title: Komisijas Ieteikums (ES) 2018/2052 (2018. gada 19. decembris) par vispārīgo sūtījumu licenču jomas un nosacījumu saskaņošanu izstādīšanai veiktiem sūtījumiem, kas minēti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/43/EK 5. panta 2. punkta c) apakšpunktā (izziņots ar dokumenta numuru C(2018) 8611) (Dokuments attiecas uz EEZ.)

text:
               21.12.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 327/98

      KOMISIJAS IETEIKUMS (ES) 2018/2052
      (2018. gada 19. decembris)
      par vispārīgo sūtījumu licenču jomas un nosacījumu saskaņošanu izstādīšanai veiktiem sūtījumiem, kas minēti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/43/EK 5. panta 2. punkta c) apakšpunktā

            (izziņots ar dokumenta numuru C(2018) 8611)

      (Dokuments attiecas uz EEZ)
      EIROPAS KOMISIJA,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 292. pantu,
      tā kā:

                  (1)

                  Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/43/EK (1) 5. pantu dalībvalstīm ir jāpublicē vismaz četras vispārīgās sūtījumu licences.

                  (2)

                  Vispārīgās sūtījumu licences ir būtisks elements vienkāršotās licencēšanas sistēmā, kas ieviesta ar Direktīvu 2009/43/EK.

                  (3)

                  Ja dalībvalstu publicēto vispārīgo sūtījumu licenču darbības jomas attiecībā uz to aptvertajiem ar aizsardzību saistītajiem ražojumiem atšķiras un šo ražojumu sūtījumiem piemēro atšķirīgus nosacījumus, Direktīvas 2009/43/EK īstenošana un vienkāršošanas mērķa sasniegšana var tikt kavēta. Lai nodrošinātu minēto licenču pievilcību un izmantošanu, būtiski ir saskaņot valstu pieejas attiecībā uz to sūtījumu darbības jomu un nosacījumiem, kas tiek veikti saskaņā ar dalībvalstu publicētajām vispārīgajām sūtījumu licencēm.

                  (4)

                  Padome savos 2015. gada 18. maija secinājumos atkārtoti uzsvēra nepieciešamību cita starpā īstenot un piemērot Direktīvu 2009/43/EK. Kad bija pieņemti divi iepriekšējie ieteikumi par vispārīgajām sūtījumu licencēm, kas paredzētas bruņotajiem spēkiem (2), un vispārīgajām sūtījumu licencēm, kas paredzētas sertificētajiem saņēmējiem (3), Komisija Eiropas Aizsardzības rīcības plānā (4) un ziņojumā par Sūtījumu direktīvas novērtēšanu (5) paziņoja par koncentrēšanos uz pārējām divām vispārīgajām sūtījumu licencēm, kas attiecas uz sūtījumiem demonstrējumu, novērtēšanas, izstādes, remonta un tehniskās apkopes veikšanas nolūkā.

                  (5)

                  Ar Direktīvas 2009/43/EK 14. pantu izveidotās komitejas dalībvalstu pārstāvji šā ieteikuma iniciatīvu aktīvi atbalstīja. Ieteikumā ietvertās nostādnes atspoguļo diskusijas, kas norisinājās minētajā komitejā izveidotā ekspertu grupā.

                  (6)

                  Šo ieteikumu piemēro ar aizsardzību saistīto ražojumu sarakstam (atbilst Eiropas Savienības Kopējo militāro preču sarakstam), kas noteikts Direktīvas 2009/43/EK pielikumā. Šo ieteikumu pēc vajadzības atjauninās, lai atspoguļotu turpmākos ar aizsardzību saistīto ražojumu saraksta atjauninājumus.

                  (7)

                  Pamatojoties uz diskusijām ar dalībvalstīm un ņemot vērā ražojumu īpašības (tostarp izņēmumus), piemēram, to jutīgumu, šā ieteikumu 1.1. punktā uzskaitītie ar aizsardzību saistītie ražojumi ir minimāls un nepilnīgs saraksts ar ražojumiem, kuru sūtījumus dalībvalstis atļauj saskaņā ar savām GTL-EX. Tas nozīmē, ka ar dalībvalsts publicētu GTL-EX var atļaut nosūtīt arī citus ar aizsardzību saistītus ražojumus, kas iekļauti Direktīvas 2009/43/EK pielikumā, bet nav iekļauti šajā ieteikumā.

                  (8)

                  Saistībā ar diskusijām par šo ieteikumu dalībvalstis atgādināja, ka tām ir saistošas saistības saskaņā ar Eiropas tiesību aktiem, piemēram, Padomes Kopējo nostāju 2008/944/KĀDP (6), kā arī starptautiskās saistības eksporta kontroles jomā,

            IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
      1.   VISPĀRĪGĀS SŪTĪJUMU LICENCES SŪTĪJUMIEM IZSTĀDĪŠANAI

      Dalībvalstīm ir ieteicams savas vispārīgās sūtījumu licences izstādīšanai pielāgot saskaņā ar šādiem elementiem.
      1.1.   Ar aizsardzību saistīti ražojumi, kurus saskaņā ar vispārīgo sūtījumu licenci var nosūtīt izstādīšanai, kā noteikts Direktīvas 2009/43/EK 5. panta 2. punkta c) apakšpunktā

      Turpmāk norādītās ML kategorijas ir Direktīvas 2009/43/EK pielikumā noteiktā ar aizsardzību saistīto ražojumu saraksta apakškopa. Ar vispārīgo sūtījumu licenci, kas paredzēta sūtījumiem izstādes nolūkā (GTL-EX), būtu jāatļauj nosūtīt vismaz tos ar aizsardzību saistītos ražojumus, kas norādīti turpmāk izklāstītajās ML kategorijās. Dalībvalstis var izvēlēties savās GTL-EX ietvert vairāk ML kategoriju ar attiecīgajiem ar aizsardzību saistītajiem ražojumiem.
      To ML kategoriju saraksts, kuras obligāti jāietver:

                  —

                  ML 1. Ietver visas preces, izņemot:

                              —

                              ieročus, kas īpaši izstrādāti militāram lietojumam,

                              —

                              ieroču, kas īpaši izstrādāti militāram lietojumam, stobrus un aizslēgus.

                  —

                  ML 2. c. un d. apakšpunkts. Ietver visas preces.

                  —

                  ML 3. Ietver šādas preces:

                              —

                              salūtmunīciju.

                  —

                  ML 4. Ietver visas preces, izņemot:

                              —

                              4.a. apakšpunkts: neietver nevienu preci, izņemot salūtmunīciju,

                              —

                              4.b. apakšpunkts: palaišanai, izvietošanai, māņu manevru izdarīšanai, traucēšanai, sagraušanai speciāli paredzētus komponentus, uz kuriem attiecas 4.a. apakšpunkts.

                  —

                  ML 5. Ietver visas preces, izņemot:

                              —

                              5.c. apakšpunkts: pretpasākumu ierīces priekšmetiem, kas minēti ML5.a. vai ML5.b. apakšpunktā.

                        Visas preces būtu jāpiegādā bez šifrēšanas komponentiem un bez integrētas datubāzes.

                  —

                  ML 6. Ietver visas preces, izņemot:

                              —

                              veselus transportlīdzekļus, uz kuriem attiecas 6.a. apakšpunkts,

                              —

                              šasijas un torņus, uz kuriem attiecas ML6.a. apakšpunkts.

                  —

                  ML 7. Neietver nevienu preci, izņemot:

                              —

                              7.f. apakšpunkts: militāram lietojumam speciāli izstrādātas vai pielāgotas aizsardzības un dekontaminācijas iekārtas, sastāvdaļas un ķīmiskos maisījumus,

                              —

                              7.g. apakšpunkts: militāram lietojumam speciāli izstrādātas vai pielāgotas iekārtas un tām speciāli izgatavotas sastāvdaļas, kuras izstrādātas vai pielāgotas, lai atklātu vai identificētu ML7.a., ML7.b. vai ML7.d. apakšpunktā noteiktos materiālus.

                  —

                  ML 9. Ietver visas preces, izņemot:

                              —

                              veselus karakuģus (virsūdens un zemūdens),

                              —

                              veselus korpusus,

                              —

                              ML9.c. apakšpunkts: militāram lietojumam speciāli izstrādātas zemūdens detektoriekārtas, to kontrolierīces un komponentus, kas speciāli izstrādāti militāram lietojumam.

                  —

                  ML 10. Ietver visas preces, izņemot:

                              —

                              veselus gaisa kuģus,

                              —

                              kaujas gaisa kuģu un kaujas helikopteru fizelāžu,

                              —

                              kaujas gaisa kuģu dzinējus.

                  —

                  ML 11. Ietver visas preces, izņemot:

                              —

                              ML11.a.a. apakšpunkts: elektroniskas pretpasākumu un pretpasākumu apkarošanas ierīces, tostarp radiotraucēšanas un radiotraucējumu novēršanas ierīces,

                              —

                              ML11.a.b. apakšpunkts: frekvenčjutīgas vakuumspuldzes,

                              —

                              ML11.a.c. apakšpunkts: elektroniskas sistēmas vai iekārtas, kas izstrādātas, lai militāras izlūkošanas vai drošības vajadzībām novērotu un uzraudzītu elektromagnētisko spektru vai neitralizētu tādu novērošanu vai uzraudzību,

                              —

                              ML11.a.d. apakšpunkts: zemūdens pretpasākumus, arī akustiskās un magnētiskās traucēšanas ierīces un mānekļierīces, kas izstrādātas, lai sonāriem raidītu traucētājus vai nepareizus signālus,

                              —

                              ML11.a.e. apakšpunkts: datu apstrādes drošības iekārtas, iekārtas datu drošībai un pārraidei, un signāllīniju drošības ierīces, kas izmanto datu ciparu kodēšanas procesus,

                              —

                              ML11.a.f. apakšpunkts: identifikācijas, autentifikācijas un kodēšanas iekārtas, un iekārtas kodu atslēgu pārvaldībai, izgatavošanai un izplatīšanai,

                              —

                              ML11.a.i. apakšpunkts: signālu pārtveršanai speciāli izstrādātus ciparu demodulatorus,

                              —

                              ML11.b. apakšpunkts: globālas navigācijas satelītu sistēmu (GNSS) traucētājierīces un tām speciāli izstrādātas sastāvdaļas,

                              —

                              ML11.c. apakšpunkts: militāram lietojumam speciāli izstrādātus vai pielāgotus “kosmiskos aparātus”, un “kosmisko aparātu” sastāvdaļas, kas speciāli izstrādātas militāram lietojumam.

                  —

                  ML 13. Ietver visas preces.

                  —

                  ML 14. Ietver visas preces.

                  —

                  ML 15. Ietver visas preces.

                  —

                  ML 16. Ietver visas preces.

                  —

                  ML 17. Ietver visas preces, izņemot:

                              —

                              ML17.f. apakšpunkts: “bibliotēkas”, kas speciāli izstrādātas vai pielāgotas militāram lietojumam ar sistēmām, iekārtām vai sastāvdaļām, kuras minētas ES Kopējā militāro preču sarakstā,

                              —

                              ML17.g. apakšpunkts: kodolenerģijas ražošanas iekārtas vai vilces iekārtas, arī militāram lietojumam speciāli izstrādātus kodolreaktorus un militāram lietojumam speciāli izstrādātas vai pielāgotas to sastāvdaļas,

                              —

                              ML17.h. apakšpunkts: militāram lietojumam speciāli izstrādātas iekārtas un materiālus, kas pārklāti vai apstrādāti, lai ar tiem slāpētu raksturinformāciju, un kas nav minēti citās ES Kopējā militāro preču saraksta pozīcijās,

                              —

                              ML17.i. apakšpunkts: militāram kodolreaktoram īpaši izstrādātus simulatorus.

                  —

                  ML 18. Ietver visas preces.

                  —

                  ML 21. Ietver visas preces, izņemot:

                              —

                              ML21.a. apakšpunkts: programmatūru, kas speciāli izstrādāta vai pielāgota kādam no šādiem nolūkiem:

                                          —

                                          pilnveidot, ražot, darbināt vai apkalpot ierīces, kas minētas ES Kopējā militāro preču sarakstā,

                                          —

                                          pilnveidot vai ražot materiālus, kas minēti ES Kopējā militāro preču sarakstā, vai

                                          —

                                          pilnveidot, ražot, darbināt vai apkalpot programmatūru, kas minēta ES Kopējā militāro preču sarakstā,

                              —

                              programmatūru, kas speciāli izstrādāta vai pielāgota šajā vispārīgajā sūtījumu licencē neietverto priekšmetu izmantošanai.

