title: Padomes Ieteikums ( 2013. gada 9. jūlijs ) par Apvienotās Karalistes 2013. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Apvienotās Karalistes konverģences programmu no 2012./13. līdz 2017./18. gadam

text:
               30.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/93

      PADOMES IETEIKUMS

   (2013. gada 9. jūlijs)
   par Apvienotās Karalistes 2013. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Apvienotās Karalistes konverģences programmu no 2012./13. līdz 2017./18. gadam
   2013/C 217/23
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Eiropas Komisijas priekšlikumam aizsākt jaunu nodarbinātības un izaugsmes stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), bet 2010. gada 21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (3), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Dalībvalstu un valdību vadītāji 2012. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu par “Izaugsmes un nodarbinātības paktu”, kas ir saskaņots pamats rīcībai valstu, ES un eurozonas līmenī, izmantojot visas iespējamās sviras, instrumentus un politiku. Viņi pieņēma lēmumu par rīcību, kas jāveic dalībvalstu līmenī, jo īpaši paužot ciešu apņemšanos sasniegt stratēģijas “Eiropa 2020” mērķus un īstenot konkrētām valstīm adresētos ieteikumus.

               (4)

               Padome 2012. gada 10. jūlijā pieņēma ieteikumu (4) par Apvienotās Karalistes 2012. gada valsts reformu programmu un sniedza atzinumu par Apvienotās Karalistes konverģences programmu 2012.–2017. gadam.

               (5)

               Komisija 2012. gada 28. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot ekonomikas politikas koordinēšanas 2013. gada Eiropas pusgadu. Komisija, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, 2012. gada 28. novembrī pieņēma Brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā tā noteica Apvienoto Karalisti kā vienu no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (6)

               Eiropas Parlaments ir bijis pienācīgi iesaistīts Eiropas pusgada norisēs saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, un 2013. gada 7. februārī tas pieņēma rezolūciju par nodarbinātību un sociālajiem aspektiem 2013. gada Gada izaugsmes pētījumā un rezolūciju par ieguldījumu 2013. gada Gada izaugsmes pētījumā.

               (7)

               Eiropadome 2013. gada 14. martā apstiprināja, ka prioritātes ir nodrošināt finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un sekmēt izaugsmi. Tā uzsvēra nepieciešamību īstenot diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju, atjaunot normālus kreditēšanas nosacījumus ekonomikai, veicināt izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu un krīzes sociālās sekas, kā arī modernizēt valsts pārvaldi.

               (8)

               Komisija 2013. gada 10. aprīlī publicēja saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu sagatavotā padziļinātā pārskata rezultātus par Apvienoto Karalisti. Komisijas veiktā analīze ļauj secināt, ka Apvienotajā Karalistē pastāv makroekonomiskā nelīdzsvarotība, kurai nepieciešama uzraudzība un politikas rīcība. Konkrēti, uzmanība joprojām jāpievērš makroekonomikas attīstībai mājsaimniecību parāda jomās saistībā ar hipotekāro parādu augsto līmeni un mājokļu tirgus iezīmēm, kā arī ārējās konkurētspējas nelabvēlīgai attīstībai, jo īpaši attiecībā uz preču eksportu un nelielu produktivitātes pieaugumu.

               (9)

               Apvienotā Karaliste 2013. gada 30. aprīlī iesniedza 2013. gada konverģences programmu no 2012./13. gada līdz 2017./18. gadam, un 2013. gada valsts reformu programmu. Abas programmas izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (10)

               Saskaņā ar 4. punktu protokolā (Nr. 15) par dažiem noteikumiem attiecībā uz Lielbritānijas un Ziemeļīrijas Apvienoto Karalisti Līguma par Eiropas Savienības darbību 126. panta 1. punktā izklāstītais pienākums izvairīties no pārmērīga vispārējās valdības deficīta neattiecas uz Apvienoto Karalisti. Minētā protokola 5. punktā ir paredzēts, ka Apvienotajai Karalistei jācenšas izvairīties no pārmērīga valdības deficīta. Padome 2008. gada 8. jūlijā saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 104. panta 6. punktu nolēma, ka Apvienotajā Karalistē pastāv pārmērīgs budžeta deficīts.

               (11)

               Balstoties uz konverģences programmas novērtējumu atbilstīgi Regulai (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka programmas makroekonomiskais scenārijs, kas ir budžeta prognožu pamatā, ir ticams. Konverģences programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir līdz piecu gadu perioda beigām sasniegt cikliski koriģētu kārtējo budžetu, kas ir tuvu līdzsvaram. Vispārējās valdības deficīts sasniedza maksimumu (11,5 % no IKP) 2009./10. gadā (5) un tika samazināts 2012./13. gadā līdz 5,6 % no IKP, pateicoties vienreizējiem pasākumiem, kas 2012./13. gadā samazināja deficītu par 2 procentu punktiem. Tomēr konverģences programma liecina, ka ir prognozējams, ka valdība nokavēs Padomes noteikto pārmērīga budžeta deficīta novēršanas termiņu (2014./15. gads), jo saskaņā ar aplēsēm deficīts minētajā gadā sasniegs 6,0 % no IKP. Saskaņā ar programmas prognozēm pārmērīgais budžeta deficīts tiks novērsts 2017./18. gadā (sasniedzot 2,3 % no IKP), proti, trīs gadus pēc termiņa, ko Padome noteica 2009. gada decembrī. Konverģences programmā ir norādīts, ka vispārējās valdības strukturālais deficīts, ko pārrēķinājusi Komisija, nedaudz uzlabosies – no 5,6 % no IKP (2013./14. gadā) līdz 5,1 % no IKP (2014./15. gadā). Tiek lēsts, ka laikposmā no 2010./11. gada līdz 2012./13. gadam vidējais pielāgotais fiskālo pasākumu apmērs būs 1,1 % no IKP, kas ir ievērojami mazāk nekā Padomes ieteiktie 1— % no IKP, pirms notiek korekcija saistībā ar jebkādu potenciālo izlaides pieaugumu, negaidītiem ienākumiem vai iztrūkumu. Galvenie budžeta prognožu riski izriet no izaugsmes, kura ir zemāka par gaidīto, kā iemesls ir nemainīgi augstā inflācija, kura kavē privāto patēriņu, un iespējama pasliktināšanās starptautiskajā vidē, kas varētu ietekmēt tirdzniecību un ieguldījumus.
               Konverģences programmā nav iekļauts vidēja termiņa budžeta mērķis, kā paredzēts Stabilitātes un izaugsmes paktā. Valdība ir turpinājusi savu fiskālās konsolidācijas stratēģiju, tomēr saistībā ar to, ka izdevumi ir lielāki, nekā tika paredzēts (tam par iemeslu ir automātisko stabilizatoru darbība un mazāki nodokļu ieņēmumi, nekā paredzēts), deficīts ir lielāks, nekā prognozēts. Arī līdz šīm veiktie konsolidācijas pasākumi nav bijuši pietiekami, lai panāktu ieteikto gada vidējo fiskālo ietekmi pārmērīgā deficīta novēršanai. Turklāt joprojām salīdzinoši maz tiek izmantots ieņēmumu gūšanas potenciāls, ko dotu strukturālā reforma, piemēram, ar mērķi palielināt nodokļu sistēmas efektivitāti, pārskatot PVN likmju struktūru. Valdības parāds, kas izteikts procentos no IKP, palielinājās no 56,1 % (2008./09. gadā) līdz 90,7 % (2012./13. gadā). Saskaņā ar konverģences programmu ir paredzams, ka vispārējās valdības parāda attiecība 2015./16. gadā un 2016./17. gadā pieaugs līdz 100,8 %, pirms tā 2017./18. gadā samazināsies līdz 99,4 %.

               (12)

               Mājsaimniecību aizņemto līdzekļu īpatsvars 2012. gadā turpināja samazināties, taču Apvienotās Karalistes mājsaimniecību parādu līmenis (96 % no IKP) joprojām ir krietni augstāks nekā vidēji eurozonā, un aizņemto līdzekļu īpatsvara samazinājums var nebūt ilgstošs, kolīdz uzlabosies ekonomikas darbība un mājokļu darījumu apmērs atgriezīsies ierastākā līmenī. Mājokļu deficīta apstākļos mājokļu cenas vēl aizvien ir augstas un svārstīgas. Augstās mājokļu cenas apvienojumā ar mainīgas likmes hipotekāro kredītu plašo izmantošanu ir iemesls tam, ka mājsaimniecības ir īpaši pakļautas procentu likmju izmaiņām, kā arī bezdarba līmeņa pieaugumam. Valdība ir veikusi pasākumus, lai reformētu tiesību aktus teritoriālās plānošanas jomā, tomēr mājokļu būvniecības aktivitāte joprojām ir zema, un plānošanas sistēma, tostarp zaļās zonas ierobežojumi, vēl aizvien būtiski ierobežo mājokļu piedāvājumu. Valdības rīcība, kuras mērķis ir stimulēt pieprasījumu pēc mājokļiem vairāk nekā mājokļu piedāvājumu, tostarp nesen paziņotā Help to Buy (Palīdzība iegādei) shēma, varētu vēl vairāk saasināt šo situāciju, paaugstinot mājokļu cenas un mājsaimniecību parādu. Apvienotās Karalistes īpašuma nodokļu sistēma apvieno regresīvu periodisku nodokli (Council Tax) un progresīvu darījumu nodokli (Stamp Duty Land Tax). Augstas mājokļu cenas apvienojumā ar ierobežotām mājsaimniecību finansēm un atbildīgākiem aizdevumu izsniegšanas kritērijiem, visticamāk, arī turpmāk atturēs daudzas mājsaimniecības ar vidējiem ienākumiem no mājokļu iegādes. Šajā ziņā privāto īri varētu padarīt par pievilcīgāku un dzīvotspējīgāku ilgtermiņa alternatīvu mājokļu iegādei.

               (13)

               Apvienotā Karaliste saskaras gan ar bezdarba, gan nepietiekamas nodarbinātības problēmu, jo īpaši jauniešu vidū. Bezdarba līmenis 2013. gada sākumā bija 7,8 %, salīdzinot ar ES vidējo rādītāju 10,9 % apmērā, un paredzams, ka 2013. un 2014. gadā tas kopumā saglabāsies nemainīgs. Jauniešu bezdarba līmenis ir daudz augstāks, proti, 20,7 %, turklāt tas ir pastāvīgi paaugstinājies kopš 2007. gada, kad tas bija 14,3 %. Jauniešu, kuri nemācās, nestrādā un neapgūst arodu, īpatsvars ir 14,0 %. Ņemot vērā lēno IKP izaugsmi, nodarbinātība privātajā sektorā iepriekšējā gadā ir būtiski palielinājusies, tomēr ražīguma un algu izaugsme ir vāja. Apvienotajā Karalistē ir arī pārmērīgi daudz mazkvalificētu darba ņēmēju, pēc kuriem pieprasījums samazinās. Vienlaikus Apvienotajā Karalistē trūkst augsti kvalificētu darba ņēmēju ar labām profesionālajām un tehniskajām iemaņām, kas veicina nepietiekamo ārējo konkurētspēju. Neraugoties uz zināmiem panākumiem pēdējos gados, ievērojamam jauniešu īpatsvaram trūkst prasmju un kvalifikāciju, kas viņiem vajadzīgas, lai sekmīgi konkurētu darba tirgū. Mazkvalificētu jauniešu (15–25 gadu vecumā) bezdarba līmenis ir 37,2 %, kas ievērojami pārsniedz vidējo ES rādītāju. Pašreizējā profesionālās izglītības un apmācības politika pārāk daudz uzmanības velta pamatprasmēm un 2. līmeņa kvalifikācijai, lai gan ekonomikā aizvien vairāk palielinās pieprasījums pēc augstākas kvalifikācijas. Kaut arī ir pieliktas pūles, lai uzlabotu māceklības programmu kvalitāti, ir nepieciešami turpmāki centieni. Jo īpaši kvalifikāciju sistēma vēl aizvien ir ļoti sarežģīta, kas var negatīvi ietekmēt uzņēmumu iesaistīšanos māceklības programmās. Apvienotā Karaliste varētu izmantot esošo programmu Youth Contract (Jaunatnes līgums), lai īstenotu garantijas jauniešiem shēmu un risinātu jauniešu bezdarba problēmu, kā arī problēmu saistībā ar tiem jauniešiem, kuri nemācās, nestrādā un neapgūst arodu.

               (14)

               Pastāvīga problēma Apvienotajā Karalistē ir vāji darba stimuli. Iestādes plāno novērst šo problēmu, ieviešot “Universālo kredītu”, kas ļaus cilvēkiem, uzsākot darbu, saglabāt vairāk ienākumu no saviem pabalstiem. Lai gan “Universālais kredīts” varētu pozitīvi ietekmēt nodarbinātību, daudz kas būs atkarīgs no efektīviem īstenošanas un atbalsta pakalpojumiem, tostarp mijiedarbības ar citiem pabalstiem. Vienlaikus līdz 2016. gadam daudzi darbspējas vecuma pabalsti un nodokļu atlaides tiks paaugstināti par 1 % gadā, kas ir mazāk nekā prognozējamais inflācijas līmenis, bet kam arī būtu jāveic strādāšana. 2013. gada aprīlī tika ieviestas arī vairākas citas sociālo pabalstu reformas. Pastāv paaugstināts nabadzības risks, tostarp lielāks bērnu nabadzības risks tajās mājsaimniecībās, kuru locekļi ir bez darba. Turpretī līdzekļu samazināšanas pasākumi lielākoties neskāra pensionāriem paredzēto (gan vispārējo, gan no ienākumiem atkarīgo) maksājumu apmēru, līmeni un automātisko paaugstināšanu. Pirmie Darba programmas rezultāti liecina, ka pastāv iespējas uzlabot programmas darbību un rezultātus. Aktuāls Apvienotās Karalistes uzdevums ir arī palielināt vecāku nodarbinātības līmeni un uzlabot pieeju kvalitatīvai, izmaksu ziņā pieejamai bērnu aprūpei. To bērnu īpatsvars, kuri dzīvo mājsaimniecībās, kurās nevienam ģimenes loceklim nav darba, Apvienotajā Karalistē ir otrais lielākais Savienībā, proti, 17,3 %. Bērnu aprūpes izmaksas Apvienotajā Karalistē šobrīd ir vienas no augstākajām Savienībā, kas rada īpašas problēmas otrajiem pelnītājiem mājsaimniecībā un vientuļiem vecākiem. 2010. gadā tikai 4 % no bērniem, kuri jaunāki par trim gadiem, pilnā apmērā apmeklēja oficiālas bērnu aprūpes iestādes, kas ir ievērojami mazāk par vidējo ES rādītāju (14 %).

