               30.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/43

         P7_TA(2014)0258
   Kopēju vīzas saņemšanas ierobežojumu noteikšana Sergeja Magņicka lietā iesaistītajām Krievijas amatpersonām
   Eiropas Parlamenta 2014. gada 2. aprīļa ieteikums Padomei par kopēju vīzas saņemšanas ierobežojumu noteikšanu Krievijas amatpersonām, kuras iesaistītas Sergeja Magņitska lietā (2014/2016(INI))
   (2017/C 408/06)

      Eiropas Parlaments,

               —

               ņemot vērā LESD 215. pantu,

               —

               ņemot vērā ieteikuma priekšlikumu Padomei par kopēju vīzas saņemšanas ierobežojumu noteikšanu Krievijas amatpersonām, kuras iesaistītas Sergeja Magņitska lietā, ko ALDE grupas vārdā iesniedza Guy Verhofstadt un Kristiina Ojuland (B7-0473/2013),

               —

               ņemot vērā 2012. gada 2. februāra ieteikumu Padomei par konsekventu politiku attiecībā uz režīmiem, pret kuriem ES piemēro ierobežojošus pasākumus (1),

               —

               ņemot vērā 2012. gada 23. oktobra ieteikumu Padomei par kopēju vīzas saņemšanas ierobežojumu noteikšanu Krievijas amatpersonām, kuras iesaistītas Sergeja Magņitska lietā (2),

               —

               ņemot vērā Komisijas priekšsēdētāja vietnieces/Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos Catherine Ashton2013. gada 20. marta paziņojumu par Magņitska lietu Krievijas Federācijā,

               —

               ņemot vērā Komisijas priekšsēdētāja vietnieces/Savienības augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos Catherine Ashton preses sekretāra 2013. gada 12. jūlija paziņojumu par Sergeja Magņitska lietu,

               —

               ņemot vērā Eiropas Padomes Parlamentārās asamblejas 2014. gada 28. janvāra rezolūciju un ieteikumu par nesodāmības atteikšanu Sergeja Magņitska slepkavām,

               —

               ņemot vērā Amerikas Savienoto Valstu lēmumus piemērot ceļošanas ierobežojumus vairākām amatpersonām, kuras iesaistītas Sergeja Magņitska lietā, un līdzīgus apsvērumus vairākās citās valstīs,

               —

               ņemot vērā 2013. gada 11. decembra rezolūciju par 2012. gada ziņojumu par cilvēktiesībām un demokrātiju pasaulē un Eiropas Savienības politiku šajā jomā (3),

               —

               ņemot vērā Reglamenta 121. panta 3. punktu,

               —

               ņemot vērā Ārlietu komitejas ziņojumu (A7-0215/2014),

               A.

               tā kā Sergeja Magņitska apcietināšana un tai sekojošā nāve apcietinājumā ir rūpīgi dokumentēta un ir nopietns cilvēktiesību un pamatbrīvību neievērošanas gadījums Krievijā, kas rada šaubas par tiesas institūciju neatkarību un objektivitāti, kā arī ir atgādinājums par daudzajiem dokumentētajiem tiesiskuma pārkāpumiem Krievijā;

               B.

               tā kā divas neatkarīgas izmeklēšanas, kuras veica Publiskās pārraudzības komisija cilvēktiesību ievērošanai Maskavas aizturēšanas centros un Krievijas Pilsoniskās sabiedrības attīstības un cilvēktiesību prezidentālā padome, atklāja, ka Sergejs Magņitskis bija pakļauts necilvēcīgiem apstākļiem, tīšai nolaidībai un spīdzināšanai;

               C.

               tā kā Krievija kā vairāku starptautisku organizāciju, piemēram, Eiropas Padomes, Eiropas Drošības un sadarbības organizācijas un Apvienoto Nāciju Organizācijas dalībvalsts ir uzņēmusies saistības aizsargāt un veicināt cilvēktiesības, pamatbrīvības un tiesiskumu un tā kā Eiropas Savienība vairākkārt piedāvājusi papildu palīdzību un zināšanas, lai Krievija spētu modernizēt un uzturēt savu konstitucionālo un tiesisko kārtību atbilstīgi Eiropas Padomes standartiem;

               D.

               tā kā pieaug nepieciešamība īstenot stingru, saskaņotu un visaptverošu, un visu dalībvalstu atbalstītu ES politiku attiecībā pret Krieviju un, sniedzot tai atbalstu un palīdzību, vienlaikus paust stingru un taisnīgu kritiku un vajadzības gadījumā noteikt arī sankcijas un ierobežojošus pasākumus;

               E.

               tā kā vīzu ierobežojumi un citi ierobežojoši pasākumi paši par sevi nav tradicionālas tiesiskas sankcijas, bet tie tomēr kalpo kā politisks signāls, kas pauž ES bažas plašākai mērķauditorijai, un tādējādi tie ir uzskatāmi par vajadzīgu un likumīgu ārpolitikas instrumentu;

               F.

               tā kā Augstā pārstāve nav iekļāvusi šo jautājumu Ārlietu padomes darba kārtībā un tā kā pēc Parlamenta 2012. gada 26. oktobra ieteikuma nav sekojuši nekādi oficiāli pasākumi,

               1.

               iesniedz Padomei šādus ieteikumus:

                           a)

                           izveidot kopēju ES sarakstu ar amatpersonām, kuras ir atbildīgas par Sergeja Magņitska nāvi, tiesas iestāžu faktu slēpšanu un viņa mātes un atraitnes nepārtraukto un pastāvīgo iebiedēšanu;

                           b)

                           noteikt un īstenot visā ES vīzu izsniegšanas aizliegumu šīm amatpersonām un iesaldēt viņu vai viņu tuvāko ģimenes locekļu finanšu aktīvus, kas varētu glabāties Eiropas Savienībā;

                           c)

                           regulāri pārskatīt piedāvāto to personu sarakstu, kurām aizliegts izsniegt vīzu;

                           d)

                           sekojot 2012. gada Sergeja Magņitska tiesiskuma pakļautības likumam iekļaut citu starpā šādus Krievijas pilsoņus to personu sarakstā, kurām visā ES aizliegts izsniegt vīzu, un arestēt visus finanšu aktīvus, kas viņiem varētu glabāties ES teritorijā:

                              ALISOV, Igor, dzimis 1968. gada 11. martā;

                              DROGANOV, Aleksey (pazīstams arī kā DROGANOV, Alexei), dzimis 1975. gada 11. oktobrī;

                              EGOROVA, Olga, dzimusi 1955. gada 29. jūnijā;

                              GAUS, Alexandra, dzimusi 1975. gada 29. martā;

                              GERASIMOVA, Anastasia, dzimusi 1982. gada 22. janvārī;

                              GRIN, Victor, dzimis 1951. gada 1. janvārī;

                              KARPOV, Pavel, dzimis 1977. gada 27. augustā;

                              KHIMINA, Yelena (pazīstama arī kā KHIMINA, Elena), dzimusi 1953. gada 11. februārī;

                              KLYUEV, Dmitry (pazīstams arī kā KLYUEV, Dmitriy vai KLYUEV, Dmitri), dzimis 1967. gada 10. augustā;

                              KOMNOV, Dmitriy (pazīstams arī kā KOMNOV, Dmitri), dzimis 1977. gada 17. maijā;

                              KRIVORUCHKO, Aleksey (pazīstams arī kā KRIVORUCHKO, Alex vai KRIVORUCHKO, Alexei), dzimis 1977. gada 25. augustā;

                              KUZNETSOV, Artem (pazīstams arī kā KUZNETSOV, Artyom), dzimis 1975. gada 28. februārī;

                              LOGUNOV, Oleg, dzimis 1962. gada 4. februārī;

                              MAIOROVA, Yulya (pazīstama arī kā MAYOROVA, Yulia), dzimusi 1979. gada 23. aprīlī;

                              PAVLOV, Andrey (pazīstams arī kā PAVLOV, Andrei), dzimis 1977. gada 7. augustā;

                              PECHEGIN, Andrey (pazīstams arī kā PECHEGIN, Andrei), dzimis 1965. gada 24. septembrī;

                              PODOPRIGOROV, Sergei, dzimis 1974. gada 8. janvārī;

                              PONOMAREV, Konstantin, dzimis 1971. gada 14. augustā;

                              PROKOPENKO, Ivan Pavlovitch, dzimis 1973. gada 28. septembrī;

                              REZNICHENKO, Mikhail, dzimis 1985. gada 20. februārī;

                              SAPUNOVA, Marina, dzimusi 1971. gada 19. jūnijā;

                              SHUPOLOVSKY, Mikhail, dzimis 1983. gada 28. septembrī;

                              SILCHENKO, Oleg, dzimis 1977. gada 25. jūnijā;

                              STASHINA, Yelena (pazīstama arī kā STASHINA, Elena vai STASHINA, Helen), dzimusi 1963. gada 5. novembrī;

                              STEPANOVA, Olga, dzimusi 1962. gada 29. jūlijā;
                           STROITELEV, Denis, dzimis 1973. gada 23. janvārī;

                              TAGIEV, Fikhret, dzimis 1962. gada 3. aprīlī;

                              TOLCHINSKIY, Dmitry (pazīstams arī kā TOLCHINSKY, Dmitriy vai TOLCHINSKIY, Dmitri), dzimis 1982. gada 11. maijā;

                              UKHNALYOVA, Svetlana (pazīstama arī kā UKHNALEV, Svetlana vai UKHNALEVA, Svetlana V.), dzimusi 1973. gada 14. martā;

                              URZHUMTSEV, Oleg, dzimis 1968. gada 22. oktobrī;

                              VINOGRADOVA, Natalya, dzimusi 1973. gada 16. jūnijā;

                              VORONIN, Victor, dzimis 1958. gada 11. februārī;

                           e)

                           mudināt Krieviju uzsākt ticamu, rūpīgu un neatkarīgu izmeklēšanu par Sergeja Magņitska nāvi pirmstiesas apcietinājumā un nodot tiesai visus atbildīgos;

                           f)

                           aicināt Krieviju izbeigt pēcnāves tiesas procesu pret Sergeju Magņitski un pārtraukt izdarīt spiedienu uz viņa māti un atraitni, lai viņas piedalītos šajā procesā;

               2.

               uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo ieteikumu Padomei un Komisijai, dalībvalstu valdībām, kā arī Krievijas Valsts domei un valdībai.

      (1)  OV C 239 E, 20.8.2013., 11. lpp.

      (2)  OV C 68 E, 7.3.2014., 13. lpp.

      (3)  Pieņemtie teksti, P7_TA(2013)0575.


title: Padomes Ieteikums (2017. gada 20. novembris) par absolventu gaitu apzināšanu (Dokuments attiecas uz EEZ. )

text:
               9.12.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 423/1

         PADOMES IETEIKUMS
   (2017. gada 20. novembris)
   par absolventu gaitu apzināšanu
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2017/C 423/01)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 165. un 166. pantu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
   tā kā:

               (1)

               Absolventu nodarbināmība pēc izglītības un apmācības beigšanas ir svarīgs jautājums daudzās dalībvalstīs, jo īpaši tāpēc, ka augstskolas nesen pabeigušo absolventu nodarbinātības līmenis Savienībā pēc 2008. gada finanšu krīzes (1) vēl nav pilnībā atgriezies iepriekšējā līmenī un profesionālās izglītības un apmācības programmu absolventu nodarbinātības stāvoklis dalībvalstīs atšķiras.

               (2)

               Tādēļ Dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēs 2015. gadam (2) dalībvalstis tika aicinātas, sadarbojoties ar sociālajiem partneriem, veicināt ražīgumu un piemērotību darba tirgum, pienācīgi nodrošinot atbilstīgas zināšanas, prasmes un kompetences.

               (3)

               Šā mērķa sasniegšanai kvalitatīva informācija par absolventu darbību pēc kvalifikācijas iegūšanas vai izglītības un apmācības pamešanas ir būtiska gan tādēļ, lai izprastu absolventu nodarbināmības problēmu cēloņus konkrētos reģionos, ekonomikas nozarēs vai konkrētu augstākās izglītības vai profesionālās izglītības un apmācības disciplīnu absolventu vidū, gan tādēļ, lai šīm nodarbināmības problēmām rastu risinājumus. Šādas informācijas vērtība ir uzsvērta gan Standartos un pamatnostādnēs attiecībā uz kvalitātes nodrošināšanu Eiropas augstākās izglītības jomā (3), gan Eiropas kvalitātes nodrošināšanas pamatprincipu ietvarstruktūrā profesionālajai izglītībai un apmācībām (EQAVET) (4).

               (4)

               Tomēr, tā kā daudzviet Savienībā nav labi izstrādātu sistēmu, lai apkopotu, analizētu un izmantotu datus par augstākās izglītības un profesionālās izglītības un apmācības absolventu rezultātiem, ir jānodrošina labāka informācija – lai studenti varētu apzināti izvēlēties, ko studēt, vai lai izstrādātu izglītības programmas vai valdības politiku.