                  —

                  ML 22. Ietver:

                              —

                              vienīgi tehnoloģijas, kas nepieciešamas ar to pašu vispārīgo sūtījumu licenci atļauto preču izmantošanai.

            1.2.   Nosacījumi, kas jāiekļauj vispārīgajā sūtījumu licencē sūtījumiem izstādīšanai

      Turpmāk izklāstītais saraksts nav izsmeļošs. Tomēr citi nosacījumi, ko iekļāvusi kāda dalībvalsts, nedrīkst būt pretrunā vai traucēt turpmāk izklāstītajiem nosacījumiem.

                  Piemērošanas ģeogrāfiskais reģions.

                  :

                  Eiropas Ekonomikas zona (7)

                  Nosūtīšana izstādes nolūkā.

                  :

                  Jebkāda ar aizsardzību saistīta ražojuma nosūtīšana nolūkā to izstādīt dalībvalstī; ražojumu nedrīkst izmantot operatīvos apstākļos, kā arī izstādīšana neietver demonstrējuma vai novērtēšanas nolūku.

                  Pārsūtīšana.

                  :

                  Dalībvalstis izvēlas vienu no šiem variantiem ar aizsardzību saistīta ražojuma pārsūtīšanai pēc izstādīšanas:

                              a)

                              atbrīvo no iepriekšējās atļaujas prasības saskaņā ar Direktīvas 2009/43/EK 4. panta 2. punkta e) apakšpunktu;

                              b)

                              publicē tādu īpašu vispārīgo sūtījumu licenci ar aizsardzību saistītu ražojumu pārsūtīšanai pēc izstādīšanas, kurā ietverti vismaz tie paši atļautie ar aizsardzību saistītie ražojumi;

                              c)

                              pārsūtīšanu iekļauj vispārīgajā sūtījumu licencē sūtījumiem izstādes nolūkā.

                  Darbības ilgums.

                  :

                  Izcelsmes dalībvalstis var noteikt ar aizsardzību saistītu ražojumu atpakaļsūtīšanas termiņu, kas piegādātājam izcelsmes dalībvalsts kompetentās iestādes uzdevumā ir jāievēro. Dalībvalsts, no kuras pārsūta ar aizsardzību saistīto ražojumu, arī var noteikt pārsūtīšanas termiņu, kas piegādātājam vai tā pārstāvim jāievēro.

            2.   TURPMĀKIE PASĀKUMI

      Dalībvalstis tiek aicinātas ne vēlāk kā līdz 2019. gada 1. jūlijam īstenot šo ieteikumu.
      Dalībvalstis tiek mudinātas informēt Komisiju par šā ieteikuma īstenošanai veiktajiem pasākumiem.
      3.   ADRESĀTI

      Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm.

         Briselē, 2018. gada 19. decembrī

               Komisijas vārdā –

               Komisijas locekle

            Elżbieta BIEŃKOWSKA

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 6. maija Direktīva 2009/43/EK, ar ko vienkāršo noteikumus un nosacījumus ar aizsardzību saistīto ražojumu sūtījumiem (OV L 146, 10.6.2009., 1. lpp.).

         (2)  OV L 329, 3.12.2016., 101. lpp.

         (3)  OV L 329, 3.12.2016., 105. lpp.

         (4)  COM(2016) 950 final.

         (5)  COM(2016) 760 final.

         (6)  Padomes 2008. gada 8. decembra Kopējā nostāja 2008/944/KĀDP, ar ko izveido kopīgus noteikumus, kas reglamentē militāru tehnoloģiju un ekipējuma eksporta kontroli (OV L 335, 13.12.2008., 99. lpp.).

         (7)  EEZ Apvienotās komitejas 2013. gada 14. jūnija Lēmums Nr. 111/2013, ar ko groza EEZ līguma II pielikumu (Tehniskie noteikumi, standarti, testēšana un sertifikācija) (OV L 318, 28.11.2013., 12. lpp.), ar kuru Direktīvu 2009/43/EK iestrādāja EEZ līgumā, saturēja nepārprotamu pielāgojuma tekstu: “Šī direktīva neattiecas uz Lihtenšteinu.”


               11.10.2018

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 369/156

      P8_TA(2017)0495
      Honkonga 20 gadus pēc tās nodošanas Ķīnai
      Eiropas Parlamenta 2017. gada 13. decembra ieteikums Padomei, Komisijai un Komisijas priekšsēdētāja vietniecei / Savienības Augstajai pārstāvei ārlietās un drošības politikas jautājumos par Honkongu 20 gadus pēc tās nodošanas Ķīnai (2017/2204(INI))
      (2018/C 369/17)

         Eiropas Parlaments,

                  —

                  ņemot vērā Honkongas Īpašās Pārvaldes Apgabala Pamatlikumu, kas tika pieņemts 1990. gada 4. aprīlī un stājās spēkā 1997. gada 1. jūlijā,

                  —

                  ņemot vērā Apvienotās Karalistes valdības un Ķīnas Tautas Republikas valdības 1984. gada 19. decembra kopīgo deklarāciju par Honkongas jautājumu, kas pazīstama arī kā Ķīnas un Lielbritānijas kopīgā deklarācija,

                  —

                  ņemot vērā Komisijas un Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos 2017. gada 26. aprīļa kopīgos ziņojumus “Honkongas Īpašās Pārvaldes Apgabals: 2016. gada ziņojums” (JOIN(2017)0016), Komisijas 2016. gada 25. aprīļa ziņojumu “Honkongas Īpašās Pārvaldes Apgabals: 2015. gada ziņojums” (JOIN(2016)0010) un Komisijas 2015. gada 24. aprīļa ziņojumu “Honkongas īpašās pārvaldes apgabals — 2014. gada ziņojums” (JOIN(2015)0012),

                  —

                  ņemot vērā Komisijas un Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos 2016. gada 22. jūnija kopīgo paziņojumu par ES jaunās stratēģijas par attiecībām ar Ķīnu elementiem (JOIN(2016)0030), Komisijas 2015. gada 14. oktobra paziņojumu “Tirdzniecība visiem. Ceļā uz atbildīgāku tirdzniecības un ieguldījumu politiku” (COM(2015)0497) un Padomes 2016. gada 18. jūlija secinājumus par ES stratēģiju attiecībām ar Ķīnu,

                  —

                  ņemot vērā ES “vienas Ķīnas” politiku,

                  —

                  ņemot vērā ES un Honkongas Īpašās Pārvaldes Apgabala 1999. gada sadarbības nolīgumu muitas jomā (1),

                  —

                  ņemot vērā Honkongas Īpašās Pārvaldes Apgabala pases turētājiem piešķirtās tiesības bez vīzas ieceļot Šengenas zonā un pārējā Eiropas Savienības teritorijā (2) un ES pilsoņu pases turētājiem piešķirtās tiesības bez vīzas ieceļot Honkongas Īpašās Pārvaldes Apgabalā,

                  —

                  ņemot vērā 1995. gadā sākto ES un Ķīnas dialogu par cilvēktiesībām,

                  —

                  ņemot vērā iepriekšējās rezolūcijas par Honkongu, jo īpaši 2016. gada 24. novembra rezolūciju par Ķīnā ieslodzītā izdevēja Gui Minhai lietu (3), 2016. gada 4. februāra rezolūciju par Honkongā bezvēsts pazudušo grāmatu izdevēju lietu (4), 2005. gada 15. decembra rezolūciju par Tibetu un Honkongu (5), 2003. gada 8. aprīļa rezolūciju par Komisijas Trešo un Ceturto gada ziņojumu Padomei un Eiropas Parlamentam attiecībā uz Honkongas Īpašās Pārvaldes Apgabalu (6), 2002. gada 19. decembra rezolūciju par Honkongu (7), 2000. gada 26. oktobra rezolūciju par Komisijas un Padomes Pirmo un Otro gada ziņojumu Eiropas Parlamentam attiecībā uz Honkongas Īpašās Pārvaldes Apgabalu (8), 1998. gada 8. oktobra rezolūciju par Komisijas paziņojumu Padomei par Eiropas Savienību un Honkongu — stāvoklis pēc 1997. gada (9) un 1997. gada 10. aprīļa rezolūciju par stāvokli Honkongā (10),

                  —

                  ņemot vērā iepriekšējās rezolūcijas par Ķīnu, jo īpaši 2015. gada 16. decembra rezolūciju par ES un Ķīnas attiecībām (11) un 2013. gada 14. marta rezolūciju par ES un Ķīnas attiecībām (12),

                  —

                  ņemot vērā Reglamenta 113. pantu,

                  —

                  ņemot vērā Ārlietu komitejas ziņojumu (A8-0382/2017),

                  A.

                  tā kā 1997. gada 1. jūlijā Apvienotā Karaliste nodeva Honkongas suverenitāti Ķīnas Tautas Republikai (ĶTR);

                  B.

                  tā kā Ķīnas un Lielbritānijas 1984. gada kopīgajā deklarācijā ir garantēts un Honkongas Īpašā Pārvaldes Apgabala (ĪPA) 1990. gada Pamatlikumā ir paredzēts, ka Honkonga saglabās izpildvaras, likumdošanas un tiesu varas autonomiju un neatkarību 50 gadus pēc suverenitātes nodošanas Ķīnai;

                  C.

                  tā kā ES un Eiropas Parlaments joprojām stingri atbalsta principu “viena valsts, divas sistēmas” un augstu Honkongas autonomijas pakāpi Ķīnas satvarā;

                  D.

                  tā kā ES un Honkonga katru gadu organizē augsta līmeņa sanāksmi, ko sauc par strukturēto dialogu un kas tika sākts 2005. gadā; tā kā 2016. gada 17. novembrī Briselē notika 10. ikgadējais strukturētais dialogs;

                  E.

                  tā kā ES un Honkongas divpusējās attiecības kļūst aizvien ciešākas; tā kā ES ir Honkongas otrā lielākā tirdzniecības partnere pēc Ķīnas kontinentālās daļas un Honkonga ir ES 14. lielākā preču tirdzniecības partnere un svarīga pakalpojumu tirdzniecības partnere; tā kā turpmākās divpusējās attiecības varētu labvēlīgi ietekmēt Honkongai joprojām nepieciešamā ekonomikas dažādošana, cieša saikne ar jauno Zīda ceļu un lielāka integrācija ar Pērļu upes deltas reģionu; tā kā saskaņā ar ANO Tirdzniecības un attīstības konferences (UNCTAD) sniegto informāciju Honkonga bija pasaulē otrais lielākais mērķtirgus ārvalstu tiešajiem ieguldījumiem;

                  F.

                  tā kā Honkongas aizsardzības politika un ārpolitika ir ĶTR valdības kompetencē;

                  G.

                  tā kā Pamatlikumā Honkongas ĪPA ir paredzētas tiesības organizēt pašai savas ārējās ekonomiskās attiecības un kļūt par starptautisku organizāciju dalībnieci;

                  H.

                  tā kā pat pēc 1997. gada 1. jūlija joprojām bija spēkā noslēgtie nolīgumi par pilsoniskajām, politiskajām, ekonomiskajām, sociālajām un kultūras tiesībām un starptautiskie cilvēktiesību nolīgumi; tā kā ĶTR arī ir parakstījusi un ratificējusi starptautiskus nolīgumus, ar kuriem tiek garantētas šīs tiesības, un tādējādi ir atzinusi cilvēktiesību nozīmi un universālumu; tā kā Ķīna ir izveidojusi forumus dialogam ar ES un citiem starptautiskajiem partneriem par jautājumiem, kas saistīti ar tiesiskumu;

                  I.

                  tā kā Honkonga ir locekle vai asociētā locekle vairāk nekā 20 starptautiskajās organizācijās, tostarp Pasaules Tirdzniecības organizācijā (PTO), Starptautiskajā Valūtas fondā (SVF), Āzijas un Klusā okeāna valstu ekonomiskās sadarbības (APEC) forumā, Interpolā, Starptautisko norēķinu bankā (BIS), Āzijas Attīstības bankā (ADB), Āzijas Infrastruktūras investīciju bankā (AIIB), Starptautiskajā Olimpiskajā komitejā, Starptautiskajā Tirdzniecības palātā un Starptautiskajā Brīvo arodbiedrību konfederācijā;

                  J.

                  tā kā Honkonga ir pievienojusies Starptautiskajam paktam par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām (ICCPR);

                  K.

