               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 18.5.2016
            COM(2016) 327 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Igaunijas 2016. gada valsts reformu programmuun ar ko sniedz Padomes atzinumu par Igaunijas 2016. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Igaunijas 2016. gada valsts reformu programmu
                  un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Igaunijas 2016. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu
                  2
               ,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas
                  3
               ,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2015. gada 26. novembrī pieņēma Gada izaugsmes pētījumu
                  4
               , tādējādi uzsākot 2016. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2016. gada 17.–18. martā. Komisija, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, 2015. gada 26. novembrī pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu
                  5
               , kurā tā noteica Igauniju kā vienu no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu Padomes ieteikumam par eurozonas ekonomikas politiku
                  6
               . Eiropadome atbalstīja šo ieteikumu 2016. gada 18.–19. februārī, un 2016. gada 8. martā Padome to pieņēma. Ņemot vērā, ka Igaunijas valsts valūta ir euro un ekonomikas un monetārajā savienībā starp ekonomikām ir cieša savstarpējā saikne, Igaunijai būtu jānodrošina pilnīga un laicīga minēto ieteikumu īstenošana.

               (2)2016. gada ziņojums par Igauniju
                  7
                tika publicēts 2016. gada 26. februārī. Tajā tika izvērtēti Igaunijas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti Padomes 2015. gada 14. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, un Igaunijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā ietverti arī padziļinātā pārskata rezultāti saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu. Komisija 2016. gada 8. martā iepazīstināja ar padziļinātā pārskata rezultātiem
                  8
               . Komisijas veiktā analīze ļauj secināt, ka Igaunijā nav makroekonomiskās nelīdzsvarotības.

               (3)Igaunija 2016. gada 28. aprīlī iesniedza savu 2016. gada stabilitātes programmu, un 2016. gada 10. martā tā iesniedza savu 2016. gada valsts reformu programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (4)Attiecīgie konkrētai valstij adresētie ieteikumi iekļauti Eiropas strukturālo un investīciju fondu 2014.–2020. gadam plānošanā. Kā paredzēts Regulas (ES) Nr. 1303/2013 23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerattiecību nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Komisija ir sniegusi papildu informāciju par to, kā tā izmantos šo noteikumu norādēs par to pasākumu piemērošanu, kuri saista Eiropas strukturālo un investīciju fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību
                  9
               .

               (5)Uz Igauniju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa. Valdība savā 2016. gada stabilitātes programmā plāno, ka laikposmā no 2016. līdz 2018. gadam nominālais deficīts būs aptuveni 0,5 % apmērā no IKP un pēc tam tas līdzsvarosies. Strukturālā izteiksmē Igaunija joprojām nodrošina atbilstību vidēja termiņa budžeta mērķim – saglabāt strukturālo bilanci visā programmas periodā. Saskaņā ar stabilitātes programmu gaidāms, ka valdības parāda attiecība pret IKP 2017. gadā saglabāsies aptuveni 10 % apmērā no IKP un 2020. gadā samazināsies līdz aptuveni 9½ % no IKP. Šo budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs attiecībā uz 2016. gadu ir ticams, taču attiecībā uz 2017. gadu – optimistisks. Pamatojoties uz Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, tiek prognozēts, ka strukturālā bilance no pārpalikuma 0,6 % apmērā no IKP 2015. gadā mainīsies uz budžeta bilanci 2016. gadā un nelielu deficītu 0,2 % apmērā no IKP 2017. gadā, ko var uzskatīt par pietuvinātu vērtību vidēja termiņa budžeta mērķim. Turpmākas atkāpes būtu jāizvērtē, ņemot vērā prasību saglabāt strukturālo bilanci atbilstoši vidēja termiņa budžeta mērķim. Pamatojoties uz savu stabilitātes programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka Igaunija panāks atbilstību Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem.

               (6)Igaunija ir veikusi būtiskus pasākumus, lai uzlabotu līdzdalību darba tirgū, tostarp īstenojot darbspēju reformu. Šī reforma, kas stājās spēkā 2016. gada janvārī un no 2017. gada janvāra tiks pilnībā īstenota, palielinās vispārējo darbaspēka piedāvājumu. Būs problemātiski palīdzēt no jauna integrēties tiem iedzīvotājiem, kas ilgu laiku ir bijuši izslēgti no darba tirgus. Tiek ieviesti jauni aktīvi darba tirgus pasākumi, lai palīdzētu darbspēju reformas dalībniekiem iesaistīties un palikt darba tirgū, un tika veiktas izmaiņas arī finansiālā atbalsta shēmā.

               (7)Igaunija ir veikusi pasākumus, lai uzlabotu darba stimulus, samazinot nodokļu slogu darbaspēkam attiecībā uz visām ienākumu grupām, tostarp cilvēkiem ar zemiem ienākumiem. Tas, iespējams, Igaunijā ir veicinājis zemāku bezdarba līmeni un augstāku nodarbinātības līmeni mazkvalificēto darba ņēmēju vidū nekā vidēji ES. Jau pieņemto pasākumu starpā tiek plānots, ka tiem, kuru ienākumi ir mazi, sākot ar 2017. gadu, būs pieejama papildu nodokļu atmaksa. Tomēr tādējādi izveidojas augstas faktiskās nodokļu robežlikmes, kas draud radīt zema atalgojuma slazdu un veicināt “aplokšņu algas”. Šo pasākumu ietekme būs zināma tikai pēc novērtējuma.

               (8)Mūžizglītības stratēģijas 2020. gadam, kā arī profesionālās izglītības un apmācības programmas 2015.–2018. gadam īstenošana palīdzēja palielināt profesionālās izglītības un apmācības izmantošanu un to atbilstību darba tirgus vajadzībām. Sagaidāms, ka to profesionālās izglītības un apmācības studentu īpatsvars, kas izmanto māceklības iespējas, palielināsies, taču bažas joprojām rada mācību priekšlaicīgas pārtraukšanas līmenis profesionālajā izglītībā un apmācībā.

               (9)Bērniem vecuma grupā no 0 līdz 3 gadiem joprojām nepietiek vietu agrīnās pirmsskolas izglītības un aprūpes iestādēs, taču situācija uzlabojas un katru gadu tiek nodrošinātas papildu vietas.

               (10)Igaunijā ir visaugstākā vīriešu un sieviešu darba samaksas atšķirība ES, 2014. gadā tā bija 28,3 %. Tas rada risku, ka sieviešu potenciāls netiek pietiekami izmantots. Vīriešu un sieviešu darba samaksas atšķirība cita starpā ir saistīta ar profesionālo un nozaru dzimumu segregāciju darba tirgū, atalgojuma pārredzamības trūkumu privātajā sektorā un to, ka aprūpes pienākumu dēļ sievietēm ir ilgāki karjeras pārtraukumi. Valdība ir paziņojusi par vairākiem pasākumiem, kuru mērķis ir novērst vīriešu un sieviešu darba samaksas atšķirību. Plānotie pasākumi vēl ir jāpieņem un jāīsteno, tostarp datu vākšanas uzlabošana, dodot darba inspekcijām uzdevumu uzraudzīt, kā darba devēji piemēro vienlīdzīgas darba samaksas principu, veicinot atalgojuma pārredzamību, nodrošinot stimulus tēviem uzņemties daļu no bērna kopšanas atvaļinājuma un palielinot bērnu aprūpes iestāžu pieejamību. Labklājības plāns 2016.–2023. gadam ietver dzimumu līdztiesības mērķus un pasākumus, kuru mērķis ir novērst dzimumu segregāciju darba tirgū un apkarot stereotipus. Tiek plānoti pasākumi nolūkā atvieglot aprūpes slogu ģimenēs un dot iespēju aprūpētājiem iesaistīties darba tirgū, un paredzams, ka tie atstās pozitīvu ietekmi uz sieviešu līdzdalību darba tirgū.