               (5)

               Turklāt pāreju uz darba tirgu lielā mērā ietekmē ekonomiskie apstākļi, kvalifikācijas līmenis un mācību joma. Šo pāreju ietekmē arī sociāli demogrāfiskie faktori un ģimenes sociāli ekonomiskais stāvoklis (5). Tāpēc, lai visaptveroši risinātu šo jautājumu, ir būtiski vākt datus par minēto dažādo faktoru ietekmi.

               (6)

               Lai gan daudzas dalībvalstis šobrīd izstrādā sistēmas, lai varētu sekot līdzi absolventu gaitām, zināšanu un labas prakses apmaiņa un savstarpēja mācīšanās notiek ierobežotā apmērā.

               (7)

               Pieejamo salīdzināmo datu tvērums ir nepilnīgs, un valstu līmenī apkopotie dati nav salīdzināmi ar citās dalībvalstīs apkopotajiem datiem, tādēļ ir grūti izdarīt secinājumus par valstīs un reģionos novērotajām atšķirīgajām tendencēm vai rezultātu atšķirībām.

               (8)

               Rezultāti, kas gūti Savienības augstākās izglītības modernizācijas programmas sabiedriskajā apspriešanā (6), atklāja bažas par to, ka augstākā izglītība absolventiem nesniedz zināšanas, prasmes un kompetences, kas ir nepieciešamas, lai tie gūtu panākumus strauji mainīgajā izglītības un nodarbinātības vidē, un ka dažās dalībvalstīs joprojām pastāv prasmju neatbilstība.

               (9)

               Dalībvalstis ir aicinājušas rīkoties Savienības līmenī, lai uzlabotu informācijas plūsmu par nodarbināmību, prasmju neatbilstību un darba tirgus vajadzībām. Jo īpaši Padomes un Komisijas 2015. gada kopīgajā ziņojumā par stratēģiskas sistēmas Eiropas sadarbībai izglītības un apmācības jomā (ET 2020) īstenošanu (7) ir ierosināts sekmēt augstākās izglītības nozīmīgumu darba tirgū un sabiedrībā, tostarp ar labākām zināšanām un prognozēm par darba tirgus vajadzībām un rezultātiem, piemēram, sekojot līdzi absolventu karjerām.

               (10)

               Rīgas 2015. gada secinājumos, kuros izklāstīts jauns vidējā termiņā sasniedzams rezultātu kopums profesionālās izglītības un apmācības jomā laikposmam no 2015. līdz 2020. gadam, dalībvalstis arī apņēmās izveidot pastāvīgus informācijas un atgriezeniskās saites mehānismus, izmantojot, piemēram, šādus pasākumus: izmantot datus par PIA absolventu nodarbināmību un datu kopsalikumu attiecībā uz mācībām, ienākšanu darba tirgū un karjeru, kā arī uzlabot valsts līmeņa dalībnieku spējas izmantot datus par absolventiem, lai mācību programmas, profesionālos profilus un PIA kvalifikāciju saturu pielāgotu jaunām ekonomikas un tehniskajām prasībām.

               (11)

               Vēlāk Rezolūcijā par sociālekonomiskās attīstības un iekļautības sekmēšanu Eiropas Savienībā ar izglītības palīdzību – izglītības un apmācības ieguldījums 2016. gada Eiropas pusgadā (8), dalībvalstis uzsvēra, cik svarīgi ir prioritārā kārtā risināt prasmju deficīta un neatbilstības jautājumus.

               (12)

               Tā pamatā bija iepriekš veiktais darbs. 2014. gadā pieņemtajos Padomes secinājumos par uzņēmējdarbības garu izglītībā un apmācībā (9) dalībvalstis vienojās, kad vien iespējams, uzņēmējdarbības izglītības un apmācības kvalitātes un efektivitātes izvērtēšanā izmantot informāciju par absolventu gaitām.

               (13)

               2013. gadā Padomes secinājumos par augstākās izglītības sociālo dimensiju (10) dalībvalstis vienojās sekmēt informācijas sniegšanu par iespējām un rezultātiem, kas ir saistīti ar izglītību un ar darba tirgu.

               (14)

               Padomes 2012. gada secinājumos par izglītību un apmācību ieguvušo personu nodarbināmību (11) dalībvalstis arī vienojās noteikt kritēriju, ka līdz 2020. gadam 82 % no 20–34 gadus veciem absolventiem, kas pabeiguši izglītību un apmācību ne ilgāk kā trīs gadus pirms atsauces gada, vajadzētu būt nodarbinātiem, un pārraudzīt izglītību un apmācību ieguvušo nodarbināto absolventu īpatsvaru, lai paplašinātu pierādījumu pamatu politikas izstrādei par saikni starp izglītību un apmācību un nodarbinātību; vienlaikus dalībvalstis un Komisija vienojās apkopot kvalitatīvu informāciju un labas prakses piemērus, lai papildinātu kvantitatīvo pārraudzību un stiprinātu pamatus uz pierādījumiem balstītas politikas izveidei.

               (15)

               Tādēļ Eiropas Komisija paziņojumā par jauno Prasmju programmu Eiropai (12) par prioritāti ir noteikusi uzlabot datu apkopošanu un informāciju par vajadzīgajām prasmēm informētākai karjeras izvēlei, ierosinot iniciatīvu, kas sekotu augstskolu absolventu karjerai, lai palīdzētu dalībvalstīm uzlabot informāciju par absolventu pāreju uz darba tirgu, Šajā sakarībā ar šo ieteikumu tiek papildinātas dalībvalstu iniciatīvas, un apņemšanās ir brīvprātīga,

         IESAKA DALĪBVALSTĪM.
   Saskaņā ar attiecīgajiem valsts un Savienības tiesību aktiem, jo īpaši saskaņā ar Direktīvu 95/46/EK par personas datu aizsardzību (13), ņemot vērā pieejamos resursus un apstākļus valstī un ciešā sadarbībā ar visām attiecīgajām ieinteresētajām personām:

               1.

               panākt, lai būtu labāk pieejami labākas kvalitātes dati par absolventu nodarbošanos (14) un attiecīgā gadījumā par to personu nodarbošanos, kuras augstāko izglītību un profesionālo izglītību un apmācību pamet bez absolvēšanas, tostarp līdz 2020. gadam panākot progresu absolventu gaitu apzināšanas sistēmas izveidē, kura var aptvert:

                           a)

                           attiecīgu anonimizētu administratīvo statistikas datu vākšanu no izglītības, nodokļu, iedzīvotāju reģistra un sociālās apdrošināšanas datubāzēm;

                           b)

                           horizontālu apsekojumu izstrādi par absolventiem izglītības sistēmas un, vajadzības gadījumā, iestāžu līmenī, atzīstot to, cik svarīgi ir kvalitatīvi dati par cilvēku pāreju uz darba tirgu vai turpmāku izglītību un apmācību un par viņu turpmāko karjeru; un

                           c)

                           publiskajām iestādēm dotu iespēju savienot datus, ievērojot anonimitāti, no dažādiem avotiem, lai veidotu vispārīgu kopainu par absolventu rezultātiem;

      Ievācamo datu saturs

               2.

               atzīstot šā Padomes ieteikuma pamatā esošo vērienīgo mērķi uzlabot datu salīdzināmību, dalībvalstīm būtu jāvāc dati šādās jomās:

                           a)

                           sociālbiogrāfiska un sociālekonomiska informācija;

                           b)

                           informācija par izglītību un apmācību;

                           c)

                           informācija par nodarbinātību vai turpmāku izglītību un apmācību;

                           d)

                           izglītības un apmācības nozīmīgums nodarbinātībā un mūžizglītībā;

                           e)

                           karjeras attīstība;

      Horizontāli apsekojumi par absolventiem

               3.

               veicināt to, lai horizontālos apsekojumos par absolventiem tiktu iegūts liels skaits reprezentatīvu un nepārtrauktu atbilžu, un, ja iespējams, lai tiktu apzinātas arī to absolventu gaitas, kuri ir migrējuši vai nu izglītības un apmācības nolūkos, vai arī pēc izglītības un apmācības pabeigšanas;

      Sadarbība Eiropas mērogā

               4.

               piedalīties ekspertu tīklā, kas sekmē dalībvalstu sadarbību un savstarpēju mācīšanos attiecībā uz absolventu gaitu apzināšanas sistēmām un šo sistēmu tālāku pilnveidošanu; šajā tīklā tiks pētītas iespējas izstrādāt salīdzināmus datus un kopīgas definīcijas, kā minēts 2. punktā; attiecībā uz 3. un 9. punktā minētajiem horizontālajiem apsekojumiem tīklā pētīs iespējas izstrādāt kopīgus principus, optimālo apsekojumu biežumu un to, kā apzināt migrējušo absolventu gaitas;

               5.

               šis tīkls ir organizējams saskaņā ar pārvaldības struktūrām, kas jau pastāv 2020. gadam paredzētajā sistēmā Eiropas sadarbībai izglītības un apmācības jomā, neskarot nekādas jaunas struktūras, kas var rasties pēc tās;

      Rezultātu izplatīšana un izmantošana

               6.

               veikt pasākumus, lai laikus, regulāri un plašā mērogā izplatītu un izmantotu rezultātus, kas gūti, analizējot absolventu gaitas, ar šādu mērķi:

                           a)

                           uzlabot profesionālās orientācijas konsultācijas topošajiem un esošajiem studentiem un absolventiem;

                           b)

                           atbalstīt mācību programmu izstrādi un aktualizēšanu, lai uzlabotu būtisku prasmju iegūšanu un nodarbināmību;

                           c)

                           uzlabot prasmju atbilstību darba tirgus vajadzībām, lai atbalstītu konkurētspēju un inovāciju vietējā, reģionālā un valsts līmenī un lai novērstu prasmju trūkumu;

                           d)

                           izstrādāt plānus un prognozes saistībā ar jaunām nodarbinātības, izglītības un sociālajām vajadzībām; kā arī

                           e)

                           sniegt ieguldījumu politikas veidošanā gan valsts, gan Savienības līmenī;

      Finansējums

               7.

               nodrošināt absolventu gaitu apzināšanas iniciatīvu ilgtspēju, piešķirot atbilstošus un daudzgadu resursus, attiecīgā gadījumā izmantojot valstu vai Eiropas finansējuma avotus, piemēram, Erasmus+ vai Eiropas strukturālos un investīciju fondus, saskaņā ar esošajiem resursiem, juridisko pamatu un prioritātēm, kas noteiktas laikposmam no 2014. līdz 2020. gadam, neskarot sarunas par nākamo daudzgadu finanšu shēmu;

      Ziņošana

               8.

               divus gadus pēc šā ieteikuma pieņemšanas un pēc tam regulāri, izmantojot ekspertu tīklu, izvērtēt šā ieteikuma īstenošanā panākto un par to ziņot Komisijai.

         AR ŠO IESAKA KOMISIJAI:

               9.

               izstrādāt izmēģinājuma posmu Eiropas apsekojumam par absolventiem terciārajā izglītībā (15), kura mērķis ir padarīt labāk pieejamu salīdzināmu informāciju par absolventu nodarbinātību un sociālajiem rezultātiem, ņemot vērā Eurograduate
                   (16) priekšizpētes rezultātus un dalībvalstu pieredzi ar savām absolventu gaitu apzināšanas sistēmām; trīs gadus pēc šā ieteikuma pieņemšanas sniegt ekspertu tīklam ziņojumu par šā izmēģinājuma pētījuma rezultātiem; ja izmēģinājuma posms izrādīsies sekmīgs, Komisija apspriedīsies ar dalībvalstīm par to, vai pilnībā īstenot Eiropas apsekojumu par absolventiem terciārajā izglītībā;

               10.

               pēc vajadzības sniegt atbalstu spēju veidošanai absolventu gaitu apzināšanas sistēmu izveidē, balstoties uz labu praksi; profesionālās izglītības un apmācības gadījumā tas aptvers vispārēju kartēšanu visās dalībvalstīs, kurā ir apsvērtas iespējas sadarbībai Savienības līmenī un kura varētu kalpot par pamatu, lai izpētītu, cik realizējams ir Eiropas apsekojums par absolventiem profesionālajā izglītībā un apmācībā, ja šķitīs, ka tas ir nepieciešami; saistībā ar spēju veidošanu atbalstīta tiks arī sadarbība starp iestādēm, profesionālās izglītības un apmācības sniedzējiem un orientācijas pakalpojumu sniedzējiem, lai uzlabotu absolventu gaitu apzināšanas datu pieejamību, salīdzināmību un ticamību;

               11.

               sekmēt savstarpēju mācīšanos un paraugprakses apmaiņu, stiprināt sadarbību, izveidojot un atbalstot ekspertu tīklu, un sadarboties ar citām attiecīgajām ekspertu grupām, starptautiskām organizācijām un ES iestādēm un aģentūrām;

               12.

               nodrošināt, lai rezultāti, kas gūti no absolventu gaitu apzināšanas analīzes, tiktu darīti pieejami izmantošanai dalībvalstīm un ieinteresētajām personām;

               13.

               attiecīgā gadījumā atbalstīt tādu Eiropas finansējuma avotu izmantošanu kā Erasmus+ vai Eiropas strukturālie un investīciju fondi saskaņā ar finansiālajām spējām, juridisko pamatu, lēmumu pieņemšanas procedūrām un prioritātēm, kas noteiktas laikposmam no 2014. līdz 2020. gadam, neskarot sarunas par nākamo daudzgadu finanšu shēmu;

               14.

               ziņot Padomei par šā ieteikuma īstenošanu piecu gadu laikā pēc tā pieņemšanas.

