % no IKP Līguma salīdzināmās vērtības 2003. gadā, sasniedzot 61,9 % 2004. gadā. Saskaņā ar atjauninājumu programmas parāda līmenim sasniedzot 66,5 % no IKP 2005. gadā, tas sasniegs savu augstāko punktu — 67,8 % no IKP — 2007. gadā un pēc tam samazināsies līdz 64,5 % 2009. gadā. Bruto parāda attīstība var neizrādīties tik labvēlīga kā prognozēts, ņemot vērā ekonomisko darbību, valsts deficīta mērķu un tamlīdzīgus riskus, balstoties uz iepriekšēju pieredzi ar parādu paaugstinošām krājumu plūsmas korekcijām, jo īpaši finanšu līdzekļu uzkrāšanu.-  Attiecībā uz ilgtermiņa valsts finanšu ilgspējīgumu šķiet, ka Portugāli apdraud prognozētās iedzīvotāju novecošanās budžeta izmaksas. Ja nebūs turpmāko pasākumu, augstais deficīts un aizvien pieaugošais valsts parāda pret IKP līmenis iedragās valsts finanšu ilgspējīgumu, tāpēc savlaicīgi ir jāvirzās uz bezdeficīta budžetu. Pieņemtajām strukturālajām reformām, jo īpaši pensiju un veselības aprūpes jomā, būtu jāsamazina ietekme uz budžetu saistībā ar iedzīvotāju novecošanos. Tomēr nešķiet, ka ar šīm reformām varēs nodrošināt ilgspējīgumu. Atjauninājumā uzsvērtās reformas, īpaši valsts dienesta pensionēšanās noteikumi, var šajā jomā dot ieguldījumu, ja tiks atbilstoši īstenotas.-  Kopumā atjauninājumā izklāstītā ekonomikas politika daļēji atbilst valsts specifiskajām ekonomikas politikas pamatnostādnēm valsts finanšu jomā. Saskaņā ar ieteikto programma paredz valsts finanšu konsolidāciju izdevumu pusē, kas tomēr notiks progresējošā veidā un nepaļaujoties uz būtiskiem vienreizējiem un pagaidu pasākumiem. Turklāt programmas prognozes, ja vien tiks ievērotas, netieši norāda uz cikliski koriģētas primārās bilances kāpinājumu (vienreizēju un pagaidu pasākumu tīkls) par vairāk nekā 0,5 % no IKP katru gadu. Tomēr programmā nav paredzēts samazināt deficītu zem 3 % no IKP līdz 2008. gadam un plānotie izdevumu ierobežojumi nebūs pietiekami, lai līdz programmas perioda beigām sasniegtu Stabilitātes un izaugsmes pakta vidēja termiņa bezdeficīta budžeta stāvokļa mērķi.-  Ņemot vērā atjauninātajā stabilitātes programmā iesniegtos deficīta un parāda rādītājus 2005. un turpmākajiem gadiem, Komisija Portugālei 22. jūnijā aizsāka pārmērīga budžeta deficīta procedūru. Padome, izlemjot par pārmērīgu budžeta deficītu Portugālē, arī izdos ieteikumus saistībā ar pārmērīga budžeta deficīta korekciju, šāds ieteikums, cita starpā, iekļaus pārmērīga budžeta deficīta korekcijas gala termiņu.Ņemot vērā iepriekšminēto novērtējumu, Portugālei vajadzētu: (i) neļaut pasliktināties fiskālajam stāvoklim 2005. gadā, nodrošinot striktu pasludināto korektīvo pasākumu īstenošanu; (ii) cik ātri vien iespējams panākt ilgspējīgu pārmērīga budžeta deficīta korekciju, veicot nozīmīgus pasākumus 2006. gadā, kam katru gadu sekos nozīmīga lejupslīde, un mērķtiecīgi īstenojot plānotos pasākumus valsts izdevumu samazināšanai, un izmantot jebkuru iespēju, lai sekmētu budžeta deficīta samazināšanu, jo īpaši izveidot rezerves, rēķinoties ar ietekmi uz budžetu saistībā ar iespējami zemāku tā pieaugumu nekā paredzēts; (iii) panākt bruto parāda līmeņa striktu lejupvirzību, nodrošinot, ka parāda attīstība atspoguļo deficīta samazināšanas virzību, un izvairoties no parādu paaugstinošiem finanšu darījumiem; (iv) kontrolēt izdevumu attīstību, iespējams īpašu izdevumu kategoriju griestiem izsludinot lielākas saistības visaptverošas reformu programmas ietvaros, uzlabojot kvalitāti un nodrošinot ilgtermiņa valsts finanšu ilgspējīgumu; v) turpmāk uzlabot vispārēju valdības datu apstrādi.Balstoties uz šo novērtējumu, Komisija ir pieņēmusi pievienoto ieteikumu Padomes atzinumam par atjaunināto Portugāles stabilitātes programmu un nosūta to Padomei.IeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 3. punktu par atjaunināto Portugāles stabilitātes programmu 2005.–2009. gadamEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1997. gada 17. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[7] un jo īpaši tās 5. panta 3. punktu;ņemot vērā Komisijas ieteikumu;apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.(1) [...] Padome pārbaudīja atjaunināto Portugāles stabilitātes programmu laika periodam no 2005. līdz 2009. gadam. Programma atbilst „rīcības kodeksam par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu” [8]. Tomēr programmā nav iekļautas prognozes par ilgtermiņa valsts finanšu ilgspējīgumu. Tādējādi Portugāle tiek aicināta panākt pilnīgu atbilsmi ar rīcības kodeksa datiem.(2) Atjauninātā stabilitātes programma ir veidota, ņemot vērā valsts budžeta deficīta korekcijas nepieciešamību, kas, 2005. gadā esot 6,2 % no IKP, krietni pārsniegs 3 % no IKP. Kā jau iepriekš Portugāles varas iestādes ziņoja, atspoguļojot apspriedes ar Eurostat , šim rādītājam laika posmā no 2002. līdz 2004. gadam seko deficīts 2,9 % no IKP, kas ir ievērojami sliktāk, salīdzinot ar izvirzīto 2,2 % no IKP 2005. gadam iepriekšējā programmas atjauninājumā. Šo lejupslīdi skaidro ar mazāku pieaugumu nekā gaidīts, izdevumu pieauguma pārskatīšanu, pārtēriņiem salīdzinājumā ar budžetu un iepriekšējā programmā plānoto vienreizēju pasākumu neieviešanu, kā arī 2005. gada jūnijā jaunās valdības pieņemto korektīvo paketi par apmēram 0,6 % no IKP. Deficīta samazināšanai atjauninātā programma uzsver stratēģiju, kas paredz drīzāk strukturālu, ne ievērojamu vienreizēju un pagaidu pasākumu īstenošanu, kas netieši norāda uz iepriekšējā atjauninājumā uzsvērto budžeta stratēģiju izmaiņām. Tiek paredzēts, ka valsts valdības deficīts pakāpeniski uzlabosies, bet pārsniegs 3 % no IKP salīdzināmās vērtības līdz vismaz 2007. gadam.(3) Makroekonomiskais scenārijs, uz kura pamatojas programma, paredz faktisko IKP pieaugumu progresijā no 0,8 % 2005. gadā līdz 3,0 % 2009. gadā, starp minētajiem gadiem paredzot atbilstoši 1,4 %, 2,2 % un 2,6 % pieaugumu. Ņemot vērā pašreizējo informāciju pieauguma prognozes pirmajam programmas periodam šķiet ticamas, tomēr programmas tālākajiem gadiem pastāv vairāki riski. Lai īstenotu paredzēto pieauguma prognozi, ir nepieciešami strukturāli pasākumi, kas risinātu produktivitāti un konkurētspēju un atjaunotu pašpaļāvību. Šķiet, ka programmas prognozes saistībā ar inflāciju 2005. un 2006. gadam ir zemākas, ņemot vērā plānotu netiešo nodokļu pieaugumu.(4) Programma tiecas sasniegt valsts budžeta deficītu zem 3 % no IKP salīdzināmās vērtības līdz 2008. gadam. Ir paredzams, ka valsts budžeta deficīta līmenis samazināsies no 6,2 % no IKP 2005. gadā līdz 4,8 % 2006. gadā, 3,9 % 2007. gadā, 2,8 % 2008. gadā un 1,6 % 2009. gadā. Komisijas dienestu aprēķini saskaņā ar kopīgi pieņemtu metodiku saistībā ar programmas informāciju uzrāda, ka cikliski koriģētais deficīts, sasniedzis 5,3 % no IKP 2005. gadā, pakāpeniski samazināsies līdz 1,4 % 2009. gadā. Konsolidācijas centieni aptvers visu programmas laiku, īpaši uzsverot programmas sākumu, tā kā nozīmīgi konsolidācijas centieni notiks 2006. gadā. Programmas sākuma daļā konsolidācija galvenokārt paļaujas uz pieaugošiem ieņēmumiem, kā arī augstākām nodokļu likmēm (jo īpaši standarta PVN likmes pieaugumu no 19% līdz 21%), zemākiem nodokļu kredītiem un pastiprinātu nodokļu ievākšanu, kas daļēji kompensē iepriekšminētos vienreizējos ieņēmumus. Vēlākajos gados tiek paredzēts paaugstināts devums no izdevumu ierobežojumiem no pastāvīgiem pasākumiem, piemēram, no valsts administrācijas reformām, algu likumprojekta apturēšanas un izmaiņām sociālā nodrošinājuma ieturēšanas shēmās, kas ievērojami ietekmēs budžetu galvenokārt vidējā termiņā. Ieguldījumu daļa kopējos valdības izdevumos programmas periodā nedaudz samazinās.