               (11)Ne visās Igaunijas pašvaldībās tiek nodrošināta sabiedrisko pakalpojumu pieejamība, un joprojām ir problemātisks jautājums par kvalitatīvu pakalpojumu sniegšanu vietējā līmenī tādās jomās kā, piemēram, transports, izglītība, vecāka gadagājuma cilvēku ilgtermiņa aprūpe un citi sociālie pakalpojumi vietējā līmenī. 2016. gada martā valdība iesniedza parlamentam Administratīvās reformas likuma projektu, lai pavērtu ceļu vietējo pašvaldību reformai. Minētā reforma paredz gan brīvprātīgu, gan valdības ierosinātu apvienošanos nolūkā piedāvāt pieejamus un kvalitatīvus pakalpojumus un nodrošināt efektīvāku un kompetentāku pārvaldību. Grozītajā Sociālās labklājības likumā noteiktas minimālās prasības deviņiem sociālajiem pakalpojumiem, bet tā īstenošana ir apdraudēta vietējo pašvaldību pakalpojumu sniegšanas nepilnību dēļ. Ierosinātais vietējo pašvaldību reformas likums vēl nav pieņemts.

               (12)Igaunijā ir viena no augstākajām ieguldījumu attiecībām pret IKP gan privātajā, gan publiskajā sektorā. Tomēr valstij joprojām ir vēl daži risināmi jautājumi nolūkā turpmāk uzlabot ieguldījumu vidi. Igaunija veica pasākumus, lai īstenotu pētniecības, izstrādes un inovācijas stratēģiju “Uz zināšanām balstīta Igaunija” un Uzņēmējdarbības izaugsmes stratēģiju, kas abas kopā veido pārdomātas specializācijas satvaru. Nepietiekama sinerģija starp šīm stratēģijām var kavēt privātos ieguldījumus pētniecības, izstrādes un inovācijas jomā, jo īpaši ņemot vērā, ka uzņēmumu pētniecības un tehnoloģiju ieguldījumi 2014. gadā samazinājās līdz 0,6 % no IKP, un Igaunija, visticamāk, nesasniegs nosprausto mērķi, proti, 2020. gadā 3 % no IKP novirzīt pētniecībai, izstrādei un inovācijai. Ir ierobežots to uzņēmumu skaits, kuri sadarbojas ar pētniecības institūcijām, tādēļ ir maz patentu pieteikumu. Tikmēr Igaunijas rūpniecības preču eksporta vispārējā struktūra pēdējo gadu laikā, šķiet, ir pārorientējusies uz mazākas vērtības precēm. Darbaspēka un prasmju trūkums var būt šķērslis lielākiem ieguldījumiem augsto tehnoloģiju nozarēs.

               (13)Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi visaptverošu Igaunijas ekonomikas politikas analīzi un publicēja to 2016. gada ziņojumā par valsti. Tā arī izvērtēja stabilitātes programmu un valsts reformu programmu un to, kā īstenoti Igaunijai iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Tā ir ņēmusi vērā ne tikai to lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Igaunijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina ES vispārējā ekonomiskā pārvaldība, kas panākams, turpmākajos valstu lēmumos sniedzot ES līmeņa norādes. Komisijas ieteikumi  saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti turpmāk 1. un 2. ieteikumā,

               (14)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu, un uzskata, ka sagaidāms – Igaunija nodrošinās atbilstību Stabilitātes un izaugsmes paktam.

               AR ŠO IESAKA Igaunijai 2016. un 2017. gadā rīkoties šādi.

               1. Nodrošināt augstas kvalitātes sabiedrisko pakalpojumu, jo īpaši sociālo pakalpojumu sniegšanu un pieejamību vietējā līmenī, cita starpā pieņemot un īstenojot ierosināto vietējo pašvaldību reformu. Pieņemt un īstenot pasākumus, lai samazinātu vīriešu un sieviešu darba samaksas atšķirību, tostarp tos, kas paredzēti Labklājības plānā.

               2. Veicināt privātos ieguldījumus pētniecībā, izstrādē un inovācijā, tostarp stiprinot sadarbību starp akadēmiskajām aprindām un uzņēmumiem.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)
                  COM(2016) 327 final.

                     (3)
                  P8_TA(2016)0058, P8_TA(2016)0059 un P8_TA(2016)0060.

                     (4)
                  COM(2015) 690 final.

                     (5)
                  COM(2015) 691 final.

                     (6)
                  COM(2015) 692 final.

                     (7)
                  SWD(2016) 76 final.

                     (8)
                  COM(2016) 95 final.

                     (9)
                  COM(2014) 494 final.