               (15)

               Apvienotās Karalistes uzņēmumu uzkrātais parāds ir mēreni augsts, tomēr dažiem uzņēmumiem ir grūtības saņemt kredītus, un uzņēmumu ieguldījumi vēl aizvien ir ļoti zemā līmenī. Vēl nepieredzēts uzņēmumu ieguldījumu kritums pēc 2007. gada bija par iemeslu tam, ka bruto pamatkapitāla veidošana 2012. gadā samazinājās līdz 14,2 % no IKP. Tas ir trešais zemākais līmenis Savienībā. Apvienotajā Karalistē ir zems uzņēmumu izdevumu līmenis pētniecībai un izstrādei; šis līmenis samazinājās no 1,17 % no IKP 2001. gadā līdz 1,09 % no IKP 2011. gadā. Uzņēmumu ieguldījumi ir sākuši nedaudz palielināties, 2012. gadā ikgadējais pieaugums bija 4,9 %, taču joprojām ir neliels. Neto aizdevumu apmērs uzņēmumu nozarē 2012. gadā saglabājās negatīvs. Kaut arī lielāki uzņēmumi ar labām bilancēm spēj aizņemties par vēsturiski zemām izmaksām, daudziem uzņēmumiem, jo īpaši MVU, ir grūtības saņemt kredītus. Situāciju vēl vairāk saasina ierobežotā konkurence banku nozarē. Ja tiktu pareizi īstenoti Finanšu politikas komitejas ieteikumi par banku kapitāla prasību piesardzīgu aprēķināšanu un konstatētā kapitāla trūkuma novēršanu, netraucējot ekonomikas kreditēšanu, tas palīdzētu pastiprināt Apvienotās Karalistes banku sistēmas finansiālo stabilitāti.

               (16)

               Apvienotās Karalistes uzdevums ir atjaunot un modernizēt enerģētikas un transporta infrastruktūru. Turklāt Apvienotajai Karalistei līdz 2020. gadam jāveic būtiski ieguldījumi jaunās jaudās elektroenerģijas ražošanai, lai aizstātu vecās, slēgšanai paredzētās elektrostacijas un lai izpildītu saistības palielināt atjaunojamo energoresursu izmantošanu un ievērot stingrākus CO2 emisiju standartus. Atjaunojamo energoresursu īpatsvars enerģijas galapatēriņā (3,8 %) atbilst 25. vietai 27 dalībvalstu vidū (ES vidējais rādītājs ir 13,0 %). Lai atvieglinātu piemērotus un savlaicīgus ieguldījumus, būs nepieciešama tiesiskā noteiktība. Apvienotās Karalistes transporta tīklu jaudas un kvalitātes trūkumi ir strukturāla problēma ekonomikai, jo īpaši preču ražotājiem, izplatītājiem un eksportētājiem. Pašlaik pastāv ievērojama plaisa starp piešķirto (publiskā sektora un privāto) finansējumu un ieguldījumu vajadzībām transporta jomā; valdība mēģina novērst šo problēmu, piešķirot prioritāti publiskā sektora izdevumiem infrastruktūrā un piesaistot papildu privātos ieguldījumus. Apvienotajā Karalistē joprojām augstas ir arī vienības izmaksas transporta infrastruktūras būvniecībā un uzturēšanā.

               (17)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi visaptverošu analīzi par Apvienotās Karalistes ekonomikas politiku. Tā ir novērtējusi konverģences programmu un valsts reformu programmu un sniegusi padziļinātu pārskatu. Komisija ir ņēmusi vērā ne tikai to lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Apvienotajā Karalistē, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā to, ka jānostiprina Eiropas Savienības vispārējā ekonomiskā pārvaldība, kas panākams, turpmākajos valstu lēmumos ievērojot ES līmeņa norādes. Komisijas ieteikumi atbilstīgi Eiropas pusgada koncepcijai ir atspoguļoti 1.–6. ieteikumā.

               (18)

               Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi konverģences programmu, un tās atzinums (6) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (19)

               Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un konverģences programmu. Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 2., 3., 5. un 6. ieteikumā,

         AR ŠO IESAKA Apvienotajai Karalistei laikposmā no 2013. gada līdz 2014. gadam rīkoties šādi.

               1.

               Attiecībā uz 2013./14. gadu un laikposmu pēc tam īstenot uzlabotu budžeta stratēģiju, ko papildina pietiekami konkrēti pasākumi. Ilgtspējīgā veidā nodrošināt pārmērīga budžeta deficīta novēršanu līdz 2014./15. gadam un veikt fiskālos pasākumus, kas paredzēti Padomes ieteikumos saistībā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru, un panākt, ka augstā valsts parāda attiecība sāk ilgtspējīgi samazināties. Lai panāktu ilgstošu fiskālās nelīdzsvarotības korekciju, ticamā veidā jāīsteno vērienīgas strukturālas reformas, kas palielinātu pielāgošanās spējas un veicinātu potenciālo izaugsmi. Īstenot diferencētu, izaugsmi veicinošu pieeju izdevumu samazināšanas jomā, tostarp piešķirot prioritāti savlaicīgiem kapitālizdevumiem ar lielu ekonomisko atdevi, kā arī piemērojot līdzsvarotu pieeju konsolidācijas pasākumu izstrādē un sekmējot vidējā termiņa un ilgtermiņa fiskālo ilgtspēju. Vairāk izmantot PVN pamatlikmi, lai palielinātu ieņēmumus.

               2.

               Veikt turpmākus pasākumus, lai palielinātu mājokļu piedāvājumu, tostarp vēl vairāk liberalizējot tiesību aktus teritoriālās plānošanas jomā un nodrošinot efektīvu plānošanas sistēmas darbību. Nodrošināt, ka politika mājokļu jomā (tostarp Help to Buy shēma) nesekmē pārmērīgu un pārdrošu hipotekāro kreditēšanu, un nodrošināt lielāku piedāvājumu, lai izvairītos no mājokļu cenu pieauguma. Īstenot reformas arī zemes un nekustamā īpašuma nodokļu jomā, lai samazinātu izkropļojumus un veicinātu mājokļu savlaicīgu būvniecību. Veikt pasākumus, lai uzlabotu īres tirgu darbību, jo īpaši padarot garākus izīrēšanas nosacījumus pievilcīgākus gan īrniekiem, gan mājokļu īpašniekiem.

               3.

               Izmantojot par pamatu programmu “Youth Contract”, pastiprināt pasākumus, lai novērstu jauniešu bezdarbu, piemēram, izmantojot garantijas jauniešiem shēmu. Uzlabot māceklības programmu kvalitāti un pagarināt to ilgumu, vienkāršot kvalifikāciju sistēmu un paplašināt darba devēju iesaisti, jo īpaši augsta un vidēja līmeņa tehnisko prasmju apguvē. Samazināt to 18–24 gadus veco jauniešu skaitu, kuri ieguvuši tikai pamatprasmes ļoti zemā līmenī, tostarp efektīvi īstenojot Stažēšanās programmu.

               4.

               Pastiprināt centienus nolūkā atbalstīt mājsaimniecības ar maziem ienākumiem un samazināt bērnu nabadzību, rūpējoties par to, ka “Universālais kredīts” un citas sociālās labklājības reformas nodrošina taisnīgu nodokļu un pabalstu sistēmu ar skaidrākiem nodarbinātības stimuliem un atbalsta pakalpojumiem. Paātrināt plānoto pasākumu īstenošanu, lai samazinātu bērnu aprūpes izmaksas un uzlabotu tās kvalitāti un pieejamību.

               5.

               Veikt turpmākus pasākumus, lai uzlabotu banku un ārpusbanku finansējuma pieejamību uzņēmumiem, vienlaikus nodrošinot, ka pasākumi galvenokārt tiek vērsti uz dzīvotspējīgiem uzņēmumiem, jo īpaši MVU. Mazināt šķēršļus ienākšanai banku nozarē, samazināt izmaksas par bankas maiņu un atvieglināt jaunu, konkurējošu banku izveidi, pārdodot banku aktīvus. Efektīvi īstenot Finanšu politikas komitejas ieteikumus par banku kapitāla prasību piesardzīgu novērtējumu un konstatētā kapitāla trūkuma novēršanu.

               6.

               Veikt pasākumus, lai atvieglinātu ieguldījumu savlaicīgu palielinājumu infrastruktūrā, jo īpaši veicinot efektīvākus un stabilākus plānošanas un lēmumu pieņemšanas procesus. Izveidot stabilu tiesisko regulējumu par ieguldījumiem jaunā enerģijas ražošanas jaudā, tostarp atjaunojamos energoresursos. Uzlabot transporta tīklu jaudu un kvalitāti, nodrošinot lielāku plānošanas un finansējuma paredzamību un noteiktību un izmantojot visefektīvāko publiskā vai privātā sektora kapitāla avotu apvienojumu.

      Briselē, 2013. gada 9. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         R. ŠADŽIUS

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (3)  Paturētas spēkā 2013. gadam ar Padomes Lēmumu 2013/208/ES (2013. gada 22. aprīlis) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (OV L 118, 30.4.2013., 21. lpp.).

      (4)  OV C 219, 24.7.2012., 91. lpp.

      (5)  “2009./10. gada” laikposms attiecas uz finanšu gadu, kas sākas 2009. gada 1. aprīlī un beidzas 2010. gada 31. martā.