      Briselē, 2017. gada 20. novembrī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētāja

         M. REPS

      (1)  COM/2015/0690 final.

      (2)  Padomes Lēmums (ES) 2015/1848 (2015. gada 5. oktobris) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm 2015. gadam (OV L 268, 15.10.2015., 28. lpp.).

      (3)  ISBN 952-5539-04-0.

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Ieteikums (2009. gada 18. jūnijs) par Eiropas kvalitātes nodrošināšanas pamatprincipu ietvarstruktūras izveidošanu profesionālajai izglītībai un apmācībām (OV C 155, 8.7.2009., 1. lpp.).

      (5)  Par dzimuma un migrantu izcelsmes ietekmi uz pāreju no skolas uz darba tirgu skatīt ESAO/ES publikāciju (2015) “Imigrantu integrāciju raksturojošie rādītāji 2015. gadā: iekārtošanās”, 13. nodaļa.

      (6)  SWD(2016) 0195 final.

      (7)  OV C 417, 15.12.2015., 25. lpp.

      (8)  Padomes un Padomē sanākušo dalībvalstu valdību pārstāvju 2016. gada 24. februāra rezolūcija par sociālekonomiskās attīstības un iekļautības sekmēšanu Eiropas Savienībā ar izglītības palīdzību – izglītības un apmācības ieguldījums 2016. gada Eiropas pusgadā (OV C 105, 19.3.2016., 1. lpp.).

      (9)  OV C 17, 20.1.2015., 2. lpp.

      (10)  OV C 168, 14.6.2013., 2. lpp.

      (11)  OV C 169, 15.6.2012., 11. lpp.

      (12)  COM/2016/381 final.

      (13)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 95/46/EK (1995. gada 24. oktobris) par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (OV L 281, 23.11.1995., 31. lpp.).

      (14)  Šajā Padomes ieteikumā “absolvents” ir persona, kas pabeigusi jebkāda līmeņa augstāko izglītību vai profesionālo izglītību un apmācību (EQF 4. līmeņa izglītību un augstāku). Tomēr tiek atzīts, ka dažām dalībvalstīm ir arī iniciatīvas, ar kurām tiek apzinātas skolu pametušo personu gaitas.

      (15)  EQF 5. līmeņa izglītība un augstāka.

      (16)  Eurograduate priekšizpēte attiecas tikai uz augstāko izglītību.


               30.11.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 408/46

         P7_TA(2014)0259
   Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālās asamblejas 69. sesija
   Eiropas Parlamenta 2014. gada 2. aprīļa ieteikums Padomei par Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālās asamblejas 69. sesiju (2014/2017(INI))
   (2017/C 408/07)

      Eiropas Parlaments,

               —

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību (LES) un jo īpaši tā 21. un 34. pantu,

               —

               ņemot vērā priekšlikumu ieteikumam Padomei par Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālās asamblejas 69. sesiju, ko ALDE grupas vārdā iesniedza Alexander Graf Lambsdorff (B7-0014/2014),

               —

               ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālās asamblejas 68. sesiju,

               —

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta 2013. gada 11. jūnija ieteikumu Padomei par Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālās asamblejas 68. sesiju (1),

               —

               ņemot vērā ES prioritātes Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālās asamblejas 68. sesijai, kuras Padome pieņēma 2013. gada 24. jūnijā (2),

               —

               ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālās asamblejas 2011. gada 3. maija rezolūciju par Eiropas Savienības līdzdalību ANO darbā (3) un Eiropas Parlamenta 2011. gada 11. maija rezolūciju “ES kā globāla spēka nozīme daudzpusējās organizācijās” (4),

               —

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta 2010. gada 25. novembra rezolūciju par desmito gadadienu ANO Drošības padomes Rezolūcijai Nr. 1325 (2000) par sievietēm, mieru un drošību (5),

               —

               ņemot vērā 2011. gada 7. jūlija rezolūciju par ES ārpolitiku demokratizācijas atbalstam (6),

               —

               ņemot vērā ANO Drošības padomes 2013. gada 24. jūnija Rezolūciju Nr. 2106 par centienu pastiprināšanu cīņā pret nesodāmību par seksuālu vardarbību un iepriekšējās rezolūcijas par šo jautājumu (7),

               —

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta 2013. gada 18. aprīļa ieteikumu Padomei par ANO principu “pienākums aizsargāt” (8),

               —

               ņemot vērā Parlamenta 2013. gada 8. oktobra rezolūciju par korupciju publiskajā un privātajā sektorā — ietekmi uz cilvēktiesībām trešās valstīs (9)

               —

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta 2013. gada 7. februāra rezolūciju par ANO Cilvēktiesību padomes 22. sesiju (10),

               —

               ņemot vērā Reglamenta 121. panta 3. punktu un 97. pantu,

               —

               ņemot vērā Ārlietu komitejas ziņojumu un Attīstības komitejas atzinumu (A7-0250/2014),

               A.

               tā kā apņemšanās īstenot efektīvu daudzpusēju politiku, kuras centrā ir ANO, ir būtisks ES ārpolitikas elements, kas balstās pārliecībā, ka, lai sasniegtu kopējos mērķus un stātos pretī globālām krīzēm, draudiem un izaicinājumiem, ir vajadzīga efektīva daudzpusēja sistēma;

               B.

               tā kā ES kopā ar tās dalībvalstīm ir ANO sistēmas vienīgā lielākā finansiālā atbalstītāja (ikgadējais budžets, programmas un ANO līdzekļi, kā arī miera uzturēšanas budžets);

               C.

               tā kā spēcīgas un stabilas ES un ANO partnerattiecības ir svarīgas ANO darbā visās trijās galvenajās jomās — miers un drošība, cilvēktiesības un attīstība — un tās ir arī būtiskas ES kā starptautiskam dalībniekam;

               D.

               tā kā cilvēktiesības un demokrātija ir ES pamatvērtības un Eiropas ārējās darbības galvenie principi un mērķi; tā kā cilvēktiesību universāluma un nedalāmības ievērošana, veicināšana un nodrošināšana ir Eiropas vienotības un viengabalainības stūrakmeņi;

               E.

               tā kā saskaņā ar Pasaules Bankas ziņojumu “Turn down the heat” (“Samaziniet siltumu!”) pašreizējā emisiju dinamika turpmāko 20 līdz 30 gadu laikā draud sasniegt sasilšanu par 2 oC un līdz 2100. gadam — par 4 oC; tā kā ANO ģenerālsekretārs Ban Ki-moon ir uzaicinājis valstu vadītājus piedalīties ANO augstākā līmeņa sanāksmē par klimata jautājumiem, kas notiks 2014. gada septembrī, lai skaidri apņemtos veikt turpmākus pasākumus klimata pārmaiņu jomā;

               F.

               tā kā ES — pasaulē vadošā līdzekļu devēja — atbalsta gan pastiprinātus centienus, lai panāktu, ka Tūkstošgades attīstības mērķi (TAM) tiek sasniegti noteiktajā termiņā — 2015. gadā, gan vienotu pieeju nabadzības izskaušanai un ilgtspējīgai attīstībai;

               G.

               tā kā prioritārā tēma Sieviešu statusa komisijas 58. sesijā būs problēmas un sasniegumi, īstenojot Tūkstošgades attīstības mērķus attiecībā uz sievietēm un meitenēm;

               H.

               tā kā korupcija publiskajā un privātajā sektorā rada un saasina nevienlīdzību un diskrimināciju pilsonisko, politisko, ekonomikas vai sociālo un kultūras tiesību jomā un tā kā ir pierādīts, ka korupcija un cilvēktiesību pārkāpumi ir saistīti ar varas ļaunprātīgu izmantošanu, pārskatatbildības trūkumu un dažādiem diskriminācijas veidiem;

               I.

               tā kā principa “pienākums aizsargāt” izveidei ir būtiska nozīme genocīda, kara noziegumu, etniskās tīrīšanas un noziegumu pret cilvēci paredzēšanā, novēršanā un reaģēšanā uz tiem; tā kā šis princips būtu jāpiemēro pēc iespējas vienoti un konsekventi;

               J.

               tā kā gan Kampalas grozījumu ratifikācija valstīs, gan Starptautiskās Krimināltiesas jurisdikcijas aktivizācija saistībā ar agresijas noziegumu palīdzēs izskaust šo noziedznieku nesodāmību;

               K.

               tā kā situācijās, kad tiek piemērots princips “pienākums aizsargāt”, ir ārkārtīgi svarīgi turpināt nošķirt militāro dalībnieku un humānās palīdzības sniedzēju pilnvaras, lai nodrošinātu visu humānās palīdzības sniedzēju neitralitātes un objektivitātes uztveri un nepieļautu, ka tiek apdraudēta atbalsta un palīdzības sniegšanas efektivitāte;

               1.

               iesniedz Padomei šādus ieteikumus:

         Cilvēktiesības, demokrātija un tiesiskums

               a)

               aktīvi veicināt 2012. gada 24. septembrī notikušajā augsta līmeņa sanāksmē pieņemtās tiesiskuma deklarācijas īstenošanu valsts un starptautiskā līmenī un konkrētus papildu pasākumus un izpētīt, cik lielā mērā tiesiskuma jautājumu ir iespējams saistīt ar pašreizējo pārdomu procesu attiecībā uz TAM laikposmam pēc 2015. gada;

               b)

               pastiprināt starptautiskos centienus, lai panāktu, ka visas ANO konvencijās paredzētās cilvēktiesības tiek uzskatītas par vispārējām, nedalāmām, savstarpēji atkarīgām un savstarpēji saistītām un ka tās ir obligāti jāievēro; veicināt cilvēktiesību un pamatbrīvību iekļaušanu visos ANO darba aspektos;

               c)

               censties stiprināt vispārējā periodiskā pārskata (UPR) procesu, iekļaujot ieteikumus divpusējos un daudzpusējos dialogos ar ANO dalībvalstīm, jo īpaši cilvēktiesību dialogos; veicināt tādu gaisotni, kas ļauj NVO sniegt ieguldījumu dažādos UPR procesa posmos;

               d)

               veicināt pilsoniskās sabiedrības plašo ieguldījumu dažādajos ANO cilvēktiesību mehānismos, tostarp dažādajos vispārējā periodiskā pārskata procesa posmos; ņemot vērā pretspiedienu un pat atriebības, un vienlaikus rūpīgi uzraugot šādus potenciālus gadījumus attiecībā uz NVO un pilsonisko sabiedrību, atbalstīt cilvēktiesību iestāžu spēju veidošanu;

               e)

               atkārtoti paust pilnīgu atbalstu Starptautiskajai Krimināltiesai un saglabāt modrību attiecībā uz jebkādiem mēģinājumiem mazināt Romas Statūtu sistēmas leģitimitāti, vispārīgumu un integritāti; aktīvi iesaistīt tās valstis, kuras vēl nav šajā sistēmā, lai panāktu drīzu parakstīšanu un ratifikāciju; aktīvi iestāties par 2010. gada Kampalas grozījumu par agresijas noziegumu ratifikāciju, tostarp to veicot visām dalībvalstīm;

               f)

               aktīvi piedalīties kampaņās par ANO Pretkorupcijas konvencijas un ANO Konvencijas pret transnacionālo organizēto noziedzību ratifikāciju visās ANO dalībvalstīs; uzlabot centienus pabeigt sarunas par visaptverošu konvenciju starptautiskā terorisma jautājumā; atbalstīt ANO īpašā referenta posteņa izveidi jautājumos par finanšu noziegumiem, korupciju un cilvēktiesībām;

               g)

               aicināt ANO Ģenerālās asamblejas locekļus padarīt par absolūtām prioritātēm starptautisko finanšu un attīstības iestāžu darba kārtībās šādus jautājumus — pilnīgu uzņēmumu ziņošanas pārredzamību, korupcijas apkarošanu, nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju, nodokļu oāzes, nelikumīgas finanšu plūsmas un nelabvēlīgas nodokļu struktūras;

               h)

               uzsvērt, ka ar attīstību saistītie ieguvumi nebūs ilgtspējīgi bez labas pārvaldības, atbildīgām un demokrātiskām iestādēm un tiesiskuma; tādēļ nodrošināt, ka jaunajā programmā ir atspoguļota nepārprotama uzticība demokrātiskas pārvaldības principam;

               i)

               veicināt nežēlības un citu smagu pārkāpumu novēršanu, pārveidojot Cilvēktiesību padomi agrīnās brīdināšanas un profilakses mehānismā, nevis tikai reaģējošā iestādē, lai tādējādi novērstu cilvēktiesību pārkāpumu turpmāku pieaugumu;

               j)

               nākt klajā ar konkrētām tematiskām iniciatīvām, ar ko veicina pārskatatbildību par cilvēktiesību pārkāpumiem un īsteno attiecīgus pasākumus, kas ir vērsti uz galveno cilvēktiesību problēmu risināšanu, tostarp centienus atcelt nāvessodu un aizsargāt tādu neaizsargātu personu tiesības kā bērni, sievietes, LGBTI vai pirmiedzīvotāji;

               k)

               nosodīt pastāvīgos cilvēktiesību pārkāpumus Irānas Islāma Republikā;