                            EIROPAS
                            KOMISIJA
                                                     Briselē, 13.5.2015.
                                                     COM(2015) 276 final
                                           Ieteikums
                                  PADOMES IETEIKUMS
   par Zviedrijas 2015. gada valsts reformu programmuun ar ko sniedz Padomes atzinumu
                     par Zviedrijas 2015. gada konverģences programmu
LV                                                                                LV
 ---pagebreak---                                               Ieteikums
                                         PADOMES IETEIKUMS
   par Zviedrijas 2015. gada valsts reformu programmuun ar ko sniedz Padomes atzinumu
                        par Zviedrijas 2015. gada konverģences programmu
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un
   148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa
   uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu1 un jo īpaši
   tās 9. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada
   16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību2, un jo īpaši
   tās 6. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu3,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas4,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:
   (1)      Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu
            izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju — “Eiropa 2020” –, kam pamatā ir ciešāka
            ekonomikas politikas koordinācija. Stratēģijā lielākoties pievērsta uzmanība
            galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes
            potenciālu un konkurētspēju.
   (2)      Padome 2010. gada 13. jūlijā, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma
            ieteikumu par dalībvalstu un Savienības ekonomikas politikas vispārējām
            pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), un 2010. gada 21. oktobrī tā pieņēma lēmumu par
            dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm. Kopā tās veido “integrētās
   1
           OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.
   2
           OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.
   3
           COM(2015) 276.
   4
           P8_TA(2015)0067, P8_TA(2015)0068, P8_TA(2015)0069.
LV                                                 2                                          LV
 ---pagebreak---         pamatnostādnes”, ko dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā savā ekonomikas un
        nodarbinātības politikā.
   (3)  Padome 2014. gada 8. jūlijā pieņēma ieteikumu par Zviedrijas 2014. gada valsts
        reformu programmu un sniedza atzinumu par atjaunināto Zviedrijas 2014. gada
        konverģences programmu.
   (4)  Komisija 2014. gada 28. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu5, iezīmējot
        2015. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Tajā pašā
        dienā Komisija, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdināšanas
        mehānisma ziņojumu6, kurā tā noteica Zviedriju kā vienu no dalībvalstīm, par kurām
        tiks izstrādāts padziļināts pārskats.
   (5)  Eiropadome 2014. gada 18. decembrī apstiprināja prioritātes, lai veicinātu
        investīcijas, paātrinātu strukturālās reformas un īstenotu atbildīgu, izaugsmi
        veicinošu fiskālo konsolidāciju.
   (6)  Komisija 2015. gada 26. februārī publicēja 2015. gada ziņojumu par Zviedriju7. Tajā
        tika izvērtēti Zviedrijas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti 2014. gada 8. jūlijā
        pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi. Ziņojumā par valsti ir ietverti arī
        padziļinātā pārskata rezultāti saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu.
        Komisijas veiktā analīze ļauj secināt, ka Zviedrijā ir makroekonomiskā
        nelīdzsvarotība, kurai nepieciešama politiska rīcība un uzraudzība. Īpaši
        mājsaimniecību parāda līmenis aizvien ir ļoti augsts un turpina pieaugt, jo mājokļu
        cenas turpina paaugstināties, procentu likmes joprojām ir zemas, ir ievērojami
        nodokļu stimuli un pastāv ierobežojums mājokļu piedāvājumā. Uzmanība joprojām
        jāpievērš makroekonomiskajām norisēm, kas saistītas ar privātā sektora parādu.
   (7)  Zviedrija 2015. gada 23. aprīlī iesniedza savu 2015. gada valsts reformu programmu
        un 2015. gada 24. aprīlī – savu 2015. gada konverģences programmu. Abas
        programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.
   (8)  Uz Zviedriju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa. Savā
        2015. gada konverģences programmā valdība plāno pakāpeniski samazināt nominālo
        deficītu līdz 1,4 % no IKP 2015. gadā un panākt līdzsvaru 2018. gadā, kā arī plāno
        arī turpmāk visā programmas periodā izpildīt vidējā termiņa mērķi, proti, strukturālo
        deficītu 1 % apmērā no IKP. Sagaidāms, ka valdības parāda attiecība pret IKP
        maksimumu 44,2 % apmērā sasniegs 2015. gadā un pēc tam tā pakāpeniski
        samazināsies līdz 40,0 % 2018. gadā. Šo budžeta prognožu pamatā esošais
        makroekonomikas scenārijs ir ticams. Tomēr pasākumi plānoto budžeta deficīta
        mērķu sasniegšanai, sākot no 2016. gada, būs jākonkretizē. Ņemot vērā Komisijas
        2015. gada pavasara prognozi, tiek prognozēts, ka strukturālā bilance atbildīs vidēja
        termiņa mērķim un būs -1 % 2015. gadā un uzlabosies līdz - 0,9 % no IKP
        2016. gadā. Pamatojoties uz savu konverģences programmas novērtējumu un ņemot
        vērā Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, Padome uzskata — sagaidāms, ka
        Zviedrija ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.
   (9)  Atšķirībā no daudzām citām dalībvalstīm mājokļu cenām Zviedrijā nav bijušas
        nekādas būtiskas korekcijas un kopš 2013. gada vidus tās ir atkal būtiski
        palielinājušās. Komisijas veiktais padziļinātais pārskats rosina domāt, ka Zviedrijas
   5
       COM(2014) 902.
   6
       COM(2014) 904.
   7
       SWD(2015) 46 final.
LV                                             3                                                  LV
 ---pagebreak---         mājokļu cenas pārsniedz savas pamatvērtības. Daļēji tas ir saistīts ar labvēlīgiem
        pamatnosacījumiem, piemēram, lielākiem rīcībā esošiem ienākumiem, zemām
        procentu likmēm un veselīgu demogrāfisko situāciju. Tomēr ziņojumā par valsti ir
        norādīts, ka mājokļu cenas palielinās gan ar pieprasījumu, gan piedāvājumu saistītu
        faktoru dēļ. Raugoties no pieprasījuma perspektīvas, kredītu nosacījumi ir bijuši īpaši
        labvēlīgi. Turklāt Zviedrijas nodokļu sistēma, kas ietver vienu no lielākajiem
        nodokļu stimuliem mājokļu iegādei Savienībā, arī veicina mājokļu cenu pieaugumu.
        Tas savukārt ir arī veicinājis mājsaimniecību parāda pieaugumu Zviedrijā, kas ir liels
        un pieaug straujāk nekā pārējā ES. Pat ja mājsaimniecību aktīvu kopsumma ir liela
        un rīcībā esošie ienākumi pēdējos gados ir palielinājušies, mājsaimniecību sektors
        šobrīd ir neaizsargātāks nekā iepriekš un mājsaimniecību parādsaistību augstais
        līmenis apdraud makroekonomisko stabilitāti. Būtu jānovērš iedzīvotāju ienākumu
        nodokļu stimulu parādu veidošanai ietekme, pakāpeniski samazinot nodokļu
        atskaitījumu no hipotekārajiem procentu maksājumiem vai palielinot regulārus
        īpašuma nodokļus. Turklāt ir jāpieliek pūles, lai paātrinātu hipotekāro aizdevumu
        amortizācijas tempu nolūkā samazināt mājsaimniecību parādsaistību pieaugumu.
   (10) Raugoties no piedāvājuma perspektīvas, strukturālas nepilnības izraisa mājokļu
        trūkumu un veicina mājokļu cenu pieaugumu. Tas ierobežo darbaspēka mobilitāti un
        rada sociālas problēmas neaizsargātām iedzīvotāju grupām. Piedāvājumu ierobežo
        neefektīva esošo mājokļu izmantošana, kā arī strukturāli nepietiekami ieguldījumi
        jaunu mājokļu būvniecībā. Jo īpaši, būtu jāstiprina stimuli pašvaldībām aktīvi
        veicināt ieguldījumus mājokļu būvniecībā un nodrošināt neaizsargātām iedzīvotāju
        grupām mājokļus. Nepieciešams veicināt konkurenci būvniecības nozarē, kurā būtu
        jānodrošina pilnībā pārredzamas publiskā iepirkuma procedūras. Plānošanas un
        pārsūdzības procesi ir ilgstoši un sarežģīti, un tie būtu jāoptimizē. Neelastība īres
        tirgū, kas, šķiet, nepilda savu lomu attiecībā uz cenu spiediena mazināšanu mājokļu
        tirgū vai mobilitātes vajadzību atbalstīšanu, galvenokārt ir saistīta ar augsto īres
        maksu uzraudzības pakāpi. Tā būtu jānovērš, pakāpeniski īstenojot īres tiesību
        noteikšanas sistēmas reformu. Tam būtu jārada variētākas īres cenas — kā rezultātā
        esošie mājokļi varētu tikt izmantoti efektīvāk — un lielāka līgumslēgšanas brīvība
        starp individuāliem īrniekiem un īpašniekiem.
   (11) Valdība strādā pie tā, lai uzlabotu skolēnu sekmes, kas pēdējo desmit gadu laikā ir
        būtiski pasliktinājušās un līdz ar to ir viens no iemesliem salīdzinoši augstajam
        jauniešu bezdarba līmenim. Tāpat arī valdība šobrīd strādā pie tā, lai atvieglotu
        pāreju no izglītības uz darba tirgu un uzlabotu jauniešu ar zemu izglītības līmeni un
        personu ar migrantu izcelsmi integrāciju darba tirgū. Panākumi šajā jomā būs
        jāuzrauga.
   (12) Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Zviedrijas ekonomikas politikas
        visaptverošu analīzi un to publicējusi 2015. gada ziņojumā par valsti. Tā arī ir
        izvērtējusi konverģences programmu un valsts reformu programmu, kā arī
        pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Zviedrijai adresētiem
        ieteikumiem. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību
        ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Zviedrijā, bet arī
        atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Eiropas
        Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot
        ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir
        atspoguļoti 1. ieteikumā.
LV                                            4                                                 LV
 ---pagebreak---    (13)     Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi Zviedrijas konverģences
            programmu, un saskaņā ar tās atzinumu8 Zviedrija ievēro Stabilitātes un izaugsmes
            paktu.
   (14)     Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo vērtējumu, Padome ir izskatījusi
            valsts reformu programmu un konverģences programmu. Tās ieteikumi saskaņā ar
            Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1. ieteikumā,
   AR ŠO IESAKA Zviedrijai 2015. un 2016. gadā rīkoties šādi.
   1.       Novērst mājsaimniecību parāda pieaugumu, pielāgojot fiskālos stimulus, jo īpaši
            pakāpeniski samazinot nodokļu atskaitījumu no hipotekārajiem procentu
            maksājumiem vai palielinot regulārus īpašuma nodokļus un paātrinot hipotekāro
            kredītu amortizācijas tempu. Novērst strukturālo mājokļu trūkumu, sekmēt
            konkurenci būvniecības nozarē, racionalizēt plānošanas un pārsūdzības procedūras
            būvniecībā un pārskatīt īres maksas noteikšanas sistēmu, lai ļautu vairāk uz tirgu
            orientētas īres maksas.
   Briselē,
                                                   Padomes vārdā —
                                                   priekšsēdētājs
   8
           Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.
LV                                                    5                                        LV


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 22.5.2017
            COM(2017) 501 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Beļģijas 2017. gada valsts reformu programmuun ar ko sniedz Padomes atzinumu par Beļģijas 2017. gada Stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Beļģijas 2017. gada valsts reformu programmu

                  un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Beļģijas 2017. gada Stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
                  2

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
                  3

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2016. gada 16. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu,
                  4
                iezīmējot 2017. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2017. gada 9.–10. martā. Komisija 2016. gada 16. novembrī, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu
                  5
               , kurā Beļģija nebija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu Padomes ieteikumam par eurozonas ekonomikas politiku. Eiropadome atbalstīja šo ieteikumu 2017. gada 9. un 10. martā, un 2017. gada 21. martā Padome to pieņēma
                  6
               .