      (6)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52007SC0188

Ieteikums Padomes atzinums par atjaunināto Portugāles stabilitātes programmu 2006.-2010. gadam saskaņā ar 5. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97  /* SEC/2007/0188 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 13.2.2007SEC(2007) 188 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES ATZINUMSpar atjaunināto Portugāles stabilitātes programmu 2006.-2010. gadam saskaņā ar 5. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSVispārējs pamatojumsStabilitātes un izaugsmes pakta, kas stājās spēkā 1998. gada 1. jūlijā, pamatmērķis ir sakārtot valsts finanses, lai tādējādi radītu vēl labākus nosacījumus cenu stabilitātei un spēcīgai un ilgtspējīgai izaugsmei, kas veicina darbavietu radīšanu. Ar pakta 2005. gada reformu, atzīstot pakta lietderību fiskālās disciplīnas stiprināšanā, tika meklētas iespējas uzlabot efektivitāti un ekonomisko pamatojumu, kā arī ilgstoši saglabāt valsts finanšu ilgtspējību.Padomes Regulā (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1], kas ir Stabilitātes un izaugsmes pakta daļa, paredzēts, ka dalībvalstīm ir jāiesniedz Padomei un Komisijai stabilitātes vai konverģences programmas un to ikgadējie atjauninājumi (dalībvalstis, kas jau ir pieņēmušas vienoto valūtu, iesniedz (atjauninātas) stabilitātes programmas, bet dalībvalstis, kas to vēl nav pieņēmušas, iesniedz (atjauninātas) konverģences programmas). Portugāles pirmā stabilitātes programma tika iesniegta 1998. gada decembrī. Saskaņā ar minēto regulu Padome, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju, 1999. gada 8. februārī sniedza atzinumu par to. Saskaņā ar šo pašu procedūru Komisija novērtē un iepriekš minētā komiteja pārbauda atjauninātās stabilitātes un konverģences programmas, ko vajadzības gadījumā var pārbaudīt arī Padome.Atjauninātās programmas novērtējuma pamatojumsKomisija ir pārbaudījusi jaunāko Portugāles stabilitātes programmas atjauninājumu, kas iesniegts 2006. gada 15. decembrī, un ir pieņēmusi ieteikumu Padomes atzinumam par to (skat. ierāmēto informāciju par galvenajiem novērtējumā iztirzātajiem jautājumiem).Lai radītu priekšstatu par kontekstu, kādā tiek novērtēta atjauninātās stabilitātes programmas budžeta stratēģija, turpmākajos punktos apkopota šāda informācija:1.  saimnieciskās darbības un budžeta izpildes rādītāji pēdējo desmit gadu laikā;2.  valsts stāvokļa novērtējums saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta korektīvo daļu (pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūra);3.  jaunākais valsts stāvokļa novērtējums saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvo daļu (kopsavilkums Padomes atzinumam par iepriekšējo stabilitātes programmas atjauninājumu) un4.  Komisijas novērtējums par 2006. gada oktobra valsts reformu programmu.Jaunākie saimnieciskās darbības un budžeta izpildes rādītājiPēc straujās ekonomiskās izaugsmes posma, ko raksturoja dinamisks iekšzemes pieprasījums un ražošanas apjoma palielināšanās deviņdesmito gadu otrajā pusē pirms euro ieviešanas, zemais izaugsmes līmenis pēc 2000. gada norādīja uz konverģences procesa apstāšanos. Tas notika tāpēc, ka ekonomikas galvenajās jomās bija ierobežots progress. Pirmkārt, šķiet, ka korekcija nav bijusi pietiekama no piedāvājuma aspekta, lai nozīmīgāk atbalstītu ekonomikas iedzīšanas procesu. Tajā pašā laikā svarīgas nozares vēl joprojām pielāgojas globalizācijas problēmām. Otrkārt, tā kā ienākumi nepalielinājās tik ātri kā izdevumi, ir augsts parāda līmenis un ir ievērojams ārējais deficīts –– galvenokārt tirdzniecības deficīta ietekmē. Treškārt, valsts finanses galvenokārt bijušas nestabilas, jo nav izmantota konsolidēšanās iespēja „ekonomiskās izaugsmes laikā” un lejupslīdes laikā ievērojami palielinājies deficīts.Pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūra attiecībā uz PortugāliPadome 2005. gada 20. septembrī saskaņā ar 104. panta 6. punktu pieņēma lēmumu, paziņojot, ka Portugālei ir pārmērīgs budžeta deficīts. Tajā pašā laikā Padome pieņēma ieteikumu atbilstoši 104. panta 7. punktam, norādot, ka pārmērīgais budžeta deficīts jānovērš līdz 2008. gadam. Portugālei jo īpaši tika ieteikts ierobežot fiskālā stāvokļa pasliktināšanos 2005. gadā un nodrošināt strukturālā deficīta novēršanu apmēram 1,5% apjomā no IKP 2006. gadā, kā arī turpmāku samazinājumu par vismaz ¾% no IKP gan 2007., gan 2008. gadā.Pēc 6 mēnešu termiņa beigām, ko Padome noteica Portugāles valdībai efektīvas darbības veikšanai, lai sasniegtu 2006. gada deficīta novēršanas mērķi, Komisija novērtēja Portugāles iestāžu veiktos centienus. Komisijas 2006. gada 22. jūnija paziņojuma secinājumi bija šādi: pamatojoties uz pašreiz pieejamo informāciju, šķiet, ka Portugāle ir veikusi darbības, kas nodrošina atbilstošu progresu, lai panāktu pārmērīga budžeta deficīta novēršanu Padomes noteiktajos termiņos, un ka nav nepieciešami papildpasākumi Portugāles pārmērīga budžeta deficīta procedūrā. 2006. gada 11. jūlija sanāksmē Padome piekrita šim novērtējumam.Novērtējums Padomes atzinumā par iepriekšējo programmuPadome 2006. gada 14. martā pieņēma atzinumu par iepriekšējo stabilitātes programmas atjauninājumu laika posmam no 2005. gada līdz 2009. gadam. Padome uzskatīja, ka „programma kopumā atbilst pārmērīgā budžeta deficīta novēršanai līdz 2008. gadam atkarībā no programmā paziņoto pasākumu pilnīgas īstenošanas, kas jāpastiprina 2007. gadam un vēlāk, lai pielāgotos budžeta mērķus apdraudošo risku samazinājumam.” Padome aicināja Portugāli:i) „pieņemt un stingri īstenot programmā paredzētos strukturālos pasākumus, lai nodrošinātu pārmērīgā budžeta deficīta novēršanu līdz 2008. gadam ticamā un ilgtspējīgā veidā; nodrošināt to, ka, tiklīdz pārmērīgā budžeta deficīts būs novērsts, turpināsies nepārtraukta korekcija VTM sasniegšanai saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu, kā arī radīt rezerves, lai novērstu, iespējams, mazākas nekā prognozēts ekonomiskās izaugsmes ietekmi uz budžetu;ii) apņēmīgi ieviest plānotos pasākumus, lai kontrolētu izdevumus; uzlabot budžeta procesu visos valsts pārvaldes līmeņos, iespējams, plašāk izmantojot saistošus izdevumu ierobežojumus, un, kā aprakstīts programmā, pastiprinot izdevumu un ieņēmumu uzraudzības, kontroles un pārskatu sniegšanas mehānismus;iii) uzlabot valsts finanšu ilgtermiņa stabilitāti, jo īpaši īstenojot programmā jau paredzētus pasākumus un ieviešot papildu reformas pensiju un veselības aprūpes jomā;iv) panākt valsts parāda kopapjoma pastāvīgu samazināšanos, nodrošinot, ka tā atspoguļo gan progresu vispārējā valdības deficīta samazināšanā, gan prognozētos privatizācijas ieņēmumus, un rūpīgi apsverot nozīmīgāko valsts ieguldījumu projektu ietekmi uz parādu, ieskaitot partnerībā ar privāto sektoru.”Komisijas novērtējums par 2006. gada oktobra valsts reformu programmuĪstenošanas ziņojums par Portugāles valsts reformu programmu, kas paredzēta saskaņā ar atjaunoto Lisabonas stratēģiju izaugsmei un nodarbinātībai, tika iesniegts 2006. gada 20. oktobrī. Portugāles valsts reformu programmā kā galvenās problēmas/prioritātes minēti šādi uzdevumi: budžeta konsolidācijas nostiprināšana, valsts pārvaldes reforma, zinātnes un tehnoloģiju attīstības veicināšana un iedzīvotāju kvalifikācijas līmeņa paaugstināšana.Komisijas novērtējumā par šo programmu (ko pieņēma kā daļu no 2006. gada decembra ikgadējā progresa ziņojuma[2]) atzīts, ka Portugāle progresē ievērojami, īstenojot valsts reformu programmas pasākumus, jo īpaši makroekonomikas un mikroekonomikas jomā. Progress panākts arī attiecībā uz politiku nodarbinātības jomā, jo īpaši attiecībā uz izglītības un apmācības reformām, tomēr joprojām uzmanība pilnā apjomā nav pievērsta tādai svarīgai jomai kā darba tirgus pielāgošanās spējas un elastīgas drošības princips. Visās politikas jomās būs vajadzīgi ievērojami turpmāki pasākumi, lai pilnībā sasniegtu programmas mērķus, ņemot vērā to ambiciozo apjomu un Portugāles sākotnējo pozīciju.Galvenie novērtējumā iztirzātie jautājumi Kā paredzēts Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktā (stabilitātes programmām) un 9. panta 1. punktā (konverģences programmām), novērtējums attiecas uz šādiem jautājumiem: vai programmas pamatā esošie saimnieciskie pieņēmumi ir ticami; dalībvalsts norādītais vidēja termiņa budžeta mērķis (VTM) un tas, vai korekcijas ir pietiekamas, lai to sasniegtu; vai veiktie un/vai ierosinātie pasākumi, lai piemērotu šīs korekcijas, ir pietiekami, lai sasniegtu vidēja termiņa mērķi attiecīgajā ekonomikas ciklā; vai, izvērtējot korekcijas, ko izdara, lai sasniegtu VTM, korekcijas tiek veiktas ekonomiskā uzplaukuma laikā, vai korekcijas var būt mazākas ekonomikas lejupslīdes laikā un (attiecībā uz euro zonas un VKM II dalībvalstīm) vai dalībvalsts cenšas panākt ikgadēju cikliski koriģētās bilances uzlabojumu (atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus) par 0,5 % no IKP, kas ir kritērijs, lai tā sasniegtu savu VTM; nosakot VTM korekcijas (attiecībā uz dalībvalstīm, kas to vēl nav sasniegušas) vai atļaujot īslaicīgu novirzi no VTM (attiecībā uz dalībvalstīm, kuras to jau ir sasniegušas), tādu nozīmīgāko strukturālo reformu īstenošana, kas ilgākā laika posmā ļauj tieši ietaupīt izmaksas (veicinot arī potenciālo pieaugumu) un tādējādi pārbaudāmi ietekmējot valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību (ar nosacījumu, ka tiek saglabāta atbilstīga drošības rezerve attiecībā uz atsauces vērtību 3 % no IKP un ka programmas darbības laikā atkal ir gaidāma budžeta stāvokļa atbilstība VTM), un ar ko īpašu uzmanību velta pensiju reformām, ar kurām ievieš vairāku līmeņu sistēmu, kas ietver obligātu pilnībā finansētu pensiju līmeni; vai dalībvalstu ekonomikas politikas virzība atbilst ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm. Programmas makroekonomisko pieņēmumu ticamību novērtē, pamatojoties uz Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozi, izmantojot arī kopīgi apstiprināto metodoloģiju attiecībā uz ražošanas potenciālā apjoma novērtēšanu un cikliski koriģētām bilancēm. Atbilstību ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm novērtē, ņemot vērā ekonomikas politikas vispārējās pamatnostādnes valsts finanšu jomā, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs 2005.—2008. gadam. Novērtējumā pārbauda arī: parāda attiecības dinamiku un stāvokli attiecībā uz valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējību, kam saskaņā ar Padomes 2005. gada 20. marta ziņojumu „Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanas uzlabošana” budžeta uzraudzībā jāveltī pienācīga vērība. Komisijas 2006. gada 12. oktobra paziņojumā izklāstīta pieeja ilgtermiņa ilgtspējības novērtēšanai[3]; integrācijas pakāpi valsts reformu programmā, ko iesniegušas dalībvalstis saistībā ar Lisabonas stratēģiju izaugsmei un nodarbinātībai; Ekonomikas un finanšu padome (ECOFIN padome) 2005. gada 7. jūnija pavadvēstulē Eiropas Padomei par ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm 2005.—2008. gadam paziņoja, ka valsts reformu programmām jāatbilst stabilitātes un konverģences programmām; atbilstību rīcības kodeksam[4], kas cita starpā nosaka kopīgu struktūru un datu tabulas stabilitātes un konverģences programmām. |-  IeteikumsPADOMES ATZINUMSpar atjaunināto Portugāles stabilitātes programmu 2006.-2010. gadam saskaņā ar 5. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[5] un jo īpaši tās 5. panta 3. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu,apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.5.  Padome [2007. gada 27. februārī] izskatīja atjaunināto Portugāles stabilitātes programmu laika posmam no 2006. līdz 2010. gadam.6.  Programmas pamatā esošajā makroekonomikas scenārijā paredzēts, ka reālā IKP pieaugums palielināsies no 1,4% 2006. gadā līdz 1,8% 2007. gadā un 2,4% 2008. gadā, un visbeidzot līdz 3% pārējā programmas darbības laikā. Pēc pašlaik pieejamās informācijas šis scenārijs šķiet pamatots uz labvēlīgiem pieņēmumiem par izaugsmi īpaši turpmākajos gados, jo starpība starp potenciālo un faktisko ražošanas apjomu strauji samazinās. Programmas prognozes attiecībā uz inflāciju šķiet reālas.7.  Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozē un jaunajā programmas atjauninājumā vispārējais valsts budžeta deficīts 2006. gadam ir novērtēts 4,6% apjomā no IKP, kam būtu jāatbilst stabilitātes programmas iepriekšējā atjauninājumā noteiktajam mērķim. Atbilstīgi jaunajam programmas atjauninājumam valsts kopējā ieņēmumu un izdevumu līmeņa mērķi kopumā ir sasniegti. Procentuāli no IKP abi rādītāji ir nedaudz zemāki nekā Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozē noteiktie.8.  