      Spīdzināšana

               l)

               vairākkārt atkārtot to, cik nozīmīga ir cīņa pret spīdzināšanu un citiem sliktas izturēšanās veidiem, un ka ES uzskata šo jautājumu par prioritāru, jo īpaši attiecībā uz bērniem; atjaunot īpašā referenta pilnvaras vēl uz trim gadiem, kā arī nodrošināt iepriekšējo rezolūciju par spīdzināšanu efektīvu pārraudzību; uzskatāmi parādīt kopīgu apņemšanos izskaust spīdzināšanu un atbalstīt upurus, īpaši turpinot vai attiecīgā gadījumā sākot veikt ieguldījumus ANO Brīvprātīgajā fondā spīdzināšanas upuriem, kā arī Īpašajā fondā, kas izveidots ar Konvencijas pret spīdzināšanu un citu nežēlīgu, necilvēcīgu vai pazemojošu rīcību vai sodīšanu fakultatīvo protokolu;

      Nāvessods

               m)

               turpināt cīņu pret nāvessoda izmantošanu un paust spēcīgu atbalstu moratorijam kā solim tuvāk soda atcelšanai; turpināt iestāties par nāvessoda atcelšanu visā pasaulē; cītīgi mudināt valstis, kurās joprojām piespriež nāvessodu, publicēt skaidrus un precīzus datus par to, cik bieži šāds spriedums tiek piespriests un izpildīts;

      Lesbiešu, geju, biseksuāļu, transpersonu un interseksuāļu (LGBTI) tiesības

               n)

               paust bažas par diskriminējošu tiesību aktu un prakses neseno pieaugumu, kā arī par vardarbību pret personām to seksuālās orientācijas un dzimumidentitātes dēļ; mudināt cieši uzraudzīt situāciju Nigērijā un Ugandā, kur jauni tiesību akti nopietni apdraud seksuālo minoritāšu brīvību; atkārtoti paust atbalstu augstā cilvēktiesību komisāra nepārtrauktajam darbam saistībā ar šo diskriminējošo tiesību aktu un prakses izskaušanu, kā arī ANO darbam šajā jautājumā vispār; ierosināt aktīvi iesaistīties pasākumos, ar ko izskauž centienus iedragāt minētās tiesības;

      Bruņoti bezpilota lidaparāti

               o)

               atbalstīt atbalstīt starptautiskos centienus veicināt to, ka bruņotus bezpilota lidaparātus valstis izmanto pārredzami un atbildīgi atbilstoši vispāratzītam starptautiskam tiesiskajam regulējumam, un turpināt atbalstīt mērķtiecīgu slepkavošanu izmeklēšanu; turpināt palīdzēt mērķtiecīgu slepkavošanu izmeklēšanā un ņemt vērā ieteikumus, ko snieguši ANO īpašie referenti jautājumos par ārpustiesas, tūlītēju vai patvaļīgu nāvessodu izpildi un jautājumos par terorisma apkarošanu;

         Miers un drošība

               p)

               lai nodrošinātu ANO efektīvākus deeskalācijas rīkus, atbalstīt miera iedibināšanas un miera uzturēšanas misijas, vajadzības gadījumā sniedzot lielāku ES atbalstu (tehnisko, finansiālo palīdzību, nodrošinot aprīkojumu vai ES bruņotos spēkus);

               q)

               nodrošināt, ka miera uzturēšanas pilnvaras atspoguļo ilgtermiņa vajadzības valsts un iestāžu veidošanai un demokrātijas atbalstam, tādējādi pievēršot galveno uzmanību visaptverošai pieejai, lai varētu izskaust konflikta cēloni un mazināt nestabilitāti valstī;

               r)

               sadarboties attiecībā uz reģionālo organizāciju nozīmes un rīcībspējas palielināšanu miera uzturēšanai, konfliktu novēršanai, civilo un militāro krīžu pārvarēšanai un konfliktu risināšanai;

               s)

               pieprasīt visām bruņota konflikta pusēm, lai tās pilnībā ievērotu savas saistības saskaņā ar starptautiskajām tiesībām, tostarp nodrošinātu no šķēršļiem brīvu piekļuvi humānajai palīdzībai;

               t)

               nodrošināt, ka attīstības pamatnostādnēs laikposmā pēc 2015. gada tiek veicināts noturīgs miers, likvidējot galvenos konflikta virzītājspēkus, nolūkā radīt apstākļus, kas ir vajadzīgi attīstībai un tiesību izmantošanai;

               u)

               galveno uzmanību pievērst terorisma apturēšanai neatkarīgi no tā, vai to finansē valsts vai cits avots;

               v)

               nodrošināt, ka 2014. gadā notiek ANO konference par tādas zonas izveidi Tuvajos Austrumos, kas ir brīva no masu iznīcināšanas ieročiem, jo 2012. gadā, kā tika lemts 2010. gada KNL pārskatīšanas konferencē, šāda ANO konference nenotika;

               w)

               atbalstīt ANO Drošības padomes rezolūcijas par vājināta urāna ieročiem un izstrādāt ES kopēju nostāju, kurā labāk atspoguļo Parlamenta atkārtotos aicinājumus sagatavot piesardzīgu vispārēju moratoriju, kā arī jaunu vispārēju vienprātību par potenciālo veselības risku civiliedzīvotājiem, sarežģīto pēckonflikta pārvaldības slogu un finanšu izmaksām, kas ir saistītas ar šādu ieroču izmantošanu;

               x)

               nodrošināt, ka ANO miera veidošanas pārskatīšanas procesā 2015. gadā tiks veicināta principa “pienākums aizsargāt” ievērošana un sieviešu nozīme miera veidošanā;

         Pienākums aizsargāt

               y)

               strādāt pie tā, lai princips “pienākums aizsargāt” tiktu ieviests kā starptautiska norma, vienlaikus saglabājot trauslo līdzsvaru starp attiecīgo valstu un starptautiskās sabiedrības nozīmi, atzīstot, ka bruņota spēka izmantošana ir tikai galējais līdzeklis;

               z)

               šajā saistībā nodrošināt, ka par genocīda un masveida slaktiņu novēršanu un izbeigšanu galvenokārt atbild attiecīgā valsts, taču arī starptautiskajai sabiedrībai ir sava nozīme, kas aizstāj vēršanos pēc palīdzības pie augstākās varas;

               aa)

               uzsvērt galveno principu, ka novēršana paredz atbildības sadali un sadarbības veicināšanu starp iesaistītajām valstīm un starptautisko sabiedrību;

               ab)

               sadarbībā ar visiem starptautiskajiem partneriem nodrošināt, ka principa “pienākums aizsargāt” turpmākā iespējamā attīstība pilnībā atbildīs starptautiskajām humanitārajām tiesībām un būs saskaņā ar tām;

               ac)

               strādāt pie tā, lai civilpersonu aizsardzība tiktu iekļauta ANO aizbildnībā veikto miera uzturēšanas misiju mandātā;

         Sievietes un bērni

               ad)

               atkārtoti paust apņemšanos īstenot ANO Drošības padomes rezolūcijas par sievietēm, mieru un drošību (11), kurās ir atzīta ne tikai kara nesamērīgā ietekme uz sievietēm, bet arī to būtiskā nozīme konfliktu pārvarēšanā un risināšanā un ilgtspējīga miera nodrošināšanā;

               ae)

               stingri atbalstīt un veicināt ANO Rezolūcijas Nr. 2106 par cīņu pret nesodāmību par konflikta izraisītu seksuālu vardarbību pilnīgu īstenošanu un turpmāk pastiprināt pārskatatbildību un profilakses pasākumus, profilakses pasākumus attiecībā uz seksuālajiem noziegumiem un ļaunprātīgu izmantošanun un atbalstu to upuriem;

               af)

               par prioritāti izvirzīt bērnu laulību izskaušanu;

               ag)

               panākt, ka sievietes tiek pārstāvētas visos miera procesa posmos un iesaistītas preventīvās diplomātijas, agrīnās brīdināšanas un drošības uzraudzības darbībās, kā arī pēckonflikta situāciju izmeklēšanas komisijās;

               ah)

               nodrošināt pievēršanos meiteņu izglītības jautājumam;

               ai)

               aktīvi iesaistīties Komisijas 58. sesijā par sieviešu stāvokli, lai negrautu ANO Pekinas rīcības platformas tiesību aktu kopumu, piemēram, par piekļuvi izglītībai un veselības aprūpei, kas ir cilvēka pamattiesības; stingri nosoda to, ka seksuāla vardarbība pret sievietēm tiek izmantota kā viena no karadarbības taktikām, tostarp stingri nosoda tādus noziegumus kā masveida izvarošana, seksuālā verdzība, piespiedu prostitūcija, dažāda veida vajāšana dzimuma dēļ, tostarp sieviešu dzimumorgānu kropļošana, cilvēktirdzniecība, kā arī agrīnas un piespiedu laulības, goda slepkavības un jebkādi citi līdzvērtīgi smagi seksuālās vardarbības veidi; parakstīt un ratificēt Eiropas Padomes Konvenciju par vardarbības pret sievietēm un vardarbības ģimenē novēršanu un apkarošanu;

               aj)

               aicināt dalībvalstis ratificēt ANO Konvencijas par bērna tiesībām 3. fakultatīvo protokolu, ar ko bērniem ļaus iesniegt sūdzības komitejā;

         Attīstības programma laikposmam pēc 2015. gada

               ak)

               atzīt, ka ir panākts nozīmīgs un būtisks progress Tūkstošgades attīstības mērķu (TAM) sasniegšanā; pēc iespējas efektīvāk izmantot sagatavošanās posmu pirms 2015. gada septembrī paredzētās augstākā līmeņa sanāksmes par programmu laikposmam pēc 2015. gada, lai nodrošinātu vienotību un saskaņotību starp ES dalībvalstīm attiecībā uz prioritārajām jomām un mērķiem, kurus ES vēlas veicināt, tādējādi izvairoties no nekonsekvences un neskaidrības pārāk plaša uzdevumu saraksta dēļ; uzsvērt, ka īpaša uzmanība jāpievērš vismazāk attīstīto valstu vajadzībām un konflikta un pēckonflikta valstīm; nodrošināt jaunattīstības valstu līdzdalību šo mērķu sasniegšanā;

               al)

               uzsvērt, ka būtu jāpastiprina vispārēji centieni TAM sasniegšanai atlikušajā laika posmā pirms termiņa beigām 2015. gadā un tie būtu jākoncentrē uz jomām, kurās process visvairāk atpaliek no iecerētā;

               am)

               nodrošināt, ka nabadzības izskaušana joprojām ir prioritāte jaunajā vienotajā un integrētajā sistēmā, tāpat kā cīņa pret nevienlīdzību un ilgtspējīgas attīstības, nodrošinātības ar pārtiku un dzimumu līdztiesības veicināšana;

               an)

               strādāt pie tā, lai tiktu pieņemts vienots, visaptverošs un integrēts regulējums TAM laikposmā pēc 2015. gada ar skaidri izvirzītiem kritērijiem, kuros ir ietverti galvenie attīstības un ilgtspējīguma problēmjautājumi; nodrošināt, ka šis regulējums ir universāls un vispārējs, turklāt veicina valsts labklājību, cilvēktiesību ievērošanu un visu cilvēku labklājību;

               ao)

               īstenot uz cilvēktiesībām balstītu pieeju un nodrošināt, ka cilvēktiesībām to vispārējā izpratnē būs centrālā loma regulējumā laikposmam pēc 2015. gada;

               ap)

               aicināt īstenot saskanīgu un visaptverošu starptautisku pieeju finansēšanai pēc 2015. gada, paredzami pievēršoties visām ilgtspējīgas attīstības dimensijām, un saskaņā ar Padomes 2013. gada decembra secinājumiem turpināt pārdomu procesu ANO sistēmā par alternatīviem finansējuma avotiem un citiem īstenošanas palīdzības līdzekļiem, jo īpaši privātiem ieguldījumiem un nefinanšu līdzekļiem;

               aq)

               nodrošināt, ka jaunajiem vērienīgajiem mērķiem tiks piemērots tikpat vērienīgs un inovatīvs attīstības finansējums;

               ar)