               (2)Ņemot vērā to, ka Beļģija ir dalībvalsts, kuras valūta ir euro un ekonomiskajā un monetārajā savienībā starp ekonomikām ir cieša savstarpēja saikne, Beļģijai būtu jānodrošina pilnīga un savlaicīga ieteikuma par eurozonu, kas ir atspoguļots 1. un 2. ieteikumā, īstenošana.

               (3)2017. gada ziņojums par Beļģiju
                  7
                tika publicēts 2017. gada 22. februārī. Tajā ir izvērtēti Beļģijas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti Padomes 2016. gada 12. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Beļģijas virzība uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu.

               (4)Beļģija 2017. gada 28. aprīlī iesniedza savu 2017. gada valsts reformu programmu un 2017. gada stabilitātes programmu. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās tika izvērtētas vienlaikus.

               (5)Attiecīgie konkrētai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, veicot dalībvalstu programmu plānošanu attiecībā uz Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem (ESI fondi) 2014.–2020. gadam. Kā paredzēts tiesību aktā, kas reglamentē ESI fondus,
                  8
                gadījumā, ja ir nepieciešams atbalsts attiecīgo konkrētai valstij adresēto ieteikumu īstenošanā, Komisija var lūgt dalībvalsti pārskatīt un grozīt tās attiecīgās ESI fondu programmas. Komisija ir sniegusi papildu norādes par minēto noteikumu piemērošanu
                  9
               .

               (6)Uz Beļģiju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa, un tai piemēro noteikumu par parādu. Savā 2017. gada stabilitātes programmā valdība plāno pakāpenisku nominālās bilances uzlabojumu no deficīta 2,6 % no IKP apmērā 2016. gadā līdz -0,1 % no IKP 2020. gadā. Plānots, ka vidēja termiņa budžeta mērķis, kas noteikts kā līdzsvarots budžeta stāvoklis strukturālā izteiksmē, tiks sasniegts līdz 2019. gadam. Tomēr pārrēķinātā
                  10
                strukturālā bilance joprojām norāda uz 0,3 % lielu deficītu 2019. gadā. Pēc tam, kad vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP sasniedza maksimumu gandrīz 107 % no IKP 2014. gadā un samazinājās līdz aptuveni 106 % no IKP 2015. un 2016. gadā, saskaņā ar Stabilitātes programmu gaidāms, ka līdz 2020. gadam tā samazināsies līdz 99 %. Makroekonomiskais scenārijs, kas ir budžeta prognozes pamatā, ir ticams. Tomēr pasākumi, kas nepieciešami, lai atbalstītu plānotos deficīta mērķus 2018. gadā, nav konkretizēti, kas saskaņā ar Komisijas prognozi nemainīgas politikas apstākļos veicinās prognozēto strukturālās bilances pasliktinājumu 2018. gadā.

               (7)Komisija saskaņā ar LESD 126. panta 3. punktu 2017. gada 22. maijā nāca klajā ar ziņojumu, jo Beļģija nebija izdarījusi pietiekami, lai izpildītu parāda samazināšanas kritērijus 2016. gadā. Ziņojumā secināts, ka, ņemot vērā visu svarīgo faktoru novērtējumu, būtu jāuzskata, ka parāda kritērijs pašreiz ir ievērots. Tomēr 2017. gadā būtu jāveic papildu fiskālie pasākumi, lai nodrošinātu vispārēju atbilstību korekcijai vidēja termiņa mērķa sasniegšanai 2016. un 2017. gadā (kopā ņemot).

               (8)2017. gada stabilitātes programmā norādīts, ka bēgļu ārkārtas pieplūduma un 2016. un 2017. gadā ieviesto drošības pasākumu ietekme uz budžetu ir ievērojama, un sniegti atbilstoši pierādījumi par šo papildu budžeta izmaksu apmēru un būtību. Saskaņā ar Komisijas datiem 2016. gadā attiecināmie papildu izdevumi saistībā ar bēgļu ārkārtas pieplūdumu sasniedza 0,08 % no IKP un saistībā ar drošības pasākumiem — 0,05 % no IKP. Pēc šābrīža aplēsēm drošības pasākumu papildu ietekme 2017. gadā ir 0,01 % no IKP salīdzinājumā ar 2016. gadu. Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktā un 6. panta 3. punktā paredzētie noteikumi ļauj segt šos papildu izdevumus, jo bēgļu pieplūdums, kā arī spēcīgie terorisma draudi ir īpaši notikumi, to ietekme uz Beļģijas publiskajām finansēm ir ievērojama, un ilgtspēja netiktu apdraudēta, pieļaujot pagaidu novirzi no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai. Tādējādi nepieciešamās korekcijas 2016. gada vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai tika samazinātas, lai ņemtu vērā papildu izmaksas saistībā ar bēgļiem un drošību. 2018. gada pavasarī tiks veikts galīgais novērtējums par 2017. gadu, arī par attiecināmajām summām, pamatojoties uz novērotajiem datiem, ko sniegušas Beļģijas iestādes.

               (9)2016. gada 12. jūlijā Padome ieteica Beļģijai sasniegt ikgadējo fiskālo korekciju — vismaz 0,6 % no IKP — vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai 2017. gadā. Pamatojoties uz Komisijas 2017. gada pavasara prognozi, pastāv risks nedaudz novirzīties no minētās prasības 2017. gadā. Tomēr joprojām pastāv risks, ka būs ievērojama novirze no ieteiktās korekcijas vidēja termiņa mērķa sasniegšanai 2016. un 2017. gadā (kopā ņemot). Minētais secinājums nemainītos, ja ietekme uz budžetu, ko rada bēgļu ārkārtas pieplūdums un drošības pasākumi, netiktu ierēķināti prasībā.

               (10)2018. gadā, ņemot vērā Beļģijas fiskālo stāvokli un jo īpaši tās parādu līmeni, paredzams, ka Beļģija arī turpmāk izdarīs korekciju vidējā termiņa budžeta mērķa sasniegšanai — panākt līdzsvarotu budžeta stāvokli strukturālā izteiksmē. Atbilstoši Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumu satvarā kopīgi pieņemtajai korekcijas matricai šāda korekcija nozīmē prasību par valdības primāro neto izdevumu nominālās izaugsmes tempu
                  11
               , kurš 2018. gadā nepārsniedz 1,6 %. Tas atbilstu ikgadējai strukturālajai korekcijai vismaz 0,6 % apmērā no IKP. Nemainīgas politikas apstākļos pastāv risks, ka būs ievērojama novirze no minētās prasības 2018. gadā. Prima facie prognozes liecina, ka Beļģija 2017. un 2018. gadā neizpildīs parāda noteikumu. Kopumā Padome uzskata, ka no 2017. gada būs nepieciešami turpmāki pasākumi, lai izpildītu Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Tomēr, kā paredzēts Regulā (EK) Nr. 1466/97, budžeta plānu un rezultātu izvērtējumā būtu jāņem vērā attiecīgās dalībvalsts budžeta līdzsvars, ņemot vērā cikliskos apstākļus. Kā atgādināts Komisijas paziņojumā, kas pievienots minētajiem konkrētai valstij adresētajiem ieteikumiem, 2018. gada budžeta plāna projekta izvērtējumā un pēc tam 2018. gada budžeta rezultātu izvērtējumā būs pienācīgi jāņem vērā mērķis panākt tādu fiskālo nostāju, kas atbalsta gan notiekošo atveseļošanos, gan stabilu Beļģijas publisko finanšu nodrošināšanu. Minētajā kontekstā Komisija ir nodomājusi izmantot pastāvošo rīcības brīvību, ņemot vērā cikliskos apstākļus Beļģijā.