                  tā kā Pamatlikumā ir iekļauti noteikumi, kas nodrošina cilvēktiesību un individuālo brīvību aizsardzību;

                  L.

                  tā kā Pamatlikuma 27. pantā ir garantēta vārda, preses un publicēšanās brīvība, kā arī pulcēšanās un biedrošanās brīvība un brīvība piedalīties gājienos un demonstrācijās;

                  M.

                  tā kā Pamatlikuma 45. un 68. pantā ir paredzēts, ka Likumdošanas padomes vadītājs un visi locekļi būtu jāievēlē vispārējās vēlēšanās;

                  N.

                  tā kā ĶTR Valsts padome 2014. gada 10. jūnijā izdeva balto grāmatu par politikas “viena valsts, divas sistēmas” īstenošanu Honkongā, uzsverot, ka Honkongas ĪPA autonomija ir pilnībā atkarīga no ĶTR centrālās valdības sniegtas atļaujas;

                  O.

                  tā kā Honkongas tradicionāli atvērtā sabiedrība ir ļāvusi attīstīties patiesai un neatkarīgai pilsoniskajai sabiedrībai, kas aktīvi un konstruktīvi piedalās ĪPA sabiedriskajā dzīvē;

                  P.

                  tā kā Honkongas pilsoniskā sabiedrība ir padziļinājusi sabiedrības izpratni par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām, reliģiju, veselības aprūpi, vidi, klimata pārmaiņām, sieviešu līdzdalību politikā, vietējo darba ņēmēju tiesībām, LGBTI tiesībām un akadēmisko un kultūras brīvību;

                  Q.

                  tā kā Honkongā darbojas aktīva daudzpartiju sistēma; tā kā gadu gaitā Honkongas iedzīvotāji ir pieredzējuši masveida demonstrācijas, kurās tikusi prasīta demokrātija un Pamatlikuma pilnīga īstenošana, tostarp tā dēvētās “Lietussargu kustības” 2014. gadā organizētie protesti, kā arī plašsaziņas līdzekļu brīvība un cita starpā demonstrācijas pret Honkongas grāmatizdevēju pazušanu;

                  R.

                  tā kā pēdējo 20 gadu laikā daži žurnālisti un citi plašsaziņas līdzekļu darbinieki, kas bieži vien ir atbalstījuši demokrātiju un pauduši kritiku, ir bijuši spiesti atkāpties no amata, pārcelti amatos, kuros viņiem ir jāizskata mazāk sensitīvi jautājumi, un dažos gadījumos viņiem pat ticis draudēts ar vardarbību;

                  S.

                  tā kā 2015. gada beigās pazuda četri Honkongas rezidenti un viens nerezidents, kas bija saistīti ar izdevniecību “Mighty Current” un tās grāmatnīcu, tā kā vairākus mēnešus vēlāk tika saņemta informācija par to, ka šīs personas ir aizturētas Ķīnas kontinentālajā daļā un viņu atrašanās vieta netika izpausta, un tā kā viens no atbrīvotajiem izdevējiem ziņoja, ka viņa atzīšanās pārkāpumu izdarīšanā tika panākta piespiedu kārtā;

                  T.

                  tā kā pēdējo dažu gadu laikā Honkongas plašsaziņas līdzekļos ir vērojama aizvien lielāka pašcenzūra attiecībā uz jautājumiem, kas skar Ķīnas kontinentālo daļu, un to apstiprina arī Honkongas Žurnālistu asociācijas veiktie apsekojumi un ziņojumi,

                  U.

                  tā kā Honkongā tiek piedāvātas plašas iespējas iegūt augsta līmeņa apmācību un sasniegt augstu akadēmiskās izglītības līmeni, bet akadēmiskai brīvībai draud briesmas Ķīnas centrālās valdības atkārtotas iejaukšanās dēļ, jo īpaši universitāšu padomju locekļu amatu aizpildīšanā;

                  V.

                  tā kā aptaujā, ko regulāri veic Honkongas Universitātes sabiedriskās domas programma, jau ilgstoši ir vērojama aizvien mazāka identificēšanās ar Ķīnu;

                  W.

                  tā kā 2017. gada janvārī Honkongas Vides birojs publicēja pārnozaru dokumentu “Honkongas rīcības plāns klimata jomā pēc 2030. gada”, kurā, ņemot vērā Parīzes nolīgumu, ir noteikti jauni mērķi attiecībā uz oglekļa emisijām, proti līdz 2030. gadam samazināt šo emisiju intensitāti par divām trešdaļām un absolūto oglekļa emisiju apmēru par vienu trešdaļu salīdzinājumā ar 2005. gada bāzes datiem;

                  X.

                  tā kā ĶTR un starptautiskajai tirdzniecībai ir svarīga Honkongas osta,

                  1.

                  iesaka Padomei, Komisijai un Komisijas priekšsēdētāja vietniecei / Savienības augstajai pārstāvei ārlietās un drošības politikas jautājumos:

                              a)

                              saziņā ar Honkongas ĪPA un ĶTR varas iestādēm uzsvērt, ka tāpat kā ES “vienas Ķīnas” politika” ir pamats ES iesaistei, Honkongas ĪPA Pamatlikuma un principa “viena valsts, divas sistēmas” pilnīga ievērošana ir ārkārtīgi svarīga, šobrīd un turpmāk attīstot, stiprinot un paplašinot attiecības ar ES, un ka jaukšanās Honkongas iekšlietās var kavēt šī principa ievērošanu un tādēļ būtu jāizvairās to darīt;

                              b)

                              paust nosodījumu par ĶTR nemitīgo jaukšanos Honkongas iekšlietās, kas var apdraudēt modeļa “viena valsts, divas sistēmas” ilgtermiņa dzīvotspēju;

                              c)

                              nostiprināt divpusējo dialogu ar Honkongas ĪPA valdību, šajā nolūkā izmantojot arī ES un Honkongas ikgadējo strukturēto dialogu, par plašu tematu un politikas jomu klāstu, piemēram, demokrātiju, cilvēktiesībām, tiesiskumu, tirdzniecību, investīcijām, finanšu pakalpojumiem, muitu, vidi, klimata pārmaiņām, pētniecību un izglītību, atbalstīt principa “viena valsts, divas sistēmas” īstenošanu un turpināt to, ka PV/AP un Komisija katru gadu iesniedz Eiropas Parlamentam un Padomei ziņojumu par notikumu attīstību Honkongā;

                              d)

                              atzīt, ka laika gaitā Honkonga ir kļuvusi par atvērtu sabiedrību, kuras pilsoņiem ir nodrošinātas cilvēktiesības, brīvības, augsti sabiedrības veselības un drošības standarti, pārredzamība, uzticama tiesu sistēma, kurā valda tiesiskums un ir vērojams zems korupcijas līmenis, un ka Honkongas iedzīvotājiem ir leģitīmas tiesības sagaidīt, ka viņi varēs turpināt šādi dzīvot un baudīt minētās tiesības un vērtības augstā autonomijas pakāpē;

                              e)

                              uzsvērt, ka Honkongas autonomijas ievērošana ir būtiska tās turpmākajai pozitīvajai attīstībai un labvēlīgām attiecībām ar Ķīnas kontinentālo daļu, kā arī dialoga atsākšanai ar Ķīnas kontinentālo daļu un Taivānu;

                              f)

                              pilnībā apņemties atbalstīt Honkongas autonomiju, labklājību un tās pilsoņu tiesības un brīvības un paust stingru atbalstu tāda politiskā reformu procesa sākšanai, kas atbilstu starptautiskajiem standartiem un Pamatlikumam, ar kuru ĪPA iedzīvotājiem tiek piešķirtas tiesības vēlēt un tikt ievēlētiem augstāko amatpersonu atlases procesā un kurš atspoguļo Honkongas sabiedrības lielākā vairākuma viedokli;

                              g)

                              šajā sakarībā aicināt Honkongas un ĶTR valdības saglabāt apņemšanos un no jauna veidot impulsu vispārējo vēlēšanu reformai, kas attiektos uz turpmākajām Honkongas Likumdošanas padomes vadītāja un locekļu vēlēšanām, lai izveidotu demokrātisku, taisnīgu, atklātu un pārredzamu vēlēšanu sistēmu;

                              h)

                              rast veidus, kā atbalstīt Honkongas demokrātijas un daudzpartiju sistēmas konsolidāciju, un paust bažas par opozīcijā esošo politisko partiju aizvien lielāku aizskaršanu un Uzņēmumu reģistra atteikumu reģistrēt vairākas demokrātijas atbalsta grupas;

                              i)

                              atzinīgi vērtēt rekordlielo vēlētāju aktivitāti pēdējās Likumdošanas padomes vēlēšanās 2016. gadā, vienlaikus paužot nožēlu par to, ka 2016. gadā Honkongas iestādes atteicās reģistrēt Likumdošanas padomes vēlēšanām jaunu neatkarību atbalstošu politisko partiju un diskvalificēja sešus kandidātus, kas uzskatīja, ka ir jāveicina lielāka Honkongas autonomija;

                              j)

                              paust nosodījumu par demokrātiju atbalstošo politiķu personiskās drošības apdraudējumu, tostarp nolaupīšanu un fizisku vardarbību, par ko ziņojuši daži likumdevēji;

                              k)

                              atzinīgi vērtēt to, ka pret galvojumu ir atbrīvoti trīs demokrātijas atbalsta kustības līderi Joshua Wong, Nathan Law un Alex Chow, kuriem nesen piesprieda cietumsodu uz laiku no sešiem līdz astoņiem mēnešiem par nelikumīgu pulcēšanos pēc tam, kad pagājušajā gadā viņiem piesprieda sodu bez brīvības atņemšanas, tostarp sabiedrisko darbu, par līdzdalību miermīlīgos protestos; mudināt Honkongas pēdējās instances tiesu izskatīt Joshua Wong, Nathan Law un Alex Chow lietas, ņemot vērā Honkongas pienākumu ievērot starptautiskās cilvēktiesības, un mudina Honkongas valdību pārskatīt sabiedriskās kārtības noteikumus, lai panāktu to atbilstību starptautisko cilvēktiesību standartiem;

                              l)

                              norādīt Ķīnai, ka, kaut arī Pamatlikums, Ķīnas un Lielbritānijas kopīgā deklarācija un princips “viena valsts, divas sistēmas” lielākoties tiek ievēroti, aizvien vairāk palielinās un izplatās bažas par to, ka tiek apšaubīta pieņemtā Honkongas augstas pakāpes autonomija, juridiskais spēks un Ķīnas un Lielbritānijas kopīgās deklarācijas gars;

                              m)

                              paust nopietnas bažas par to, ka Nacionālā Tautas kongresa Pastāvīgā komiteja bez pieprasījuma vai kā citādi pirms tiesas spriedumu pieņemšanas sniedz Pamatlikuma interpretācijas, liekot domāt, ka demokrātiski ievēlēti likumdevēji būtu jādiskvalificē, un tādējādi atsevišķos gadījumos apgrūtina uzticēšanos tiesu iestāžu pilnīgai neatkarībai; atgādināt, ka strīdu izšķiršanā kā galvenie instrumenti būtu jāizmanto Honkongas tiesu sistēma un parastais tiesvedības process;

                              n)

                              uzsvērt, ka tas, kā tika izskatīta piecu bezvēsts pazudušo grāmatizdevēju lieta, diemžēl liek apšaubīt Pamatlikumā norādīto ĪPA autonomiju un uzdot jautājumus par skaidrības trūkumu attiecībā uz Ķīnas kontinentālās daļas tiesībaizsardzības iestāžu lomu Honkongā;

                              o)

                              paust bažas saistībā ar apgalvojumiem par to, ka Honkongā darbojas Ķīnas tiesībaizsardzības aģentūras, jo tas būtu Pamatlikuma pārkāpums un būtu pretrunā principam “viena valsts, divas sistēmas;

                              p)

                              uzsvērt, ka informācijas brīvība un vārda brīvība kopumā tiek ievērota, vienlaikus paužot bažas par preses brīvības pastāvīgo pasliktināšanos Honkongā, augošo spiedienu gan uz drukātajiem, gan elektroniskajiem plašsaziņas līdzekļiem un šajā sakarībā aizvien lielāku pašcenzūru, jo īpaši ziņojot par sensitīviem jautājumiem attiecībā uz Ķīnas kontinentālo daļu vai Honkongas valdību, un kontroles pastiprināšanu attiecībā uz politiski sensitīvām grāmatām, monopolizējot gandrīz visu lielāko grāmatnīcu īpašumtiesības;