               ņemot vērā to, ka ar vidi un attīstību saistītie jautājumi globālā līmenī parasti tiek risināti atsevišķi, — meklēt jaunus risinājumus, lai pārvarētu šo nošķirtību un veidotu saikni starp šīm cieši saistītajām jomām, tostarp iestāžu līmenī;

               as)

               atgādināt par attīstīto valstu COP 16 Kankunā 2010. gadā pausto apņemšanos ik gadu līdz 2020. gadam nodrošināt “jaunu un papildu” finansējumu USD 100 miljardu apmērā, lai atbalstītu jaunattīstības valstis grūtībās, ko izraisījušas klimata pārmaiņas; norādīt, ka šim finansējumam būtu jānodrošina līdzsvarota līdzekļu piešķiršana pielāgošanās un mazināšanas pasākumiem;

         Citi jautājumi

      Privātums digitālajā laikmetā

               at)

               veikt visus vajadzīgos normatīvos un administratīvos pasākumus, lai pilnībā ieviestu ANO Ģenerālās asamblejas rezolūcijas (12) ieteikumus, tādējādi garantējot, ka iedzīvotājiem ir vienādas tiesības bezsaistē un tiešsaistē, un jo īpaši pārskatīt procedūras, praksi un tiesību aktus un izveidot neatkarīgus un efektīvus uzraudzības mehānismus, uzsverot datu aizsardzības nozīmi;

               au)

               lai atkārtoti apliecinātu pasaules mērogā pausto ES apņemšanos attiecībā uz šo jautājumu, aktīvi veicināt konkrētus papildu pasākumus saistībā ar šo rezolūciju visās ANO dalībvalstīs;

      Ieroču tirdzniecības līgums

               av)

               aktīvi veicināt Ieroču tirdzniecības līguma ātru parakstīšanu un ratifikāciju visās ANO dalībvalstīs, tostarp visās ES dalībvalstīs, lai starptautiskā sabiedrība varētu efektīvi novērst negatīvās sekas saistībā ar pārredzamības trūkumu un slikti regulētu tirdzniecību ar parastajiem ieročiem un munīciju, un bīstamām tehnoloģijām, kas ir par iemeslu bruņotiem konfliktiem visā pasaulē un ko izmanto, lai pārkāptu cilvēktiesības; iesaistīt pārējās attiecīgās valstis, reģionālās un starptautiskās organizācijas un pilsonisko sabiedrību, lai šajā saistībā sekmētu Ieroču tirdzniecības līguma piemērošanas jomas turpmāku paplašināšanu;

      Eiropas Savienība Apvienoto Nāciju Organizācijā

               aw)

               aktīvi atbalstīt visaptverošu reformu Apvienoto Nāciju Organizācijas sistēmā un jo īpaši tās Drošības padomē, lai stiprinātu tās leģitimitāti, reģionālo pārstāvību, pārskatatbildību un efektivitāti; virzīties uz ES ilgtermiņa mērķi, proti, vietu paplašinātā ANO Drošības padomē;

               ax)

               nodrošināt ES kā globāla dalībnieka saskaņotību un efektivitāti, lai varētu rīkoties ātri un visaptveroši un paust “vienotu nostāju”, uzlabot dalībvalstu nostāju koordinēšanu un EĀDD un dalībvalstu sadarbību; šajā saistībā mudināt EĀDD, jo īpaši ar ES delegāciju Ņujorkā un Ženēvā starpniecību, strādāt pie ES saskaņotības uzlabošanas;

               ay)

               atbalstīt valstu parlamentu un reģionālo asambleju nozīmi ANO sistēmā, kā arī atbalstīt globālu parlamentārismu;

               az)

               turpināt veiksmīgo sadarbību daudzpusējo attiecību un pasaules mēroga pārvaldības atbalstīšanā, un uzsvērt 2014. gada februārī 10. gadadienu atzīmējušo ES un ANO Attīstības programmas stratēģisko partnerattiecību nozīmi;

               ba)

               vairot izpratni par to, ka 2015. gads tiks pasludināts par Eiropas Attīstības gadu, kas radīs vienreizēju iespēju palielināt sabiedrības informētību Eiropā par globālām problēmām un par jauno saskaņojamo attīstības mērķu nozīmīgumu;

      Klimata pārmaiņas

               bb)

               norādīt, ka joprojām pastāv globālas problēmas un ir paredzams, ka to skaits palielināsies un ka klimata pārmaiņas un vides degradācija apdraud panākto progresu TAM sasniegšanā; tādēļ ANO 2014. gada augstākā līmeņa sanāksmē, kas veltīta klimata jautājumiem, uzlabot rīcību cīņā pret klimata pārmaiņām, izveidojot stingru pamatu tam, lai 2015. gada konferencē par Apvienoto Nāciju Organizācijas Vispārējo konvenciju par klimata pārmaiņām sarunas būtu veiksmīgas un tiktu panākts noturīgs progress emisiju samazināšanā un pielāgošanās stratēģiju pilnveidošanā; rādīt piemēru un pirms augstākā līmeņa sanāksmes pieņemt vērienīgu un saistošu klimata politikas programmu ar izvirzītiem mērķiem, lai pozitīvi ietekmētu sarunu gaitu;

               bc)

               aktīvi piedalīties debatēs par terminu “klimata bēglis”, tostarp arī par tā iespējamo juridisko definīciju starptautiskajās tiesībās vai juridiski saistošā starptautiskā nolīgumā;

               bd)

               trešajā starptautiskajā konferencē, kas plānota 2014. gada septembrī, atkārtoti atgādināt par ES atbalstu mazo salu jaunattīstības valstīm;

         Sīrija

               be)

               strādāt pie tā, lai rastu ilgtspējīgu politisko risinājumu situācijai Sīrijā, ar ko tiks apturēta vardarbība un sekmēta pāreja uz demokrātiju, kas atbilst Sīrijas iedzīvotāju likumīgajām cerībām; sniegt atbalstu, lai pilnībā īstenotu Ženēvas I konferencē pieņemtos secinājumus, un ņemot vērā Ženēvas II konferences kā unikāla foruma nozīmi, kas konflikta pusēm ļauj risināt tiešas sarunas par mieru un pāreju uz demokrātiju, turpinātu Ženēvas II procesu;

               bf)

               strādāt pie tā, lai Ženēvas II konferencē iesaistītu visus attiecīgos globālos un reģionālos procesa dalībniekus, apzinoties, ka Sīrijas krīzi būtiski ietekmē daudzi dažādi procesa dalībnieki;

               bg)

               sasaukt starptautisku konferenci par Sīrijas bēgļu krīzi, galveno uzmanību pievēršot humānās palīdzības pasākumiem, par prioritāti nosakot atbalstu uzņēmējvalstīm šajā reģionā un pastiprinot ES līdzdalību diplomātiskajos centienos izbeigt konfliktu;

               bh)

               intensīvi strādāt pie tā, lai panāktu ANO Drošības padomes Rezolūcijas Nr. 2139(2014) par humanitāro situāciju Sīrijā steidzamu īstenošanu, lai beidzot būtu iespējams droši, bez šķēršļiem un nekavējoties piekļūt visiem cilvēkiem, kam vajadzīga palīdzība, tostarp konfliktu joslās un pāri robežām; nodrošināt, ka Sīrijā esošo ķīmisko ieroču izvešana, pārvietošana un iznīcināšana notiek pilnībā pārredzami;

               bi)

               veicināt starptautisko sadarbību Sīrijas ķīmisko ieroču iznīcināšanas jautājumā un prasīt pilnībā īstenot Ķīmisko ieroču aizliegšanas organizācijas Izpildpadomes 2013. gada 27. septembra lēmumu;

               bj)

               atbalstīt visus centienus, kas vērsti uz to, lai nodrošinātu atbildību par cilvēktiesību un starptautisko humanitāro tiesību pārkāpumiem Sīrijā, un aktīvi veicināt to, ka Drošības padome jautājumā par situāciju Sīrijā vēršas Starptautiskajā Krimināltiesā;

         Dienvidsudāna

               bk)

               mudināt visas iesaistītās puses ievērot 2014. gada 23. janvārī noslēgto nolīgumu (par karadarbības pārtraukšanu), tostarp noteikumus, ar ko paredz, ka konfliktā iesaistītās puses neuzbrūk civiliedzīvotājiem, un humānās palīdzības sniedzējiem garantēt drošu piekļuvi konflikta skartajām teritorijām Dienvidsudānā; uzsvērt, ka šis nolīgums ir tikai pirmais solis virzībā uz mieru un izlīgumu, vienlaikus ņemot vērā arī situāciju Dienvidsudānā, tostarp ar valsts pārvaldību saistīto politisko cīņu, kas izraisa aizvien plašākas etniskās sadursmes, kā arī vairāk nekā 650 000 iedzīvotāju pārvietošanu;

               bl)

               atbalstīt valsts veidošanas programmu Dienvidsudānai, kā arī patiesu izlīgumu un iekļaujošu miera procesu, kam jānodrošina ilgstoša stabilitāte; piedāvāt palīdzēt novērst korupciju, kas rada šķēršļus izredzēm iedibināt brīvu un taisnīgu demokrātiju, stabilitāti, ilgtspējīgu attīstību un ekonomikas izaugsmi;

               bm)

               nosodīt plaši izplatītos cilvēktiesību pārkāpumus un ļaunprātības; atzinīgi novērtēt un atbalstīt ES īpašā pārstāvja Āfrikas ragā Alexander Rondos, ANO īpašās pārstāves Hilde Johnson un Āfrikas Savienības centienus, kā arī ANO misijas Dienvidsudānas Republikā pastiprinātās izmeklēšanas spējas cilvēktiesību jomā;

               bn)

               nosodīt Dienvidsudānā notikušos uzbrukumus palīdzības sniedzējiem un palīdzības precēm, iejaukšanos humānās palīdzības pasākumos un krājumu izlaupīšanu lielos apjomos, kas nopietni kavē centienus sasniegt civiliedzīvotājus, kuriem vajadzīga palīdzība;

               bo)

               aicināt neatkarīgu starptautisku izmeklēšanas komisiju izmeklēt visas apsūdzības par starptautisko cilvēktiesību un humanitāro tiesību pārkāpumiem, kas saņemtas kopš konflikta sākšanās; mudināt saukt attiecīgās personas pie atbildības;

         Centrālāfrikas Republika

               bp)

               nodrošināt labu sadarbību un papildināmību attiecībā uz Centrālāfrikas Republikas stabilizēšanai vajadzīgajiem starptautiskajiem pasākumiem, kā arī strādāt pie tā, lai pieņemtu visaptverošu pieeju šīs daudzpusīgās krīzes atrisināšanai; atbalstīt politiskās pārejas procesu un palīdzēt izveidot funkcionējošas demokrātiskas iestādes, kas spēj apkarot cilvēktiesību pārkāpumus, aizsargāt pilsoņus, partraukt vardarbību un mazināt valstī starpkonfesiju spriedzi; turpināt sniegt nepieciešamo finansiālo atbalstu, lai veidotu dzīvotspējīgu ekonomikas attīstību; iniciēt pasākumus, kuru mērķis ir ar piemērotu finansu palīdzību reaģēt uz nepieredzēto humanitāro krīzi, kāda šobrīd valda šajā valstī;

               bq)

               atbalstīt starptautiskās sabiedrības, jo īpaši Āfrikas Savienības, ANO un Francijas, kā arī Centrālāfrikas iestāžu īstenotos centienus stabilizēt situāciju valstī; strauji īstenot ES 2014. gada 20. janvāra lēmumu, ar ko izveido EUFOR CAR, un paātrināt bruņoto spēku izvietošanu teritorijā;

         Izraēlas un palestīniešu konflikts

               br)

               atbalstīt notiekošo sarunu procesu un pašreizējos centienus rast risinājumu šim konfliktam, vienlaikus strādājot pie palestīniešu izlīguma procesa, lai no jauna apvienotu palestīniešus, kuri dzīvo Rietumkrastā, Austrumjeruzalemē un Gazas joslā;

               bs)

               panākt, ka ANO Ģenerālā asambleja sadarbībā ar ES un ASV nodrošina visus instrumentus, kas vajadzīgi, lai divu valstu risinājums — kura pamatā ir 1967. gada robežas, Jeruzaleme kā abu valstu galvaspilsēta, drošas un atzītas robežas Izraēlas valstij un mierā un drošībā līdzās pastāvoša neatkarīga, demokrātiska, blakusesoša un dzīvotspējīga Palestīnas valsts būtu ilgtspējīgs un efektīvs;

               2.

               uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo ieteikumu Augstajai pārstāvei/priekšsēdētāja vietniecei, ES īpašajai pārstāvei cilvēktiesību jautājumos, Padomei un informācijas nolūkā Komisijai.