(5) Budžeta rezultāts, kas ir paredzēts programmā, ir pakļauts vairākiem riskiem. Pirmkārt, ekonomisko darbību kāpinājums varētu arī nebūt tādā apmērā kā gaidīts fiskālu konsolidācijas pasākumu dēļ un, ņemot vērā paredzēto starptautiskās konkurences pieaugumu Portugāles eksporta tirgos. Otrkārt, ieņēmumu kāpināšanas un izdevumu ierobežošanas pasākumi var nebūt tik efektīvi kā paredzēts vai var būt nepieciešams vairāk laika vēlamā rezultāta sasniegšanai. Augstākas nodokļu likmes palielina izvairīšanos no nodokļiem risku un vairums pasludināto izdevumu ierobežojumu joprojām ir likumīgi īstenojami. Ņemot vērā šo novērtējumu, valdību, iespējams, aicinās izpildīt tās saistības veikt papildu pasākumus, lai izvairītos no deficīta, kas pārsniedz 3 % no IKP ilgāk nekā paredzēts. Turklāt, pat ja paredzētais kurss tiek ievērots, budžeta nostāja programmā var arī nenodrošināt pietiekamu drošības rezervi, lai nepārsniegtu deficīta griestus ar normālām makroekonomiskām svārstībām līdz vismaz 2009. gadam. Tas arī nav pietiekami, lai nodrošinātu, ka Stabilitātes un izaugsmes pakta vidēja termiņa bezdeficīta budžeta mērķis tiek sasniegts programmas laikā. Jūtīguma analīze uzrāda, ka deficīts 2009. gadā joprojām varētu būt 3% vai tamlīdzīgā līmenī nelabvēlīgas makroekonomiskas attīstības gadījumā.(6) Valsts parāda pret IKP līmenis pārsniedza 60 % no IKP Līguma salīdzināmās vērtības 2003. gadā, sasniedzot 61,9 % 2004. gadā. Saskaņā ar atjaunināto programmu, sasniedzot 66,5 % no IKP 2005. gadā, tas sasniegs savu augstāko punktu — 67,8 % no IKP — un pēc tam samazināsies līdz 64,5 % 2009. gadā. Bruto parāda attīstība var neizrādīties tik labvēlīga kā prognozēts, ņemot vērā ekonomisko darbību, budžeta mērķu un tamlīdzīgus riskus, balstoties uz iepriekšēju pieredzi ar parādu paaugstinošām krājumu plūsmas korekcijām, jo īpaši finanšu līdzekļu uzkrāšanu.(7) Attiecībā uz ilgtermiņa valsts finanšu ilgspējīgumu šķiet, ka Portugāli apdraud prognozētās iedzīvotāju novecošanās budžeta izmaksas. Pieņemtajām strukturālajām reformām, jo īpaši pensiju un veselības aprūpes jomā, būtu jāsamazina ietekme uz budžetu saistībā ar iedzīvotāju novecošanos. Tomēr nešķiet, ka ar šīm reformām varēs nodrošināt ilgspējīgumu. Atjauninājumā uzsvērtās reformas, īpaši valsts dienesta pensionēšanās noteikumi, var šeit dot ieguldījumu, ja tiks atbilstoši īstenotas. Valdība ir devusi uzdevumu sagatavot ziņojumu, kurā tiktu novērtēts sociālās nodrošinājuma sistēmas ilgspējīgums.(8) Kopumā atjauninājumā izklāstītā ekonomikas politika daļēji atbilst valsts specifiskajām ekonomikas politikas pamatnostādnēm valsts finanšu jomā. Saskaņā ar ieteikumiem programma paredz, ka valsts finanšu konsolidācija notiks galvenokārt izdevumu pusē, nepaļaujoties uz ievērojamiem vienreizējiem un pagaidu pasākumiem. Programmas prognozes, ja vien tiks ievērotas, netieši norāda uz cikliski koriģētas primārās bilances kāpinājumu (vienreizēju un pagaidu pasākumu tīkls) par 0,5 procentu punktiem no IKP katru gadu. Tomēr programmā nav paredzēts samazināt deficītu zem 3 % no IKP līdz 2008. gadam un plānotie izdevumu ierobežojumi nebūs pietiekami, lai līdz programmas perioda beigām sasniegtu Stabilitātes un izaugsmes pakta vidēja termiņa bezdeficīta budžeta stāvokļa mērķi.(9) Ņemot vērā atjauninātajā stabilitātes programmā iesniegtos deficīta un parāda rādītājus 2005. un turpmākajiem gadiem, Komisija Portugālei 22. jūnijā aizsāka pārmērīga budžeta deficīta procedūru. Padome, izlemjot par pārmērīgu budžeta deficītu Portugālē, arī izdos ieteikumus saistībā ar pārmērīga budžeta deficīta korekciju, šāds ieteikums, cita starpā, iekļaus pārmērīga budžeta deficīta korekcijas gala termiņu.* * *Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome uzskata, ka Portugālei vajadzētu:(i) neļaut pasliktināties fiskālajam stāvoklim 2005. gadā, nodrošinot striktu pasludināto korektīvo pasākumu īstenošanu;(ii) cik ātri vien iespējams panākt ilgspējīgu pārmērīga budžeta deficīta korekciju, veicot nozīmīgus pasākumus 2006. gadā, kam katru gadu sekos nozīmīga lejupslīde, un mērķtiecīgi īstenojot plānotos pasākumus valsts izdevumu samazināšanai, un izmantot jebkuru iespēju, lai sekmētu budžeta deficīta samazināšanu, jo īpaši izveidot rezerves, rēķinoties ar ietekmi uz budžetu saistībā ar iespējami zemāku tā pieaugumu nekā paredzēts;(iii) panākt bruto parāda līmeņa striktu lejupvirzību, nodrošinot, ka parāda attīstība atspoguļo deficīta samazināšanas virzību, un izvairoties no parādu paaugstinošiem finanšu darījumiem;(iv) kontrolēt izdevumu attīstību, iespējams īpašu izdevumu kategoriju griestiem izsludinot lielākas saistības visaptverošas reformu programmas ietvaros, uzlabojot kvalitāti un nodrošinot ilgtermiņa valsts finanšu ilgspējīgumu;(iv) turpmāk uzlabot vispārēju valdības datu apstrādi.Tabula: Nozīmīgāko makroekonomikas un budžeta aplēšu salīdzinājums2004. | 2005. | 2006. | 2007. | 2008. | 2009. |Faktiskais IKP (izmaiņas, %) | SP 2005. g. jūn. | 1,0 | 0,8 | 1,4 | 2,2 | 2,6 | 3,0 |KOM 2005. g. aprīlis | 1,0 | 1,1 | 1,7 | – | – | – |SP 2004. g. janv. | 1,0 | 2,5 | 2,8 | 3,0 | – | – |SPCI inflācija (%) | SP 2005. g. jūn. | 2,5 | 2,5 | 2,9 | 2,5 | 2,5 | 2,4 |KOM 2005. g. aprīlis | 2,5 | 2,3 | 2,1 | – | – | – |SP 2004. g. janv. | 2,0 | 2,0 | 2,0 | 2,0 | – | – |Valsts bilance (% no IKP) | SP 2005. g. jūn. | -2,9 | -6,2 | -4,8 | -3,9 | -2,8 | -1,6 |KOM 2005. g. aprīlis | -2,9 | -4,9 | -4,7 | – | – | – |SP 2004. g. janv.* | -2,8 | -2,2 | -1,6 | -1,1 | – | – |Primārā bilance (% no IKP) | SP 2005. g. jūn. | -0,1 | -3,3 | -1,6 | -0,5 | 0,7 | 1,8 |KOM 2005. g. aprīlis | -0,1 | -2,0 | -1,6 | – | – | – |SP 2004. g. janv. | 0,1 | 0,9 | 1,5 | 2,0 | – | – |Cikliski koriģētā bilance (% no IKP) | SP 20051. g. jūn. | -2,2 | -5,3 | -3,8 | -3,1 | -2,3 | -1,4 |KOM 2005. g. aprīlis | -2,0 | -3,9 | -3,7 | – | – | – |SP 20041. g. janv.* | -1,7 | -1,3 | -0,9 | -0,7 | – | – |Valsts bruto parāds (% no IKP) | SP 2005. g. jūn. | 61,9 | 66,5 | 67,5 | 67,8 | 66,8 | 64,5 |KOM 2005. g. aprīlis | 61,9 | 66,2 | 68,5 | – | – | – |SP 2004. g. janv.* | 60,0 | 59,7 | 58,6 | 57,0 | – | – |Piezīmes: 1 Komisijas dienestu aprēķini, kuru pamatā ir programmā atrodamā informācija. *Tai skaitā vienreizēji un pagaidu pasākumi. Avoti: Stabilitātes programmas (SP); Komisijas dienestu 2005. gada pavasara ekonomikas prognozes (KOM); Komisijas dienestu aprēķini. |[1] OV L 209, 2. 8. 1997. Visi dokumenti, uz kuriem norādīts šajā tekstā, atrodami tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Ekonomikas un finanšu komitejas pārskatītais atzinums par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu, apstiprinājusi Ekonomikas un finanšu padome 2001. gada 10. jūlijā.[3] Sk. Briseles Eiropadomes prezidentūras 2005. gada 22. un 23. marta secinājumus (7619/05) un Ekonomikas un finanšu padomes 2005. gada 20. marta ziņojumu Eiropas Padomei (7423/05).[4] Portugāles iestādes 2004. gada decembrī bija iesniegušas atjauninātu programmu, ievērojot formāli pieprasīto iesniegšanas dienu. Tomēr, ņemot vērā gaidāmās vispārējās vēlēšanas Portugālē, toreiz tika nolemts minēto programmu neizvērtēt, bet sagaidīt, kamēr jaunā valdība iesniedz tās atjauninājumu.[5] Valdība, kas uzsāka darbu 2005. gada martā, uzticēja īpašajai komisijai, kas ir Centrālās bankas vadītāja atbildības jomā, novērtēt valsts finanses. Maija vidū komisija iesniedza savu slēdzienu, 2005. gadam prognozējot deficītu 6,8% no IKP līmenī nemainīgas politikas gadījumā.[6] Eurostat 2005. gada 18. marta Ziņu izlaidumā Nr. 34/2005 paziņoja par „notiekošām diskusijām starp Eurostat un Portugāli par atbilstību starp Portugāles iesniegtiem datiem par uzkrājumiem un skaidru naudu laikam posmam no 2001. un 2004. gadam.” Turpmākā Portugāles varas iestāžu iesniegtā informācija norāda uz nelieliem augšupvērstiem grozījumiem 2000., 2002. un 2003. gadam, minot ikvienam gadam deficīta līmeni 2,9 % no IKP apmērā. Pašlaik Eurostat pārskata šos precizējumus.[7] OV L209, 02.08.1997, 1. lpp. Dokumenti, uz kuriem norādīts šajā tekstā, atrodami tīmekļa vietnēhttp://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[8] Portugāles iestādes 2004. gada decembrī bija iesniegušas atjauninātu programmu, ievērojot formāli pieprasīto iesniegšanas dienu. Tomēr, ņemot vērā gaidāmās vispārējās vēlēšanas Portugālē, toreiz tika nolemts minēto programmu neizvērtēt, bet sagaidīt, kamēr jaunā valdība iesniedz tās atjauninājumu.