Programmas vidējā termiņa budžeta stratēģijas galvenais mērķis ir lielās fiskālās nelīdzsvarotības noturīga novēršana, jo īpaši samazinot vispārējo valsts budžeta deficītu zem 3% atzīmes no IKP atsauces vērtības 2008. gadā un īstenojot budžeta konsolidāciju turpmākajos gados. Būtiski pasākumi fiskālās konsolidācijas jomā ir plānoti visā programmas darbības laikā: mērķis ir pakāpeniski samazināt valsts budžeta deficītu no 4,6% no IKP 2006. gadā līdz 0,4% no IKP 2010. gadā; primārās bilances korekciju virzība ir līdzīga, panākot uzlabojumu no deficīta 1,7% apjomā no IKP 2006. gadā līdz pārpalikumam 2,5% apjomā 2010. gadā. Plānotais deficīta samazinājums ir jāpanāk, galvenokārt ierobežojot primāros izdevumus, kuru vispārējais līmenis ir jāsamazina reālā izteiksmē programmas darbības laikā ar strukturāliem korektīvajiem pasākumiem, koncentrējoties uz centrālās valdības, personāla un publisko dienestu pārstrukturēšanu, kā arī sociālās drošības un veselības aizsardzības izdevumu kontrolēšanu. Programmas pirmajos gados fiskālo konsolidāciju veicina arī lielāki nodokļu ieņēmumi, galvenokārt no dažu tarifu likmju paaugstināšanas un nodokļu priekšrocību samazināšanas. Programma apstiprina plānoto korekciju, kas izklāstīta stabilitātes programmas 2005. gada decembra atjauninājumā, neraugoties uz gandrīz nemainīto makroekonomikas scenāriju.9.  Paredzēts, ka strukturālā bilance (t.i., cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus), ko aprēķina atbilstīgi kopīgi saskaņotai metodoloģijai, uzlabosies, deficītam apmēram 3½% apjomā no IKP 2006. gadā samazinoties līdz ½% līdz 2010. gadam. Programmas darbības laikā strukturālo bilanci plānots samazināt vidēji par gandrīz ¾% no IKP gadā. Vidējā termiņa mērķis (VTM) programmā ietvertajam budžeta stāvoklim ir strukturālais budžeta deficīts 0,5% apjomā no IKP, kas saskaņā ar programmu ir jāpanāk līdz 2010. gadam –– vienu gadu agrāk nekā netieši plānots iepriekšējā programmā. Tā kā VTM ir augstāks par minimālo kritēriju (noteiktais deficīts apmēram 1½ % no IKP), ar tā sasniegšanu tiks nodrošināta drošības rezerve pret pārmērīga budžeta deficīta rašanos. Šis VTM iekļaujas robežās, kas noteiktas euro zonas un VKM II dalībvalstīm Stabilitātes un izaugsmes paktā un rīcības kodeksā, un pienācīgi atspoguļo parāda attiecību un ražošanas potenciālā apjoma vidējo pieaugumu ilgtermiņā.10.  Budžeta izpildes rezultātus ietekmē negatīvi riska faktori, kuri jo īpaši izriet no valsts izdevumu ierobežošanai veikto pasākumu ietekmes. Makroekonomikas sarežģītās vides apstākļos valdība paralēli jaunajam tiesiskajam regulējumam, kura mērķis ir uzlabot reģionālo un vietējo valdību fiskālo attīstību, nesen ir īstenojusi izšķirošus pasākumus, risinot izdevumu palielināšanās problēmu, jo īpaši valsts pārvaldes, veselības aprūpes un sociālās labklājības jomā. Vēl aizvien tiek sagatavoti citi pasākumi, kuri arī daļēji attiecas uz valsts sektoru. Par budžeta gaidāmo atvieglojumu ?o pasākumu ietekmē vēl aizvien ir liela neskaidrība, jo īpaši attiecībā uz 2008. gadu un turpmākajiem gadiem. Tā kā fiskālā konsolidācija lielā mērā pamatojas uz izdevumu samazināšanos, turpmākais progress budžeta regulējuma notiekošās uzlabošanas un budžeta izpildes novērtēšanas un kontroles mehānismu īstenošanas jomā arī būs noderīgs budžeta mērķu sasniegšanai. Kā minēts iepriekš, labvēlīgais makroekonomikas scenārijs slēpj risku, ka ekonomiskās darbības atjaunošanās un līdz ar to arī valsts finanšu atvieglojumi varētu būt mazāki nekā paredzēts. Pieņēmumi par nodokļu ieņēmumu elastību attiecībā pret ekonomisko attīstību 2007. gadā šķiet pārāk optimistiski un atkarīgi no turpmākajiem uzlabojumiem nodokļu iekasēšanā, lai gan ticami atlikušajā programmas darbības laikā. Visbeidzot, publisko uzņēmumu veiktspēja rada budžeta risku vidējā termiņā.11.  Ņemot vērā riska novērtējumu, budžeta nostādne programmā visumā ir atbilstīga pārmērīga budžeta deficīta novēršanai līdz 2008. gadam, kā ieteikusi Padome, ja programmā paziņotie pasākumi tiek pilnībā un efektīvi īstenoti un pastiprināti gadījumā, ja ekonomiskā izaugsme ir zemāka nekā prognozēts. Programmas mērķis pēc pārmērīgā budžeta deficīta novēršanas ir paktam atbilstīgas korekcijas sasniegšana. Tomēr, ņemot vērā budžeta mērķu riskus, šķiet, ka budžeta nostādne programmā nenodrošina pietiekamu drošības rezervi, lai līdz programmas darbības laika beigām parastu makroekonomisku svārstību dēļ netiktu pārsniegts deficīta slieksnis 3 % apjomā no IKP. Līdz ar to VTM nevarētu sasniegt līdz 2010. gadam, kā paredzēts programmā. Tāpēc nākamajos gados pēc pārmērīgā budžeta deficīta novēršanas korekcija virzībā uz programmā aprakstīto VTM varētu prasīt pasākumu pastiprināšanu, lai atbilstu Stabilitātes un izaugsmes paktam, kurā noteikts, ka euro zonas un VKM II dalībvalstīs strukturālās bilances gada uzlabojuma kritērijam jābūt 0,5 % no IKP un ka korekcijai jābūt lielākai ekonomiskā uzplaukuma laikā, un tā varētu būt mazāka ekonomikas lejupslīdes laikā.12.  Tiek lēsts, ka valsts kopējais parāds 2006. gadā sasniedza 67½% no IKP, kas ir vairāk nekā Līgumā paredzētā atsauces vērtība – 60% no IKP. Programmā parāda attiecību iecerēts paaugstināt 2007. gadā un samazināt gandrīz par 6 procentu punktiem atlikušajā programmas darbības laikā. Uz parāda attiecības dinamiku attiecas iepriekš minētie budžeta mērķu riski un ilgstošā neskaidrība par krājumu plūsmas korekciju, kas pagātnē sliecās būt plaša un pārsvarā parādus palielinoša. Ņemot vērā šo riska novērtējumu, programmas darbības laika beigās parāda attiecība pret atsauces vērtību varētu sākt pietiekami samazināties.13.  Lai stiprinātu valsts finanšu ilgtspējību, Portugāle nesen ir īstenojusi pensiju reformas. Programmas novērtējumi liecina, ka ar vecumu saistīto izdevumu vispārēja palielināšanās turpmākajos gadu desmitos reformu rezultātā varētu būt ievērojami mazāka, lai gan saglabātos paliela. Lai gan sākotnējais budžeta stāvoklis, salīdzinot ar 2005. gadu, ir uzlabojies, tas vēl aizvien apdraud valsts finanšu ilgtspējību, pat neņemot vērā sabiedrības novecošanās ietekmi uz budžetu ilgtermiņā. Turklāt pašreizējais kopējā parāda līmenis ir virs Līgumā norādītās atsauces vērtības. Kopumā šķiet, ka Portugāles valsts finanšu ilgtspējību apdraud augsts risks. Plānotā budžeta konsolidācija apvienojumā ar papildu ierobežojumiem izdevumos, kas saistīti ar vecumu, veicinātu šādu risku samazināšanos.14.  Stabilitātes programmā ietverts kvalitatīvs novērtējums par valsts reformu programmas 2006. gada oktobra īstenošanas ziņojuma kopējo ietekmi atbilstīgi vidēja termiņa fiskālajai stratēģijai. Turklāt tajā sniegta sistemātiska informācija par tiešām budžeta izmaksām vai ietaupījumiem saistībā ar galvenajām reformām, kas paredzētas valsts reformu programmā, un budžeta prognozēs skaidri ņemta vērā tajā izklāstīto darbību ietekme uz valsts finansēm. Stabilitātes programmā paredzētie pasākumi valsts finanšu jomā, liekas, atbilst valsts reformu programmā paredzētajiem pasākumiem. Jo īpaši abās programmās iztirzāta saikne starp valsts pārvaldes reformu un fiskālās konsolidēšanas stratēģiju un sniegta papildu informācija par dažādiem politikas pasākumiem.15.  Programmas budžeta stratēģija kopumā atbilst vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs laika posmam no 2005. līdz 2008. gadam.16.  Attiecībā uz prasībām par sniedzamajiem datiem, kas norādītas rīcības kodeksā stabilitātes un konverģences programmām, programmā sniegti visi obligātie dati un lielākā daļa fakultatīvo datu[6]. Tomēr dažos būtiskos punktos ir novirze no rīcības kodeksā izklāstītās parauga struktūras[7].Kopumā var secināt, ka programma kopumā atbilst pārmērīgā budžeta deficīta novēršanai līdz 2008. gadam, ja pilnībā un efektīvi tiek īstenoti tajā paziņotie pasākumi un ja tiek pastiprināti šādi pasākumi gadījumā, ja ekonomiskā izaugsme ir zemāka nekā prognozēts. Pēc pārmērīgā budžeta deficīta novēršanas programma paredz atbilstīgu progresu attiecībā uz vidēja termiņa mērķi, bet pastāv riski budžeta mērķu sasniegšanai. Ņemot vērā iepriekš izklāstīto novērtējumu un arī 2005. gada 20. septembra ieteikumu saskaņā ar 104. panta 7. punktu, Portugāle tiek aicinātai) enerģiski īstenot programmā paredzētos strukturālos pasākumus, lai nodrošinātu pārmērīgā budžeta deficīta novēršanu līdz 2008. gadam, un būt gatavai pastiprināt šos pasākumus, lai novērstu, iespējams, mazākas nekā prognozēts ekonomiskās izaugsmes ietekmi uz budžetu;ii) kad būs novērsts pārmērīgais budžeta deficīts, veikt paredzētās korekcijas attiecībā uz VTM, vajadzības gadījumā īstenojot ar pastiprinošus pasākumus, un nodrošināt parāda un IKP attiecības attiecīgu samazināšanos;iii) nepārtraukt uzsākto valsts pārvaldes reformu, turpināt budžeta regulējuma nostiprināšanu, tostarp budžeta izpildes novērtēšanu un kontroli visos valsts pārvaldes līmeņos, jo īpaši, lai sasniegtu plānoto izdevumu ierobežošanu;iv) ņemot vērā parādu līmeni un ar vecumu saistīto izdevumu prognozēto pieaugumu, uzlabot valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējību, sasniedzot VTM un nodrošinot un pēc iespējas uzlabojot pieņemtās pensiju reformas priekšrocības.Galveno makroekonomikas un budžeta prognožu salīdzinājums2005. | 2006. | 2007. | 2008. | 2009. | 2010. |Reālais IKP (% izmaiņas) | SP 2006. g. dec. | 0,4 | 1,4 | 1,8 | 2,4 | 3,0 | 3,0 |COM 2006. g. nov. | 0,4 | 1,2 | 1,5 | 1,7 | n.d. | n.d. |SP 2005. g. dec. | 0,5 | 1,1 | 1,8 | 2,4 | 3,0 | n.d. |SPCI inflācija (%) | SP 2006. g. dec.6 | 2,5 | 3,2 | 2,2 | 2,2 | 2,1 | 2,1 |COM 2006. g. nov. | 2,1 | 2,9 | 2,2 | 2,1 | n.d. | n.d. |SP 2005. g. dec.6 | 2,3 | 2,3 | 2,2 | 2,2 | 2,1 | n.d. |Starpība starp potenciālo un faktisko ražošanas apjomu (% no iespējamā IKP) | SP 2006. g. dec.1 | -2,5 | -2,6 | -2,4 | -1,8 | -0,7 | 0,2 |COM 2006. g. nov.5 | -2,0 | -2,0 | -1,8 | -1,5 | n.d. | n.d. |SP 2005. g. dec.1 | -2,3 | -2,7 | -2,5 | -1,8 | -0,7 | n.d. |Vispārējā valsts bilance (% no IKP) | SP 2006. g. dec. | -6,0 | -4,6 | -3,7 | -2,6 | -1,5 | -0,4 |COM 2006. g. nov. | -6,0 | -4,6 | -4,0 | -3,9 | n.d. | n.d. |SP 2005. g. dec. | -6,0 | -4,6 | -3,7 | -2,6 | -1,5 | n.d. |Primārā bilance (% no IKP) | SP 2006. g. dec. | -3,3 | -1,7 | -0,7 | 0,4 | 1,5 | 2,5 |COM 2006. g. nov. | -3,3 | -1,7 | -1,0 | -0,7 | n.d. | n.d. |SP 2005. g. dec. | -3,2 | -1,7 | -0,6 | 0,6 | 1,5 | n.d. |Cikliski koriģētā bilance (% no IKP) | SP 2006. g. dec.1 | -4,9 | -3,4 | -2,6 | -1,8 | -1,2 | -0,5 |COM 2006. g. nov. | -5,1 | -3,7 | -3,2 | -3,2 | n.d. | n.d. |SP 2005. g. dec.1 | -5,0 | -3,4 | -2,6 | -1,8 | -1,2 | n.d. |Strukturālā bilance2 (% no IKP) | SP 2006. g. dec.3 | -4,9 | -3,4 | -2,6 | -1,8 | -1,2 | -0,5 |COM 2006. g. nov.4 | -5,1 | -3,7 | -3,2 | -3,2 | n.d. | n.d. |SP 2005. g. dec. | -5,0 | -3,4 | -2,6 | -1,8 | -1,2 | n.d. |Valsts kopējais parāds (% no IKP) | SP 2006. g. dec. | 64,0 | 67,4 | 68,0 | 67,3 | 65,2 | 62,2 |COM 2006. g. nov. | 64,0 | 67,4 | 69,4 | 70,7 | n.d. | n.d. |SP 2005. g. dec. | 65,5 | 68,7 | 69,3 | 68,4 | 66,2 | n.d. |Piezīmes. |1 Komisijas dienestu aprēķini, kuru pamatā ir programmā atrodamā informācija. |² Cikliski koriģētā bilance (kā iepriekšējās rindās), izņemot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus. |3 Programmā nav vienreizēju un citu pagaidu pasākumu. |4 Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozē nav vienreizēju un citu pagaidu pasākumu. |5 Pamatojoties uz 1,2% lēsto potenciālo pieaugumu 2005.–2007. gada laika posmā un 1,4% 2008. gadā. |6 Privātā patēriņa deflators. |Avots. |Stabilitātes programma (SP), Komisijas dienestu 2006. gada rudens ekonomiskās prognozes (COM), Komisijas dienestu aprēķini. |[1] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Visi dokumenti, kas ir minēti šajā tekstā, ir atrodami šādā tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Komisijas paziņojums Eiropadomes pavasara sanāksmē „Lisabonas izaugsmes un nodarbinātības atjaunotās stratēģijas īstenošana — rezultātu gads”, 12.12.2006., COM(2006) 816.[3] Komisijas Paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam „Valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējība Eiropas Savienībā”, 12.10.2006., COM(2006) 574 galīgā redakcija, un Eiropas Komisija, Ekonomikas un finanšu lietu ģenerāldirektorāts, (2006.), „ The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy Nr. 4/2006.[4] „Specifikācijas par Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanu un pamatnostādnes par stabilitātes un konverģences programmu formātu un saturu”, ko ECOFIN padome atbalstīja 2005. gada 11. oktobrī.[5] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami šādā tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Nav norādīti dati par SPCI inflāciju un valdības darbinieku kompensācijām.[7] Programma drīzāk ir sadalīta piecās daļās: kopsavilkums; situācija makroekonomikas un budžeta jomā; prognozes makroekonomikas un budžeta jomā; valsts finanšu ilgtspējība ilgtermiņā un institūcijas, procesi un budžeta noteikumi.