                              q)

                              turpināt divpusējo dialogu ar Honkongas ĪPA valdību dažādās politikas jomās, kā arī par principa “viena valsts, divas sistēmas” īstenošanu;

                              r)

                              atkārtoti norādīt, ka neviens tiesību akts, kas ieviests saskaņā ar Pamatlikumu, tostarp tiesību akts, kas ierosināts saskaņā ar Pamatlikuma 23. pantu, piemēram, iespējamais tiesību akts par nacionālo drošību, nedrīkst traucēt Honkongas tiesu sistēmas neatkarībai un ekskluzīvajai jurisdikcijai un tam nebūtu jāapgrūtina Starptautiskajā paktā par ekonomiskajām, sociālajām un kultūras tiesībām paredzēto pienākumu pildīšana, kā arī tam nebūtu jārada šķēršļi tādām brīvībām kā vārda brīvība, plašsaziņas līdzekļu brīvība, biedrošanās un pulcēšanās brīvība, brīvība piedalīties demonstrācijās, veidot arodbiedrības un streikot, akadēmiskās pētniecības brīvība un kultūras un mākslas izpausmes brīvība un tas nebūtu jāizmanto, lai vērstos pret cilvēktiesību aizstāvjiem un valdības kritizētājiem;

                              s)

                              tuvākajā nākotnē iesniegt Parlamentam priekšlikumus par sadarbības attīstību ar Honkongas iestādēm nodokļu pārredzamības, tostarp automātiskas informācijas apmaiņas, jomā un cīņā pret nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizāciju un teroristu finansēšanu, un to pasākumu īstenošanā, ko savā nodokļu bāzes samazināšanas un peļņas novirzīšanas (BEPS) darbību kopumā pieprasījusi ESAO;

                              t)

                              veicināt un atbalstīt reģionāli koordinētās demokrātiju atbalstošās kustības kā vienu no galvenajiem instrumentiem, ar kuru tiktu veicināta Āzijas valstu sadarbība demokrātijas un cilvēktiesību jautājumos;

                              u)

                              mudināt Honkongas valdību veikt efektīvākus pasākumus cīņā pret izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un krāpšanu nodokļu jomā un veikt pasākumus, lai uzraudzītu un sodītu uzņēmumus, kas palīdz izvairīties no nodokļu maksāšanas un īstenot krāpšanu nodokļu jomā, izmantojot savus meitasuzņēmumus Honkongā;

                              v)

                              rast veidus, kā atbalstīt Honkongas pilsonisko sabiedrību, jo īpaši organizācijas, kas ievēro universālas vērtības, veicina cilvēktiesības un sniedz atbalstu tiesu neatkarībai un preses brīvībai; uzsvērt, ka strīdus var risināt, tikai izmantojot nevardarbīga protesta izpausmes un dialogu;

                              w)

                              ieteikt Honkongas Likumdošanas padomei rūpīgi izvērtēt turpmākos tiesību aktus par ātrvilcienu satiksmi, apspriežoties par šo jautājumu ar Honkongas pilsoniskās sabiedrības organizācijām un iedzīvotājiem;

                              x)

                              mudināt Honkongas akadēmiskās iestādes saglabāt augstus mācību programmu un pētniecības standartus un akadēmisko brīvību, bet šajā sakarībā paust bažas par universitāšu padomes locekļu amatā iecelšanas procedūru un ārēju iejaukšanos, lai mainītu skolu mācību programmas, kas varētu apdraudēt augstākās izglītības iestāžu neatkarību; veicināt Eiropas un Honkongas akadēmisko iestāžu saikņu stiprināšanu;

                              y)

                              prasīt savlaicīgi pieņemt tiesību aktu par diskriminācijas nepieļaušanu;

                              z)

                              atgādināt, ka Honkongas sabiedrību un tās iedzīvotājus ir nopietni ietekmējusi imigrācija, tostarp bēgļi, un aicināt Honkongas valdību saskaņot savu bēgļu politiku ar starptautiskajiem standartiem, jo īpaši attiecībā uz nepilngadīgajiem bēgļiem, kas ceļo bez pavadības;

                              aa)

                              norādīt, ka nesen veiktu aptauju rezultāti liecina par daudzu Honkongas iedzīvotāju vēlmi emigrēt un ka būtu žēl, ja Honkonga nevarētu piesaistīt gudrākos un labākos iedzīvotājus, un satraucoši, ja tik daudz cilvēku, jo īpaši jauniešu, zaudētu ticību nākotnei;

                              ab)

                              pauž bažas par to, ka ANO speciālistu grupa Ziemeļkorejas jautājumos savos ziņojumos ir norādījusi, ka Honkonga ir viena no divām uzņēmējdarbības jurisdikcijām, kurās ir darbojusies lielākā daļa Ziemeļkorejas kontrolētu aizsegsabiedrību; atgādina, ka starptautisku kopuzņēmumu veidošana ar Ziemeļkoreju ir nesenākās ANO Drošības rezolūcijas Nr. 2388 (2017) pārkāpums, un mudina Honkongas iestādes risināt jautājumus, kas izraisījuši bažas ANO speciālistu grupai Ziemeļkorejas jautājumos;

                              ac)

                              vērst Honkongas iestāžu uzmanību uz to, ka saskaņā ar kādu pētījumu pašvaldības atkritumu apmērs Honkongā pēdējo desmit gadu laikā ir pieaudzis par 80 % un tas gandrīz divkārt pārsniedz iedzīvotāju skaita pieaugumu, un palīdzēt Honkongas iestādēm izstrādāt efektīvu atkritumu apmēra samazināšanas politiku, veicinot atkritumu pārstrādi un citus aprites ekonomikas veidus un palielinot informētību par atbildīgu patēriņu;

                              ad)

                              saziņā ar Ķīnas iestādēm uzsvērt, ka Honkongas autonomijas ievērošana varētu nodrošināt modeli padziļinātu demokrātisku politisko reformu procesam Ķīnā un Ķīnas sabiedrības pakāpeniskai liberalizācijai un atvēršanai;

                              ae)

                              atbalstīt ES apņemšanos stiprināt demokrātiju, tostarp tiesiskumu, tiesu varas neatkarību, pamattiesības un pamatbrīvības, pārredzamību un informācijas un vārda brīvību Honkongā;

                  2.

                  uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo ieteikumu Padomei, Komisijai, Komisijas priekšsēdētāja vietniecei/ ES augstajai pārstāvei ārlietās drošības politikas jautājumos un informēšanas nolūkos Honkongas Īpašās Pārvaldes Apgabala valdībai un Ķīnas Tautas Republikas valdībai.

         (1)  OV L 151, 18.6.1999., 20. lpp.

         (2)  OV L 81, 21.3.2001., 1. lpp.

         (3)  Pieņemtie teksti, P8_TA(2016)0444.

         (4)  Pieņemtie teksti, P8_TA(2016)0045.

         (5)  OV C 286 E, 23.11.2006., 523. lpp.

         (6)  OV C 064 E, 12.3.2004., 130. lpp.

         (7)  OV C 031 E, 5.2.2004., 261. lpp.

         (8)  OV C 197, 12.7.2001., 387. lpp.

         (9)  OV C 328, 26.10.1998., 186. lpp.

         (10)  OV C 132, 28.4.1997., 222. lpp.

         (11)  OV C 399, 24.11.2017., 92. lpp.

         (12)  OV C 36, 29.1.2016., 126. lpp.


title: Padomes Ieteikums (2019. gada 14. maijs), ar ko novērtē progresu, kuru iesaistītās dalībvalstis guvušas, lai izpildītu saistības pastāvīgajā strukturētajā sadarbībā (PESCO)

text:
               15.5.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 166/1

      PADOMES IETEIKUMS
      (2019. gada 14. maijs),
      ar ko novērtē progresu, kuru iesaistītās dalībvalstis guvušas, lai izpildītu saistības pastāvīgajā strukturētajā sadarbībā (PESCO)
      (2019/C 166/01)
      EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību un jo īpaši tā 46. panta 6. punktu,
      ņemot vērā Līgumam par Eiropas Savienību un Līgumam par Eiropas Savienības darbību pievienoto Protokolu Nr. 10 par pastāvīgu strukturētu sadarbību, kas izveidota ar Līguma par Eiropas Savienību 42. pantu,
      ņemot vērā Padomes Lēmumu (KĀDP) 2017/2315 (2017. gada 11. decembris), ar ko izveido pastāvīgo strukturēto sadarbību (PESCO) un nosaka iesaistīto dalībvalstu sarakstu (1),
      ņemot vērā Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos priekšlikumu,
      tā kā:

                  (1)

                  Lēmuma (KĀDP) 2017/2315 4. panta 2. punkta d) apakšpunktā ir paredzēts, ka Padomei ir jāpieņem lēmumi un ieteikumi, ar kuriem izvērtē ieguldījumu, ko iesaistītās dalībvalstis sniegušas nolūkā izpildīt saistības, par kurām panākta vienošanās, saskaņā ar minētā lēmuma 6. pantā aprakstīto mehānismu.

                  (2)

                  Lēmuma (KĀDP) 2017/2315 6. panta 3. punktā ir paredzēts, ka uz Savienības Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos (Augstā pārstāve) Padomei iesniegtā PESCO gada pārskata pamata Padomei reizi gadā ir jāpārskata, vai iesaistītās dalībvalstis turpina pildīt ciešākās saistības, kas ir minētas minētā lēmuma 3. pantā.

                  (3)

                  Padomes Ieteikuma (2018. gada 6. marts) par ceļvedi PESCO īstenošanai (2) 15. punktā ir paredzēts, ka Augstajai pārstāvei pirmais gada pārskats būtu jāiesniedz 2019. gada aprīlī vai vismaz pirms attiecīgās Ārlietu padomes gada pirmajā pusgadā, lai ņemtu vērā atjauninātos valstu īstenošanas plānus, kurus iesaistītās dalībvalstis iesniegušas līdz 2019. gada 10. janvārim. Minētā ieteikuma 16. punktā ir precizēts, ka Eiropas Savienības Militārajai komitejai (ESMK) būtu jāsniedz Politikas un drošības komitejai (PDK) militāras konsultācijas un ieteikumi, lai tā līdz katra gada maijam varētu sagatavot Padomes pārskatu par to, vai iesaistītās dalībvalstis turpina pildīt ciešākās saistības.

                  (4)

                  Padomes Ieteikuma (2018. gada 15. oktobris) par secību, kādā izpildāmas ciešākās saistības pastāvīgās strukturētās sadarbības (PESCO) ietvaros, un ar ko nosaka precīzākus mērķus (3), 26. punktā, ir paredzēts, ka Augstajam pārstāvim minētais ieteikums būtu jāņem vērā gada ziņojumā par PESCO, kas palīdzēs novērtēt to, kā katra dalībvalsts īsteno ciešākās saistības.

                  (5)

                  Padome 2018. gada 19. novembrī pieņēma Lēmumu (KĀDP) 2018/1797 (4), ar ko groza un atjaunina Lēmumu (KĀDP) 2018/340, ar ko izveido sarakstu ar projektiem, kurus attīstīs PESCO satvarā.

                  (6)

                  Augstā pārstāve 2019. gada 22. martā Padomei sniedza savu gada ziņojumu par stāvokli PESCO īstenošanā, tostarp par to, kā katra iesaistītā dalībvalsts pilda savas saistības saskaņā ar savu atjaunināto un pārskatīto valsts īstenošanas plānu.

                  (7)

                  Tādēļ Padomei, balstoties uz minēto, būtu jāpieņem ieteikums, ar ko novērtē progresu, kuru iesaistītās dalībvalstis guvušas, lai izpildītu saistības PESCO,

            IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
      I.   Mērķis un tvērums

                  1.

                  Šā ieteikuma mērķis ir, balstoties uz Augstās pārstāves 2019. gada 22. martā iesniegto gada ziņojumu par stāvokli pastāvīgās strukturētās sadarbības (PESCO) īstenošanā (“gada ziņojums”), kurā ir izmantota informācija, ko iesaistītās dalībvalstis (IDV) ir sniegušas savos valsts īstenošanas plānos, novērtēt IDV ieguldījumus ciešāku saistību īstenošanā, kuras tās ir uzņēmušās PESCO.

                  2.

                  Šajā ieteikumā ir ņemti vērā arī IDV ziņojumi Padomei par progresu PESCO projektu īstenošanā 2018. gadā un PESCO sekretariāta sagatavotais ziņojums par PESCO projektos apzināto sākotnējo pieredzi.