title: Komisijas Ieteikums ( 2006. gada 18. janvāris ) par saskaņotu Kopienas uzraudzības programmu 2006. gadam, lai nodrošinātu pesticīdu atliekvielu maksimāli pieļaujamā līmeņa ievērošanu graudaugos un uz tiem, kā arī dažos citos augu izcelsmes produktos, un par nacionālajām uzraudzības programmām 2007. gadam  (izziņots ar dokumenta numuru K(2006) 11)   (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               24.1.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 19/23

      KOMISIJAS IETEIKUMS

   (2006. gada 18. janvāris)
   par saskaņotu Kopienas uzraudzības programmu 2006. gadam, lai nodrošinātu pesticīdu atliekvielu maksimāli pieļaujamā līmeņa ievērošanu graudaugos un uz tiem, kā arī dažos citos augu izcelsmes produktos, un par nacionālajām uzraudzības programmām 2007. gadam
   (izziņots ar dokumenta numuru K(2006) 11)
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2006/26/EK)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 211. pantu,
   ņemot vērā Padomes 1986. gada 24. jūlija Direktīvu 86/362/EEK par pesticīdu atliekvielu maksimāli pieļaujamo daudzumu noteikšanu labībā un uz tās (1), un jo īpaši tās 7. panta 2. punkta b) apakšpunktu,
   ņemot vērā Padomes 1990. gada 27. novembra Direktīvu 90/642/EEK par pesticīdu atlieku maksimāli pieļaujamā daudzuma noteikšanu konkrētos augu izcelsmes produktos un uz tiem, ieskaitot augļus un dārzeņus (2), un jo īpaši tās 4. panta 2. punkta b) apakšpunktu,
   tā kā:

               (1)

               Direktīvā 86/362/EEK un Direktīvā 90/642/EEK paredzēts, ka Komisijai pakāpeniski jāizstrādā sistēma, kas ļautu novērtēt pesticīdu iedarbību, lietojot uzturu. Lai varētu veikt ticamu novērtējumu, jāiegūst uzraudzības dati par pesticīdu atliekvielām tajos pārtikas produktos, kas Eiropā ir svarīgākās uztura sastāvdaļas. Ir vispāratzīts, ka Eiropā svarīgākās uztura sastāvdaļas veido aptuveni 20–30 pārtikas produkti. Ņemot vērā pesticīdu atliekvielu uzraudzībai valstu līmenī pieejamos resursus, dalībvalstis atbilstoši saskaņotai programmai katru gadu var analizēt tikai astoņu produktu paraugus. Pesticīdu lietojums uzrāda izmaiņas triju gadu ciklos. Tāpēc katrs pesticīds jākontrolē 20–30 pārtikas produktos vairākos triju gadu ciklos.

               (2)

               2006. gadā jāuzrauga visu šajā ieteikumā ietverto pesticīdu atliekvielas, jo pēc šiem datiem būs iespējams novērtēt to faktisko iedarbību, lietojot uzturu.

               (3)

               Ir vajadzīgs sistemātisks statistisks plāns attiecībā uz to, cik paraugi paņemami katrā saskaņotajā uzraudzības pasākumā. Šādu plānu ir noteikusi Pārtikas kodeksa (Codex Alimentarius) komisija (3). Pamatojoties uz binomiālu varbūtības sadalījumu, var aprēķināt, ka, analizējot 613 paraugus, ar ticamību augstāku par 99 % var atklāt paraugu, kurā pesticīdu atliekvielu saturs pārsniedz kvantitatīvās noteikšanas robežu (KNR), ja mazāk nekā 1 % augu izcelsmes produktos atliekvielu saturs ir lielāks par šo robežu. Šo paraugu ņemšanas jāuztic dalībvalstīm, vienmērīgi sadalot paraugu skaitu atbilstoši iedzīvotāju skaitam un patēriņa rādītājiem tā, lai tiktu paņemti mazākais 12 viena produkta paraugi gadā.

               (4)

               Vadlīnijas par pesticīdu atliekvielu analīzes kvalitātes kontroles procedūrām (“Quality Control Procedures for Pesticide Residue Analysis”) ir publicētas Komisijas tīmekļa vietnē (4). Panākta vienošanās, ka dalībvalstu analīžu laboratorijās visos iespējamos gadījumos jāīsteno šīs vadlīnijas un tās pastāvīgi jāpārskata, ņemot vērā uzraudzības programmu īstenošanā iegūto pieredzi.