               (11)Efektīva budžeta koordinācija ir būtiska tādas federālas dalībvalsts gadījumā kā Beļģija, kur atbildība par izdevumiem ļoti lielā mērā ir nodota vietējām pašvaldībām. Cenšoties pilnveidot iekšējo koordināciju un transponēt Līgumu par stabilitāti, koordināciju un pārvaldību ekonomiskajā un monetārajā savienībā (“fiskālais pakts”), 2013. gadā federālā valdība, reģionālās pašvaldības un kopienu pašvaldības noslēdza sadarbības līgumu, kā mērķis ir definēt vispārējo un konkrēto daudzgadu fiskālo virzību, kuru uzraudzīs Finanšu padome. Tomēr šai procesā nav panākta nedz formāla vienošanās par fiskālajām trajektorijām, nedz noteiktas pietiekamas garantijas attiecībā uz Finanšu padomes uzraudzības lomu. Šāda kopīgo centienu nepietiekama koordinācija apdraud valsts vispārējo virzību uz Stabilitātes programmā izvirzīto vidēja termiņa budžeta mērķi.

               (12)Lai gan publiskās investīcijas ilgtermiņā var stimulēt izaugsmi, Eiropas mērogā tās ir ļoti mazas, jo īpaši salīdzinājumā ar kopējiem publiskajiem izdevumiem. Valsts pamatkapitāla apjoms ir mazs, un publiskās infrastruktūras kvalitāte ir kritusies. Visos valdības līmeņos ir ļoti lieli budžeta ierobežojumi, tāpēc pietiekamas investīcijas būs iespējamas tad, ja tiks pārstrukturēti vispārējie publiskie izdevumi, uzlabojot publisko iestāžu darbības un attiecīgās politikas lietderību un konkrētos posteņos apturot straujo izdevumu pieaugumu.

               (13)Beļģija ir sasniegusi būtisku progresu, reformējot darba samaksas sistēmu. 1996. gada likums par darba samaksas noteikšanas sarunām tiek pārskatīts, lai saglabātu izmaksu konkurētspējas uzlabojumus, kas nesen panākti, ierobežojot darba samaksas pieaugumu. Piesardzīgākas pamataplēses un iekļautas iepriekšējas korekcijas standartalgas aprēķinā nozīmē, ka reformētais satvars ir nozīmīgs solis, lai Beļģijas izmaksu konkurētspēju uzlabotu attiecībā pret lielākajiem eurozonas tirdzniecības partneriem. Turklāt reforma sniedz lielākas garantijas tam, ka valdības pasākumi ar algu nesaistīto darbaspēka izmaksu samazināšanai faktiski cels izmaksu konkurētspēju, un valdība spēs novērstu to, ka pārmērīga inflācija nelabvēlīgi ietekmē izmaksu konkurētspēju. Darba koplīguma slēgšanas sistēma paredz, ka Centrālajā ekonomikas padomē pārstāvētās sociālo partneru organizācijas cieši uzrauga darba samaksas un ražīguma tendences un citus izmaksu un ārpusizmaksu konkurētspējas faktorus. Tā kā daudzās nozarēs joprojām plaši pieņemts darba samaksas attīstību saistīt ar inflāciju, un sakarā ar pieaugošo inflācijas līmeņa starpību starp Beļģiju un tās kaimiņvalstīm, Eiropas pusgada satvarā arī turpmāk tiks cieši uzraudzītas darbaspēka vienības izmaksu izmaiņas.

               (14)Ir panākts zināms progress darba tirgus darbībā. Lielāks pensionēšanās vecums un vēl lielāki priekšlaicīgas pensionēšanās ierobežojumi veicina to, ka vecāka gadagājuma cilvēki paliek vai atgriežas darba tirgū. Nodarbinātības līmenis ir cēlies, pakāpeniski samazinot nodokļu īpatsvaru darbaspēka izmaksās. Darbvietu radīšana ir stabila, ko veicinājusi ekonomikas izaugsme un uzlabota izmaksu konkurētspēja. To atspoguļo arī darbaspēka nodokļu samazinājumi un darba samaksas mērenība, kas uzlabojuši Beļģijas uzņēmumu darbaspēka izmaksu konkurētspēju. Tomēr joprojām ir vairākas strukturālas nepilnības. Rādītāji, kas raksturo pāreju no bezdarba vai pasivitātes uz nodarbinātību, ir zemi, un vispārējo nodarbinātības līmeni joprojām bremzē neapmierinošais sniegums konkrētās grupās. To skaitā ir arī personas ar zemu kvalifikāciju, vecāka gadagājuma darba ņēmēji un tādas migrantu izcelsmes personas, kā darba ņēmēji, kas nav dzimuši ES, bet arī otrās paaudzes migranti. Personu ar migrantu izcelsmi nodarbinātības rādītāji, pat izdarot korekcijas par citām individuālām iezīmēm, ir vieni no sliktākajiem ES. Tā piemēram, nodarbinātības līmeņa plaisa to personu grupā, kas nav dzimušas ES, ir viena no dziļākajām ES: viņu nodarbinātības līmenis vecuma grupā no 20 līdz 64 gadiem bija 49,1 % 2016. gadā, salīdzinot ar 70,2 % valstī dzimušajiem iedzīvotājiem, savukārt sievietēm, kas nav dzimušas ES, šis rādītājs bija vēl mazāks — 39,1 %. 2015. gadā nabadzības un sociālās atstumtības risks iedzīvotājiem, kas nav dzimuši ES, bija 50,7 % pretstatā 17 % — personām, kas dzimušas attiecīgajā valstī. Minētās lielās nodarbinātības atšķirības starp konkrētām iedzīvotāju grupām joprojām rada pastāvīgu darbaspēka nepilnīgu izmantošanu. Kaut arī pašreizējā nodarbinātības veicināšanas shēmu reģionālā reforma notiek ar mērķi racionalizēt un pielāgot sistēmu, būtu regulāri jāuzrauga politisko risinājumu izmaksu lietderība. Uz mērķgrupu vērstās politisko risinājumu ietekme var būt neparedzēta un izraisīt pārvietošanu. Koordinācija un saziņa starp dažādiem politikas līmeņiem ir būtiska arī mērķtiecīgu politisko risinājumu efektivitātei. Nodokļi, arī sociālās iemaksas par zemākām algām, un sociālo pabalstu anulēšana pēc iekļūšanas darba tirgū vai nostrādāto stundu skaita palielināšana var radīt pasivitāti un zema atalgojuma slazdus.

               (15)Ir gūti zināmi panākumi attiecībā uz izglītības un apmācības reformām, kuru mērķis bija uzlabot taisnīgumu, galvenās prasmes un izglītības kvalitāti. Salīdzinot ar starptautisko situāciju, vidējais sniegums ir labs, tomēr 15 gadus veco audzēkņu vidū izcilnieku daļa samazinājās, bet to audzēkņu procentuālā daļa, kam ir vājš sniegums, palielinājās. Turklāt nevienlīdzība izglītības jomā, kas saistīta ar sociāli ekonomisko situācija, ir virs vidējiem rādītājiem ES un ESAO. Arī skolēnu ar migrantu izcelsmi snieguma atšķirība ir liela, un otrās paaudzes sniegums tikai nedaudz pārspēj pirmo paaudzi, pat ņemot vērā sociālekonomisko izcelsmi. Lai novērstu nevienlīdzību izglītības jomā, būs nepieciešams plašs politikas pasākumu klāsts, kas attiecas ne tikai uz izglītības sistēmu. Taisnīguma problēmu saasinās straujais skolēnu skaita pieaugums, jo īpaši ir audzis migrantu izcelsmes skolēnu skaits (no 15,1 % 2012. gadā līdz 17,7 % 2015. gadā). Turklāt Beļģijā trūkst kvalificētu skolotāju. Galvenie iemesli ir grūtības piesaistīt piemērotākos studentus un kandidātus profesionālās darbības veikšanai; lielais jauno skolotāju skaits, kas pamet mācīšanu, un tas, ka daļa skolotāju nav pieejami mācīšanai klasēs. Turklāt Beļģijā sākotnējā skolotāju apmācība ir salīdzinoši īsa — pašlaik 3 gadi. Izglītības un apmācības reformas ir izšķirīgas, lai palielinātos mazkvalificēto jauniešu līdzdalība darba tirgū un tiktu atbalstīta pāreja uz ekonomiku, kas balstīta uz zināšanām.