      (1)  Pieņemtie teksti, P7_TA(2013)0234.

      (2)  Eiropas Savienības Padome, 11521/13.

      (3)  ANO Ģenerālās asamblejas Rezolūcija A/RES/65/276.

      (4)  OV C 377 E, 7.12.2012., 66. lpp.

      (5)  OV C 99 E, 3.4.2012., 56. lpp.

      (6)  OV C 33 E, 5.2.2013., 165. lpp.

      (7)  ANO Drošības padomes Rezolūcija S/RES/2106(2013).

      (8)  Pieņemtie teksti, P7_TA(2013)0180.

      (9)  Pieņemtie teksti, P7_TA(2013)0394.

      (10)  Pieņemtie teksti, P7_TA(2013)0055.

      (11)  ANO Drošības padomes Rezolūcija S/RES/1325(2000), Rezolūcija S/RES/1820(2008), Rezolūcija S/RES/1888(2009), Rezolūcija S/RES/1889(2009), Rezolūcija S/RES/1960(2010), Rezolūcija S/RES/2106(2013) un Rezolūcija S/RES/2122(2013).

      (12)  ANO Ģenerālās asamblejas Rezolūcija A/C.3/68/L.45/Rev.1.


title: Eiropas Centrālās bankas Ieteikums (2018. gada 4. oktobris) – Eiropas Savienības Padomei par Lietuvos bankas ārējiem revidentiem (ECB/2018/23)

text:
               12.10.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 370/1

      EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS IETEIKUMS
      (2018. gada 4. oktobris)
      Eiropas Savienības Padomei par Lietuvos bankas ārējiem revidentiem
      (ECB/2018/23)
      (2018/C 370/01)
      EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS PADOME,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
      ņemot vērā Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtus un jo īpaši to 27.1. pantu,
      tā kā:

                  (1)

                  Eiropas Centrālās bankas (ECB) un dalībvalstu, kuru valūta ir euro, nacionālo centrālo banku pārskatus revidē neatkarīgi ārējie revidenti, kurus ieteikusi ECB Padome un apstiprinājusi Eiropas Savienības Padome.

                  (2)

                     Lietuvos bankas pašreizējo ārējo revidentu UAB PricewaterhouseCoopers pilnvaras beidzās pēc 2017. finanšu gada revīzijas pabeigšanas.

                  (3)

                  Ar Eiropas Centrālās bankas Ieteikumu ECB/2018/15 (1) ECB ieteica par Lietuvos bankas ārējiem revidentiem 2018.–2021. finanšu gadam iecelt UAB Deloitte Lietuva. UAB Deloitte Lietuva atteicās no iecelšanas, un tādēļ jāieceļ ārējie revidenti laika posmam, kas sākas 2018. finanšu gadā.

                  (4)

                     Lietuvos bankas par saviem ārējiem revidentiem 2018.–2021. finanšu gadam izvēlējusies UAB Ernst & Young Baltic,

            IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
      Tiek ieteikts par Lietuvos bankas ārējiem revidentiem 2018.–2021. finanšu gadam iecelt UAB Ernst & Young Baltic.

         Frankfurtē pie Mainas, 2018. gada 4. oktobrī

               ECB prezidents

            Mario DRAGHI

         (1)  Eiropas Centrālās bankas Ieteikums ECB/2018/15 (2018. gada 18. maijs) Eiropas Savienības Padomei par Lietuvos bankas ārējiem revidentiem (OV C 181, 28.5.2018., 1. lpp.).


title: Padomes Ieteikums (2018. gada 15. oktobris) par secību, kādā izpildāmas ciešākās saistības pastāvīgās strukturētās sadarbības (PESCO) ietvaros, un ar ko nosaka precīzākus mērķus

text:
               16.10.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 374/1

      PADOMES IETEIKUMS
      (2018. gada 15. oktobris)
      par secību, kādā izpildāmas ciešākās saistības pastāvīgās strukturētās sadarbības (PESCO) ietvaros, un ar ko nosaka precīzākus mērķus
      (2018/C 374/01)
      EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un jo īpaši tā 46. panta 6. punktu,
      ņemot vērā Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību pievienoto Protokolu Nr. 10 par pastāvīgu strukturētu sadarbību, kas izveidota ar Līguma par Eiropas Savienību 42. pantu,
      ņemot vērā Padomes Lēmumu (KĀDP) 2017/2315 (2017. gada 11. decembris), ar ko izveido pastāvīgo strukturēto sadarbību (PESCO) un nosaka iesaistīto dalībvalstu sarakstu (1),
      ņemot vērā Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos priekšlikumu,
      tā kā:

                  (1)

                  Lēmuma (KĀDP) 2017/2315 4. panta 2. punkta b) apakšpunktā ir noteikts, ka Padomei jāpieņem lēmumi un ieteikumi, ar kuriem norāda minētā lēmuma pielikumā izklāstīto ciešāko saistību izpildes secību divu secīgo sākumposmu (2018.–2020. gads un 2021.–2025. gads) laikā un katra posma sākumā nosaka precīzākus mērķus ciešāko saistību izpildei.

                  (2)

                  Padomes Ieteikumā (2018. gada 6. marts) par ceļvedi PESCO īstenošanai (2) norādīts, ka ir vietā, ka Padome pieņem ieteikumu, ar kuru norāda saistību izpildes secību, un tajā arī būtu jānosaka kopīgi saskaņoti rādītāji, lai iesaistītajām dalībvalstīm palīdzētu izpildīt saistības un lai novērtētu šajā sakarā panākto progresu.

                  (3)

                     PESCO sekretariāts, kuru, ievērojot Lēmuma (KĀDP) 2017/2315 7. pantu, kopīgi nodrošina Eiropas Ārējās darbības dienests, tostarp Eiropas Savienības Militārais štābs (ESMŠ), un Eiropas Aizsardzības aģentūra (EAA), līdz 2018. gada marta beigām sniedza sākotnējas atsauksmes par tās informācijas veidu, detalizācijas pakāpi un struktūru, kas sniegta valstu īstenošanas plānos, kurus iesaistītās dalībvalstis paziņoja 2017. gada decembrī, kā Padome lūdza 2018. gada 6. marta ieteikumā.

                  (4)

                  2018. gada 25. jūnijā Padome pieņēma Lēmumu (KĀDP) 2018/909 (3), ar ko nosaka kopēju pārvaldes noteikumu kopumu PESCO projektiem. Tajā pašā dienā Padome pieņēma secinājumus, kuros pauda, ka tā ar cerībām gaida Padomes ieteikuma pieņemšanu par secību, kādā izpildāmas ciešākās saistības, kuras uzņēmušās dalībvalstis, kas iesaistītas PESCO, un ar ko nosaka precīzākus mērķus.

                  (5)

                  Padome tiks aicināta 2018. gada novembrī paust piekrišanu pirmā pilnīgā koordinētā ikgadējā pārskata par aizsardzību (CARD) īstenošanai, ko paredzēts uzsākt 2019. gada rudenī.

                  (6)

                  Padomei tādēļ būtu jāpieņem ieteikums par secību, kādā izpildāmas ciešākās saistības PESCO ietvaros, un ar ko nosaka precīzākus mērķus,

            IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
      I.   Mērķis un tvērums

                  1.

                  Šā ieteikuma mērķis ir nodrošināt kopīgu pieeju un dot iespēju iesaistītajām dalībvalstīm izpildīt ciešākās saistības, kas izklāstītas Lēmuma (KĀDP) 2017/2315 pielikumā, un sekmēt ikgadējās novērtēšanas procesu, kas izklāstīts minētā lēmuma 6. pantā, pamatojoties uz visu attiecīgo datu kopumu, tostarp ceļvežiem, attiecīgā gadījumā norādot starpposma mērķus un atskaites punktus. Minētie dati iesaistītajām dalībvalstīm būtu jāsniedz reizi gadā savos valsts īstenošanas plānos, ko pārskata un atjaunina saskaņā ar minētā lēmuma 3. pantu. Valstu īstenošanas plāniem būtu jāpiemēro arī Padomes Lēmumā 2013/488/ES (4) izklāstītie drošības noteikumi. Iesaistītajām dalībvalstīm ar PESCO sekretariāta atbalstu būtu jānodrošina pārredzamība un tālāk jāattīsta saskaņotība un konsekvence attiecībā uz informāciju, kas prasīta un ko sniedz saistībā ar PESCO un citām ar aizsardzību saistītām iniciatīvām, tostarp CARD. Saskaņotību starp dažādām ar aizsardzību saistītām iniciatīvām būtu jāturpina pilnveidot un stiprināt, tostarp attiecībā uz dalībvalstu ziņojumiem, ņemot vērā atziņas, kas gūtas PESCO pirmā posma (2018–2020) beigās.

                  2.

                  Saskaņā ar saistībām, kas izklāstītas Lēmuma (KĀDP) 2017/2315 pielikumā, un neizmainot tās vai neieviešot jaunas saistības, šajā ieteikumā sniegtas norādes par minēto saistību izpildes secību 2018.–2020. gada un 2021.–2025. gada posmam un noteikti precīzāki mērķi attiecībā uz katru saistību, tostarp tām saistībām, kas izpildāmas pirms 2020. gada. Šajā ieteikumā noteikti arī progresa rādītāji, lai iesaistītajām dalībvalstīm palīdzētu plānot izpildīt ciešākās saistības un lai atvieglotu šajā sakarā panāktā progresa novērtēšanu.

                  3.

                  Konkrētākie mērķi, kas minēti II iedaļā, kurā attiecīgā gadījumā ir ietverti arī progresa rādītāji konkrētām saistībām, ļaus iesaistītajām dalībvalstīm plānot ciešāko saistību izpildi strukturētā un pārredzamā veidā un sniegt detalizētu un novērtējamu informāciju par panākto progresu attiecībā uz to, kā to valsts īstenošanas plānos tiek īstenotas katras saistības.

                  4.

                  Mērķis ir līdz 2020. gada beigām panākt pirmo konkrēto uzdevumu izpildi attiecībā uz ciešākām saistībām un izstrādāt stabilu plānošanu, lai nodrošinātu pastāvīgu progresu saistību izpildē pēc pirmā posma beigām. Pirmā posma beigās Padome saskaņā ar Lēmuma (KĀDP) 2017/2315 4. panta 2. punkta c) apakšpunktu atjauninās un vajadzības gadījumā pastiprinās minētajā lēmumā izklāstītās ciešākās saistības, ņemot vērā ar PESCO gūtos sasniegumus, lai atspoguļotu Savienības spējas un operatīvās vajadzības un tās mainīgo drošības situāciju. Šāds lēmums būs balstīts uz stratēģiskas pārskatīšanas procesu, ar ko novērtē, kā PESCO saistības izpilda atsevišķas iesaistītās dalībvalstis. Šajā sakarā nākamā posma sākumā Padomei būtu jāpieņem otrs precīzāku mērķu kopums 2021.–2025. gada posmam, vajadzības gadījumā atjaunināts un pastiprināts, ņemot vērā Lēmuma (KĀDP) 2017/2315 4. panta 2. punkta c) apakšpunktu.

            II.   Saistību izpildes secības norādīšana, nosakot precīzākus mērķus
      Saistības Nr. 1–5

                  5.

                  Saistības Nr. 1: Iesaistītajām dalībvalstīm savos valsts īstenošanas plānos būtu jāsniedz precīzi finanšu dati par kopīgo aizsardzības izdevumu attīstību salīdzinājumā ar iepriekšējo gadu reālā izteiksmē (5), tostarp absolūtos skaitļos, apliecinot plānu regulāri palielināt izdevumus. Šajā sakarā iesaistītajām dalībvalstīm savos valsts īstenošanas plānos būtu jāsniedz arī valsts līmenī saskaņotās izdevumu prognozes turpmākajiem gadiem. Tām iesaistītajām dalībvalstīm, kuras ir arī NATO dalībvalstis un kuru izdevumi atbilst attiecīgajām NATO norādēm par aizsardzības izdevumiem vai ir lielāki, būtu jāsniedz norāde par saviem plāniem saglabāt vai mainīt šo aizsardzības izdevumu līmeni. Pamatojoties uz valstu īstenošanas plānos sniegto informāciju, Augstā pārstāvja gada ziņojumā sniegs arī detalizētu pārskatu par aizsardzības izdevumu evolūciju iesaistītajā dalībvalstī saskaņā ar Lēmuma (KĀDP) 2017/2315 6. panta 3. punktu.

                  6.