               (5)

               Ar Komisijas Direktīvu 2002/63/EK (5) ir izveidotas Kopienas metodes, saskaņā ar kurām ņemami paraugi augu un dzīvnieku izcelsmes produktos un uz tiem esošo pesticīdu atliekvielu oficiālai kontrolei. Šajā direktīvā noteikto paraugu ņemšanas metožu un procedūru vidū ir arī Pārtikas kodeksa komisijas ieteiktās metodes un procedūras.

               (6)

               Saskaņā ar Direktīvu 86/362/EEK un Direktīvu 90/642/EEK dalībvalstīm jāprecizē kritēriji, ko tās izmanto, izstrādājot savas nacionālās pārbaudes programmas. Tostarp jāmin arī kritēriji, ko piemēro, nosakot, cik paraugu jāņem, kādas analīzes jāveic un kāds ziņojamais līmenis izmantots, kā arī kritēriji, pēc kuriem ir noteikts ziņojamais līmenis, un ziņas par akreditāciju saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulu (EK) Nr. 882/2004 par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu apliecinājumu, ka ir izpildītas likuma prasības pārtikas un barības jomā, kā arī noteikumi dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības jomā (6). Tāpat arī jānorāda pārkāpumu skaits un veids, kā arī veiktie pasākumi.

               (7)

               Maksimālie atliekvielu daudzumi zīdaiņu pārtikā ir noteikti saskaņā ar 6. pantu Komisijas 1991. gada 14. maija Direktīvā 91/321/EEK par mātes piena aizstājējiem zīdaiņiem un maziem bērniem (7) un 6. pantu Komisijas 1996. gada 16. februāra Direktīvā 96/5/EK, EAEK par apstrādātu graudaugu pārtiku un bērnu pārtiku zīdaiņiem un maziem bērniem (8).

               (8)

               Informāciju par uzraudzības programmu rezultātiem ir īpaši lietderīgi apstrādāt, glabāt un pārraidīt ar elektroniskām/informātikas metodēm. Ir izstrādāti formāti datu nosūtīšanai pa elektronisko pastu no dalībvalstīm. Tāpēc dalībvalstīm jābūt spējīgām nosūtīt savus ziņojumus Komisijai standarta formātā. Vadlīnijas, ko izstrādā Komisija, sekmē šā standarta formāta uzlabojumus.

               (9)

               Šajā ieteikumā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas atzinumu,

         IESAKA TURPMĀK IZKLĀSTĪTO.

               1)

               Dalībvalstis ir aicinātas 2006. gadā ņemt un analizēt I pielikumā noteiktās produkta/pesticīda atliekvielu kombinācijas paraugos, pamatojoties uz katra produkta paraugu skaitu, kas tiem noteikts II pielikumā un kas attiecīgā gadījumā atbilst dalībvalstu, Kopienas un trešo valstu daļai dalībvalsts tirgū.
               Paraugu ņemšanas procedūrai, tostarp vienību skaitam, jāatbilst Direktīvas 2002/63/EK prasībām.

               2)

               No akūta riska pesticīdiem, t. i., tādiem, kuriem noteikta akūta standartdeva (piemēram, OP-esteri, endosulfāns un N-metilkarbamāti), paraugi jāņem tā, lai varētu atlasīt divus laboratorijas paraugus. Ja pirmajā laboratorijas paraugā meklējamā pesticīda atliekvielas ir konstatējamā daudzumā, otrā parauga vienības jāanalizē atsevišķi. Tas attiecas uz šādiem produktiem:

                           —

                           baklažāniem,

                           —

                           vīnogām (9),

                           —

                           banāniem,

                           —

                           dārzeņpipariem.

                     Pirmajā paraugā konstatējot šādus pesticīdus, otrajā laboratorijas paraugā jāveic atsevišķo vienību individuāla analīze pietiekami lielam skaitam šo produktu paraugu, īpaši tad, ja tie ir viena ražotāja produkti.

               3)

               No kopējā skaita paraugu, kas norādīts saskaņā ar I un II pielikumu, ikvienai dalībvalstij jāņem un jāanalizē:

                           a)

                           vismaz desmit paraugi no zīdaiņu barības, kuras pamatā ir lielākoties dārzeņi, augļi vai graudaugi.

                           b)

                           tāds skaits paraugu (mazākais viens paraugs, ja tāds pieejams) no bioloģiskās lauksaimniecības produktiem, kas atbilst bioloģiskās lauksaimniecības produktu tirgus daļai katrā dalībvalstī.

               4)

               Dalībvalstis ir aicinātas vēlākais līdz 2007. gada 31. augustam ziņot par analīžu rezultātiem, kas iegūti, testējot I pielikumā noteikto produkta/pesticīda atliekvielu kombinācijas paraugos, norādot:

                           a)

                           izmantotās analīzes metodes un sasniegto ziņojamo līmeni saskaņā ar kvalitātes kontroles procedūrām, kas norādītas vadlīnijās par pesticīdu atliekvielu analīzes kvalitātes kontroles procedūrām;

                           b)

                           pārkāpumu skaitu, veidu un veiktos pasākumus.

               5)

               Ziņojums jāsagatavo tādā formātā, elektronisko formātu ieskaitot, kas atbilst norādījumiem, ko Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgā komiteja dalībvalstīm sniegusi par to, kā īstenot Komisijas ieteikumus par saskaņotām Kopienas uzraudzības programmām.
               Par rezultātu, kas iegūts, analizējot zīdaiņu pārtikas paraugus un bioloģiskās lauksaimniecības produktu paraugus, jāziņo uz atsevišķām datu lapām.

               6)

               Dalībvalstis tiek aicinātas vēlākais līdz 2006. gada 31. augustam nosūtīt Komisijai un pārējām dalībvalstīm informāciju saskaņā ar Direktīvas 86/362/EEK 7. panta 3. punktu un Direktīvas 90/642/EEK 4. panta 3. punktu par uzraudzību 2005. gadā, lai vismaz ar izlases pārbaudi nodrošinātu, ka tiek ievēroti maksimāli pieļaujamais pesticīdu atliekvielu daudzums, tostarp:

                           a)

                           nacionālo programmu rezultātus par pesticīdu atliekvielām;

                           b)

                           informāciju par kvalitātes kontroles procedūrām to laboratorijās un jo īpaši informāciju par atsevišķiem aspektiem vadlīnijās par pesticīdu atliekvielu analīzes kvalitātes kontroles procedūrām, kurus tās nav spējušas ievērot vai kuru ievērošana ir sagādājusi grūtības;

                           c)

                           informāciju par to laboratoriju akreditāciju, kuras veic analīzes, saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 882/2004 12. panta noteikumiem (ieskaitot akreditācijas jomu, akreditācijas iestādi un akreditācijas apliecības kopiju);

                           d)

                           informāciju par kvalifikācijas pārbaudēm un starplaboratoriju salīdzinošajiem testiem, kur laboratorija piedalījusies.

               7)

               Dalībvalstis ir aicinātas vēlākais līdz 2006. gada 30. septembrim nosūtīt Komisijai paredzēto nacionālo programmu 2007. gadam par Direktīvā 90/642/EEK un Direktīvā 86/362/EEK noteiktā maksimāli pieļaujamā pesticīdu atliekvielu daudzuma uzraudzību, iekļaujot informāciju par:

                           a)

                           kritērijiem, pēc kuriem noteikts ņemamo paraugu skaits un veicamās analīzes;

                           b)

                           izmantoto ziņojamo līmeni un kritērijiem, pēc kuriem ziņojamais līmenis noteikts; kā arī

                           c)

                           ziņas par to laboratoriju akreditāciju saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 882/2004, kuras veic analīzes.

      Briselē, 2006. gada 18. janvārī

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Markos KYPRIANOU

      (1)  OV L 221, 7.8.1986., 37. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2005/76/EK (OV L 293, 9.11.2005., 14. lpp.).

      (2)  OV L 350, 14.12.1990., 71. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2005/76/EK.

      (3)  Codex Alimentarius, Pesticīdu atliekvielas pārtikas produktos, Roma, 1994, ISBN 92-5-203271-1; 2. sēj., 372. lpp.

      (4)  Dokumenta numurs SANCO/10476/2003, http://europa.eu.int/comm/food/plant/protection/resources/qualcontrol_en.pdf

      (5)  OV L 187, 16.7.2002., 30. lpp.