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52007SC0723

Ieteikums Padomes atzinums par atjaunināto Austrijas stabilitātes programmu 2006.–2010. gadam saskaņā ar 5. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97  /* SEC/2007/0723 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 30.5.2007SEC(2007) 723 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES ATZINUMSpar atjaunināto Austrijas stabilitātes programmu 2006.–2010. gadam saskaņā ar 5. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTS1. VISPāRēJS PAMATOJUMSStabilitātes un izaugsmes pakta, kas stājās spēkā 1998. gada 1. jūlijā, pamatmērķis ir sakārtot valsts finanses, lai tādējādi radītu vēl labākus nosacījumus cenu stabilitātei un spēcīgai un ilgtspējīgai izaugsmei, kas veicina darbavietu radīšanu. Ar pakta 2005. gada reformu, atzīstot pakta lietderību fiskālās disciplīnas stiprināšanā, tika meklētas iespējas uzlabot tā efektivitāti un ekonomisko pamatojumu, kā arī ilgstoši saglabāt valsts finanšu ilgtspējību.Padomes Regulā (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1], kas ir Stabilitātes un izaugsmes pakta daļa, paredzēts, ka dalībvalstīm ir jāiesniedz Padomei un Komisijai stabilitātes vai konverģences programmas un to ikgadējie atjauninājumi (dalībvalstis, kas jau ir pieņēmušas vienoto valūtu, iesniedz (atjauninātas) stabilitātes programmas, bet dalībvalstis, kas to vēl nav pieņēmušas, iesniedz (atjauninātas) konverģences programmas). Austrijas pirmā stabilitātes programma tika iesniegta 1998. gada novembrī. Saskaņā ar minēto regulu Padome, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju, 1999. gada 18. janvārī sniedza atzinumu par to. Saskaņā ar šo pašu procedūru Komisija novērtē un iepriekšminētā komiteja pārbauda atjauninātās stabilitātes un konverģences programmas, ko vajadzības gadījumā var pārbaudīt arī Padome.2. ATJAUNINāTāS PROGRAMMAS NOVēRTēJUMA PAMATOJUMSKomisija ir pārbaudījusi pēdējo Austrijas stabilitātes programmas atjauninājumu, kas tika iesniegts 2007. gada 29. martā, un ir pieņēmusi ieteikumu Padomes atzinumam par to (skat. ierāmēto informāciju par galvenajiem novērtējumā aplūkotajiem jautājumiem).Lai radītu priekšstatu par kontekstu, kādā tiek izvērtēta atjauninātās stabilitātes programmas budžeta stratēģija, turpmākajos punktos ir apkopoti1.  saimnieciskās darbības un budžeta izpildes rādītāji pēdējo 10 gadu laikā;2.  jaunākais valsts stāvokļa novērtējums saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvo daļu (kopsavilkums Padomes atzinumam par iepriekšējo stabilitātes programmas atjauninājumu); un3.  Komisijas novērtējums par 2006. gada septembra valsts reformu programmu.2.1. Jaunākie saimnieciskās darbības un budžeta izpildes rādītājiPēdējās desmitgades laikā Austrijas saimnieciskās darbības rādītāji liecināja par stabilu izaugsmi, kas bija nedaudz virs euro zonas vidējā rādītāja un bez lieliem traucējumiem. Atspoguļojot globālās un jo īpaši euro zonas ekonomikas pavājināšanos, reālā IKP pieaugums, kā pamatā lielā mērā bija eksports, nozīmīgi palēninājās laikposmā no 2001. līdz 2003. gadam. Pateicoties tās ģeogrāfiskajai situācijai, Austrija guva nozīmīgu labumu no sakaru nostiprināšanās ar Centrāleiropas un Austrumeiropas valstīm un jo īpaši no tās kaimiņvalstu iestāšanās ES. Valstī ir viens no zemākajiem bezdarba un inflācijas līmeņiem euro zonā. Pateicoties tās jau sen izveidotajai, uz kompromisu virzītajai un ļoti centralizētajai algu noteikšanas politikai, Austrijai izdevās pazemināt izmaksas par vienu darbaspēka vienību ātrāk nekā euro zonas dalībniekiem vidēji; tas lielā mērā nostiprināja valsts konkurētspēju.Valsts finanšu jomā pēdējo desmit gadu laikā Austrijā nozīmīgas pūles veltītas konsolidācijai; tā rezultātā no 1990. gadu vidus izdevās samazināt lielo valsts budžeta deficītu, panākot līdzsvarotu stāvokli 2001. gadā, lai gan turpmākajos gados atkal bija vērojams neliels budžeta deficīts. Lai samazinātu valsts budžeta deficītu, valsts pārvaldes, pensiju un veselības aprūpes jomās ir ieviestas apjomīgas reformas, tomēr šajās nozarēs joprojām ir nepieciešami uzlabojumi.2.2. Novērtējums Padomes atzinumam par iepriekšējo programmuPadome 2006. gada 14. februārī pieņēma atzinumu par iepriekšējo stabilitātes programmas atjauninājumu laikposmam no 2005. līdz 2008. gadam. Padome atzinīgi vērtēja „apjomīgos strukturālos pielāgojumus, kas plānoti programmas darbības laikā”, bet aicināja Austriju „nodrošināt to, lai programmas vidēja termiņa mērķis tiktu sasniegts līdz atjauninātās programmas laikposma beigām, precizējot un īstenojot vajadzīgos pasākumus, kas veicinās pēdējos divos programmas gados plānoto budžeta konsolidāciju”.2.3. Komisijas novērtējums par 2006. gada septembra valsts reformu programmuĪstenošanas ziņojums par Austrijas valsts reformu programmu, kas paredzēta saskaņā ar atjaunoto Lisabonas stratēģiju izaugsmei un nodarbinātībai, tika iesniegts 2006. gada 25. septembrī. Austrijas valsts reformu programmā ir noteiktas septiņas stratēģiski prioritāras jomas: valsts finanšu ilgtspējība, P&A un jauninājumi, infrastruktūra, konkurētspēja starptautiskā mērogā, vide, darba tirgus, kā arī izglītība un apmācība.Komisijas novērtējums par šo programmu (kas pieņemts 2006. gada decembrī kā daļa no tās ikgadējā progresa ziņojuma[2]) liecina, ka Austrija gūst labas sekmes, īstenojot valsts reformu programmu, īpaši mikroekonomikas jomā. Ņemot vērā apzinātās stiprās puses un vājās vietas, Austrijai tika ieteikts veikt pasākumus nodarbinātības jomā, jo īpaši attiecībā uz mūžizglītību, nodokļu un pabalstu sistēmu un jauniešu kvalifikāciju. Turklāt tika atzīts, ka Austrijai būtu svarīgi cita starpā 2008. gadā sasniegt līdzsvarotu budžeta stāvokli.Galvenie novērtējumā aplūkotie jautājumi Kā paredzēts Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktā (stabilitātes programmām) un 9. panta 1. punktā (konverģences programmām), novērtējums attiecas uz šādiem jautājumiem: vai saimnieciskās prognozes programmas pamatā ir reālistiskas; dalībvalsts norādītais vidēja termiņa budžeta mērķis (VTM) un tas, vai korekcijas ir pietiekamas, lai to sasniegtu; vai veiktie un/vai ierosinātie pasākumi, lai piemērotu šīs korekcijas, ir pietiekami, lai sasniegtu vidēja termiņa mērķi attiecīgajā ekonomikas ciklā; izvērtējot korekcijas, kas vērstas uz VTM sasniegšanu, — vai ekonomiskā uzplaukuma laikā veiktās korekcijas ir lielākas, turpretī ekonomikas lejupslīdes laikā tās var būt mazākas, un attiecībā uz euro zonas un VKM II dalībvalstīm — vai dalībvalsts cenšas panākt ikgadēju cikliski koriģētās bilances uzlabojumu, atskaitot vienreizējos un citus pagaidu pasākumus, par 0,5 % no IKP, kas ir kritērijs, lai tā sasniegtu savu VTM; nosakot VTM korekcijas (attiecībā uz dalībvalstīm, kas to vēl nav sasniegušas) vai atļaujot īslaicīgu novirzi no VTM (attiecībā uz dalībvalstīm, kuras to jau ir sasniegušas), tādu nozīmīgu strukturālo reformu īstenošana, kas ilgākā laika posmā ļauj tieši ietaupīt izmaksas (tostarp veicinot arī potenciālo pieaugumu) un tādējādi pārbaudāmi ietekmē valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību (ar nosacījumu, ka tiek saglabāta atbilstīga drošības rezerve attiecībā uz atsauces vērtību 3 % no IKP un ka programmas periodā atkal ir gaidāma budžeta stāvokļa atbilstība VTM), kā arī tādu strukturālo reformu īstenošana, kas īpaši ir vērstas uz pensiju reformām, ar kurām ievieš vairāku līmeņu sistēmu, kas ietver obligātu pilnībā finansētu pensiju līmeni; vai dalībvalstu ekonomikas politikas virzība atbilst ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm. Programmas makroekonomisko pieņēmumu reālistiskumu novērtē, balstoties uz Komisijas dienestu 2007. gada pavasara prognozi, izmantojot arī kopīgi apstiprināto metodoloģiju attiecībā uz iespējamā ražošanas apjoma novērtēšanu un cikliski koriģētām bilancēm. Atbilstību ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm novērtē, ņemot vērā ekonomikas politikas vispārējās pamatnostādnes valsts finanšu jomā, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs 2005.–2008. gadam. Novērtējot tiek pārbaudīta arī parāda attiecības dinamika un stāvoklis attiecībā uz valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību, kam saskaņā ar Padomes 2005. gada 20. marta ziņojumu Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanas uzlabošana „budžeta uzraudzībā jāveltī pienācīga vērība”. Komisijas 2006. gada 12. oktobra paziņojumā izklāstīta pieeja ilglaicīgas ilgtspējības novērtēšanai[3]; integrācijas pakāpe valsts reformu programmā, ko dalībvalstis iesniegušas saistībā ar Lisabonas stratēģiju izaugsmei un nodarbinātībai; Ekonomikas un finanšu padome (ECOFIN padome) 2005. gada 7. jūnija pavadvēstulē Eiropadomei par ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm 2005.–2008. gadam paziņoja, ka valsts reformu programmām jāatbilst stabilitātes un konverģences programmām; atbilstība rīcības kodeksam[4], kas cita starpā nosaka kopīgu struktūru un datu tabulas stabilitātes un konverģences programmām. |-  IeteikumsPADOMES ATZINUMSpar atjaunināto Austrijas stabilitātes programmu 2006.–2010. gadam saskaņā ar 5. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[5] un jo īpaši tās 5. panta 3. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu,apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.4.  Padome [2007. gada 9. jūlijā] pārbaudīja Austrijas atjaunināto stabilitātes programmu 2006.–2010. gadam. Pēc vispārējām velēšanām 2006. gada oktobrī jaunu valdību izveidoja 2007. gada janvārī, kas Parlamentam 2007. gada 29. martā iesniedza budžetu diviem gadiem — 2007. un 2008. gadam. Tajā pašā dienā, t.i., divarpus mēnešus pēc 15. decembra, kas ir rīcības kodeksā Austrijai noteiktais termiņš, iesniedza arī atjaunināto stabilitātes programmu.5.  Makroekonomiskajā scenārijā, kas ir šīs programmas pamatā, paredzēts, ka, sasniedzis 2006. gadā savu cikla maksimumu 3,1 % apjomā, reālais IKP pieaugums palēnināsies līdz vidēji 2½ % pārējā programmas periodā. Ņemot vērā pašreiz pieejamo informāciju, šis scenārijs šķiet līdz 2008. gadam balstīts uz piesardzīgiem pieauguma pieņēmumiem — jaunākie dati norāda uz lielāka pieauguma iespējamību. Attiecībā uz programmas perioda vēlākajiem gadiem prognozes šķiet ticamas, pat ja paredzētie pieauguma tempi ir nedaudz lielāki nekā Komisijas dienestu aprēķinātais vidējais potenciālais pieaugums. Programmā paredzētā inflācija šķiet ticama.6.  2006. gadā valsts budžeta deficīts bija 1,1 % no IKP, salīdzinot ar iepriekšējā konverģences programmas atjauninājumā noteikto mērķi — 1,7 % no IKP. Šis uzlabojums, pārsniedzot mērķi, ir labākas cikla attīstības rezultāts nekā iepriekš paredzēts. Lai arī ieņēmumu attiecība pret IKP, salīdzinot ar iepriekšējo gadu, nedaudz samazinājās, tā pārsniedza mērķi par vairāk nekā vienu procenta punktu. Lielāks IKP pieaugums nekā paredzēts veicināja izdevumu attiecības samazinājumu salīdzinājumā ar iepriekšējo gadu. Tomēr izdevumu attiecība palielinājās, pārsniedzot mērķi par vairāk nekā ½ procentu punktu, kas norāda, ka budžeta izpilde nebija tik stingra kā plānots.7.  Galvenais budžeta stratēģijas mērķis ir cikla laikā saglabāt līdzsvarotu budžetu, izmantojot administratīvās reformas sniegtos ieguvumus, vienlaicīgi palielinot izdevumus vairākās kategorijās. Salīdzinājumā ar iepriekšējo atjauninājumu šajā ir paredzēta budžeta konsolidācijas atlikšana uz programmas pēdējiem gadiem. Tajā ir atspoguļota valdības vispārējā nostādne — vēlme situāciju uzlabot no 1,1 % no IKP liela deficīta 2006. gadā līdz pārpalikumam 0,4 % apjomā 2010. gadā. Uz programmas pēdējiem diviem gadiem atlikto konsolidāciju ir plānots veikt, samazinot izdevumus, proti, galvenokārt ierobežojot sociālos izdevumus un pakāpeniski samazinot izdevumus dažās atsevišķās jomās. Salīdzinot ar iepriekšējo programmu, jaunākajā programmas atjauninājumā plānotās korekcijas ir atliktas vēlreiz, ņemot vērā kopumā labvēlīgāko makroekonomisko scenāriju.8.  