               (16)Joprojām vajag uzlabot konkurētspējas aspektu, kas nav saistīts ar izmaksu līmeni. Šai sakarā ir būtiski panākt lielāku ražīguma pieaugumu un lielākas investīcijas uz zinātību balstītā kapitālā, jo īpaši attiecībā uz digitālo tehnoloģiju pieņemšanu. Publiskās pētniecības sistēmai ir augsta kvalitāte, tomēr, lai gūtu labākus rezultātus inovācijas jomā, būtu nepieciešams vairāk zināšanu izplatīt nozarēs ar zemāku ražīgumu. Šo vajadzību atzīst visas federālās vienības, un pēdējos gados tās ir pieņēmušas dažādas stratēģijas un pasākumus inovācijas veicināšanai. Tomēr, lai sekmētu šādu attīstību, iespējams darīt vairāk inovācijas pamatnosacījumu uzlabošanai. Turklāt šķiet, ka pastāv iespējas uzlabot publiskā sektora atbalsta lietderību un efektivitāti pētniecībai un inovācijām Beļģijā, jo īpaši izvērtējot iespējamo izstumšanas risku un vēl vairāk vienkāršojot vispārējo sistēmu.

               (17)Panākts ierobežots progress, lai mazumtirdzniecībā atceltu darbības un izveides ierobežojumus. Pēc reformas, kas mazumtirdzniecības uzņēmumu dibināšanas jomu nodeva reģionu pārziņā, ir ieviesti jaunu reģionālie tiesību akti, kas vienkāršo administratīvo procedūru atļaujas saņemšanai. Tomēr par dažiem noteikumiem pastāv plaša interpretācijas brīvība, kas var radīt nepamatotus šķēršļus ienākšanai tirgū. Patēriņa cenas joprojām ir augstākas nekā kaimiņu dalībvalstīs, pārsniedzot līmeni, ko varētu izskaidrot ar augstākām darbaspēka izmaksām. Šo jautājumu risināšanai būtu nepieciešama visaptveroša stratēģija, lai nodrošinātu to, ka patērētāji var gūt labumu no tirgus, kurā valda konkurence un zemākas cenas.

               (18)Tīklu nozares un atsevišķi profesionālie pakalpojumi ir ļoti reglamentēti, kas Beļģijā ierobežo konkurenci, jo īpaši nekustamā īpašuma aģentiem, arhitektiem un grāmatvežiem. Viens no šķēršļiem ir ierobežojumi, kas, papildus citām prasībām, ieviesti arhitektiem attiecībā uz akciju paketes turēšanu un uzņēmuma formu; nesavienojamības noteikumi, kas aizliedz vienlaicīgu jebkādas citas ekonomiskās darbības veikšanu visiem grāmatvedības profesiju veidiem; ierobežojumi attiecībā uz nekustamā īpašuma aģentu pielaišanu profesijā un akciju paketes turēšanas un balsošanas tiesību ierobežojumi. Šādu šķēršļu samazināšana varētu radīt spraigāku konkurenci, tā tirgū ienāktu vairāk uzņēmumu un patērētāji iegūtu zemākas cenas. Eiropas Komisija 2017. gada janvārī
                  12
                nāca klajā ar pasākumu kopumu šķēršļu novēršanai pakalpojumu tirgū. Šai kopumā Beļģijai tiek piedāvāti vairāki reformu ieteikumi, kā risināt minētās problēmas.

               (19)Transporta tīkls ir viena no jomām, kurā investīcijas ir nepieciešamas vissteidzamāk. Pastāv arvien pieaugoša problēma ar satiksmes pārslodzi sastrēgumstundās, kas mazina valsts pievilcību ārvalstu ieguldītāju acīs un rada lielas izmaksas ekonomikai un videi. Tāpat sagaidāms, ka Beļģija līdz 2020. gadam neizpildīs savu siltumnīcefekta gāzu emisijas samazināšanas mērķi, un valsts cieš no būtiskām ar gaisa piesārņojumu saistītām problēmām. Steidzamākie uzdevumi ir dzelzceļa un autotransporta pamatinfrastruktūras uzlabošana un trūkstošās saites izveide starp galvenajiem saimnieciskās darbības centriem. Tai pat laikā ir svarīgi risināt satiksmes pārslodzi sastrēgumstundās, uzlabojot sabiedriskā transporta pakalpojumus, optimizējot satiksmes vadību un likvidējot tirgus izkropļojumus un kaitīgus nodokļu atvieglojumus, piemēram, labvēlīgo režīmu attiecībā uz dienesta automašīnām. Vēl viena problēma ir saistīta ar vietējo elektroenerģijas ražošanu un energoapgādes drošību kopumā. Vairāku kodoliekārtu neplānotie padeves pārtraukumi radīja bažas par to, kā līdzsvarot elektroenerģijas pieprasījumu un piedāvājumu, savukārt atkārtoti pārskatītais grafiks, lai pakāpeniski atteiktos no kodolenerģijas ražotņu izmantošanas, uztur gaisotni, kas neveicina lēmumus par ilgtermiņa investīcijām. Kaut gan īstermiņa piegāžu riski ir samazināti, īpaši palielinot stratēģiskās rezerves, un ir sasniegts zināms progress starpsavienojumu palielināšanā, ilgtermiņa ieguldījumu nepieciešamība joprojām ir liela. Papildus turpmākai starpsavienojumu palielināšanai, ir nepieciešami viedtīkli, lai attīstītu enerģijas pieprasījuma pārvaldību. Ņemot vērā to, ka enerģētikas nozarē projektos izpildes laiks ir ievērojams un nākamajos desmit gados būs ļoti liela nepieciešamība aizvietot jaudas, ir jārīkojas ātri, jo īpaši pieņemot atbilstošu tiesisko regulējumu, kas veicina arī elastīgas jaudas attīstīšanu (t. i., ražošana, glabāšana un enerģijas pieprasījuma pārvaldība).

               (20)Beļģija ir panākusi zināmu progresu, īstenojot nodokļu sistēmas reformas, jo īpaši novirzot nodokļus no darbaspēka uz citām nodokļu bāzēm, kas pamazām samazinās nodokļu īpatsvaru darbaspēka izmaksās. Darbaspēka nodokļi, tostarp sociālās iemaksas, tiek pakāpeniski samazināti no 2016. līdz 2020. gadam. Var sākt novērot pašreizējās nodokļu reformas ietekmi. Tomēr nodokļu sistēma joprojām ir sarežģīta, nodokļu bāzes tiek samazinātas ar īpašiem atbrīvojumiem, atskaitījumiem un samazinātām likmēm. Daži no tiem izpaužas kā ieņēmumu zudums, ekonomikas izkropļojumi un smags administratīvais slogs. No budžeta viedokļa nodokļu novirzīšana nešķiet neitrāla, jo darbaspēka nodokļu samazinājumus kompensēja tikai daļēji, ceļot citus nodokļus, galvenokārt patēriņa nodokļus. Joprojām ir būtiskas iespējas uzlabot nodokļu sistēmas struktūru, turpinot paplašināt nodokļu bāzes, kas dotu iespēju tiesību aktos noteikt zemākas likmes un radītu mazāk izkropļojumu. Tāpat pastāv liels potenciāls “zaļai” nodokļu novirzīšanai, kas cita starpā izriet no labvēlīgā nodokļu režīma attiecībā uz dienesta automašīnām un degvielas kartēm, kas apgrūtina turpmāku virzību sastrēgumu, gaisa piesārņojuma un siltumnīcefekta gāzu emisiju problēmu risināšanā. Valdība plāno veikt izmaiņas dienesta automašīnu sistēmā, tomēr ieguvums videi no šīs reformas, visticamāk, būs ierobežots.