      (6)  OV L 165, 30.4.2004., 1. lpp. Labotā redakcija OV L 191, 28.5.2004., 1. lpp.

      (7)  OV L 175, 4.7.1991., 35. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2003/14/EK (OV L 41, 14.2.2003., 37. lpp.).

      (8)  OV L 49, 28.2.1996., 17. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2003/13/EK (OV L 41, 14.2.2003., 33. lpp.).

      (9)  Uzskata, ka vīnogām šī vienība (t. i., standarta ķekars) atbilst aptuveni 500 g.

      I PIELIKUMS
      UZRAUGĀMĀS PESTICĪDU/PRODUKTU KOMBINĀCIJAS

                  Analizējamās pesticīdu atliekas

                  2006.

                  2007. (1)

                  2008. (1)

                  Acefāts

                  b)

                  c)

                  a)

                  Acetamiprīds

                  c)

                  a)

                  Aldikarbs

                  b)

                  c)

                  a)

                  Azinofosmetils

                  b)

                  c)

                  a)

                  Azoksistrobīns

                  b)

                  c)

                  a)

                  Benomila grupa

                  b)

                  c)

                  a)

                  Bifentrīns

                  b)

                  c)

                  a)

                  Brompropilāts

                  b)

                  c)

                  a)

                  Bupirimāts

                  b)

                  c)

                  a)

                  Buprofezīns

                  c)

                  a)

                  Kaptāns + folpets
                  Kaptāns
                  Folpets

                  b)

                  c)

                  a)

                  Karbarils

                  b)

                  c)

                  a)

                  Hlormekvats (2)

                  b)

                  c)

                  a)

                  Hlortalonils

                  b)

                  c)

                  a)

                  Hlorprofāms

                  b)

                  c)

                  a)

                  Hlorpirifoss

                  b)

                  c)

                  a)

                  Hlorpirifosmetils

                  b)

                  c)

                  a)

                  Cipermetrīns

                  b)

                  c)

                  a)

                  Ciprodinils

                  b)

                  c)

                  a)

                  Deltametrīns

                  b)

                  c)

                  a)

                  Diazinons

                  b)

                  c)

                  a)

                  Dihlofluanīds

                  b)

                  c)

                  a)

                  Dihlorvoss

                  c)

                  a)

                  Dikofols

                  b)

                  c)

                  a)

                  Dimetoāts + ometoāts
                  Dimetoāts
                  Ometoāts

                  b)

                  c)

                  a)

                  Difenilamīns

                  b)

                  c)

                  a)

                  Endosulfāns

                  b)

                  c)

                  a)

                  Fenheksamīds

                  b)

                  c)

                  a)

                  Fenitrotions

                  c)

                  a)

                  Fludioksonils

                  b)

                  c)

                  a)

                  Heksitiazokss

                  c)

                  a)

                  Imazalils

                  b)

                  c)

                  a)

                  Imidakloprīds

                  b)

                  c)

                  a)

                  Indoksakarbs

                  c)

                  a)

                  Iprodions

                  b)

                  c)

                  a)

                  Iprovalikarbs

                  c)

                  a)

                  Krezoksimmetils

                  b)

                  c)

                  a)

                  Lambda-cihalotrīns

                  b)

                  c)

                  a)

                  Malations

                  b)

                  c)

                  a)

                  Maneba grupa

                  b)

                  c)

                  a)

                  Mepanipirīms

                  c)

                  a)

                  Metalaksils

                  b)

                  c)

                  a)

                  Metamidofoss

                  b)

                  c)

                  a)

                  Metidations

                  b)

                  c)

                  a)

                  Metiokarbs

                  b)

                  c)

                  a)

                  Metomils

                  b)

                  c)

                  a)

                  Miklobutanils

                  b)

                  c)

                  a)

                  Oksidemetonmetils

                  b)

                  c)

                  a)

                  Parations

                  b)

                  c)

                  a)

                  Penkonazols

                  c)

                  a)

                  Fozalons

                  b)

                  c)

                  a)

                  Pirimikarbs

                  b)

                  c)

                  a)

                  Pirimifosmetils

                  b)

                  c)

                  a)

                  Prohlorazs

                  c)

                  a)

                  Procimidons

                  b)

                  c)

                  a)

                  Profenofoss

                  c)

                  a)

                  Propargīts

                  b)

                  c)

                  a)

                  Piretrīni

                  b)

                  c)

                  a)

                  Pirimetanils

                  b)

                  c)

                  a)

                  Piriproksifēns

                  c)

                  a)

                  Hinoksifens

                  c)

                  a)

                  Spiroksamīns

                  b)

                  c)

                  a)

                  Tebukonazols

                  c)

                  a)

                  Tebufenozīds

                  c)

                  a)

                  Tiabendazols

                  b)

                  c)

                  a)

                  Tolkloflosmetils

                  b)

                  c)

                  a)

                  Tolilfluanīds

                  b)

                  c)

                  a)

                  Triademefons + triadimenols
                  Triademefons
                  Triadimenols

                  b)

                  c)

                  a)

                  Vinklozolīns

                  b)

                  c)

                  a)

                              a)

                              Pupas (svaigas vai saldētas), burkāni, gurķi, apelsīni vai mandarīni, bumbieri, kartupeļi, rīsi, spināti (svaigi vai saldēti).

                              b)

                              Baklažāni, banāni, ziedkāposti, vīnogas, apelsīnu sula () zirņi (svaigi vai saldēti, bez pākstīm) dārzeņpipari (saldie), kvieši.

                              c)

                              Āboli, galviņkāposti, puravi, salāti, tomāti, persiki, ieskaitot nektarīnus vai tiem līdzīgus hibrīdus; rudzi vai auzas, zemenes.

         (1)  Orientējoši 2007. un 2008. gadam, saskaņā ar programmām, kuras šiem gadiem tiks ieteiktas.

         (2)  Hlormekvata saturs jānosaka graudaugos, burkānos, augļu dārzeņos un bumbieros.

         (3)  Apelsīnu sulai dalībvalstīm jānorāda tās iegūšanas avots (koncentrāti vai svaigi augļi).

      II PIELIKUMS
      Paraugu skaits, kas dalībvalstīm jāņem katra produkta analīzēm.

                  Valsts kods

                  Paraugu skaits

                  AT

                  12 (1)

                  15 (2)

                  BE

                  12 (1)

                  15 (2)

                  CY

                  12 (1)

                  15 (2)

                  CZ

                  12 (1)

                  15 (2)

                  DE

                  93

                  DK

                  12 (1)

                  15 (2)

                  ES

                  45

                  EE

                  12 (1)

                  15 (2)

                  EL

                  12 (1)

                  15 (2)

                  FR

                  66

                  FI

                  12 (1)

                  15 (2)

                  HU

                  12 (1)

                  15 (2)

                  IT

                  65

                  IE

                  12 (1)

                  15 (2)

                  LU

                  12 (1)

                  15 (2)

                  LT

                  12 (1)

                  15 (2)

                  LV

                  12 (1)

                  15 (2)

                  MT

                  12 (1)

                  15 (2)

                  NL

                  17

                  PT

                  12 (1)

                  15 (2)

                  PL

                  45

                  SE

                  12 (1)

                  15 (2)

                  SI

                  12 (1)

                  15 (2)

                  SK

                  12 (1)

                  15 (2)

                  UK

                  66

                     Paraugu minimālais kopskaits: 613

         (1)  Minimālais paraugu skaits katrai izmantojamajai vienas atliekas noteikšanas metodei.

         (2)  Minimālais paraugu skaits katrai izmantojamajai vairāku atlieku noteikšanas metodei.