                  Saistības Nr. 2: Katrai no iesaistītajām dalībvalstīm savos valsts īstenošanas plānos būtu jānorāda precīzi finanšu dati par to, kā tās plāno sniegt ieguldījumu kopīgajā mērķī sasniegt 20 % atzīmi (6) investīcijām aizsardzības jomā. Šajā informācijā būtu jāsniedz prognoze par pieaugumu salīdzinājumā ar iepriekšējo gadu – reālā izteiksmē, procentos no kopīgā aizsardzības budžeta. Sniegtajiem skaitļiem būtu jāietver investīcijas aizsardzības jomas iepirkumos un pētniecībā un izstrādē. Tām iesaistītajām dalībvalstīm, kuru izdevumi jau ir sasnieguši (kolektīvo) atzīmi vai pārsnieguši to, būtu jānorāda, vai tās plāno šo izdevumu līmeni saglabāt vai mainīt.

                  7.

                  Saistības Nr. 3: Iesaistītajām dalībvalstīm savos valsts īstenošanas plānos būtu jāsniedz detalizēta informācija par to, kā un ar kādiem līdzekļiem tās centīsies palielināt kopēju un sadarbībā balstītu stratēģisko aizsardzības spēju projektu skaitu, apjomu un ietekmi, norādot arī budžeta skaitļus un konkrētos projektus, kuri saņem vai ir saņēmuši Savienības finansiālo palīdzību. Šajā sakarā iesaistītajām dalībvalstīm katrai būtu jānorāda precīzi finanšu dati par to, kā tās plāno sniegt ieguldījumu, lai reālā izteiksmē sasniegtu sadarbībā balstīta Eiropas aprīkojuma iepirkuma kolektīvo rādītāju – 35 % no kopējiem aprīkojuma izdevumiem – un sadarbībā balstītas Eiropas aizsardzības pētniecības un tehnoloģiju kolektīvo rādītāju – 20 % no kopējiem izdevumiem aizsardzības pētniecībai un tehnoloģijām. Tām dalībvalstīm, kuru izdevumi jau ir sasnieguši minētos līmeņus, būtu jānorāda, vai tās plāno šos izdevumu līmeņus saglabāt vai mainīt.

                  8.

                  Saistības Nr. 4: iesaistītajām dalībvalstīm savos valsts īstenošanas plānos katrai būtu skaidri jānorāda precīzi finanšu dati par ieguldījumu, ko tās sniegts, lai tuvinātos atzīmei 2 % no kopējiem aizsardzības tēriņiem (kolektīvais rādītājs) kā daļai no kopējiem aizsardzības izdevumiem, kas atvēlēti aizsardzības pētniecībai un tehnoloģijām, tostarp izdevumu prognozes, lai palīdzētu uzraudzīt faktisko ikgadējo progresu.

                  9.

                  Saistības Nr. 5: katru gadu iesaistītās dalībvalstis tiek mudinātas izmantot savus valsts īstenošanas plānus, lai dalītos pieredzē attiecībā uz saistību Nr. 1–4 plānošanu un to izpildes sekmēšanu, ņemot vērā iepriekš izklāstītos precīzākos mērķus. 2020. gada beigās tiks veikta šo saistību pārskatīšana, pamatojoties uz valstu īstenošanas plānos sniegtajiem izdevumu datiem, lai vajadzības gadījumā pielāgotu minēto saistību rādītājus un mērķus apstiprināšanai Padomē.

            Saistības Nr. 6–11

                  10.

                  Saistības Nr. 6: līdz 2020. gadam iesaistītās dalībvalstis būs palielinājušas Savienības spēju attīstības instrumentu pielietojumu un dalību tajos, piemēram, Spēju attīstības plānā (CDP) un koordinētajā ikgadējā pārskatā par aizsardzību (CARD), tādējādi valstīs atbalstot lēmumu pieņemšanu un aizsardzības plānošanu, kā arī Savienībā attīstot uz sadarbību balstītu spēju darbības. Šajā nolūkā iesaistītajām dalībvalstīm savos valsts īstenošanas plānos būtu jānorāda, kā tās īsteno Savienības spēju attīstības prioritātes, kas izriet no CDP, arī nosakot valsts prioritātes, un jāieskicē savi plāni un mērķi saistībā ar attiecīgajām prioritātēm, kas jāpanāk turpmākajos gados.

                  11.

                  Saistības Nr. 7: līdz 2020. gadam katrai iesaistītajai dalībvalstij vajadzētu optimāli izmantot pieejamos rīkus un procesus, lai sniegtu visu attiecīgo informāciju, kas prasīta saskaņā ar CARD, tostarp divpusēju dialogu ceļā. Iesaistītajām dalībvalstīm būtu jāņem vērā CARD izmēģinājuma ciklā konstatētās atziņas un savos valsts īstenošanas plānos būtu jānorāda informācija par savu atbalstu CARD izmēģinājuma ciklam un, cik vien iespējams, pirmajam pilnajam CARD ciklam 2019. –2020. gadā, tostarp par CARD ziņošanā sniegto ieteikumu izmantošanu kā atsauci attiecīgu lēmumu pieņemšanai nacionālos un daudznacionālos kontekstos.

                  12.

                  Saistības Nr. 8: līdz 2020. gada beigām iesaistītās dalībvalstis optimāli izmantos rezultātus, kas gūti gan aizsardzības pētniecības sagatavošanas darbībās (2017–2020), gan Eiropas aizsardzības rūpniecības attīstības programmā (EDIDP) (2019–2020) sadarbībā balstītiem projektiem, kuru vērtība ir atzīta ES mērogā, un nodrošinās turpmākus pasākumus šajā sakarā. Lai atbalstītu spēju prioritātes, kas izriet no CDP, un ņemot vērā arī CARD, iesaistītajām dalībvalstīm valsts īstenošanas plānos būtu jānorāda, kuros sadarbībā balstītos spēju attīstības projektos, kuri saņem līdzfinansējumu ar Savienības finanšu palīdzību vai kuros šāds līdzfinansējums ir paredzēts, tās piedalās vai plāno piedalīties. Tām būtu arī pēc iespējas izvērstāk jānorāda valsts aizsardzības investīciju īpatsvars, ko tās jau apņēmušās ieguldīt vai plāno apņemties ieguldīt minētajos sadarbībā balstītajos projektos.

                  13.

                  Saistības Nr. 9: iesaistītajām dalībvalstīm būtu jāuzskaita atbilstīgie notiekošie sadarbībā balstītie spēju attīstības projekti, kas norisinās saskaņā ar CDP un PESCO, kā arī citos satvaros, un jānorāda plānotais prasību saskaņošanas sākums un beigas. Arī attiecībā uz plānotajiem un iecerētajiem projektiem būtu jānorāda, kad ir plānots sākt saskaņot spēju prasības. Tas būtu jādara attiecībā uz turpmākajiem gadiem, jo īpaši pievēršot uzmanību tam, kā novērst saskaņā ar CDP konstatētos spēju trūkumus, un ņemot vērā CARD.

                  14.

                  Saistības Nr. 10: iesaistītajām dalībvalstīm savos valsts īstenošanas plānos būtu jāizklāsta tās spējas un objekti, kas darīti pieejami un nodrošināti citu iesaistīto dalībvalstu kopīgai lietošanai, minot konkrētus piemērus, tādus kā mācības un apmācības, militārās bāzes un loģistikas atbalsts, tostarp operāciju gadījumā, un arī lai veicinātu sadarbības datubāzes (CODABA) lietošanu, kas iesaistītajām dalībvalstīm palīdzētu dalīties ar saviem aizsardzības plāniem un spēju attīstīšanas programmām. Iesaistītās dalībvalstis savos valsts īstenošanas plānos var arī izklāstīt, kuras spējas, tostarp citu iesaistīto dalībvalstu piedāvātā infrastruktūra, varētu nodrošināt pamatu sadarbībai. Valstu īstenošanas plānos būtu jānorāda, kā šāda sadarbība varētu optimizēt pieejamos resursus un uzlabot to vispārējo efektivitāti, tostarp, ja tāda ir pieejama, sniedzot informāciju par potenciāliem ietaupījumiem un plānoto finansiālo tvērumu absolūtos skaitļos attiecībā uz turpmākajiem gadiem.

                  15.

                  Saistības Nr. 11: iesaistītajām dalībvalstīm savos valsts īstenošanas plānos būtu jānorāda, kā tās gatavojas palielināt sadarbību kiberaizsardzības jomā, tostarp izmantojot esošās iniciatīvas vai jaunus sadarbības pasākumus, arī norādot līdzdalības pakāpi daudznacionālās kibermācībās. Līdz 2020. gadam katrai iesaistītajai dalībvalstij vajadzētu norādīt savu nodomu piedalīties PESCO kiberaizsardzības projektā un sniegt atbalstu citām iesaistītajām dalībvalstīm kiberdraudu jomā, piemēram, apmainoties ar informāciju. Līdz 2020. gadam katrai iesaistītajai dalībvalstij vajadzētu arī norādīt savus resursus, kas darīti pieejami sadarbībai, saistībā vai nu ar EAA, vai jauno kiberaizsardzības platformu Eiropas Drošības un aizsardzības koledžā, un kas izmantoti, lai palielinātu kiberaizsardzības līmeni.

            Saistības Nr. 12–14

                  16.

                  Saistības Nr. 12: iesaistītajām dalībvalstīm līdz 2020. gadam:

                              a)

                              saskaņā ar ES ātras militāras reaģēšanas koncepciju būtu jāpilnīgo ātrās reaģēšanas datubāze, lai tā varētu kalpot kā noderīgs militārās plānošanas rīks, kas palīdzētu sasniegt ES mērķu vērienīgumu. Sniedzot ieguldījumu ātras reaģēšanas datubāzē un neskarot nekādas valstu konstitucionālās prasības attiecībā uz lēmumiem par izvietošanu, iesaistītās dalībvalstis informēs par savu potenciālo ieguldījumu ātri izvietojamu formējumu, spēju un attiecīgas atbalsta infrastruktūras veidā, ko varētu ātri izvietot vai izmantot militārā kopējās drošības un aizsardzības politikas (KDAP) misijā vai operācijā, palīdzot sasniegt ES mērķu vērienīgumu. Šajā nolūkā katrai iesaistītajai dalībvalstij ikgadējā militārās ātrās reaģēšanas koordinācijas konferencē vajadzētu atjaunināt datubāzi ar savu pieejamo militāro formējumu un spēju sarakstu. Ar šā procesa izveidi pilnīgo sauszemes, jūras un gaisa spēku datubāzes un attiecīgā gadījumā ietver norādi par spēju un spēku gatavības līmeni. Neskarot klasifikācijas prasības, šai ātrās reaģēšanas datubāzes daļai vajadzētu būt pieejamai iesaistītajām dalībvalstīm, lai nodrošinātu spēju veikt sākotnēju novērtējumu attiecībā uz iespēju uzsākt militāru KDAP misiju vai operāciju. Iesaistītajām dalībvalstīm savos valsts īstenošanas plānos būtu jānorāda savs ieguldījums šajā datubāzē;

                              b)

                              vajadzētu būt novērtējušām iespējas panākt paātrinātu politisku apņemšanos valsts līmenī, ievērojot savas konstitucionālās prasības, tostarp, iespējams, pārskatot, ja tas vēl nav izdarīts, to valsts lēmumu pieņemšanas procedūras ar mērķi veikt uzlabojumus. Attiecīgā gadījumā valstu īstenošanas plānos būtu jāizklāsta arī lēmumu pieņemšanas procedūru īstenošana ātras reaģēšanas scenārijos, izmantojot POLEX tipa mācības, un attiecīgie konstatējumi;

                              c)

                              savu līdzekļu un spēju robežās vajadzētu būt sniegušām nozīmīgu atbalstu KDAP militārām operācijām un misijām ar mērķi pilnībā izpildīt prasību deklarācijas (SOR) un tādējādi sniegt pienācīgu ieguldījumu attiecīgo spēku formēšanā un ziņot par to valsts īstenošanas plānos;

                              d)

                              vajadzētu apstiprināt savu nozīmīgo un atkārtoti veicamo ieguldījumu ES kaujas grupās (EU BG), principā vismaz četrus gadus iepriekš, un sagatavot un apmācīt savus ieguldījumu dodošos spēkus un spējas saskaņā ar ES kaujas grupu koncepciju un ES kaujas grupu sagatavošanas pamatnostādnēm. Šajā nolūkā katrai iesaistītajai dalībvalstij savā valsts īstenošanas plānā būtu jāatspoguļo atjauninājumi ES kaujas grupu sarakstā, ko veic divreiz gadā;

                              e)

                              ievērojot valsts suverenitāti, lēmumu pieņemšanu, normatīvos un administratīvos aktus, jābūt sniegušām jūtamu ieguldījumu virzībā uz ES rīcības plāna par militāro mobilitāti īstenošanu un PESCO projektu īstenošanu šajā jomā, tostarp valsts līmenī izvēršot četrus pasākumus, par ko panākta vienošanās 2018. gada 25. jūnija Padomes secinājumos par drošību un aizsardzību, jo īpaši minēto secinājumu 18. punktā, cik drīz vien iespējams, bet ne vēlāk kā 2024. gadā. Tām būtu arī jātiecas minētos pirmos pasākumus sasniegt līdz 2019. gada beigām, tostarp izstrādāt militārās mobilitātes īstenošanas valsts plānu. Šie valstu ieguldījumi būtu detalizēti jāizklāsta valstu īstenošanas plānos.