               (21)Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Beļģijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2017. gada ziņojumā par Beļģiju. Tā ir arī izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu, kā arī turpmākos pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Beļģijai adresētajiem ieteikumiem. Tā ir ņēmusi vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Beļģijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jāstiprina ES vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu.

               (22)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu, un tās atzinums
                  13
                ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Beļģijai 2017. un 2018. gadā rīkoties šādi.

               1.Turpināt fiskālo politiku, ievērojot Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvās daļas prasības, kas nozīmē būtiskus fiskālos centienus 2018. gadā. Īstenojot politikas rīcību, būtu jāapsver tādas fiskālās nostājas panākšana, kas sekmē gan pašreizējās atlabšanas stiprināšanu, gan Beļģijas publisko finanšu nodrošināšanu. Vienoties par fiskālo mērķu realizējamu sadalījumu starp visiem valdības līmeņiem un nodrošināt neatkarīgu fiskālo uzraudzību. Novērst kropļojošus nodokļu izdevumus. Uzlabot publisko izdevumu struktūru, lai rastu iespējas investīcijām infrastruktūrā, ieskaitot transporta infrastruktūru.

               2.Nodrošināt, lai nelabvēlīgā situācijā esošām grupām, tostarp personām ar migrantu izcelsmi, būtu vienlīdzīga pieeja kvalitatīvai izglītībai, arodmācībām un darba tirgum.

               3.Veicināt investīcijas uz zinātību balstītā kapitālā, īpaši ar pasākumiem, kas palielinātu digitālo tehnoloģiju pieņemšanu, un inovācijas izplatību. Palielināt konkurenci profesionālo pakalpojumu tirgos un mazumtirdzniecībā un uzlabot tirgus mehānismus tīklu nozarēs.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)
                  COM(2017) 501 final.

                     (3)
                  P8_TA(2017)0038, P8_TA(2017)0039 un P8_TA(2017)0040.

                     (4)
                  COM(2016) 725 final.

                     (5)
                  COM(2016) 728 final.

                     (6)
                  OV C92/01, 24.3.2017., 1. lpp.

                     (7)
                  SWD(2017) 67 final.

                     (8)
                  23. pants Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

                     (9)
                  COM(2014) 494 final.

                     (10)
                  Cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un pagaidu pasākumus, ko Komisija pārrēķina, izmantojot vispārpieņemtu metodiku.

                     (11)
                  Valdības neto izdevumus veido kopējie valdības izdevumi, neiekļaujot procentu izdevumus, izdevumus saistībā ar Savienības programmām, kas ir pilnībā izlīdzināti ar ienākumiem no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas saistībā ar bezdarbnieku pabalstu izdevumiem. Valsts finansētā bruto pamatkapitāla veidošanas līmenis ir izlīdzināts 4 gadu laika posmā. Ņem vērā diskrecionārus ieņēmumu pasākumus vai ieņēmumu palielināšanu, kas obligāti veicama saskaņā ar likumu. Vienreizējie pasākumi ieņēmumu un izdevumu daļā tiek atskaitīti.

                     (12)
                  COM(2016) 820 final, COM(2016) 821 final, COM(2016) 822 final, COM(2016) 823 final, COM(2016) 824 final.

                     (13)
                  Atbilstīgi Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktam.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 13.5.2015
            COM(2015) 256 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Vācijas 2015. gada valsts reformu programmuun ar ko sniedz Padomes atzinumu par Vācijas 2015. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Vācijas 2015. gada valsts reformu programmu

                  un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Vācijas 2015. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību
                  2
               , un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu
                  3
               ,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas
                  4
               ,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija. Stratēģijā lielākoties pievērsta uzmanība galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)Padome 2010. gada 13. jūlijā, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), un 2010. gada 21. oktobrī tā pieņēma lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm. Kopā tie veido “integrētās pamatnostādnes”, ko dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)Padome 2014. gada 8. jūlijā pieņēma ieteikumu par Vācijas 2014. gada valsts reformu programmu un sniedza atzinumu par atjaunināto Vācijas 2014. gada stabilitātes programmu. Komisija 2014. gada 28. novembrī saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 473/2013
                  5
                sniedza atzinumu par Vācijas budžeta plāna projektu 2015. gadam
                  6
               .

               (4)Komisija 2014. gada 28. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu
                  7
               , iezīmējot 2015. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Tajā pašā dienā Komisija, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu
                  8
               , kurā tā noteica Vāciju kā vienu no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (5)Eiropadome 2014. gada 18. decembrī apstiprināja prioritātes, lai veicinātu investīcijas, paātrinātu strukturālās reformas un īstenotu atbildīgu, izaugsmi veicinošu fiskālo konsolidāciju.

               (6)Komisija 2015. gada 26. februārī publicēja 2015. gada ziņojumu par Vāciju
                  9
               . Tajā tika izvērtēti Vācijas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti 2014. gada 8. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi. Ziņojumā par valsti ir ietverti arī padziļinātā pārskata rezultāti saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu. Komisijas veiktā analīze ļauj secināt, ka Vācijā ir makroekonomiskā nelīdzsvarotība, kurai nepieciešama izlēmīga politiska rīcība un uzraudzība. Riski ir palielinājušies nepietiekamu privātā sektora un publiskā sektora investīciju rezultātā, kas ir šķērslis izaugsmei un rada ļoti lielo tekošā konta pārpalikumu, kam joprojām ir jāpievērš īpaša uzmanība. Jo īpaši liela ir nepieciešamība rīkoties, lai samazinātu riskus nelabvēlīgai ietekmei uz Vācijas ekonomiku un, ņemot vērā tās apmēru, uz ekonomikas un monetāro savienību plašākā mērogā.

               (7)Vācija 2015. gada 28. aprīlī iesniedza savu 2015. gada valsts reformu programmu un 2015. gada 16. aprīlī – savu 2015. gada stabilitātes programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (8)Uz Vāciju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa, un tai piemēro parāda noteikumu. Savā 2015. gada stabilitātes programmā valdība plāno saglabāt budžeta pārpalikumu. Vidēja termiņa mērķis — strukturālais deficīts 0,5 % apmērā no IKP — joprojām ir izpildīts visā programmas periodā. Sagaidāms, ka valdības parāda attiecība pret IKP pakāpeniski samazināsies līdz 61,5 % 2019. gadā. Šo budžeta prognožu pamatā esošajā makroekonomiskajā scenārijā, kuru nav apstiprinājusi neatkarīga struktūra, ir izmantoti piesardzīgi izaugsmes pieņēmumi. Pamatojoties uz Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, paredzams, ka strukturālā bilance joprojām pārsniegs vidēja termiņa mērķi. Tiek prognozēts, ka kopējais parāds saglabās stabilu lejupejošu tendenci, pārsniedzot parāda noteikumā paredzēto prasību. Tas rada fiskālo telpu investīciju veicināšanai. Pamatojoties uz savu stabilitātes programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, Padome uzskata — sagaidāms, ka Vācija ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.