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52007SC0069

Ieteikums Padomes atzinums par Slovēnijas stabilitātes programmu 2006. – 2009. gadam saskaņā ar 5. panta pirmo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97  /* SEC/2007/0069 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 23.1.2007SEC(2007) 69 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES ATZINUMSpar Slovēnijas stabilitātes programmu 2006. – 2009. gadam saskaņā ar 5. panta pirmo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTS1. VISPāRēJS PAMATOJUMSStabilitātes un izaugsmes pakta, kas stājās spēkā 1998. gada 1. jūlijā, pamatmērķis ir sakārtot valsts finanses, lai tādējādi radītu vēl labākus nosacījumus cenu stabilitātei un spēcīgai un ilgtspējīgai izaugsmei, kas veicina darbavietu radīšanu. Ar pakta 2005. gada reformu, atzīstot pakta lietderību fiskālās disciplīnas stiprināšanā, tika meklētas iespējas uzlabot efektivitāti un ekonomisko pamatojumu, kā arī ilgstoši saglabāt valsts finanšu ilgtspējību.Padomes Regulā (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1], kas ir Stabilitātes un izaugsmes pakta daļa, paredzēts, ka dalībvalstīm ir jāiesniedz Padomei un Komisijai stabilitātes vai konverģences programmas un to ikgadējie atjauninājumi (dalībvalstis, kas jau ir pieņēmušas vienoto valūtu, iesniedz (atjauninātas) stabilitātes programmas, bet dalībvalstis, kas to vēl nav pieņēmušas, iesniedz (atjauninātas) konverģences programmas). Slovēnijas pirmā konverģences programma tika iesniegta 2004. gada maijā. Saskaņā ar minēto regulu Padome, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju, 2004. gada 5. jūlijā sniedza atzinumu par to. Saskaņā ar šo pašu procedūru Komisija novērtē un iepriekšminētā komiteja pārbauda atjauninātās stabilitātes un konverģences programmas, ko vajadzības gadījumā var pārbaudīt arī Padome.2. JAUNāS PROGRAMMAS NOVēRTēJUMA PAMATOJUMSKomisija ir pārbaudījusi pirmo Slovēnijas stabilitātes programmu[2], kas iesniegta 2006. gada 7. decembrī, un ir pieņēmusi ieteikumu Padomes atzinumam par to (skat. ierāmēto informāciju par galvenajiem novērtējumā aplūkotajiem jautājumiem).Lai radītu priekšstatu par kontekstu, kādā tiek izvērtēta stabilitātes programmas budžeta stratēģija, turpmākajos punktos apkopoti1.  saimnieciskās darbības un budžeta izpildes rādītāji pēdējo 10 gadu laikā;2.  visjaunākais valsts stāvokļa novērtējums saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvo daļu (kopsavilkums Padomes atzinumam par pēdējo konverģences programmas atjauninājumu) un3.  Komisijas novērtējums par 2006. gada oktobra valsts reformu programmu.2.1. Jaunākie saimnieciskās darbības un budžeta izpildes rādītājiPēdējā desmitgadē Slovēnijas tautsaimniecība bijusi sevišķi stabila. Nav novērota nekāda būtiska nestabilitāte, kas liecina, ka tautsaimniecība ir nostiprinājusies un spēs pārvarēt ekonomiskus satricinājumus. Tomēr euro ieviešana būs pārbaudījums tirgu izturībai un elastīgumam. Inflācija gan tika samazināta, taču cenu dinamika ir rūpīgi jāuzrauga, kaut gan paredzams, ka algu spiediens arī turpmāk ierobežos, pamatojoties uz nesen noslēgtajiem darba samaksas koplīgumiem gan publiskajā, gan privātajā sektorā. Darba tirgus attīstība kopumā bijusi pozitīva, kaut arī vēl aizvien vērojamas dažas strukturālas nepilnības, par ko liecina, piemēram, gados vecāku ļaužu zemā nodarbinātība. Darbavietu radīšanu sekmētu turpmāki pasākumi, lai uzlabotu uzņēmējdarbības vidi, rosinātu pētniecības un attīstības pasākumus un veicinātu aktīvas vecumdienas.2.2. Novērtējums Padomes atzinumā par iepriekšējo programmuPadome 2006. gada 14. februārī pieņēma atzinumu par pēdējo konverģences programmas atjauninājumu laikposmam no 2005. gada līdz 2008. gadam. Padome uzskatīja „ka programma tiecas ierobežot inflāciju tuvu ES vidējam līmenim, tajā pašā laikā prognozējot pakāpenisku fiskālu pielāgošanu”. Padome aicināja Slovēniju „panākt ātrāku progresu programmas vidējā termiņa mērķa sasniegšanā, īpaši, precizējot un īstenojot pasākumus, kuri ir pamatā izdevumu rādītāja plānotajam samazinājumam, kā arī pārceļot pielāgošanas centienus uz programmas sākumposmu” un „veikt papildu pasākumus, lai uzlabotu valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējību, īpaši attiecībā uz pensiju sistēmu”.2.3. Komisijas novērtējums par 2006. gada oktobra valsts reformu programmuĪstenošanas ziņojums par Slovēnijas valsts reformu programmu, kas paredzēta saskaņā ar atjaunoto Lisabonas stratēģiju izaugsmei un nodarbinātībai, tika iesniegts 2006. gada 16. oktobrī. Slovēnijas valsts reformu programmā ietvertā politika vērsta uz pieciem galvenajiem uzdevumiem: konkurētspējīga tautsaimniecība un straujāka izaugsme, zināšanu sabiedrība, efektīva valsts pārvalde, moderna sociāla valsts un lielāka nodarbinātība, un ilgtspējīga attīstība.Komisijas novērtējums par šīs programmas pēdējo atjauninājumu (kas pieņemts kā daļa no tās ikgadējā progresa ziņojuma 2006. gada decembrī [3] ) liecina, ka Slovēnija gūst labas sekmes, īstenojot valsts reformu programmu. Izmantojot priekšrocības, ko sniedz salīdzinoši labvēlīgie makroekonomiskie apstākļi, Slovēnija ir veikusi atbilstīgus pasākumus tādās būtiskās jomās kā uzņēmējdarbība un labāks regulējums un ir uzsākusi īstenot lielāko daļu no nodarbinātības politikas reformām. Tomēr panākumi aktīvu vecumdienu stratēģijas īstenošanā un šķēršļu novēršanā jauniešu nodarbinātībai līdz šim nav bijuši gana strauji. Mikroekonomikas jomā būtu vajadzīgi stingrāki pasākumi, lai stiprinātu inovācijas un konkurenci. Lielāki pūliņi būtu jāvelta arī valsts izdevumu pārstrukturēšanai.Ņemot vērā apzinātās stiprās puses un vājās vietas, Slovēnijai tika ieteikts veikt pasākumus šādās jomās: valsts finanšu ilglaicīga ilgtspējība, jo īpaši saistībā ar pensiju sistēmas nostiprināšanu un gados vecāku ļaužu nodarbinātības palielināšanu, kā arī nodarbinātības dienesti saistībā ar elastīgiem līguma noteikumiem un stingrākiem pabalstu saņemšanas nosacījumiem.Galvenie novērtējumā aplūkotie jautājumi Kā paredzēts Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktā (stabilitātes programmām) un 9. panta 1. punktā (konverģences programmām), novērtējums attiecas uz šādiem jautājumiem: vai saimnieciskās prognozes programmas pamatā ir reālistiskas; dalībvalsts norādītais vidēja termiņa budžeta mērķis (VTM) un tas, vai korekcijas ir pietiekamas, lai to sasniegtu; vai veiktie un/vai ierosinātie pasākumi, lai piemērotu šīs korekcijas, ir pietiekami, lai sasniegtu vidēja termiņa mērķi attiecīgajā ekonomikas ciklā; izvērtējot korekcijas, kas vērstas uz VTM sasniegšanu — vai korekcijas tiek veiktas ekonomiskā uzplaukuma laikā, vai korekcijas var būt mazākas ekonomikas lejupslīdes laikā un (attiecībā uz euro zonas un VKM II dalībvalstīm) vai dalībvalsts cenšas panākt ikgadēju cikliski koriģētās bilances uzlabojumu (atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus), par 0,5 % no IKP, kas ir kritērijs, lai tā sasniegtu savu VTM; nosakot VTM korekcijas (attiecībā uz dalībvalstīm, kas to vēl nav sasniegušas) vai atļaujot īslaicīgu novirzi no VTM (attiecībā uz dalībvalstīm, kuras