            II.   Konstatējumi un novērtējums

                  3.

                  Augstās pārstāves pirmais gada ziņojums tiek vērtēts atzinīgi, to atzīstot par stabilu pamatu tam, lai Padome varētu novērtēt stāvokli PESCO īstenošanā, tostarp to, kā katra IDV pilda savas saistības.

                  4.

                  Būtu jānodrošina saskaņotība starp PESCO, koordinēto ikgadējo pārskatu par aizsardzību (CARD) un perspektīvā gaidāmo Eiropas Aizsardzības fondu (EDF), kā arī citām ES aizsardzības iniciatīvām, lai sekmētu Savienības mērķu vērienīguma sasniegšanu drošības un aizsardzības jomā. Šajā sakarībā jāatgādina, ka Augstā pārstāve/priekšsēdētāja vietniece/Eiropas Aizsardzības aģentūras (EAA) vadītāja tika aicināta, detalizēti apspriežoties ar dalībvalstīm, turpināt turpmākas sinerģijas un saskaņas sekmēšanu starp ES aizsardzības iniciatīvām.

                  5.

                  IDV ar tagadējiem un turpmākiem centieniem apliecina savu ieguldījumu 20 ciešāko saistību izpildē, par kurām tās ir vienojušās PESCO, un sper turpmākus soļus, lai sasniegtu Savienības mērķu vērienīgumu drošības un aizsardzības jomā, tādējādi uzlabojot gan Savienības spēju rīkoties kā drošības garantētājai, gan tās stratēģisko autonomiju un stiprinot tās spēju sadarboties ar partneriem un aizsargāt savus iedzīvotājus.

                  6.

                  Tā kā dalībvalstīm ir tikai “vienots spēku kopums”, ko tās var izmantot dažādās struktūrās, dalībvalstu spēju attīstīšana ES satvarā palīdzēs arī stiprināt spējas, kas ir potenciāli pieejamas Apvienoto Nāciju Organizācijai un NATO.

                  7.

                  Lai šajā pirmajā posmā sniegtu ieteikumus turpmākai PESCO īstenošanai, Padome uzsver, ka kopumā IDV:

                              a)

                              ir guvušas progresu attiecībā uz saistībām par aizsardzībai paredzēto budžetu un ieguldījumiem kopējā aizsardzībā. Tas būtu jānostiprina un, kur vajadzīgs, nākamajos gados vēl vairāk jāpastiprina saskaņā ar precīzākiem mērķiem;

                              b)

                              ir sākušas izmantot ES rīkus, iniciatīvas un instrumentus valsts aizsardzības plānošanā, tādus kā pārskatītais spēju attīstības plāns (CDP), CARD un EDIDP, un ir sākušas gatavoties EDF 2021.–2027. gadā. IDV tiek mudinātas pastiprināt savus centienus turpināt pildīt ciešākās saistības attiecīgajās jomās, jo īpaši optimāli izmantojot ES rīkus, iniciatīvas un instrumentus savos valsts aizsardzības plānošanas procesos. Šajā sakarībā – tad, ja prasības pārklājas, tiek un joprojām tiks nodrošināta rezultātu saskanība starp CARD un CDP, no vienas puses, un attiecīgajiem NATO procesiem, piemēram, NATO aizsardzības plānošanas procesu (NDPP), no otras puses, vienlaikus atzīstot abu organizāciju atšķirīgo būtību un to attiecīgos pienākumus;

                              c)

                              tiek aicinātas panākt ievērojamu progresu to ciešāko saistību izpildē, kuras ir saistītas ar to, lai savstarpēji tuvinātu savus attiecīgos aizsardzības līdzekļus, jo īpaši lai stiprinātu sadarbībā balstīto spēju attīstību saskaņā ar CDP un tā attiecīgajām stratēģiska konteksta lietām (SCC), kas patlaban tiek izstrādātas, lai arī atzīstot, ka tam ir vajadzīgi nepārtraukti centieni ilgākā termiņā;

                              d)

                              tiek mudinātas saskaņā ar ciešākajām saistībām un Padomes Ieteikumu (2018. gada 15. oktobris) par secību, kādā izpildāmas ciešākās saistības, un ar ko nosaka precīzākus mērķus: turpināt pozitīvos centienus uzlabot savu spēku sadarbspēju un elastīgumu; turpināt būtisko darbu pie saistībām attiecībā uz spēku pieejamības un izvietojamības stiprināšanu, tostarp sistemātiskāk aizpildot ES kaujas vienību sarakstu, jo īpaši lai novērstu esošās nepilnības, kā arī aizpildot ātrās reaģēšanas datubāzi un vajadzību deklarācijas kopējās drošības un aizsardzības politikas (KDAP) misijām un operācijām; un vēl vairāk optimizēt daudznacionālās struktūras un tiekties pēc vērienīgas pieejas kopīgajam militāro KDAP operāciju un misiju finansējumam; un

                              e)

                              ir jāpanāk ievērojams progress spēju trūkumu novēršanā un prioritāšu īstenošanā, kas apzinātas ar CDP, tostarp ietekmīgu spēju mērķu (HICG) faktiskajā īstenošanā, un valsts plānošanā par prioritāru ir jāuzskata sadarbībā balstītā pieeja, arī tādēļ lai pildītu saistības attiecīgā gadījumā līdzdarboties galveno kopīgo vai Eiropas ekipējuma programmu attīstībā, kas notiek EAA, un lai pozitīvi ietekmētu Eiropas aizsardzības tehnisko un rūpniecisko pamatu (EDTIB). Šajā ziņā IDV tiek arī mudinātas nodrošināt tos elementus, kas ir vajadzīgi jēgpilnam saistību izpildes novērtējumam šajā jomā, tostarp attiecībā uz to, kā IDV spēju attīstības projekti stiprina EDTIB.

            III.   Valsts īstenošanas plāni

                  8.

                  Lai atvieglotu valsts īstenošanas plānos izklāstīto saistību īstenošanas novērtējumu un labāk apzinātu jaunās tendences dažādajās jomās, IDV tiek mudinātas vēl vairāk uzlabot savos valsts īstenošanas plānos sniegtās informācijas kvalitāti un detalizācijas pakāpi, īstenojot Padomes Ieteikumu (2018. gada 15. oktobris) par secību, kādā izpildāmas ciešākās saistības, un ar ko nosaka precīzākus mērķus. Tas jo īpaši attiecas uz perspektīvu plānu nodrošināšanu, kad vien tas iespējams.

                  9.

                  IDV tiek mudinātas ar PESCO sekretariātu iesaistīties divpusējos dialogos par savu nākotnes valsts īstenošanas plānu pārskatīšanu un atjaunināšanu. IDV ar PESCO sekretariāta palīdzību būtu jāturpina savstarpējās pārredzamības nodrošināšana un tālāk jāattīsta saskaņotība un konsekvence attiecībā uz informāciju, kas prasīta un ko sniedz saistībā ar PESCO un citām ar aizsardzību saistītām iniciatīvām, tostarp CARD. PESCO sekretariāts tiek mudināts turpināt pilnveidot iespējas adekvāti atbalstīt IDV.

            IV.   PESCO projekti

                  10.

                  Ņemot vērā ziņojumus Padomei par progresu PESCO projektu īstenošanā, IDV tiek aicinātas turpināt darbu un koncentrēties uz to projektu ātru un efektīvu īstenošanu, kuros tās piedalās, lai ciešāku saistību izpildei panāktu manāmus rezultātus un produktus.

                  11.

                  Ņemot vērā apzināto pieredzi, sākot ar nākamo PESCO projektu priekšlikumu iesniegšanas uzaicinājuma kārtu saistībā ar Lēmuma (KĀDP) 2018/1797 atjaunināšanu, IDV tiek aicinātas ar PESCO sekretariāta palīdzību jo īpaši:

                              a)

                              reaģēt uz visām ES spēju attīstības prioritātēm, kas ir apzinātas CDP, tostarp HICG, SCC, kad par tām būs vienojušās Eiropas Aizsardzības aģentūras IDV, un ņemt vērā CARD konstatējumus;

                              b)

                              izstrādāt projektus, kuru mērķis ir izmantot jau esošo militāro spēju sadarbību, un darīt šīs spējas pieejamas misijām un operācijām;

                              c)

                              piedaloties vismaz divām IDV, kopīgi iesniegt projektu priekšlikumus, kuri būtu jānovērtē, citu kritēriju starpā ņemot vērā projekta priekšlikuma brieduma pakāpi un sākotnēju pārskatu par tā finanšu un citiem nepieciešamajiem resursiem.

                     PESCO sekretariāts tiek aicināts pirms nākamā projektu iesniegšanas uzaicinājuma nākt klajā ar vēl sīkāk izstrādātiem projektu novērtējuma kritērijiem.

                  12.

                  Lai ES aizsardzības iniciatīvām nodrošinātu labāku saskanību un sinhronizāciju un koncentrētos uz pamatotākiem projektiem, pēc 2019. gada nākamais PESCO projektu iesniegšanas uzaicinājums notiktu 2021. gadā, neskarot turpmāko lēmumu pieņemšanu. Balstoties uz papildus apzināto pieredzi, IDV tad apsvērs iespēju pāriet uz ik pārgadus organizētu procesu. Jāatgādina, ka projekta dalībniekiem ir iespēja pēc vajadzības iesaistīt Komisiju projekta procesā saskaņā ar PESCO projektu pārvaldes noteikumiem.

            V.   Tālākā virzība

                  13.

                  IDV tiek aicinātas pārskatīt savus valsts īstenošanas plānus, lai tos attiecīgā gadījumā atjauninātu saskaņā ar Padomes Ieteikumu (2018. gada 15. oktobris) par secību, kādā izpildāmas ciešākās saistības, un ar ko nosaka precīzākus mērķus, un lai ņemtu vērā gada ziņojuma konstatējumus un ieteikumus, un tos iesniegt līdz 2020. gada 10. janvārim.

                  14.

                  Papildus PESCO īstenošanas stāvokļa aprakstam, tostarp par to, kā katra IDV ir pildījusi savas saistības saskaņā ar savu valsts īstenošanas plānu, Augstais pārstāvis tiek aicināts 2020. gada ziņojumā nākt arī klajā ar pirmajiem priekšlikumiem stratēģiskās pārskatīšanas procesam pirmā PESCO posma (2018–2020) beigās, ņemot vērā citas attiecīgas ES iniciatīvas, ar kurām tiek sekmēta Savienības mērķu vērienīguma sasniegšana drošības un aizsardzības jomā.

         Briselē, 2019. gada 14. maijā

               Padomes vārdā –

               priekšsēdētājs

            F. MOGHERINI

         (1)  OV L 331, 14.12.2017., 57. lpp.

         (2)  OV C 88, 8.3.2018., 1. lpp.

         (3)  OV C 374, 16.10.2018., 1. lpp.

         (4)  Padomes Lēmums (KĀDP) 2018/1797 (2018. gada 19. novembris), ar ko groza un atjaunina Lēmumu (KĀDP) 2018/340, ar ko izveido sarakstu ar projektiem, kurus attīstīs PESCO satvarā (OV L 294, 21.11.2018., 18. lpp.).


title: Komisijas Ieteikums (2019. gada 18. jūnijs) par Beļģijas integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projektu, kas aptver 2021.–2030. gada periodu

text:
               3.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/1

      KOMISIJAS IETEIKUMS
      (2019. gada 18. jūnijs)
      par Beļģijas integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projektu, kas aptver 2021.–2030. gada periodu
      (2019/C 297/01)
      EIROPAS KOMISIJA,
      ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2018. gada 11. decembra Regulu (ES) 2018/1999 par enerģētikas savienības un rīcības klimata politikas jomā pārvaldību un ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 663/2009 un (EK) Nr. 715/2009, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/22/EK, 98/70/EK, 2009/31/EK, 2009/73/EK, 2010/31/ES, 2012/27/ES un 2013/30/ES, Padomes Direktīvas 2009/119/EK un (ES) 2015/652 un atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 525/2013 (1), un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
      tā kā:

                  (1)

                  Atbilstīgi Regulai (ES) 2018/1999 katrai dalībvalstij ir jāiesniedz Komisijai savs integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projekts, kas aptver 2021.–2030. gada periodu un kas sagatavots saskaņā ar minētās regulas 3. panta 1. punktu un I pielikumu. Integrēto nacionālo enerģētikas un klimata plānu pirmie projekti bija jāiesniedz līdz 2018. gada 31. decembrim.