                  17.

                  Saistības Nr. 13: spēku sadarbspējas jomā iesaistītajām dalībvalstīm:

                              a)

                              būtu jāizmanto ES kaujas grupu sagatavošanas pamatnostādnes, tostarp kopīgie ES kaujas grupu spēku kopuma novērtēšanas un validēšanas kritēriji, kas ir saskaņoti ar NATO standartiem, bet tajā pašā laikā saglabājot valsts sertifikāciju. Iesaistītajām dalībvalstīm savos valsts īstenošanas plānos būtu jānorāda, kā tās apmāca un sertificē savus spēkus, piemēram, sagatavošanas posmam attīstot ES kaujas grupu mācību programmu un īstenojot galīgās mācības reālos apstākļos (LIVEX) kā daļu no kaujas vienību sertifikācijas kopuma;

                              b)

                              savos valsts īstenošanas plānos būtu jānorāda, kā tās gatavojas vienoties par kopīgiem tehniskiem un operatīviem standartiem, kas jāizmanto visu iesaistīto dalībvalstu spēkiem, vienlaikus atzīstot nepieciešamību nodrošināt sadarbspēju un saskaņotību starp ES un NATO un nodrošinot to, ka ir nepieciešams ieviest pienācīgus priekšnoteikumus maksimālai sadarbspējai, lai dotu iespēju visām iesaistītajām dalībvalstīm izpildīt savas saistības;

                              c)

                              savos valsts īstenošanas plānos būtu jānorāda pašreizējā līdzdalība attiecīgās Eiropas daudznacionālās struktūrās, jo īpaši tajās, kas pieejamas Savienībai, un jāapliecina iecere pēc iespējas veicināt savu līdzdalību un ieguldījumu tajās.

                  18.

                  Saistības Nr. 14: iesaistītajām dalībvalstīm vajadzētu uzņemties izstrādāt vērienīgu pieeju attiecībā uz militāro KDAP operāciju un misiju kopīgu finansējumu, iesniedzot variantus un iespējas, kas būtu tālejošākas par kopējām izmaksām, kas tiks definētas saskaņā ar Padomes Lēmumu (KĀDP) 2015/528 (7), kurš patlaban tiek pārskatīts. Iesaistītās dalībvalstis tiek aicinātas līdz 2018. gada beigām iesniegt priekšlikumus šajā sakarā. Līdz 2020. gada sākumam iesaistītajām dalībvalstīm vajadzētu pabeigt izskatīt šādus priekšlikumus, lai attiecīgos gadījumos atvieglotu lēmumu pieņemšanu Padomē.

            Saistības Nr. 15–17

                  19.

                  Saistības Nr. 15: līdz 2020. gadam iesaistītajām dalībvalstīm vajadzētu palielināt skaitu un apjomu saviem spēju attīstības projektiem, kas palīdz novērst spēju nepilnības, kas konstatētas CDP un aprakstītas Savienības spēju attīstības prioritātēs, tostarp saistītajās stratēģiska konteksta lietās (Strategic Context Cases) un izmantojot CARD. Savienības spēju attīstības prioritātēs, kas izriet no CDP pārskatīšanas, ņem vērā arī par prioritārām noteiktās spēju nepilnības un ietekmīgus spēju mērķus. Iesaistītajām dalībvalstīm vajadzētu iesniegt savus attiecīgos plānus turpmākajiem gadiem, aprakstot savu sadarbībā balstīto projektu skaitu un paredzamo apjomu finanšu izteiksmē, un tās sniegs informāciju par saviem valsts projektiem, kas palīdz pārvarēt CDP konstatētās spēju nepilnības. Iesaistītajām dalībvalstīm vajadzētu dalīties ar savu novērtējumu par šo projektu nozīmīgumu uzlabotai Eiropas stratēģiskajai autonomijai un nostiprinātam Eiropas aizsardzības tehniskajam un rūpnieciskajam pamatam (EDTIB). Attiecībā uz tām darbībām, kas skars rūpniecības vai tehnoloģiju dimensiju, iesaistītajām dalībvalstīm būtu jānorāda, kāda veida Eiropas rūpniecības nozari vai tehnoloģijas ir paredzēts nostiprināt.

                  20.

                  Saistības Nr. 16: līdz 2020. gadam iesaistītajām dalībvalstīm savos valsts īstenošanas plānos būtu jāatspoguļo attiecīgie lēmumi un pasākumi, kas veikti valsts līmenī, lai par prioritāti uzskatītu Eiropas sadarbībā balstīto pieeju turpmākajiem projektiem, lai novērstu spēju nepilnības, kas konstatētas valsts līmenī. Šo saistību īstenošanu varētu atvieglot aktīva CODABA lietošana. Attiecībā uz 2019. un 2020. gadu iesaistītajām dalībvalstīm savos valsts īstenošanas plānos būtu jāuzskaita sadarbības projekti un daudznacionālie pasākumi, ar kuriem tās paredz novērst valsts līmenī konstatētos trūkumus, un jādalās ar plāniem, kā tās šajā ziņā gatavojas palielināt sadarbībā balstītu pieeju izmantošanu.

                  21.

                  Saistības Nr. 17: tā kā visas iesaistītās dalībvalstis sniedz ieguldījumu vienā vai vairākos PESCO projektos, valstu īstenošanas plānos būtu sīki jānorāda vispārējais resursu un zināšanu ieguldījums, ko tās sniedz vai plāno sniegt, un kā ir plānots nodrošināt, ka šim ieguldījumam būs stratēģiska ietekme.

            Saistības Nr. 18–20

                  22.

                  Saistības Nr. 18: iesaistītajām dalībvalstīm līdz 2020. gadam būtu jānodrošina, ka optimāli tiek izmantota EAA kā Eiropas forums kopīgai spēju attīstīšanai. Šajā nolūkā iesaistītajām dalībvalstīm savos valsts īstenošanas plānos būtu jānorāda projekti, kuros tās piedalās, un saistītais finanšu apjoms, kas tiek novirzīts ar EAA starpniecību, kā atsauci izmantojot 2018. gada skaitļus un uzskaitot 2019. un 2020. gadā plānotos pasākumus, tostarp plānotās darbības spēju jomu un veidu. Dalībvalstis tiek aicinātas savos valsts īstenošanas plānos norādīt, kādā veidā un kādās situācijās tās uzskata Kopīgo bruņojuma sadarbības organizāciju (OCCAR) par vēlamo organizāciju sadarbībā balstītu programmu pārvaldībai, un sniegt informāciju par lēmumiem, kas pieņemti, lai izvēlētos daudznacionālu programmu pārvaldības organizāciju, un kuros OCCAR ir tikusi izskatīta kā viens no variantiem. Tas neskar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/81/EK (8) piemērošanu.

                  23.

                  Saistības Nr. 19: līdz 2020. gadam iesaistītajām dalībvalstīm būtu jāparāda, ka to sadarbībā balstītie spēju projekti, tostarp PESCO spēju projekti, palīdz visā Savienībā aizsardzības rūpniecību padarīt konkurētspējīgāku, efektīvāku un novatoriskāku.

                              a)

                              Valstu īstenošanas plānos būtu jānorāda, kā atbilstoša rūpniecības politika, ja tāda ir, nosaka sadarbībā balstīto spēju attīstības projektu attīstību, lai izvairītos no nevajadzīgas dublēšanās, norādot tās rūpniecības jomas, kas ir stiprinātas, un tās dublēšanās, kas ir novērstas.

                              b)

                              Iesaistītās dalībvalstis saskaņā ar saistībām Nr. 8 ziņos par savām sadarbības programmām, kas saņem Savienības līdzfinansējumu no EDIDP.

                  24.

                  Saistības Nr. 20:

                              a)

                              Līdz 2020. gadam iesaistītajām dalībvalstīm būtu jāapliecina, ka to sadarbības programmas sniedz labumu struktūrām, kas ES teritorijā nodrošina pievienoto vērtību (piemēram, aspekti, kas saistīti ar iegūto rezultātu un intelektuālā īpašuma tiesībām, tehnoloģiskajiem uzlabojumiem, tirgus iespēju radīšanu). Valstu īstenošanas plānos pēc vajadzības būtu jāsniedz norādes par attiecīgajām struktūrām, kas gūst labumu no sadarbības programmām, un ar to saistīto ietekmi uz EDTIB.

                              b)

                              Iesaistītās dalībvalstis apliecinās, ka iegādes stratēģijām, ko tās ir īstenojušas no 2018. līdz 2020. gadam, ir pozitīva ietekme uz EDTIB. To varētu norādīt, uzskaitot aizsardzības jomas investīciju absolūto apjomu un relatīvo īpatsvaru, kas ir piešķirts tiem risinājumiem, kuri izstrādāti un ražoti Savienībā. Jo īpaši valstu īstenošanas plānos būtu jāsniedz informācija par tām spēju un tehnoloģiju jomām, par kurām ir panākta vienošanās CDP, un par iegādes stratēģiju saistībā ar spēju projektiem, kam piemīt rūpnieciska dimensija.

            III.   Turpmākā virzība

                  25.

                  Pēc šā ieteikuma pieņemšanas iesaistītās dalībvalstis attiecīgi pārskatīs un atjauninās savus valsts īstenošanas plānus un līdz 2019. gada 10. janvārim iesniegs tos PESCO sekretariātam saskaņā ar Lēmuma (KĀDP) 2017/2315 3. panta 2. punktu, lai veiktu tā 6. panta 3. punktā izklāstīto novērtēšanas procesu. Saskaņā ar 2018. gada 6. marta ceļveža PESCO īstenošanai 14. punktu un ņemot vērā šo ieteikumu, PESCO sekretariāts atjauninās valstu īstenošanas plāniem izmantoto paraugu.

                  26.

                  Augstajam pārstāvim šis ieteikums būtu jāņem vērā gada ziņojumā par PESCO, kas palīdzēs novērtēt to, kā katra dalībvalsts īsteno ciešākās saistības, un tas jāiesniedz saskaņā ar ceļveža PESCO īstenošanai 14.–16. punktu.

                  27.

                  Šo ieteikumu pārskatīs un vajadzības gadījumā atjauninās nākamā posma sākumā, 2021. gadā.

         Luksemburgā, 2018. gada 15. oktobrī

               Padomes vārdā –

               priekšsēdētāja

            F. MOGHERINI

         (1)  OV L 331, 14.12.2017., 57. lpp.

         (2)  OV C 88, 8.3.2018., 1. lpp.

         (3)  Padomes Lēmums (KĀDP) 2018/909 (2018. gada 25. jūnijs), ar ko nosaka kopēju pārvaldes noteikumu kopumu PESCO projektiem (OV L 161, 26.6.2018., 37. lpp.).

         (4)  Padomes Lēmums 2013/488/ES (2013. gada 23. septembris) par drošības noteikumiem ES klasificētas informācijas aizsardzībai (OV L 274, 15.10.2013., 1. lpp.).

         (5)  Saskaņā ar Eiropas Aizsardzības aģentūras aizsardzības datu definīciju sarakstu (EDA201807105).

         (6)  2007. gada novembrī EAA ministru valde apstiprināja četras kolektīvas atzīmes attiecībā uz investīcijām: aprīkojuma iepirkumam (tostarp pētniecībai un izstrādei/pētniecībai un tehnoloģijām) 20 % no kopējiem aizsardzības izdevumiem; sadarbībā balstīta Eiropas aprīkojuma iepirkumam 35 % no kopējiem aprīkojuma izdevumiem; aizsardzības pētniecībai un tehnoloģijām 2 % no kopējiem aizsardzības izdevumiem; sadarbībā balstītai Eiropas aizsardzības pētniecībai un tehnoloģijām 20 % no kopējiem izdevumiem aizsardzības pētniecībai un tehnoloģijām.

         (7)  Padomes Lēmums (KĀDP) 2015/528 (2015. gada 27. marts), ar ko izveido mehānismu tādu Eiropas Savienības operāciju kopējo izmaksu finansēšanas pārvaldībai, kuras skar militārus vai aizsardzības aspektus (Athena), un ar ko atceļ Lēmumu 2011/871/KĀDP (OV L 84, 28.3.2015., 39. lpp.).

         (8)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2009/81/EK (2009. gada 13. jūlijs), ar kuru koordinē procedūras attiecībā uz to, kā līgumslēdzējas iestādes vai subjekti, kas darbojas drošības un aizsardzības jomā, piešķir noteiktu būvdarbu, piegādes un pakalpojumu līgumu slēgšanas tiesības, un ar kuru groza Direktīvas 2004/17/EK un 2004/18/EK (OV L 216, 20.8.2009., 76. lpp.).