to jau ir sasniegušas), tādu nozīmīgāko strukturālo reformu īstenošana, kas ilgākā laika posmā ļauj tieši ietaupīt izmaksas (veicinot arī potenciālo pieaugumu) un tādējādi pārbaudāmi ietekmējot valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību (ar nosacījumu, ka tiek saglabāta atbilstīga drošības rezerve attiecībā uz atsauces vērtību 3 % no IKP un ka programmas periodā atkal ir gaidāma budžeta stāvokļa atbilstība VTM), un ar ko īpašu uzmanību velta pensiju reformām, ar kurām ievieš vairāku līmeņu sistēmu, kas ietver obligātu pilnībā finansētu pensiju līmeni; vai dalībvalstu ekonomikas politikas virzība atbilst ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm. Programmas makroekonomisko pieņēmumu reālistiskumu novērtē, balstoties uz Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozi, izmantojot arī kopīgi apstiprināto metodoloģiju attiecībā uz iespējamā produkcijas apjoma novērtēšanu un cikliski koriģētām bilancēm. Atbilstību ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm novērtē, ņemot vērā ekonomikas politikas vispārējās pamatnostādnes valsts finanšu jomā, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs 2005.—2008. gadam. Novērtējot tiek pārbaudīta arī parāda attiecības dinamika un stāvoklis attiecībā uz valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību, kam saskaņā ar Padomes 2005. gada 20. marta ziņojumu „Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanas uzlabošana” budžeta uzraudzībā jāveltī pienācīga vērība. Komisijas 2006. gada 12. oktobra Paziņojumā izklāstīta pieeja ilglaicīgas ilgtspējības novērtēšanai[4]; integrācijas pakāpe valsts reformu programmā, ko iesniegušas dalībvalstis saistībā ar Lisabonas stratēģiju, kura vērsta izaugsmei un nodarbinātībai; Ekonomikas un finanšu padome (ECOFIN padome) 2005. gada 7. jūnija Pavadvēstulē Eiropas Padomei par ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm 2005.—2008. gadam paziņoja, ka valsts reformu programmām jāatbilst stabilitātes un konverģences programmām; atbilstība rīcības kodeksam[5], kas cita starpā nosaka kopīgu struktūru un datu tabulas stabilitātes un konverģences programmām. |-  IeteikumsPADOMES ATZINUMSpar Slovēnijas stabilitātes programmu 2006. – 2009. gadam saskaņā ar 5. panta pirmo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[6] un jo īpaši tās 5. panta 1. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu,apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.4.  Padome [2007. gada 27. februārī] izskatīja pirmo Slovēnijas stabilitātes programmu laikposmam no 2006. gada līdz 2009. gadam.5.  Makroekonomiskajā scenārijā, kas ir programmas pamatā, paredzēts, ka reālais IKP programmas periodā pastāvīgi pieaugs par aptuveni 4 %. Izvērtējot šo scenāriju atbilstoši šobrīd pieejamai informācijai, šķiet, ka tā pamatā ir ticami pieņēmumi par pieaugumu. Programmas prognozes attiecībā uz inflāciju arī šķiet reālistiskas.6.  Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozē lēsts, ka 2006. gadā valsts budžeta deficīts ir 1,6 % no IKP, salīdzinot ar konverģences programmas 2005. gada decembra atjauninājumā paredzēto mērķi — 1,7 % no IKP. Liekas, kas plānotais izdevumu attiecības samazinājums lielā mērā ir sasniegts, tomēr tiek lēsts, ka ieņēmumu samazinājums būs lielāks, nekā paredzēts budžetā, neraugoties uz cikliskiem uzlabojumiem ekonomikā un nedaudz lielāku deficītu, salīdzinot ar 2005. gadu.7.  Programmas budžeta stratēģija vērsta uz to, lai līdz 2009. gadam sasniegtu vidēja termiņa mērķi (VTM) attiecībā uz budžeta stāvokli, kā paredzēts Stabilitātes un izaugsmes paktā, ar konsolidāciju programmas beigās. Ieņēmumi un izdevumi kā procentuālā daļa no IKP visā programmas periodā ievērojami samazināsies, tādējādi atspoguļojot notiekošo nodokļu reformu un vairākus izmaksu taupīšanas pasākumus. Plānots, ka valsts budžeta deficīts būs aptuveni 1,5 % no IKP līdz pat 2008. gadam, kad attiecīgie rādītāji visā visumā vienlīdzīgi samazināsies. 2009. gadā deficīts samazināsies līdz 1,0 %, jo izdevumu samazinājums kompensēs ieņēmumu zudumus. Primārā bilance sākotnēji pasliktināsies no 0,1 % no IKP 2006. gadā līdz -0,3 % no IKP 2008. gadā, taču 2009. gadā tā uzlabosies līdz 0,3 % no IKP. Salīdzinājumā ar konverģences programmas pēdējo atjauninājumu stabilitātes programmā uz gadu atlikts mērķis sasniegt budžeta deficītu 1 % apmērā no IKP, neraugoties uz labvēlīgāku makroekonomisko scenāriju.8.  Plānots, ka programmas periodā strukturālā bilance (t.i., cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus), kas aprēķināta atbilstoši kopīgi saskaņotajai metodikai, uzlabosies par aptuveni ¼ % no IKP. Tāpat kā konverģences programmas 2005. gada decembra atjauninājumā, arī stabilitātes programmā noteiktais vidēja termiņa mērķis (VTM) attiecībā uz budžeta stāvokli ir strukturālais deficīts 1 % apmērā no IKP, ko plānots sasniegt līdz 2009. gadam — vienu gadu vēlāk, nekā paredzēts iepriekšējā programmā. Programmā šī kavēšanās saistīta ar lielu dzelzceļa projektu, kura izmaksas tiek lēstas 0,4 % no IKP 2007. gadā, 0,5 % no IKP 2005. gadā un 0,2 % no IKP 2009. gadā. Tā kā vidējā termiņa mērķis ir augstāks par minimālo robežvērtību (noteiktais deficīts apmēram 1½ % no IKP), to sasniedzot, tiks nodrošināta drošības rezerve pret pārmērīga deficīta rašanos. Šis VTM iekļaujas robežās, kas noteiktas euro zonas un VKM II dalībvalstīm Stabilitātes un izaugsmes paktā un rīcības kodeksā, un pienācīgi atspoguļo parāda attiecību un vidējo potenciālo pieaugumu ilgtermiņā.9.  Kopumā programmā iekļautie budžeta prognožu riski šķiet līdzsvaroti attiecībā uz 2007. un 2008. gadu, taču 2009. gadā budžeta rezultāti var būt sliktāki, nekā prognozēts programmā. No vienas puses, pieņēmumi par izaugsmi un nodokļu ieņēmumiem šķiet reālistiski. Turklāt Slovēnijai budžeta rezultāti pēdējos gados ir bijuši labāki, nekā prognozēts, ko sekmēja arī efektīvs budžeta mehānisms valsts izdevumu ierobežošanai negaidītas ieņēmumu samazināšanās gadījumā. No otras puses, neraugoties uz centieniem pārstrukturēt valsts budžeta izdevumus, obligāto izdevumu īpatsvars vēl aizvien ir ļoti liels. Vēl jāprecizē pasākumi, kas būs pamatā ievērojamam primāro izdevumu samazinājumam (izsakot kā procentuālu daļu no IKP), kuru paredzēts sasniegt 2009. gadā.10.  Ņemot vērā šo riska novērtējumu, budžeta stāvoklis programmā var izrādīties neadekvāts, lai nodrošinātu vidējā termiņa mērķa sasniegšanu līdz 2009. gadam, kā paredzēts programmā. Taču šķiet, ka tas visā programmas periodā nodrošina pietiekamu drošības rezervi pret budžeta deficīta robežvērtības (3 % no IKP) pārsniegšanu parastu makroekonomisko svārstību rezultātā. Koriģēšanas temps attiecībā uz programmā norādīto programmas vidējā termiņa mērķi ir nepietiekams un ir jānostabilizē, lai tas atbilstu Stabilitātes un izaugsmes paktam, kurā noteikts, ka euro zonas un VKM II dalībvalstīm strukturālās bilances gada uzlabojuma kritērijs ir 0,5 % no IKP un ka korekcijai jābūt lielākai ekonomikas uzplaukuma laikā un tā varētu būt mazāka ekonomiskās lejupslīdes periodā. Konkrētāk, tiek prognozēts, ka visā programmas periodā būs vērojams ekonomikas uzplaukums, taču strukturālajā bilancē nav plānoti ievērojami uzlabojumi līdz pat programmas perioda pēdējam gadam. Tomēr pastāv risks, ka 2009. gadā rezultāti būs sliktāki, nekā plānots.11.  