                  (2)

                  Beļģija savu integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projektu iesniedza 2018. gada 31. decembrī. Šā plāna projekta iesniegšana ir pamatelements un pirmais solis iteratīvajā procesā starp Komisiju un dalībvalstīm, kas iedibināts integrēto nacionālo enerģētikas un klimata plānu galīgās redakcijas izstrādei un to vēlākai īstenošanai.

                  (3)

                  Regula (ES) 2018/1999 paredz, ka Komisijai integrēto nacionālo enerģētikas un klimata plānu projekti ir jānovērtē. Komisija veica Beļģijas nacionālā enerģētikas un klimata plāna projekta visaptverošu novērtējumu, kurā ņēma vērā relevantos Regulas (ES) 2018/1999 elementus. Šis novērtējums (2) ir publicēts kopā ar šo ieteikumu. Tālāk sniegtie ieteikumi ir balstīti uz šo novērtējumu.

                  (4)

                  Komisijas ieteikumi var attiekties uz šādiem jautājumiem: i) mērķu, mērķrādītāju un devumu vērienīgums, ar nolūku kopīgi sasniegt enerģētikas savienības mērķus, jo īpaši Savienības 2030. gadam izvirzītos atjaunojamās enerģijas un energoefektivitātes mērķrādītājus, kā arī energotīklu starpsavienojumu līmenis, ko dalībvalstis tiecas panākt 2030. gadā; ii) ar dalībvalsts un Savienības līmeņa mērķiem saistītās rīcībpolitikas un pasākumi un citas rīcībpolitikas un pasākumi, kas varētu būt atbilstīgi pārrobežu līmenī; iii) jebkādas papildu rīcībpolitikas un pasākumi, kas varētu būt nepieciešami integrētajos nacionālajos enerģētikas un klimata plānos; iv) integrētajā nacionālajā enerģētikas un klimata plānā iekļauto esošo un plānoto rīcībpolitiku un pasākumu savstarpējā mijiedarbība un konsekvence vienā enerģētikas savienības dimensijā un starp vairākām dimensijām.

                  (5)

                  Izstrādājot ieteikumus, Komisija ņēma vērā, no vienas puses, vajadzību summēt atsevišķus visu dalībvalstu kvantitatīvi izteiktos plānotos devumus, lai novērtētu Savienības līmeņa mērķuzdevuma vērienīgumu, un, no otras puses, vajadzību dot pietiekami daudz laika attiecīgajai dalībvalstij, lai tā varētu pienācīgi ņemt vērā Komisijas ieteikumus pirms sava nacionālā plāna galīgās redakcijas izstrādes.

                  (6)

                  Komisijas ieteikumi par dalībvalstu atjaunojamo energoresursu enerģijas mērķuzdevuma vērienīgumu balstās uz formulu, kas noteikta Regulas (ES) 2018/1999 II pielikumā un balstīta uz objektīviem kritērijiem.

                  (7)

                  Attiecībā uz energoefektivitāti Komisijas ieteikumi ir balstīti novērtējumā, kurā integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projekta vērienīgums nacionālā līmenī salīdzināts ar kolektīvo centienu līmeni, kas nepieciešams, lai sasniegtu Savienības mērķrādītājus, un attiecīgā gadījumā ir ņemta vērā informācija par īpašiem apstākļiem valstī. Galīgajiem nacionālajiem devumiem energoefektivitātes jomā būtu jāatspoguļo iespējas izmaksefektīvi panākt enerģijas ietaupījumus, un tiem vajadzētu būt balstītiem stabilā ēku renovācijas ilgtermiņa stratēģijā un pasākumos, ar ko pilda enerģijas ietaupīšanas pienākumu, kas izriet no Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2012/27/ES (3) 7. panta. Dalībvalstīm būtu arī jāpierāda, ka tās ir pienācīgi ņēmušas vērā principu “energoefektivitāte pirmajā vietā”, proti, ir jāpaskaidro, kā energoefektivitāte palīdz izmaksefektīvi sasniegt nacionālos mērķus konkurētspējīgas mazoglekļa ekonomikas aspektā, panākt enerģētisko drošību un novērst enerģētisko nabadzību.

                  (8)

                  Pārvaldības regulā noteikts, ka dalībvalstīm jāsniedz vispārējs pārskats par investīcijām, kas vajadzīgas, lai sasniegtu integrētajā nacionālajā enerģētikas un klimata plānā nospraustos mērķus, mērķrādītājus un devumus, kā arī vispārējs novērtējums par šo investīciju avotiem. Lai nodrošinātu investīciju noteiktību, nacionālajiem enerģētikas un klimata plāniem būtu jānodrošina nacionālo rīcībpolitiku un pasākumu pārredzamība un paredzamība.

                  (9)

                  Vienlaikus 2018.–2019. gada Eiropas pusgada cikla ietvaros Komisija ir likusi lielu uzsvaru uz dalībvalstu vajadzībām pēc investīcijām enerģētikas un klimata jomā. Tas ir atspoguļots 2019. gada ziņojumā par Beļģiju (4) un Komisijas ieteikumā Padomes ieteikumam Beļģijai (5), kas ir Eiropas pusgada procesa daļas. Integrēto nacionālo enerģētikas un klimata plānu projektu vērtēšanā Komisija ņēma vērā jaunākos Eiropas pusgada konstatējumus un ieteikumus. Komisijas ieteikumi papildina jaunākos konkrētai valstij adresētos ieteikumus, kas sniegti Eiropas pusgada kontekstā. Arī dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka to integrētajos nacionālajos enerģētikas un klimata plānos tiek ņemti vērā jaunākie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, kas sniegti Eiropas pusgada ietvaros.

                  (10)

                  Pārvaldības regulā arī noteikts, ka katrai dalībvalstij ir rūpīgi jāņem vērā visi Komisijas ieteikumi par integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projektu, kas jāiesniedz līdz 2019. gada 31. decembrim, un, ja attiecīgā dalībvalsts ieteikumu vai būtisku tā daļu neņem vērā, šai dalībvalstij savi iemesli būtu jāpaskaidro un jādara zināmi atklātībai.

                  (11)

                  Attiecīgā gadījumā dalībvalstīm savos integrētajos nacionālajos enerģētikas un klimata plānos un atjauninājumos turpmākajos gados būtu jāziņo tie paši dati, ko tās ziņo Eurostat vai Eiropas Vides aģentūrai. Izmantot vienu un to pašu avotu un Eiropas statistiku (ja tāda pieejama) ir svarīgi arī tāpēc, lai varētu aprēķināt bāzlīniju modelēšanas un prognožu vajadzībām. Eiropas statistikas izmantošana ļaus sekmīgāk salīdzināt integrētajos nacionālajos enerģētikas un klimata plānos izmantotos datus un prognozes.

                  (12)

                  Integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna galīgajā redakcijā jāiekļauj visi Regulas (ES) 2018/1999 I pielikuma elementi. Šajā kontekstā būtu jānovērtē plānoto rīcībpolitiku un pasākumu ietekme makroekonomiskā ziņā un, ciktāl iespējams, arī veselības, vides, nodarbinātības un izglītības, prasmju un sociālās jomas ziņā. Integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna galīgās redakcijas sagatavošanā jāiesaista sabiedrība un citas ieinteresētās personas. Šie un citi elementi ir sīki aprakstīti pievienotajā dienestu darba dokumentā (6).

                  (13)

                  Beļģija nacionālā enerģētikas un klimata plāna projektu paziņoja kopā ar federālā plāna projektu, četriem reģionālo plānu projektiem un vairākiem papildu pielikumiem. Lai gan papildu dokumentus pievienot ir atļauts, nacionālā enerģētikas un klimata plāna galīgajā redakcijā ir jābūt visiem regulā prasītajiem elementiem, toskait visai informācijai, kas vajadzīga, lai novērtētu ierosināto uzdevumu vērienīguma līmeni un plāna piemērotību to sasniegšanai, tāpēc ir jāsniedz visaptverošs pārskats par rīcībpolitikām un pasākumiem, kam jāpievieno ietekmes novērtējums. Lai plāns kļūtu par lietderīgāku rīku, kas enerģētikas pārkārtošanā sekmēs sadarbību starp dažādajām atbildīgajām iestādēm, integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna uzlabošanā ir jāpieliek lielas pūles un jābūt politiskajai gribai. Īpaša uzmanība ir jāpievērš savstarpējām saiknēm starp dekarbonizācijas un energoefektivitātes dimensiju un pārējām dimensijām, proti, jānosprauž konkrētāki kvantificējami mērķi attiecībā uz enerģētisko drošību, iekšējo tirgu, pētniecību, inovāciju un konkurētspēju, kas palīdzēs sasniegt uzdevumus dekarbonizācijas, atjaunojamo energoresursu un energoefektivitātes jomā, un labāk jāizskaidro, kādā veidā ir ņemts vērā princips “energoefektivitāte pirmajā vietā”.

                  (14)

                  Būtu labi, ja integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna galīgajā redakcijā būtu sniegts visaptverošs pārskats par energoietilpīgo ražošanas nozaru un arī mazoglekļa tehnoloģiju sektora konkurētspēju, ietverot konkrētu analīzi par pašreizējām pozīcijām globālajā tirgū; vajadzētu izcelt jomas, kurās pastāv konkurenciālas priekšrocības un potenciālās problēmas, un minēt izmērāmus nākotnes mērķus un rīcībpolitikas un pasākumus to sasniegšanai, tos attiecīgi sasaistot ar uzņēmējdarbības un rūpniecības rīcībpolitiku. Būtu arī labi, ja plānā tiktu vairāk integrētas aprites ekonomikas rīcībpolitikas, uzsverot, kādu labumu tās var dot siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanā.

                  (15)

                  Komisijas ieteikumi Beļģijai pamatojas uz Beļģijas integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projekta novērtējumu (7), kas publicēts kopā ar šo ieteikumu,

            AR ŠO BEĻĢIJAI IESAKA.

                  1.

                  Papildināt informāciju par rīcībpolitikām un pasākumiem, kas vajadzīgi, lai sasniegtu Beļģijas 2030. gada siltumnīcefekta gāzu emisiju mērķrādītāju, kas paredz 35 % samazinājumu salīdzinājumā ar 2005. gadu ES emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas neaptvertajās nozarēs, toskait būvniecības un transporta nozarēs, kurās būs jāpanāk lielākā daļa samazinājumu; šajā nolūkā jāsniedz sīkāka informācija par to tvērumu, laika grafiku un paredzamo ietekmi. Jānorāda, kā tā plāno izmantot elastības iespējas starp kopīgo centienu, uzskaitītajām zemes izmantošanas, zemes izmantošanas maiņas un mežsaimniecības un emisijas kvotu tirdzniecības sistēmas nozarēm.

                  2.

                  Izvirzīt daudz vērienīgākus uzdevumus 2030. gadam, proti, noteikt, ka atjaunojamās enerģijas īpatsvaram, kas būs Beļģijas devums Savienības 2030. gada atjaunojamās enerģijas mērķrādītāja sasniegšanā, jābūt vismaz 25 %, kā tas izriet no Regulas (ES) 2018/1999 II pielikumā dotās formulas. Tā kā minētā mērķrādītāja kopīga sasniegšana prasa lielākus pūliņus, integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna galīgajā redakcijā jāiekļauj indikatīva trajektorija, pēc kuras vadoties, tiek sasniegti visi Regulas (ES) 2018/1999 4. panta a) punkta 2) apakšpunktā minētie atsauces punkti atbilstoši minētajam īpatsvaram. Jāizklāsta detalizētas un kvantificētas rīcībpolitikas un pasākumi, kas atbilst Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā (ES) 2018/2001 (8) noteiktajiem pienākumiem un kas ļautu šo devumu realizēt savlaicīgi un izmaksefektīvi. Turklāt jānodrošina, ka Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2009/28/EK (9) I pielikumā noteiktais Beļģijas atjaunojamās enerģijas mērķrādītājs 2020. gadam tiek sasniegts pilnībā un no 2021. gada kļūst par bāzlīniju; jāpaskaidro, kā Beļģija šādu bāzlīnijas īpatsvaru plāno sasniegt un uzturēt. Jāpastiprina centieni siltumapgādes un aukstumapgādes sektorā, lai sasniegtu indikatīvo mērķrādītāju, kas iekļauts Direktīvas (ES) 2018/2001 23. pantā, kā arī jāpieliek lielāki pūliņi atjaunojamo energoresursusu kāpināšanai un dažādošanai transporta nozarē. Jāsniedz sīkāka informācija par labvēlīgu regulējumu, kas sekmē atjaunojamās enerģijas pašpatēriņu un atjaunojamās enerģijas kopienas, kā paredzēts Direktīvas (ES) 2018/2001 21. un 22. pantā; te ietilpst arī administratīvo procedūru vienkāršošana.