Budžeta korekciju atlikšana ir atspoguļota arī strukturālajā bilancē (t.i., cikliski koriģētajā bilancē, no kuras atskaitīti vienreizējie un citi pagaidu pasākumi), kas aprēķināta atbilstīgi kopīgi saskaņotai metodoloģijai; tā uzlabosies ļoti pakāpeniski — ja 2006. gadā deficīts bija aptuveni 1 % apmērā no IKP, tad programmas perioda beigās ir paredzēts sasniegt nelielu pārpalikumu. Saskaņā ar programmu, korekcijas ietekmē militāro ierīču iepirkšana no 2007. līdz 2009. gadam, kas programmā, atšķirībā no Komisijas dienestu pavasara prognozes, ir uzskatīta par deficītu palielinošu vienreizēju pasākumu. Tāpat kā iepriekšējā stabilitātes programmas atjauninājumā, šajā programmā minētais vidēja termiņa mērķis attiecībā uz budžeta stāvokli ir līdzsvarots budžets strukturālā izteiksmē. Tomēr programmas mērķis ir VTM gandrīz sasniegt līdz 2009. gadam un to nedaudz pārsniegt 2010. gadā, nevis to sasniegt jau 2008. gadā, kā tas bija paredzēts iepriekšējā atjauninājumā. Tā kā VTM izvirza augstākas prasības par minimālo robežvērtību (deficīts ir noteikts apmēram 1½ % no IKP), to sasniedzot, tiks nodrošināta rezerve pret pārmērīga deficīta rašanos. VTM iekļaujas robežās, kas Stabilitātes un izaugsmes paktā un rīcības kodeksā noteiktas euro zonas un VKM II dalībvalstīm, un pienācīgi atspoguļo parāda attiecību un vidējo potenciālā ražošanas apjoma pieaugumu ilgā laikā.9.  Kopumā programmā iekļautie budžeta prognožu riski attiecībā uz 2007. un 2008. gadu šķiet līdzsvaroti, taču, lai arī makroekonomiskās aplēses ir ticamas, 2009. un 2010. gadā budžeta rezultāti varētu būt sliktāki, nekā programmā prognozēts. Ir paredzēts, ka pēdējos divos gados izdevumu attiecība pret IKP nozīmīgi samazināsies. Atsevišķu izdevumu, konkrēti, par militārajām ierīcēm, pakāpeniskai samazināšanai, kā arī bezdarbnieku pabalstu un 2004. gada pensiju reformas rezultātā iegūto pensiju izdevumu ietaupījumiem vajadzētu palīdzēt samazināt izdevumu attiecību programmas pēdējos gados. No otras puses, programmas laikā papildu līdzekļus ir paredzēts piešķirt izglītībai, P&A un infrastruktūrai, lai gan nav skaidrs, cik efektīva būs plānotā valsts pārvaldes darbības uzlabošana. Visbeidzot, programma norāda uz iespējamību vēl vairāk samazināt nodokļus, ko finansētu no plānotā izdevumu samazinājuma.10.  Ņemot vērā šo riska novērtējumu, programmā norādītais budžeta stāvoklis var izrādīties neadekvāts, lai nodrošinātu vidēja termiņa mērķa sasniegšanu līdz 2010. gadam, kā tas ir paredzēts. Saskaņā ar Komisijas dienestu pavasara prognozi strukturālais deficīts 2007. un 2008. gadā palielināsies. Tomēr visā programmas periodā ir nodrošināta pietiekama rezerve, lai parastu makroekonomisko svārstību rezultātā nepārsniegtu budžeta deficīta robežvērtību 3 % no IKP. Programmā paredzētais korekciju temps, lai tuvotos VTM, ir nepietiekams un ir jāpaātrina, jo īpaši 2007. un 2008. gadā, lai panāktu atbilstību Stabilitātes un izaugsmes paktam, kurā noteikts, ka euro zonas un VKM II dalībvalstīs strukturālās bilances gada uzlabojuma kritērijs ir 0,5 % no IKP un ka korekcijai jābūt lielākai ekonomikas uzplaukuma laikā, bet tā varētu būt mazāka ekonomiskās lejupslīdes periodā. Konkrēti, laikā no 2007. līdz 2009. gadam, kad Austrijā ir paredzēts ekonomiskais uzplaukums, ir plānots vienīgi ierobežots strukturālās bilances uzlabojums. Šis secinājums ir spēkā pat tad, ja militāro ierīču iegādi uzskata par deficītu palielinošu vienreizēju pasākumu, kā tas ir norādīts programmā.11.  Tiek lēsts, ka valsts kopējais parāds 2006. gadā ir samazinājies līdz 62,2 % no IKP, joprojām pārsniedzot Līgumā noteikto atsauces vērtību — 60 % no IKP. Programmā ir paredzēts, ka līdz 2008. gadam parāda attiecība samazināsies līdz atsauces vērtībai un ka tā turpinās samazināties, programmas perioda beigās sasniedzot 56,8 % no IKP. Ņemot vērā šo riska novērtējumu, parāda attiecība, šķiet, samazinās pietiekami, lai programmas perioda beigu posmā sasniegtu atsauces vērtību, un ir paredzēts, ka 2007. gadā parāda attiecība gandrīz to sasniegs.12.  Sabiedrības novecošanās ietekme uz budžetu ilgā laikā Austrijā ir krietni mazāka nekā vidēji ES; prognozēts, ka pensiju izdevumi kā daļa no IKP ilgā laikā samazināsies, jo to ietekmēs 2004. gadā veiktā pensiju sistēmas reforma, kas samazinās izdevumus. Sākotnējais budžeta stāvoklis ar strukturālu primāro pārpalikumu palīdz mazināt novecošanās ilglaicīgo ietekmi uz budžetu. Primāro pārpalikumu palielināšana vidējā laikā, kā tas ir paredzēts programmā, kā arī vecāka gadagājuma strādājošo nodarbinātības līmeņa paaugstināšana palīdzētu ierobežot ar valsts finanšu ilgtspējību saistītos riskus. Kopumā, šķiet, ka Austrijas valsts finanšu ilgtspējību apdraud mazs risks.13.  Stabilitātes programmā nav ietverts kvalitatīvais novērtējums par valsts reformu programmas 2006. gada septembra īstenošanas ziņojuma kopējo ietekmi atbilstīgi vidēja termiņa fiskālajai stratēģijai. Turklāt tā nesniedz sistemātisku informāciju par valsts reformu programmā paredzēto galveno reformu tiešajām budžeta izmaksām vai ietaupījumiem, un budžeta prognozēs nav skaidri ņemta vērā valsts reformu programmā izklāstīto darbību ietekme uz valsts finansēm. Tie pasākumi valsts finanšu jomā, kas Stabilitātes programmā ir minēti, šķiet, atbilst valsts reformu programmā paredzētajiem pasākumiem. Konkrēti, abās programmās ir paredzēti izdevumu samazinājumi administratīvās reformas rezultātā, bet izdevumu palielinājums P&A jomā.14.  Programmas budžeta stratēģija daļēji atbilst vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs laikposmam no 2005. līdz 2008. gadam.15.  Attiecībā uz prasībām par sniedzamajiem datiem, kas norādītas stabilitātes un konverģences programmu rīcības kodeksā, Austrijas programmā sniegti visi obligātie un lielākā daļa fakultatīvo datu[6].Kopumā var secināt, ka, ņemot vērā labas izaugsmes prognozes , programmā paredzētā virzība uz VTM sasniegšanu ir lēna, izmantojot lielākoties uz vēlākiem gadiem atliktas korekcijas, galvenokārt ierobežojot izdevumus, kas ir izklāstīta nepilnīgi. Ir risks, ka pēc 2008. gada noteiktos budžeta mērķus varētu neizpildīt un VTM nesasniegt līdz programmas perioda beigām. Prognozēts, ka valsts parāds 2007. gadā sasniegs atsauces vērtību 60 % no IKP un turpmākajos gados turpinās samazināties.Ņemot vērā iepriekš minēto novērtējumu, Austrija tiek aicināta izmantot labo ekonomisko situāciju un to, ka 2006. gadā deficīts bija mazāks nekā noteiktais mērķis, lai jau tuvākajos gados veiktu pasākumus un VTM sasniegšanai nepieciešamās korekcijas, jo īpaši, stingri īstenojot izdevumu ierobežojumus un izmantojot visus neparedzētos ieņēmumus no nodokļiem, lai veiktu konsolidāciju.Galveno makroekonomikas un budžeta prognožu salīdzinājums2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |Reālais IKP (izmaiņas %) | SP 2007. g. marts | 2,0 | 3,1 | 2,7 | 2,3 | 2,5 | 2,6 |COM 2007. g. maijs | 2,0 | 3,1 | 2,9 | 2,5 | n.p. | n.p. |SP 2005. g. nov. | 1,7 | 1,8 | 2,4 | 2,5 | n.p. | n.p. |SPCI inflācija (%) | SP 2007. g. marts | 2,1 | 1,5 | 1,6 | 1,7 | 1,7 | 1,8 |COM 2007. g. maijs | 2,1 | 1,7 | 1,8 | 1,7 | n.p. | n.p. |SP 2005. g. nov. | 2,3 | 2,1 | 1,7 | 1,5 | n.p. | n.p. |Starpība starp potenciālo un faktisko ražošanas apjomu (% no potenciālā IKP) | SP 2007. g. marts1 | -1,1 | -0,3 | 0,1 | -0,1 | 0,1 | 0,3 |COM 2007. g. maijs5 | -1,1 | -0,2 | 0,5 | 0,8 | n.p. | n.p. |SP 2005. g. nov. 1 | -0,7 | -1,1 | -0,9 | -0,5 | n.p. | n.p. |Valsts kopbudžeta bilance (% no IKP) | SP 2007. g. marts | -1,6 | -1,1 | -0,9 | -0,7 | -0,2 | 0,4 |COM 2007. g. maijs | -1,6 | -1,1 | -0,9 | -0,8 | n.p. | n.p. |SP 2005. g. nov. | -1,9 | -1,7 | -0,8 | 0,0 | n.p. | n.p. |Primārā bilance6 (% no IKP) | SP 2007. g. marts | 1,3 | 1,9 | 2,0 | 2,1 | 2,6 | 3,1 |COM 2007. g. maijs | 1,3 | 1,6 | 1,8 | 1,7 | n.p. | n.p. |SP 2005. g. nov. | 1,1 | 1,2 | 2,0 | 2,7 | n.p. | n.p. |Cikliski koriģētā bilance (% no IKP) | SP 2007. g. marts1 | -1,1 | -1,0 | -0,9 | -0,7 | -0,2 | 0,2 |COM 2007. g. maijs | -1,1 | -1,0 | -1,1 | -1,2 | n.p. | n.p. |SP 2005. g. nov. | -1,6 | -1,2 | -0,4 | 0,2 | n.p. | n.p. |Strukturālā bilance2 (% no IKP) | SP 2007. g. marts3 | -1,1 | -1,0 | -0,8 | -0,4 | -0,2 | 0,2 |COM 2007. g. maijs4 | -1,1 | -1,0 | -1,1 | -1,2 | n.p. | n.p. |SP 2005. g. nov. | -1,6 | -1,2 | -0,4 | 0,2 | n.p. | n.p. |Valsts kopējais parāds (% no IKP) | SP 2007. g. marts | 63,5 | 62,2 | 61,2 | 59,9 | 58,5 | 56,8 |COM 2007. g. maijs | 63,5 | 62,2 | 60,6 | 59,2 | n.p. | n.p. |SP 2005. g. nov. | 63,4 | 63,1 | 61,6 | 59,5 | n.p. | n.p. |Piezīmes. |1 Komisijas dienestu aprēķini, pamatojoties uz programmā sniegto informāciju, — potenciālais pieaugums laikposmā no 2006. līdz 2010. gadam tiek lēsts attiecīgi 2,3 %, 2,3 %, 2,4 %, 2,4 % un 2,3 %. |2 Cikliski koriģētā bilance (kā norādīta iepriekšējās rindās), neiekļaujot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus. |3 Deficītu palielinoši vienreizēji un citi pagaidu pasākumi, kas minēti programmā (militāru gaisa kuģu iegāde 0,2 % no IKP apmērā 2007. g., 0,4 % no IKP apmērā 2008. g. un 0,1 % apmērā 2009. g.). |4 Salīdzinot ar programmu (skatīt 3. piezīmi), Komisijas dienestu 2007. gada pavasara prognozē militāru gaisa kuģu iegāde nav pieskaitīta vienreizējiem pasākumiem, jo ar to saistītie izdevumi ir iekļauti budžetā vairāku gadu garumā, turklāt tie nepalielina kopējos valdības izdevumus nozīmīgā apmērā. |5 Pamatojoties uz aplēsto potenciālo pieaugumu no 2005. līdz 2008. gadam attiecīgi 2,3 %, 2,0 %, 2,2 % un 2,2 %. |6 Programmā un Komisijas dienestu prognozēs minētie primārās bilances aprēķini nav tieši salīdzināmi atšķirīgas FISIM apstrādes dēļ. Programmā sniegtie aprēķini atbilst rīcības kodeksā noteiktajām definīcijām. Lai Komisijas primārās bilances aprēķinus varētu salīdzināt ar programmas aprēķiniem, tie jākoriģē par aptuveni 0,1–0,2 % no IKP. |Avoti: |Stabilitātes programma (SP); Komisijas dienestu 2007. gada pavasara ekonomiskās prognozes (COM); Komisijas dienestu aprēķini. |[1] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Visi dokumenti, kas ir minēti šajā tekstā, ir atrodami šādā tīmekļa vietnē:http://ec.europa.eu/economiy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Komisijas paziņojums Eiropadomes pavasara sanāksmē „Lisabonas izaugsmes un nodarbinātības atjaunotās stratēģijas īstenošana — rezultātu gads”, 12.12.2006., COM(2006) 816.[3] Komisijas Paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam „Valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējība Eiropas Savienībā”, 12.10.2006., COM(2006) 574, un Eiropas Komisijas Ekonomikas un finanšu lietu ģenerāldirektorāts (2006), „ The long-term sustainability of public finances in the European Union ” (Valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējība Eiropas Savienībā), European Economy Nr. 4/2006.[4] „Specifikācijas par Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanu un pamatnostādnes par stabilitātes un konverģences programmu formu un saturu”, ko atbalstījusi Ekonomikas un finanšu padome 2005. gada 11. oktobrī.[5] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Tomēr nav sniegti fakultatīvie dati par nodarbinātību un nostrādātajām stundām, kā arī par algām valsts sektorā.