Tiek lēsts, ka valsts kopējais parāds 2006. gadā ir sasniedzis 28,5 % no IKP, kas ir ievērojami mazāk par Līgumā noteikto atsauces vērtību — 60 % no IKP. Programmā lēsts, ka parāda attiecība programmas perioda laikā samazināsies līdz 0,8 procentu punktiem.12.  Novecošanās ilglaicīgā ietekme uz budžetu Slovēnijā ir viena no lielākajām ES, galvenokārt tāpēc, ka ievērojami pieaug pensiju izdevumi kā daļa no IKP. Kaut arī tiek īstenoti daži pasākumi, iestādes atzīst, ka turpmāku reformu pasākumu īstenošana ar mērķi ierobežot ar novecošanu saistītu izdevumu būtisku palielināšanos palīdzētu mazināt apdraudējumu valsts finanšu ilgtspējībai. Kaut arī sākotnējais budžeta stāvoklis sekmē parāda attiecības stabilizāciju vidējā termiņā, ar vājajiem strukturālajiem uzlabojumiem programmas periodā nepietiks, lai mazinātu gaidāmo novecošanās ietekmi uz budžetu. Kopumā šķiet, ka Slovēnijas valsts finanšu ilgtspējību apdraud liels risks.13.  Stabilitātes programmā ietverts kvalitatīvais novērtējums par Slovēnijas 2006. gada oktobra valsts reformu programmas kopējo ietekmi atbilstīgi vidēja termiņa fiskālajai stratēģijai. Turklāt tajā ir sniegta zināma informācija par tiešām budžeta izmaksām vai ietaupījumiem saistībā ar galvenajām reformām, kas paredzētas valsts reformu programmā, tomēr budžeta prognozēs nav skaidri ņemta vērā valsts reformu programmā izklāstīto darbību ietekme uz valsts finansēm. Stabilitātes programmā paredzētie pasākumi valsts finanšu jomā, liekas, atbilst valsts reformu programmā iekļautajām darbībām. Jo īpaši stabilitātes programmā sniegtas ziņas par valsts reformu programmā minēto nodokļu reformu, kas valsts reformu programmā minētās darbības papildina ar izdevumu pasākumiem.14.  Programmas budžeta stratēģija valsts finanšu jomā daļēji atbilst vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs laika posmam no 2005. līdz 2008. gadam. Jo īpaši korekcijas, kas vērstas uz VTM sasniegšanu, nav pietiekamas un ir jāstiprina.15.  Attiecībā uz prasībām par sniedzamajiem datiem, kas norādītas rīcības kodeksā par stabilitātes un konverģences programmām, programmā vērojami daži trūkumi attiecībā uz obligātajiem un fakultatīvajiem datiem [7].Kopumā var secināt, ka, lai gan programmā atzīta vajadzība pēc inflācijas spiediena ierobežošanas un turpmākas fiskālās konsolidācijas, lai saglabātu tautsaimniecības stabilitāti, tajā paredzētas nepietiekamas sekmes virzībā uz VTM, neraugoties uz optimistiskām izaugsmes prognozēm. Ņemot vērā iepriekš minēto novērtējumu, Slovēnija tiek aicināta:i) izmantot labvēlīgos ekonomiskos apstākļus, lai paātrinātu VTM sasniegšanu, pārceļot korekcijas centienus uz programmas sākumposmu, kā arīii) ņemot vērā prognozes par ar novecošanu saistīto izdevumu pieaugumu, uzlabot valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību, stiprinot notiekošo pensiju reformu ar papildu pasākumiem, kuru mērķis ir palielināt gados vecāku ļaužu līdzdalību darba tirgū, un veicinot privātu pensiju fondu veidošanu.Galveno makroekonomikas un budžeta prognožu salīdzinājums2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |Reālais IKP (izmaiņas %) | SP 2006. g. dec. | 4,0 | 4,7 | 4,3 | 4,2 | 4,1 |COM 2006. g. nov. | 4,0 | 4,8 | 4,2 | 4,5 | n.d. |KP 2005. g. dec. | 3,9 | 4,0 | 4,0 | 3,8 | n.d. |SPCI inflācija (%) | SP 2006. g. dec. | 2,5 | 2,7 | 2,7 | 2,5 | 2,2 |COM 2006. g. nov. | 2,5 | 2,5 | 2,5 | 2,6 | n.d. |KP 2005. g. dec. | 2,2 | 1,5 | 2,2 | 2,5 | n.d. |Ražošanas apjoma starpība (% no iespējamā IKP) | SP 2006. g. dec.1 | -1,2 | -0,5 | -0,3 | -0,1 | 0,3 |COM 2006. g. nov. 5 | -1,1 | -0,3 | 0,0 | 0,4 | n.d. |KP 2005. g. dec. 1 | -1,2 | -0,7 | -0,3 | 0,0 | n.d. |Valsts bilance (% no IKP) | SP 2006. g. dec. | -1,4 | -1,6 | -1,5 | -1,6 | -1,0 |COM 2006. g. nov. | -1,4 | -1,6 | -1,6 | -1,5 | n.d. |KP 2005. g. dec. | -1,7 | -1,7 | -1,4 | -1,0 | n.d. |Primārā bilance (% no IKP) | SP 2006. g. dec. | 0,4 | 0,1 | -0,1 | -0,3 | 0,3 |COM 2006. g. nov. | 0,3 | -0,1 | -0,2 | -0,3 | n.d. |KP 2005. g. dec. | -0,2 | -0,3 | -0,1 | 0,2 | n.d. |Cikliski koriģētā bilance (% no IKP) | SP 2006. g. dec. 1 | -0,9 | -1,4 | -1,4 | -1,6 | -1,1 |COM 2006. g. nov. | -0,9 | -1,5 | -1,6 | -1,7 | n.d. |KP 2005. g. dec. 1 | -1,2 | -1,4 | -1,3 | -1,0 | n.d. |Strukturālā bilance2 (% no IKP) | SP 2006. g. dec. 3 | -0,9 | -1,4 | -1,4 | -1,6 | -1,1 |COM 2006. g. nov. 4 | -0,9 | -1,5 | -1,6 | -1,7 | n.d. |KP 2005. g. dec. | -0,4 | -1,4 | -1,4 | -1,0 | n.d. |Valsts kopējais parāds (% no IKP) | SP 2006. g. dec. | 28,0 | 28,5 | 28,2 | 28,3 | 27,7 |COM 2006. g. nov. | 28,0 | 28,4 | 28,0 | 27,6 | n.d. |KP 2005. g. dec. | 29,0 | 29,6 | 29,8 | 29,4 | n.d. |Piezīmes. 1Komisijas dienestu aprēķini, kuru pamatā ir programmā atrodamā informācija. ² Cikliski koriģētā bilance (kā iepriekšējās rindās), izņemot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus. 3Programmā nav vienreizēju vai citu pagaidu pasākumu. 4Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozē nav vienreizēju vai citu pagaidu pasākumu. 5Pamatojoties uz aplēsto potenciālo pieaugumu: 3,8 % 2005. gadā un 4 % 2006.–2008. gadā. Avots: Konverģences/stabilitātes programma (KP/SP); Komisijas dienestu 2006 gada rudens ekonomikas prognozes (COM); Komisijas dienestu aprēķini. |[1] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Visi dokumenti, kas ir minēti šajā tekstā, ir atrodami šādā tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 4. pantā noteikts, ka „dalībvalsts, kura pieņem vienoto valūtu vēlāk [t.i., vēlāk nekā 1999. gada 1. janvārī, kad pirmās ES dalībvalstis pieņēma vienoto valūtu], iesniedz stabilitātes programmu sešos mēnešos pēc Padomes lēmuma par tās pievienošanos vienotajai valūtai.” Padome 2006. gada 11. jūlijā pieņēma lēmumu par vienotās valūtas pieņemšanu Slovēnijā 2007. gada 1. janvārī saskaņā ar Līguma 122. panta 2. punktu (Padomes Lēmums 2006/495/EK, OV L 195, 15.7.2006., 25. lpp.).[3] Komisijas paziņojums Eiropadomes pavasara sanāksmē „Lisabonas izaugsmes un nodarbinātības atjaunotās stratēģijas īstenošana — rezultātu gads”, 12.12.2006., COM(2006) 816.[4] Komisijas Paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam „Valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējība Eiropas Savienībā”, 12.10.2006., COM(2006) 574, un Eiropas Komisija, Ekonomikas un finanšu lietu ģenerāldirektorāts, (2006.), „The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy Nr. 4/2006.[5] „Specifikācijas par Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanu un pamatnostādnes par stabilitātes un konverģences programmu formātu un saturu”, ko ECOFIN padome atbalstīja 2005. gada 11. oktobrī.[6] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami šādā tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[7] Konkrēti nav sniegti dati par tīro ārējo bilanci 2006. –2007. gadam, kā arī daži fakultatīvi dati par nozaru bilancēm, darba tirgus attīstību, valsts izdevumiem pēc funkcijām un parāda attīstību.