                  3.

                  Tā kā Savienības 2030. gada energoefektivitātes mērķrādītāja sasniegšana prasa lielākus pūliņus, paaugstināt uzdevumu vērienīgumu energoefektivitātes jomā, samazinot enerģijas galapatēriņu. Atbalstīt to ar rīcībpolitikām un pasākumiem, kas līdz 2030. gadam sniegtu papildu enerģijas ietaupījumus. Ierosinātās rīcībpolitikas un pasākumus pamatot ar ietekmes novērtējumu un sniegt sīkāku informāciju par mērogu un īstenošanas laika grafiku periodā no 2021. līdz 2030. gadam.

                  4.

                  Apzināt pasākumus, kas palīdzētu sasniegt enerģētiskās drošības mērķus attiecībā uz energoavotu dažādošanu un enerģētiskās atkarības mazināšanu, toskait pasākumus, kas nodrošina elastību. Novērtējot resursu pietiekamību elektroenerģijas sektorā, jāņem vērā reģionālie apstākļi un starpsavienotāju un kaimiņvalstu elektroenerģijas ražošanas jaudu faktiskais potenciāls.

                  5.

                  Precizēt nacionālos mērķus un finansējuma mērķrādītājus pētniecībā, inovācijā un konkurētspējā (jo īpaši saistībā ar enerģētikas savienību), kas jāsasniedz periodā no šā brīža līdz 2030. gadam, lai tie būtu viegli izmērāmi un palīdzētu sasniegt mērķrādītājus pārējās integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna dimensijās. Šie mērķi jāatbalsta ar pienācīgām un specifiskām rīcībpolitikām un pasākumiem, toskait tādām, kas jāizstrādā sadarbībā ar citām dalībvalstīm (piemēram, Eiropas energotehnoloģiju stratēģiskais plāns).

                  6.

                  Pamatojoties uz 2019. gada 4. marta politisko deklarāciju, pastiprināt jau šobrīd teicamo reģionālo sadarbību Piecpusējā enerģētikas forumā, un, konkrēti, sākt sadarboties integrētu nacionālo enerģētikas un klimata plānu izstrādē un uzraudzībā, jo īpaši attiecībā uz jautājumiem, kas ir svarīgi pārrobežu sadarbības kontekstā.

                  7.

                  Uzlabot to, kā tiek kvantificēta galvenokārt kvalitatīvā informācija par investīciju vajadzībām, un papildināt to ar visaptverošu novērtējumu par kopējām investīcijām, kas vajadzīgas mērķu sasniegšanai. Sniegt vispārēju novērtējumu par šo investīciju avotiem, ietverot atbilstošu finansējumu valsts, reģionālā un Savienības līmenī.

                  8.

                  Uzskaitīt visas enerģijas subsīdijas, jo īpaši fosilajam kurināmajam, un veiktos pasākumus un plānus to pakāpeniskai izbeigšanai.

                  9.

                  Papildināt analīzi par mijiedarbību ar gaisa kvalitātes un gaisā emitēto emisiju rīcībpolitiku, tostarp kvantitatīvā izteiksmē.

                  10.

                  Labāk integrēt taisnīgas un godīgas pārkārtošanās aspektus, proti, sniegt vairāk informācijas par plānoto mērķu un rīcībpolitiku un pasākumu ietekmi uz sociālo jomu, nodarbinātību un prasmēm, toskait oglekļintensīvos un rūpnieciskos reģionos. Jāturpina izstrādāt pieeju enerģētiskās nabadzības jautājumu risināšanai, toskait jāsniedz papildu informācija par esošajiem un potenciālajiem pasākumiem, enerģētiskās nabadzības plāniem un to paredzamo ietekmi, un līdztekus jāpabeidz analīze, ko prasa Regula (ES) 2018/1999.

         Briselē, 2019. gada 18. jūnijā

               Komisijas vārdā –

               Komisijas loceklis

            Miguel ARIAS CAÑETE

         (1)  OV L 328, 21.12.2018., 1. lpp.

         (2)  SWD(2019) 211.

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Direktīva 2012/27/ES par energoefektivitāti, ar ko groza Direktīvas 2009/125/EK un 2010/30/ES un atceļ Direktīvas 2004/8/EK un 2006/32/EK (OV L 315, 14.11.2012., 1. lpp.).

         (4)  SWD(2019) 1000 final.

         (5)  COM(2019) 501 final, 2019. gada 5. jūnijs.

         (6)  SWD(2019) 211.

         (7)  SWD(2019) 211.

         (8)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2018. gada 11. decembra Direktīva (ES) 2018/2001 par no atjaunojamajiem energoresursiem iegūtas enerģijas izmantošanas veicināšanu (OV L 328, 21.12.2018., 82. lpp.).

         (9)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 23. aprīļa Direktīva 2009/28/EK par atjaunojamo energoresursu izmantošanas veicināšanu un ar ko groza un sekojoši atceļ Direktīvas 2001/77/EK un 2003/30/EK (OV L 140, 5.6.2009., 16. lpp.).


title: Komisijas Ieteikums (2019. gada 18. jūnijs) par Čehijas integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projektu, kas aptver 2021.–2030. gada periodu

text:
               3.9.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/9

      KOMISIJAS IETEIKUMS
      (2019. gada 18. jūnijs)
      par Čehijas integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projektu, kas aptver 2021.–2030. gada periodu
      (2019/C 297/03)
      EIROPAS KOMISIJA,
      ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2018. gada 11. decembra Regulu (ES) 2018/1999 par enerģētikas savienības un rīcības klimata politikas jomā pārvaldību un ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 663/2009 un (EK) Nr. 715/2009, Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 94/22/EK, 98/70/EK, 2009/31/EK, 2009/73/EK, 2010/31/ES, 2012/27/ES un 2013/30/ES, Padomes Direktīvas 2009/119/EK un (ES) 2015/652 un atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 525/2013 (1), un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
      tā kā:

                  (1)

                  Atbilstīgi Regulai (ES) 2018/1999 katrai dalībvalstij ir jāiesniedz Komisijai savs integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projekts, kas aptver 2021.–2030. gada periodu un kas sagatavots saskaņā ar minētās regulas 3. panta 1. punktu un I pielikumu. Integrēto nacionālo enerģētikas un klimata plānu pirmie projekti bija jāiesniedz līdz 2018. gada 31. decembrim.

                  (2)

                  Čehija savu integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projektu iesniedza 2019. gada 31. janvārī. Šā plāna projekta iesniegšana ir pamatelements un pirmais solis iteratīvajā procesā starp Komisiju un dalībvalstīm, kas iedibināts integrēto nacionālo enerģētikas un klimata plānu galīgās redakcijas izstrādei un to vēlākai īstenošanai.

                  (3)

                  Regula (ES) 2018/1999 paredz, ka Komisijai integrēto nacionālo enerģētikas un klimata plānu projekti ir jānovērtē. Komisija veica Čehijas nacionālā enerģētikas un klimata plāna projekta visaptverošu novērtējumu, kurā ņēma vērā relevantos Regulas (ES) 2018/1999 elementus. Šis novērtējums (2) ir publicēts kopā ar šo ieteikumu. Tālāk sniegtie ieteikumi ir balstīti uz šo novērtējumu. Komisijas ieteikumi var attiekties uz šādiem jautājumiem: i) mērķu, mērķrādītāju un devumu vērienīgums, ar nolūku kopīgi sasniegt enerģētikas savienības mērķus, jo īpaši Savienības 2030. gadam izvirzītos atjaunojamās enerģijas un energoefektivitātes mērķrādītājus, kā arī energotīklu starpsavienojumu līmenis, ko dalībvalstis tiecas panākt 2030. gadā; ii) ar dalībvalsts un Savienības līmeņa mērķiem saistītās rīcībpolitikas un pasākumi un citas rīcībpolitikas un pasākumi, kas varētu būt atbilstīgi pārrobežu līmenī; iii) jebkādas papildu rīcībpolitikas un pasākumi, kas varētu būt nepieciešami integrētajos nacionālajos enerģētikas un klimata plānos; iv) integrētajā nacionālajā enerģētikas un klimata plānā iekļauto esošo un plānoto rīcībpolitiku un pasākumu savstarpējā mijiedarbība un konsekvence vienā enerģētikas savienības dimensijā un starp vairākām dimensijām.

                  (4)

                  Izstrādājot ieteikumus, Komisija ņēma vērā, no vienas puses, vajadzību summēt atsevišķus visu dalībvalstu kvantitatīvi izteiktos plānotos devumus, lai novērtētu Savienības līmeņa mērķuzdevuma vērienīgumu, un, no otras puses, vajadzību dot pietiekami daudz laika attiecīgajai dalībvalstij, lai tā varētu pienācīgi ņemt vērā Komisijas ieteikumus pirms sava nacionālā plāna galīgās redakcijas izstrādes.

                  (5)

                  Komisijas ieteikumi par dalībvalstu atjaunojamo energoresursu enerģijas mērķuzdevuma vērienīgumu balstās uz formulu, kas noteikta Regulas (ES) 2018/1999 II pielikumā un balstīta uz objektīviem kritērijiem.

                  (6)

                  Attiecībā uz energoefektivitāti Komisijas ieteikumi ir balstīti novērtējumā, kurā integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projekta vērienīgums nacionālā līmenī salīdzināts ar kolektīvo centienu līmeni, kas nepieciešams, lai sasniegtu Savienības mērķrādītājus, un attiecīgā gadījumā ir ņemta vērā informācija par īpašiem apstākļiem valstī. Galīgajiem nacionālajiem devumiem energoefektivitātes jomā būtu jāatspoguļo iespējas izmaksefektīvi panākt enerģijas ietaupījumus, un tiem vajadzētu būt balstītiem stabilā ēku renovācijas ilgtermiņa stratēģijā un pasākumos, ar ko pilda enerģijas ietaupīšanas pienākumu, kas izriet no Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2012/27/ES (3) 7. panta. Dalībvalstīm būtu arī jāpierāda, ka tās ir pienācīgi ņēmušas vērā principu “energoefektivitāte pirmajā vietā”, proti, ir jāpaskaidro, kā energoefektivitāte palīdz izmaksefektīvi sasniegt nacionālos mērķus konkurētspējīgas mazoglekļa ekonomikas aspektā, panākt enerģētisko drošību un novērst enerģētisko nabadzību.

                  (7)

                  Pārvaldības regulā noteikts, ka dalībvalstīm jāsniedz vispārējs pārskats par investīcijām, kas vajadzīgas, lai sasniegtu integrētajā nacionālajā enerģētikas un klimata plānā nospraustos mērķus, mērķrādītājus un devumus, kā arī vispārējs novērtējums par šo investīciju avotiem. Lai nodrošinātu investīciju noteiktību, nacionālajiem enerģētikas un klimata plāniem būtu jānodrošina nacionālo rīcībpolitiku un pasākumu pārredzamība un paredzamība.

                  (8)

                  Vienlaikus 2018.–2019. gada Eiropas pusgada cikla ietvaros Komisija ir likusi lielu uzsvaru uz dalībvalstu vajadzībām pēc investīcijām enerģētikas un klimata jomā. Tas ir atspoguļots 2019. gada ziņojumā par Čehiju (4) un Komisijas ieteikumā Padomes ieteikumam Čehijai (5), kas ir Eiropas pusgada procesa daļas. Integrēto nacionālo enerģētikas un klimata plānu projektu vērtēšanā Komisija ņēma vērā jaunākos Eiropas pusgada konstatējumus un ieteikumus. Komisijas ieteikumi papildina jaunākos konkrētai valstij adresētos ieteikumus, kas sniegti Eiropas pusgada kontekstā. Arī dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka to integrētajos nacionālajos enerģētikas un klimata plānos tiek ņemti vērā jaunākie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, kas sniegti Eiropas pusgada ietvaros.

                  (9)

                  Pārvaldības regulā arī noteikts, ka katrai dalībvalstij ir rūpīgi jāņem vērā visi Komisijas ieteikumi par integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projektu, kas jāiesniedz līdz 2019. gada 31. decembrim, un, ja attiecīgā dalībvalsts ieteikumu vai būtisku tā daļu neņem vērā, šai dalībvalstij savi iemesli būtu jāpaskaidro un jādara zināmi atklātībai.