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52005SC0143

Ieteikums Padomes atzinums saskaņā ar Padomes regulas (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) 5. panta 3. punktu par atjaunināto Beļģijas stabilitātes programmu 2004. – 2008. gadam  /* SEC/2005/0143 galīgā redakcija */

	Briselē, 2.2.2005SEC(2005) 143 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) 5. panta 3. punktu par atjaunināto Beļģijas stabilitātes programmu 2004. – 2008. gadam(iesniegusi Komisija)  PASKAIDROJUMA RAKSTSPadomes 1997. gada 7. jūlija Regula (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu [1] nosaka, ka iesaistītajām dalībvalstīm, tas ir, tām dalībvalstīm, kas pieņēmušas vienoto valūtu, līdz 1999. gada 1. martam Padomei un Komisijai jāiesniedz stabilitātes programmas. Saskaņā ar šīs regulas 5. pantu katra stabilitātes programma bija jāpārbauda Padomei, pamatojoties uz novērtējumiem, ko sagatavojusi Komisija un saskaņā ar Līguma 114. pantu izveidotā komiteja (Ekonomikas un finanšu komiteja). Saņēmusi Komisijas ieteikumu un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju, Padome pēc programmas pārbaudīšanas sniedza atzinumu. Saskaņā ar šo regulu dalībvalstīm ik gadu jāiesniedz savu stabilitātes programmu atjauninājumi, kurus Padome var izskatīt saskaņā ar tiem pašiem procedūru noteikumiem.Savu pirmo stabilitātes programmu, kas bija paredzēta 1999. – 2002. gadam, Beļģija iesniedza 1998. gada 18. decembrī, un Padome to novērtēja 1999. gada 15. martā. Ik pēc gada tika iesniegti atjauninājumi. Jaunāko stabilitātes programmas atjauninājumu Beļģija iesniedza 2004. gada 6. decembrī. Komisijas dienesti ir veikuši šī atjauninājuma tehnisko analīzi, ņemot vērā pašu 2004. gada rudens ekonomisko prognožu rezultātus, kā arī rīcības kodeksu[2], kopīgi pieņemto metodiku plānotā kopprodukta un cikliski koriģēto bilanču novērtēšanai, ieteikumus ekonomikas politikas vispārīgajās pamatnostādnēs 2003. – 2005. gadam un principus, kas ietverti Komisijas 2002. gada 27. novembra paziņojumā Padomei un Eiropas Parlamentam par budžeta politikas koordinācijas stiprināšanu[3]. Novērtējums ir šāds.-  Beļģijas 2004. gada stabilitātes programmas atjauninājumu Beļģijas valdība apstiprināja 2004. gada 3. decembrī un iesniedza 2004. gada 6. decembrī. Programma aptver laika posmu no 2004. gada līdz 2008. gadam. Prasības, kas datiem izvirzītas „rīcības kodeksā par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu”, atjauninājumā kopumā ir ievērotas. Programmā nav obligāto datu par īstermiņa un ilgtermiņa procentu likmēm un vairāku papildu mainīgo.-  Programmas pamatā ir pieņēmums, ka ekonomiskā izaugsme 2005. un 2006. gadā būs 2,5 %, bet 2008. gadā tās pieaugums samazināsies līdz 2,0 %. Makroekonomikas scenārijs 2005. un 2006. gadam ir ļoti līdzīgs Kopienas dienestu 2004. gada rudens prognozei. 2007. un 2008. gadam prognozētie faktiskā IKP pieauguma rādītāji ir tikai nedaudz zemāki par Kopienas dienestu aplēsēm par iespējamo ekonomisko izaugsmi, kas iegūtas, programmas skaitļiem piemērojot kopīgi pieņemto metodiku. Tāpēc makroekonomikas scenāriju var uzskatīt par ticamu.-  Atjauninājumā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir saglabāt līdzsvarotu budžetu vai nelielu pārpalikumu un saglabāt parāda attiecības samazināšanās tendenci, lai sagatavotos sabiedrības novecošanās ietekmei uz budžetu. Atjauninājuma mērķis ir līdzsvarots budžets 2005. un 2006. gadā un pārpalikums 0,3 % apjomā no IKP 2007. gadā. Šis mērķis ir tāds pats kā iepriekšējā programmā, kaut arī šajā atjauninājumā pieņēmumi par pieaugumu attiecībā uz 2005. gadu ir zemāki. 2008. gadā plānots pārpalikums 0,6 % apmērā no IKP. Tiek plānots, ka primārie pārpalikumi saglabāsies aptuveni 4,5 % apjomā no IKP, kas ir nedaudz mazāk nekā plānotie 2004. gada rezultāti 4,9 % apmērā no IKP. Tā iemesls ir fakts, ka tiek turpināta 2001. gada tiešo nodokļu reformas īstenošana, kā arī lielākas valsts investīcijas pirms 2006. gada pašvaldību vēlēšanām. Primārajiem pārpalikumiem programmas perioda beigās no jauna jāsāk pieaugt. Programma paredz procentu apgrūtinājumu samazināšanos, galvenokārt pastāvīgas parāda samazināšanās dēļ. Paredzams, ka ap 2006. gadu ieņēmumi samazināsies un pēc tam saglabāsies stabilā līmenī, savukārt primārie izdevumi nedaudz samazināsies ap 2008. gadu. Tiek lēsts, ka cikliski koriģētā bilance visā programmas periodā būs pozitīva, samazinoties no pārpalikuma 0,5 % apjomā no IKP 2004. gadā līdz 0,1 % 2006. gadā, 2008. gadā no jauna pieaugot līdz 0,9 %.-  Atjauninājuma budžeta stratēģija šķiet kopumā līdzsvarota. Līdz šim Beļģijas valdība vēl nav paziņojusi par pasākumiem, ko tā veiks, lai noturētu 2006. gada budžetu līdzsvarā, neraugoties uz IKP kritumu par 0,3 %, ko izraisīja 2001. gada tiešo nodokļu reformas īstenošanas turpināšana un fakts, ka 2005. gada budžets gūst labumu no vairākiem nelieliem vienreizējiem darījumiem (kopā aptuveni 0,2 % no IKP). Tāpat, kaut arī makroekonomikas scenārijs ir ticams, Beļģijas valsts budžeta bilanci salīdzinoši diezgan daudz ietekmē ekonomiskā pieauguma izmaiņas (ietekme 0,6 ). Visbeidzot, pastāv risks arī attiecībā uz primāro izdevumu kontroli, galvenokārt sociālās nodrošināšanas sistēmas līmenī. 2004. gadā veselības aprūpes sistēmā reģistrētā limita pārsniegšana (neraugoties uz augsto faktiskā pieauguma mērķi 4,5 % apjomā) norāda uz pastāvīgu un lielu šo izdevumu pieaugumu. Kaut arī 2004. gada beigās tika paziņots par jauniem pasākumiem, lai samazinātu veselības aprūpes izmaksas (kopā 0,2 % no IKP), to efektivitāti pagaidām grūti novērtēt. No otras puses, attiecībā uz lielāko 2005. gada daļu sociālo lietu ministram ir piešķirtas pilnvaras veikt vajadzīgos pasākumus bez iepriekšējas apspriešanās ar parlamentu vai citām institūcijām, lai varētu ātri reaģēt uz iespējamu tālāku limita pārsniegšanu. Kopumā vērtējot, Beļģijas valdība ir ieguvusi uzticību arī tāpēc, ka izpilda savas saistības veikt pasākumus līdzsvarota budžeta saglabāšanai. Ņemot vērā risku novērtējumu, šķiet, ka riski, kas apdraud budžeta mērķus, visumā ir līdzsvaroti un programmas pozīcija budžeta ziņā ir pietiekama, lai ievērotu Stabilitātes un izaugsmes pakta vidējā termiņa mērķi par līdzsvaram tuvu stāvokli vai pārpalikumu. Turklāt ir pietiekama drošības rezerve, lai normālu ciklisko svārstību gadījumā nepārsniegtu atsauces vērtību 3 % apmērā no IKP attiecībā uz deficītu.-  Parāda attiecība kopš 1993. gada ir nepārtraukti mazinājusies, tomēr vēl aizvien tā ir krietni augstāka par atsauces vērtību — 60 % no IKP. 2004. gadā tā kritās līdz 96,6 %, kas ir mazāk, nekā bija paredzēts stabilitātes programmas iepriekšējā atjauninājumā. Turpmākas parāda attiecības samazināšanas galvenie virzītājspēki ir pastāvīgi augsti primārie pārpalikumi un samazināti procentu maksājumi. Kapitāla plūsmas korekcijas kopumā ir nelielas, taču 2005. gadā valdība plāno pārņemt valsts dzelzceļa uzņēmuma SNCB parādu 7,4 miljardu euro apmērā (2,5 % no IKP). SNCB parāda iekļaušana palēnina parāda samazināšanu 2005. gadā, taču citādi plānotā parāda samazināšana ir straujāka, nekā paredzēts iepriekšējā atjauninājumā. Paredzēto parāda virzību skar tādi pati nenoteiktība kā deficītu, tomēr kopumā to var uzskatīt par ticamu.-  Kā minēts iepriekš, atjauninājumā paredzēti vairāki plānoti pasākumi, lai ierobežotu veselības aprūpes izdevumus (piemēram, pasākumi, kas kontrolē izdevumus par medikamentiem, vai uz ārstniecības gadījumu skaita balstīta maksājumu sistēma attiecībā uz visbiežākajiem ārstēšanas veidiem slimnīcās) atbilstīgi faktiskā pieauguma mērķim — 4,5 % ik gadu. Kas attiecas uz iniciatīvām, lai risinātu jautājumu par zemu nodarbinātības līmeni, programmā paziņots par sarunām starp sociālajiem partneriem un valdību, kuru rezultātā varētu izstrādāt jaunus pasākumus, lai ierobežotu pieeju priekšlaicīgas pensionēšanās sistēmai un turpmāk palielināt faktisko darba gadu skaitu, pamatojoties uz sociāliem nolīgumiem. Tomēr šo sarunu iznākums vēl nav skaidrs. Kopumā priekšlaicīgas pensionēšanās stimulu atcelšanas process ir lēns, un ir paziņots tikai par dažām konkrētām iniciatīvām.-  Šķiet, ka no valsts finanšu ilgtermiņa stabilitātes viedokļa Beļģiju apdraud pašreizējais kopējā parāda līmenis. Kaut arī parāda attiecība krītas, tā vēl aizvien ir augsta, un vienmērīga samazināšanās ir atkarīga no tā, vai ilgākā periodā tiks saglabāts augsts primāro pārpalikumu līmenis. Programmā paredzētā stratēģija, lai tiktu galā ar sabiedrības novecošanās radītajām budžeta izmaksām, galvenokārt pamatojas uz kopējā parāda samazināšanu, saglabājot līdzsvarotu budžeta stāvokli vai nelielu pārpalikumu (kas pirmām kārtām ir atkarīgs no primāro izdevumu ierobežošanas) un novecošanās fondu. Primāro izdevumu ierobežošana var izrādīties sarežģīta, jo īpaši veselības aprūpes jomā, bet tā ir svarīga, ņemot vērā valdības stratēģiju samazināt nodokļu slogu, lai veicinātu nodarbinātību. Tā kā tiek paredzēts, ka pieaugs gados vecāko ļaužu īpatsvars (ko mēra 60 gadu vecumu sasniegušu personu skaita attiecībā uz 100 personām vecumā no 20 līdz 59 gadiem), šīs plašās stratēģijas apņēmīga īstenošana ir ārkārtīgi būtisks ilgtermiņa stabilitātes priekšnosacījums.-  Runājot par ekonomikas politikas vispārīgajām pamatnostādnēm, atjauninājumā izklāstītā ekonomikas politika kopumā saskan ar katras valsts specifiskajām pamatnostādnēm valsts finanšu jomā. Konkrēti atjauninājums nodrošina, ka parāda attiecība turpinās pastāvīgi samazināties. Ņemot vērā neseno veselības aprūpes izdevumu limita pārsniegumu (kuram noteikts salīdzinoši augsts pieauguma mērķis reālā izteiksmē — 4,5 %), pastāv risks pārkāpt norādījumu ierobežot faktisko izdevumu pieaugumu attiecībā uz I vienību (federālā valdība un sociālais nodrošinājums) līdz 1,5 %. Tādēļ ir svarīgi saglabāt augstus primāros pārpalikumus un samazināt faktisko izdevumu pieaugumu, jo īpaši ņemot vērā sabiedrības novecošanās izraisītās finansiālās vajadzības.Pamatojoties uz šo novērtējumu, Komisija ir pieņēmusi pievienoto ieteikumu Padomes atzinumam par atjaunināto Beļģijas stabilitātes programmu un nosūta to Padomei.IeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) 5. panta 3. punktu par atjaunināto Beļģijas stabilitātes programmu 2004. – 2008. gadamEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanuun[4] jo īpaši tās 5. panta 3. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu,apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.1.  [2005. gada 17. februārī] Padome pārbaudīja atjaunināto Beļģijas stabilitātes programmu laikam no 2004. gada līdz 2008. gadam. Programmā kopumā ievērotas p rasības, kas datiem izvirzītas „rīcības kodeksā par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu”. Programmā nav dažu obligāto datu un vairāku papildu mainīgo. Tāpēc Padome Beļģiju aicina panākt, lai programmā tiktu ievērotas datiem izvirzītās prasības.2.  Makroekonomiskais scenārijs, kas ir programmas pamatā, paredz faktiskā IKP pieaugumu 2,5 % apmērā 2005. un 2006. gadā, tam samazinoties līdz 2,0 % programmas perioda beigās. Pamatojoties uz pašlaik pieejamo informāciju, šis scenārijs atspoguļo ticamus pieņēmumus par izaugsmi. Arī programmas aplēses par inflāciju šķiet ticamas.3.  Atjaunojumā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir saglabāt līdzsvarotu budžetu vai nelielu pārpalikumu un saglabāt parāda attiecības samazināšanās tendenci, lai sagatavotos sabiedrības novecošanās ietekmei uz budžetu. Atjauninājums paredz līdzsvarotu budžetu 2005. un 2006. gadā, kā arī pārpalikumu 0,3 % apjomā no IKP 2007. gadā, bet 0,6 % apmērā — 2008. gadā. Kopumā, salīdzinot ar iepriekšējo atjauninājumu (kas aptvēra laika posmu līdz 2007. gadam), šis atjauninājums faktiski apstiprina plānotās korekcijas uz kopumā nemainīga makroekonomikas scenārija fona. Tiek lēsts, ka primārais pārpalikums nedaudz samazināsies 2006. gadā, jo to ietekmē 2001. gada tiešās nodokļu reformas īstenošanas turpināšana un lielās valsts investīcijas pirms 2006. gada pašvaldību vēlēšanām; tomēr pēc tam tiek plānots tā pieaugums. Programma paredz procentu apgrūtinājumu samazināšanos, galvenokārt pastāvīgas parāda samazināšanās dēļ. Paredzams, ka ap 2006. gadu ieņēmumi samazināsies un pēc tam saglabāsies stabilā līmenī, savukārt primārie izdevumi nedaudz samazināsies ap 2008. gadu. Tiek lēsts, ka cikliski koriģētā bilance (pamatojoties uz informāciju programmā, kas izmanto kopīgi pieņemto metodiku) visā programmas periodā būs pozitīva, samazinoties no pārpalikuma 0,5 % apjomā no IKP 2004. gadā līdz 0,1 % 2006. gadā un 2008. gadā no jauna pieaugot līdz 0,9 %.4.  Ar programmas budžeta plāniem saistītie riski šķiet visumā līdzsvaroti. Konkrēti, Beļģijas valdība vēl nav paziņojusi par pasākumiem, ko tā veiks, lai noturētu 2006. gada budžetu līdzsvarā, neraugoties uz IKP kritumu par 0,3 %, ko izraisa 2001. gada tiešo nodokļu reformas īstenošanas turpināšana un fakts, ka 2005. gada budžets gūst labumu no vairākiem nelieliem vienreizējiem darījumiem (kopā aptuveni 0,2 % no IKP). Tāpat, kaut arī makroekonomikas scenārijs ir ticams, Beļģijas valsts budžeta bilanci salīdzinoši diezgan daudz ietekmē ekonomiskā pieauguma izmaiņas (ietekme 0,6 ). Visbeidzot, pastāv risks arī attiecībā uz primāro izdevumu kontroli, galvenokārt sociālās nodrošināšanas sistēmas līmenī. 2004. gadā veselības aprūpes sistēmā reģistrētā limita pārsniegšana (neraugoties uz augsto faktiskā pieauguma mērķi 4,5 % apjomā) norāda uz pastāvīgu un lielu šo izdevumu pieaugumu. 2004. gada beigās tika paziņots par jauniem pasākumiem, lai samazinātu veselības aprūpes izmaksas (kopā 0,2 % no IKP), tomēr to efektivitāti pagaidām grūti novērtēt. No otras puses, attiecībā uz lielāko 2005. gada daļu sociālo lietu ministram ir piešķirtas pilnvaras veikt vajadzīgos pasākumus bez iepriekšējas apspriešanās ar parlamentu vai citām institūcijām, lai varētu ātri reaģēt uz iespējamu limita pārsniegšanu. Kopumā vērtējot, Beļģijas valdība ir ieguvusi uzticību, jo izpilda savas saistības veikt pasākumus līdzsvarota budžeta saglabāšanai.5.  Ņemot vērā risku novērtējumu, šķiet, ka riski, kas apdraud budžeta mērķus, visumā ir līdzsvaroti un programmas pozīcija budžeta ziņā šķiet pietiekama, lai ievērotu Stabilitātes un izaugsmes pakta vidējā termiņa mērķi par līdzsvaram tuvu stāvokli vai pārpalikumu. Turklāt ir pietiekama drošības rezerve, lai ikgadējo normālu ciklisko svārstību gadījumā nepārsniegtu deficīta atsauces vērtību 3 % apmērā no IKP.6.  Pēc aplēsēm, parāda attiecība pret IKP 2004. gadā sasniedza 96,6 %, kas ir krietni vairāk par Līgumā ierakstīto atsauces vērtību — 60 % no IKP. Programmā lēsts, ka programmas periodā parāda attiecība kritīsies par 12,4 procentu punktiem līdz 84,2 % no IKP 2008. gadā. Šis skaitlis ietver valsts dzelzceļa uzņēmuma SNCB parāda pārņemšanu 7,4 miljardu EUR apjomā (2,5 % no IKP). SNCB parāda iekļaušana palēnina parāda samazināšanu 2005. gadā, taču citādi plānotā parāda samazināšana ir straujāka, nekā paredzēts iepriekšējā atjauninājumā.7.  Šķiet, ka no valsts finanšu ilgtermiņa stabilitātes viedokļa Beļģiju apdraud pašreizējais kopējā parāda līmenis. Kaut arī parāda attiecība krītas, tā vēl aizvien ir augsta un vienmērīga samazināšanās ir atkarīga no tā, vai ilgākā periodā tiks saglabāts augsts primāro pārpalikumu līmenis. Programmā paredzētā stratēģija, lai tiktu galā ar sabiedrības novecošanās izraisītajām budžeta izmaksām, galvenokārt pamatojas uz kopējā parāda samazināšanu, saglabājot līdzsvarotu budžeta stāvokli vai nelielu pārpalikumu (kas pirmām kārtām ir atkarīgs no primāro izdevumu ierobežošanas) un novecošanas fondu. Primāro izdevumu ierobežošana var izrādīties sarežģīta, jo īpaši veselības aprūpes jomā, bet tā ir svarīga, ņemot vērā valdības stratēģiju samazināt nodokļu slogu, lai veicinātu nodarbinātību. Tā kā tiek paredzēts, ka pieaugs veco ļaužu īpatsvars, šīs plašās stratēģijas apņēmīga īstenošana ir ārkārtīgi būtisks ilgtermiņa stabilitātes priekšnosacījums.8.  Atjauninājumā izklāstītā ekonomikas politika visumā saskan ar katras valsts specifiskajām ekonomikas politikas vispārīgajām pamatnostādnēm valsts finanšu jomā. Konkrēti atjauninājums nodrošina, ka parāda attiecība turpinās pastāvīgi samazināties. Ņemot vērā neseno veselības aprūpes izdevumu limita pārsniegumu (kuram noteikts salīdzinoši augsts ikgadējā pieauguma mērķis reālā izteiksmē — 4,5 %), pastāv zināms risks pārkāpt norādījumu ierobežot faktisko izdevumu pieaugumu attiecībā uz I vienību (federālā valdība un sociālais nodrošinājums) līdz 1,5 %. Tādēļ ir svarīgi saglabāt augstus primāros pārpalikumus un samazināt faktisko izdevumu pieaugumu, jo īpaši ņemot vērā sabiedrības novecošanās izraisītās finansiālās vajadzības.Tabula. Nozīmīgāko makroekonomikas un budžeta aplēšu salīdzinājums2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |Faktiskais IKP (izmaiņas %) | SP Dec 2004 | 2,4 | 2,5 | 2,5 | 2,1 | 2,0 |KOM Okt 2004 | 2,5 | 2,5 | 2,6 | n.p. | n.p. |SP Nov 2003 | 1,8 | 2,8 | 2,5 | 2.1 | n.p. |SPCI inflācija (%) | SP Dec 2004 | 1,9 | 2,0 | 1,8 | 1,8 | 1,8 |KOM Okt 2004 | 2,0 | 1,9 | 1,8 | n.p. | n.p. |SP Nov 2003 | 1,4 | 1,4 | 1,4 | 1,4 | n.p. |Valsts bilance (% no IKP) | SP Dec 2004 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,3 | 0,6 |KOM Okt 2004 | -0,1 | -0,3 | -0,5 | n.p. | n.p. |SP Nov 2003 | 0,0 | 0,0 | 0,0 | 0,3 | n.p. |Primārā bilance (% no IKP) | SP Dec 2004 | 4,9 | 4,5 | 4,4 | 4,5 | 4,7 |KOM Okt 2004 | 4,8 | 4,2 | 3,6 | n.p. | n.p. |SP Nov 2003 | 5,1 | 4,8 | 4,7 | 4,8 | n.p. |Cikliski koriģētā bilance (% no IKP) | SP Dec 20041 | 0,5 | 0,3 | 0,1 | 0,5 | 0,9 |KOM Okt 2004 | 0,4 | 0,0 | -0,4 | n.p. | n.p. |SP Nov 20031 | 0,6 | 0,2 | 0,0 | 0,3 | n.p. |Kopējais valsts parāds (% no IKP) | SP Dec 2004 | 96,6 | 95,5 | 91,7 | 88,0 | 84,2 |KOM Okt 2004 | 95,8 | 94,4 | 90,9 | n.p. | n.p. |SP Nov 2003 | 97,6 | 93,6 | 90,1 | 87,0 | n.p. |Piezīme 1Komisijas dienestu aprēķini, kuru pamatā ir programmā atrodamā informācija. Avoti Stabilitātes programma (SP); Komisijas dienestu 2004. gada rudens ekonomikas prognozes (KOM); Komisijas dienestu aprēķin. |[1] OV L 209, 2.8.1997. Visi dokumenti, uz kuriem ir atsauce šajā tekstā, atrodami tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Ekonomikas un finanšu komitejas pārskatītais atzinums par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu, ko apstiprinājusi Ekonomikas un finanšu padome 10.7.2001.[3] KOM(2002) 668, 27.11.2002.[4] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Dokumenti, uz kuriem norādīts šajā tekstā, atrodami šajā tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.