                  (10)

                  Attiecīgā gadījumā dalībvalstīm savos integrētajos nacionālajos enerģētikas un klimata plānos un atjauninājumos turpmākajos gados būtu jāziņo tie paši dati, ko tās ziņo Eurostat vai Eiropas Vides aģentūrai. Izmantot vienu un to pašu avotu un Eiropas statistiku (ja tāda pieejama) ir svarīgi arī tāpēc, lai varētu aprēķināt bāzlīniju modelēšanas un prognožu vajadzībām. Eiropas statistikas izmantošana ļaus sekmīgāk salīdzināt integrētajos nacionālajos enerģētikas un klimata plānos izmantotos datus un prognozes.

                  (11)

                  Integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna galīgajā redakcijā jāiekļauj visi Regulas (ES) 2018/1999 I pielikuma elementi. Šajā kontekstā būtu jānovērtē plānoto rīcībpolitiku un pasākumu ietekme makroekonomiskā ziņā un, ciktāl iespējams, arī veselības, vides, nodarbinātības un izglītības, prasmju un sociālās jomas ziņā. Integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna galīgās redakcijas sagatavošanā jāiesaista sabiedrība un citas ieinteresētās personas. Šie un citi elementi ir sīki aprakstīti Komisijas dienestu darba dokumentā (6), kas publicēts kopā ar šo ieteikumu.

                  (12)

                  Plāna projektā starp enerģētikas savienības dimensijām ir saredzamas savstarpējas saiknes, taču uz tām nav skaidru norāžu. Šīs savstarpējās saiknes starp enerģētikas savienības dimensijām plāna galīgajā redakcijā Čehijai būtu jāapraksta sīkāk, apzinot sinerģijas dekarbonizācijas dimensijā, piemēram, starp biodegvielām un zemes izmantošanu, zemes izmantošanas maiņu un mežsaimniecību. Papildus būtu sīkāk jāizpēta sinerģijas starp dekarbonizācijas, enerģētiskās drošības un iekšējā tirgus dimensijām, ņemot vērā arī principu “energoefektivitāte pirmajā vietā”; šajā sakarā jāizskaidro, kā energoefektivitāte palīdz izmaksefektīvi sasniegt nacionālos mērķus konkurētspējīgas mazoglekļa ekonomikas aspektā, panākt enerģētisko drošību un novērst enerģētisko nabadzību. Svarīgs elements, kam plāna galīgajā redakcijā vajadzētu pievērsties vairāk, ir tas, kā plānot pārkārtošanos tā, lai tā būtu taisnīga pret ogļu ieguves un oglekļintensīvajiem reģioniem. Rūpīgi jāapsver arī klimata pārmaiņu ietekme uz enerģijas piegādi. Līdzīgā kārtā darbam pie to mērķu sasniegšanas, kas izvirzīti pētniecības, inovācijas un konkurētspējas dimensijas aspektā, ir jāsekmē enerģētikas savienības pārējo dimensiju ietvaros plānoto centienu īstenošana.

                  (13)

                  Būtu labi, ja integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna galīgajā redakcijā tiktu sniegta visaptveroša analīze par mazoglekļa tehnoloģiju sektora pašreizējām pozīcijām globālajā tirgū; vajadzētu izcelt jomas, kurās pastāv konkurenciālas priekšrocības un potenciālās problēmas, un minēt izmērāmus nākotnes mērķus un rīcībpolitikas un pasākumus to sasniegšanai, tos attiecīgi sasaistot ar uzņēmējdarbības un rūpniecības rīcībpolitiku. Par labu nāktu arī ciešāka mijiedarbība ar aprites ekonomiku, uzsvaru liekot uz siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanas potenciālu.

                  (14)

                  Komisijas ieteikumi Čehijai pamatojas uz Čehijas integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna projekta novērtējumu (7), kas publicēts kopā ar šo ieteikumu,

            AR ŠO ČEHIJAI IESAKA.

                  1.

                  Izvirzīt vērienīgākus uzdevumus 2030. gadam, proti, noteikt, ka atjaunojamās enerģijas īpatsvaram, kas būs Čehijas devums Savienības 2030. gada atjaunojamās enerģijas mērķrādītāja sasniegšanā, jābūt vismaz 23 %, kā tas izriet no Regulas (ES) 2018/1999 II pielikumā dotās formulas. Tā kā minētā mērķrādītāja kopīga sasniegšana prasa lielākus pūliņus, plāna galīgajā redakcijā jāiekļauj indikatīva trajektorija, pēc kuras vadoties, tiek sasniegti visi Regulas (ES) 2018/1999 4. panta a) punkta 2) apakšpunktā minētie atsauces punkti atbilstoši minētajam īpatsvaram. Jāizklāsta detalizētas un kvantificētas rīcībpolitikas un pasākumi, kas atbilst Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā (ES) 2018/2001 (8) noteiktajiem pienākumiem un kas ļautu šo devumu realizēt savlaicīgi un izmaksefektīvi. Jāizvirza vērienīgāki uzdevumi siltumapgādes un aukstumapgādes sektorā, lai sasniegtu indikatīvo mērķrādītāju, kas iekļauts Direktīvas (ES) 2018/2001 23. pantā, un jāapraksta pasākumi, ar kuriem tiks sasniegts Čehijas plānā saskaņā ar Direktīvas (ES) 2018/2001 25. pantu nospraustais transporta nozares mērķrādītājs. Jāiekļauj pasākumi, ar ko tiks mazināts administratīvais slogs, un jāparedz pasākumi attiecībā uz labvēlīgu regulējumu, kas sekmēs atjaunojamo energoresursu pašpatēriņu un atjaunojamās enerģijas kopienas, kā paredzēts Direktīvas (ES) 2018/2001 21. un 22. pantā.

                  2.

                  Paaugstināt primārās enerģijas patēriņa samazināšanas uzdevumu vērienīgumu, jo Savienības 2030. gada energoefektivitātes mērķrādītāja sasniegšana prasa lielākus pūliņus, un šos centienus atbalstīt ar tādām rīcībpolitikām un pasākumiem, kas līdz 2030. gadam sniegtu papildu enerģijas ietaupījumus. Rūpīgāk jāapzina rīcībpolitikas un pasākumi, ko plānots pieņemt 2021.–2030. gada periodā, par pamatu izmantojot arī to gaidāmās ietekmes novērtējumu.

                  3.

                  Iekļaut prognozes par nākotnes energoresursu struktūru, kurā ietilptu atjaunojami gāzes resursi, kā arī norādīt plānotos pasākumus energosistēmas noturības jomā, pieprasījumreakcijas pasākumus un pasākumus attiecība uz kiberdrošību un kritisko infrastruktūru. Sīkāk jāapraksta plānotās rīcībpolitikas un pasākumi, kuru mērķis ir palīdzēt dažādot dabasgāzes piegādes no trešām valstīm. Papildus jānorāda pasākumi, kas palīdz sasniegt enerģētiskās drošības mērķus energoavotu dažādošanas un enerģētiskās atkarības mazināšanas jomās, toskait pasākumi, kas nodrošina elastīgumu un kodolmateriālu un kodoldegvielas ilgtermiņa piegādi, jo īpaši ņemot vērā plānoto kodolenerģijas ražošanas jaudu palielināšanu.

                  4.

                  Definēt tālredzīgus mērķus un mērķrādītājus attiecībā uz tirgus integrāciju un labi izstrādāt jaunus un plānotos pasākumus. Jāapskata atjaunojamo energoresursu gāzu potenciāls. Plāna galīgajā redakcijā jāietver vispārējs novērtējums par esošajiem un nākotnes pasākumiem, kas attiecas uz konkurences vairošanu.

                  5.

                  Precizēt savus nacionālos mērķus un finansējuma mērķrādītājus pētniecībā, inovācijā un konkurētspējā (jo īpaši saistībā ar enerģētikas savienību), kas jāsasniedz periodā no šā brīža līdz 2030. gadam, lai tie būtu viegli izmērāmi un palīdzētu sasniegt mērķrādītājus pārējās integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna dimensijās. Šie mērķi jāatbalsta ar pienācīgām un specifiskām rīcībpolitikām un pasākumiem, toskait tādām, kas jāizstrādā sadarbībā ar citām dalībvalstīm (piemēram, Eiropas energotehnoloģiju stratēģiskais plāns).

                  6.

                  Turpināt jau šobrīd teicamo reģionālo sadarbību Višegrādas grupas (Čehija, Polija, Slovākija un Ungārija) satvarā, kā arī veidot divpusējus dialogus ar citām dalībvalstīm. Šāda sadarbība varētu aptvert tādus tematus kā iekšējā enerģijas tirgus turpmāka integrācija, sistēmas pietiekamības novērtēšanas pasākumi (ņemot vērā plānus turpināt jaudu tirdzniecību), taisnīga pārkārtošanās, dekarbonizācija un atjaunojamo energoresursu izvēršana, toskait izrietošā ietekme uz energosistēmu un elektroenerģijas pārrobežu tirdzniecību.

                  7.

                  Izvērst šobrīd tikai dažām rīcībpolitikām veikto analīzi par vajadzīgajām investīcijām un to avotiem, tostarp atbilstošu finansējumu valsts, reģionālā un Savienības līmenī, un sniegt vispārēju novērtējumu par investīcijām, kas vajadzīgas, lai sasniegtu Čehijas enerģētikas un klimata mērķus. Kā finansējuma avots jāapsver arī izmaksefektīvi iedales apjomu pārskaitījumi uz citām dalībvalstīm saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2018/842 (9).

                  8.

                  Uzskaitīt visas enerģijas subsīdijas, jo īpaši fosilajam kurināmajam, un veiktos pasākumus un plānus to pakāpeniskai izbeigšanai.

                  9.

                  Papildināt analīzi par to, kāda ir mijiedarbība ar gaisa kvalitātes un gaisā emitēto emisiju rīcībpolitiku, proti, izklāstīt un kvantificēt, kā dažādos scenārijos tiks ietekmēts gaisa piesārņojums, sniegt pamatojošo informāciju un izvērtēt paredzamo sinerģiju un kompromisus.

                  10.

                  Labāk integrēt taisnīgas un godīgas pārkārtošanās aspektus, proti, sniegt vairāk informācijas par plānoto mērķu, rīcībpolitiku un pasākumu ietekmi uz sociālo jomu, nodarbinātību un prasmēm. Integrētā nacionālā enerģētikas un klimata plāna galīgajā redakcijā būtu jāanalizē tas, kā enerģētikas pārkārtošana ietekmēs tos iedzīvotājus, kurus skar pakāpeniska atteikšanās no oglēm vai pielāgojumi citās energoietilpīgās nozarēs, un šī analīze jāsasaista ar Čehijas stratēģisko satvaru ReStart, kurš sekmē taisnīgu pārkārtošanos Čehijas ogļu ieguves reģionos. Jāturpina izstrādāt pieeju enerģētiskās nabadzības novēršanai, tostarp jāveic Regulā (ES) 2018/1999 prasītais novērtējums.

         Briselē, 2019. gada 18. jūnijā

               Komisijas vārdā –

               Komisijas loceklis

            Miguel ARIAS CAÑETE

         (1)  OV L 328, 21.12.2018., 1. lpp.

         (2)  SWD(2019) 214.

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2012. gada 25. oktobra Direktīva 2012/27/ES par energoefektivitāti, ar ko groza Direktīvas 2009/125/EK un 2010/30/ES un atceļ Direktīvas 2004/8/EK un 2006/32/EK (OV L 315, 14.11.2012., 1. lpp.).

         (4)  SWD(2019) 1002 final.

         (5)  COM(2019) 503 final, 2019. gada 5. jūnijs.

         (6)  SWD(2019) 214.

         (7)  SWD(2019) 214.

         (8)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2018. gada 11. decembra Direktīva (ES) 2018/2001 par no atjaunojamajiem energoresursiem iegūtas enerģijas izmantošanas veicināšanu (OV L 328, 21.12.2018., 82. lpp.).

         (9)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2018. gada 30. maija Regula (ES) 2018/842 par saistošiem ikgadējiem siltumnīcefekta gāzu emisiju samazinājumiem, kas dalībvalstīm jāpanāk no 2021. līdz 2030. gadam un kas dod ieguldījumu rīcībā klimata politikas jomā, lai izpildītu Parīzes nolīgumā paredzētās saistības, un ar ko groza Regulu (ES) Nr. 525/2013 (OV L 156, 19.6.2018., 26. lpp.).