title: Komisijas Ieteikums ( 2005. gada 7. decembris ) par naftas produktu drošības rezervju atbrīvošanu pēc viesuļvētras  Katrīna  izraisītajiem apgādes traucējumiem  (izziņots ar dokumenta numuru K(2005) 4655)

text:
               13.12.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 326/37

      KOMISIJAS IETEIKUMS

   (2005. gada 7. decembris)
   par naftas produktu drošības rezervju atbrīvošanu pēc viesuļvētras “Katrīna” izraisītajiem apgādes traucējumiem
   (izziņots ar dokumenta numuru K(2005) 4655)
   (2005/885/EK)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 211. panta otro ievilkumu,
   tā kā:

               (1)

               Padomes Direktīva 68/414/EEK (1) dalībvalstīm uzliek pienākumu uzturēt jēlnaftas un/vai naftas produktu obligātas rezerves.

               (2)

               Viesuļvētras “Katrīna” radītie zaudējumi jēlnaftas un naftas produktu ražošanā izraisīja traucējumus pasaules apgādē ar naftu, tādējādi ietekmējot arī Kopienas apgādi ar naftu.

               (3)

               Pēc viesuļvētras “Katrīna”Starptautiskā Enerģētikas aģentūra (IEA) lūdza vairākas dalībvalstis piedalīties sākotnējā starptautiskā kopējā rīcībā, kas tika uzsākta, reaģējot uz viesuļvētras izraisītajiem apgādes traucējumiem, nolūkā segt naftas ražošanas zaudējumus laikā no 2005. gada 2. septembra līdz 2005. gada 2. oktobrim, bet kas dažās dalībvalstīs var ietvert arī pasākumus pēc 2005. gada 2. oktobra.

               (4)

               Dalībvalstis, kas nav IEA dalībvalstis, izteikušas atbalstu ārkārtas pasākumiem, ko veic dalībvalstis, kuras piedalās krājumu atbrīvošanā.

               (5)

               Dalība sākotnējā kopējā rīcībā dažās dalībvalstīs var novest pie šo valstu naftas produktu drošības rezervju samazināšanās zem Direktīvā 68/414/EEK noteiktā obligātā minimālā daudzuma.

               (6)

               Direktīvas 68/414/EEK 7. panta otrajā daļā noteikts, ka dalībvalstis pirms minētās direktīvas 7. panta pirmajā daļā paredzētās apspriešanās atturas samazināt savas rezerves līdz apjomam, kas būtu mazāks par obligāto minimālo daudzumu.

               (7)

               Atsevišķu dalībvalstu atbrīvojamo naftas drošības rezervju daudzumam nevajadzētu samazināt Kopienas naftas drošības rezervju kopējo daudzumu līdz apjomam, kas būtu mazāks par obligāto minimālo daudzumu.

               (8)

               Kopienas benzīna drošības rezervju (I kategorija) kopējais daudzums ievērojami pārsniedz obligāto minimālo daudzumu, un pēc dienu skaita saistībā ar Kopienas iekšējo ikdienas patēriņu tas ievērojami pārsniedz arī Kopienas dīzeļdegvielas (gāzeļļas) drošības rezervju (II kategorija) daudzumu.

               (9)

               Kad rezervju atbrīvošana būs beigusies, dalībvalstīm vajadzēs papildināt naftas produktu drošības rezerves līdz obligātajam minimālajam daudzumam. Lai naftas tirgu nepakļautu nevajadzīgam spiedienam, šāda papildināšana jāveic ilgākā laika posmā, ietverot 2006. gadu.

               (10)

               Padomes 1973. gada 24. jūlija Direktīvas 73/238/EEK par pasākumiem, kas veicami, lai mazinātu sekas, ko rada jēlnaftas un naftas produktu apgādes grūtības (2), 1. pantā norādīts, ka pilnvaras, kas dotas dalībvalstu kompetentajām iestādēm, gadījumā, ja rodas grūtības jēlnaftas vai naftas produktu apgādē, ļauj šīm iestādēm līdz ar citiem pasākumiem arī uzlikt konkrētus vai plašus ierobežojumus patēriņam.

               (11)

               Direktīvas 73/238/EEK 3. pantā noteikts, ka dalībvalstīm un Komisijai darba grupā (t. i., Naftas produktu apgādes darba grupa) jāapspriežas, lai nodrošinātu to pasākumu koordināciju, ko dalībvalstis veic vai ierosina saskaņā ar minētās direktīvas 1. pantu.

               (12)

               Šajā ieteikumā minētie pasākumi atbilst tās apspriešanās rezultātiem, kas veikta saskaņā ar Direktīvas 68/414/EEK 7. panta pirmo daļu un Direktīvas 73/238/EEK 3. pantu,

         AR ŠO IESAKA.

               1)

               Plānojot naftas produktu drošības rezervju atbrīvošanu pēc viesuļvētras “Katrīna” izraisītajiem apgādes traucējumiem, dalībvalstīm jādod priekšroka I kategorijai piederošo benzīna rezervju atbrīvošanai, nevis II kategorijai piederošo dīzeļdegvielas (gāzeļļas) rezervju atbrīvošanai.

               2)

               Dalībvalstīm jāturpina īstenot naftas produktu drošības rezervju atbrīvošanas plānus, lai pēc viesuļvētras “Katrīna” izraisītajiem apgādes traucējumiem piedalītos starptautiskā kopējā rīcībā nolūkā segt naftas ražošanas zaudējumus laikā no 2005. gada 2. septembra līdz 2005. gada 2. oktobrim, pat ja šāda rezervju atbrīvošana uz laiku samazina šo valstu naftas produktu drošības rezerves līdz apjomam, kas ir mazāks par obligāto minimālo daudzumu.

               3)

               Dalībvalstīm jāpapildina naftas produktu drošības rezerves, saskaņojot to ar Komisiju, kas katrā atsevišķā valstī veicinās elastīgas shēmas pieņemšanu, pienācīgi ņemot vērā tirgus apstākļus. Kad dalībvalstis atbrīvos visas naftas produktu drošības rezerves, ko tās plānojušas atbrīvot, dalībvalstīm jāiesniedz papildināšanas plāni.

               4)

               Naftas produktu apgādes darba grupas sanāksmēs, sākot ar sanāksmi pirms 2005. gada beigām, dalībvalstīm jāizpēta iespējamie pasākumi naftas produktu patēriņa ierobežošanai, tostarp pieprasījumu ierobežojoši pasākumi, turpmāku naftas produktu apgādes traucējumu gadījumā. Jo īpaši dalībvalstīm jāapsver divi atsevišķi pieprasījumu ierobežojošu pasākumu veidi – “mērenu” un ļoti rentablu pasākumu kopums nelielu naftas produktu apgādes traucējumu gadījumā un otrs pasākumu kopums nozīmīgu apgādes traucējumu gadījumā. Dalībvalstīm šādu pasākumu īstenošana jākoordinē ar Naftas produktu apgādes darba grupas starpniecību.

               5)

               Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm.

      Briselē, 2005. gada 7. decembrī

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Andris PIEBALGS

      (1)  OV L 308, 23.12.1968., 14. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 98/93/EK (OV L 358, 31.12.1998., 10. lpp.).

      (2)  OV L 228, 16.8.1973., 1. lpp.