               (9)Federālā valdība ir palielinājusi izdevumus izglītībai un pētniecībai, bet valsts izdevumi izglītībai, kas izteikti kā attiecība pret IKP, joprojām ir zem ES vidējā rādītāja, un kopējie izdevumi izglītībai un pētniecībai var nesasniegt valsts mērķi, kas ir 10 % no IKP līdz 2015. gadam. Vācija plāno līdz 2018. gadam palielināt publiskā sektora investīcijas, ietverot papildu summu EUR 10 miljardu apmērā infrastruktūrai un summu EUR 5 miljardu apmērā, kas paredzēta, lai atbalstītu finansiāli vājo pašvaldību investīcijas. Tomēr šķiet, ka šie pozitīvie pasākumi nav pietiekami, lai risinātu kopējo neveikto investīciju problēmu. Vācijas fiskālās telpas priekšrocības izmantošana ļautu tai investēt ekonomikas turpmākās izaugsmes potenciālā un risināt publiskā sektora neveikto investīciju problēmu, kas ir jo īpaši acīmredzama infrastruktūras jomā un pašvaldību līmenī. Vācija nav guvusi panākumus attiecībā uz nodokļu sistēmas efektivitātes uzlabošanu. Kopumā iespēja novirzīt nodokļus uz izaugsmei labvēlīgākiem ieņēmumu avotiem, šķiet, netiek pietiekami izmantota. Ieņēmumi no regulāriem īpašuma nodokļiem joprojām ir samērā mazi (0,5 % no IKP 2012. gadā salīdzinājumā ar 1,5 % ES-28), un īpašuma vērtēšana ir novecojusi — tiek izmantota tirgus vērtība 1963./1964. gadā attiecībā uz rietumu federālajām zemēm un 1935. gadā attiecībā uz austrumu federālajām zemēm. Lai gan pašvaldības nekustamā īpašuma nodokļa (Grundsteuer) reforma bija iekļauta koalīcijas līgumā un paziņota 2014. un 2015. gada valsts reformu programmā, līdz šim nav veikti nekādi konkrēti pasākumi. Tā vietā, lai vairāk pievērstos regulāriem īpašuma nodokļiem ar mazāku kropļojošu ietekmi, turpinās tendence palielināt nekustamā īpašuma nodošanas nodokļus. Profesionālās darbības nodoklis (Gewerbesteuer) nav ticis pārskatīts. Nepilnības rodas tādēļ, ka nodokļa bāzē tiek iekļauti peļņu nenesoši elementi. Nodokļu administratīvais slogs uzņēmumiem un nodokļu iekasēšanas izmaksas Vācijā joprojām ir salīdzinoši augstā līmenī, taču dokumentu iesniegšana elektroniski iedzīvotāju un uzņēmumu ienākumu nodokļu jomā tiek izmantota mazāk nekā vidēji ES. Pašreiz notiekošā federācijas, federālo zemju un pašvaldību fiskālo attiecību pārskatīšana sniedz iespēju stiprināt ilgtspējīgas fiskālās politikas satvaru, tostarp nodrošinot atbilstošas publiskā sektora investīcijas visos valdības līmeņos. Šī pārskatīšana sniedz arī iespēju uzlabot atbildības sadalījumu attiecībā uz ieņēmumiem un izdevumiem, kā arī horizontālās fiskālās izlīdzināšanas sistēmas un nodokļu administrēšanas efektivitāti.

               (10)Nav konkretizēti pasākumi vēlākas pensionēšanās stimulu palielināšanai, kas ir nepieciešams, ņemot vērā paredzamo Vācijas darbspējīgā vecuma iedzīvotāju skaita ievērojamo samazinājumu un iespējamo kvalificēta darbaspēka trūkumu vidējā termiņā. Nodokļu īpatsvars darbaspēka izmaksās darba ņēmējiem, kas nopelna no 50 % līdz 67 % no vidējās algas, kopš 2001. gada ir saglabājies gandrīz nemainīgs un joprojām ir viens no augstākajiem ES. Nesen veiktās sociālās apdrošināšanas sistēmu reformas varētu nozīmēt turpmāku iemaksu likmju paaugstināšanu, kas vēl vairāk palielinās nodokļu īpatsvaru darbaspēka izmaksās. Tas, iespējams, negatīvi ietekmēs līdzdalību darba tirgū un iedzīvotāju rīcībā esošos ienākumus. Fiskālo bremžu ietekmi pašlaik mazina zemā inflācija. Taču līdz ar dinamisko algu pieaugumu un nedaudz augstāku inflācijas līmeni turpmākajos gados fiskālās bremzes var veicināt ievērojamu nediskrecionāru nodokļu palielinājumu. Tas savukārt arī ietekmē iedzīvotāju rīcībā esošos ienākumus. Ir gūti nelieli panākumi attiecībā uz to, lai uzlabotu nelabvēlīgā stāvoklī esošu iedzīvotāju izglītības iegūšanu. Varbūtība, ka migrantu izcelsmes jaunieši priekšlaicīgi pārtrauks mācības, ir divreiz lielāka. Fiskālo stimulu trūkums, iespējams, ir svarīgs faktors, kas attur otros pelnītājus mājsaimniecībā sākt strādāt vai strādāt vairāk stundu. Tādējādi ir mazs to sieviešu īpatsvars, kas strādā pilnu slodzi, un sieviešu strādāto stundu skaits ir viens no mazākajiem salīdzinājumā ar vidējo rādītāju ES. Arī tas, ka mazie darbi (mini-jobs) ir atbrīvoti no iedzīvotāju ienākumu nodokļa un daudzos gadījumos arī no visām darba ņēmēju sociālajām iemaksām, attur darbiniekus no pāriešanas uz tādu darbu, kurā nopelna vairāk par mazā darba robežvērtību, proti, EUR 450 mēnesī.

               (11)Politiska rīcība nolūkā veicināt konkurenci pakalpojumu nozarē, jo īpaši profesionālo pakalpojumu jomā, ir bijusi ļoti ierobežota. Darbaspēka produktivitātes pieauguma rādītāji profesionālo pakalpojumu jomā Vācijā jau vairāk nekā desmitgades garumā ir bijuši negatīvi vai tuvu nullei. Vācija ir arī to ES dalībvalstu vidū, kurās regulējums vismazāk veicina konkurenci profesionālo pakalpojumu nozarē. Ierobežojumi ietver profesionālās kvalifikācijas prasības, juridiskās formas un kapitāla turējumu prasības. Attiecībā uz pēdējo minēto dažās federālajās zemēs tiek ieviestas nelielas izmaiņas, bet joprojām nav veikta šādu ierobežojumu pārskatīšana kopumā. Vācija piedalās savstarpējās izvērtēšanas pasākumā, kas paredzēts direktīvā, ar kuru groza Profesionālo kvalifikāciju direktīvu, taču šīs pārskatīšanas rezultātā vēl nav veikusi nekādus pasākumus. Konkurences apstākļi Vācijas dzelzceļa pārvadājumu tirgū kopš pagājušā gada nav būtiski uzlabojušies. Jo īpaši tālsatiksmes dzelzceļa pasažieru pārvadājumu nozarē sarežģītie konkurences apstākļi attur jaunus dalībniekus no ienākšanas tirgū. Sliežu ceļu piekļuves maksa par tālsatiksmes pasažieru pārvadājumiem ir viena no augstākajām ES. Jaunu dalībnieku tirgus daļa tālsatiksmes dzelzceļa pasažieru pārvadājumu tirgū joprojām ir mazāka par 1 % un sarūk.

               (12)Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Vācijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2015. gada ziņojumā par valsti. Tā ir arī izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Vācijai adresētiem ieteikumiem. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Vācijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Eiropas Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1. līdz 3. ieteikumā.

               (13)Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi Vācijas stabilitātes programmu un uzskata
                  10
               , ka Vācija ievēro Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.

               (14)Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1.–3. ieteikumā.

               (15)Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir arī veikusi analīzi par visas eurozonas ekonomikas politiku. Pamatojoties uz šo analīzi, Padome ir sniegusi konkrētus ieteikumus dalībvalstīm, kuru valūta ir euro. Vācijai būtu arī jānodrošina minēto ieteikumu pilnīga un savlaicīga īstenošana,

               AR ŠO IESAKA Vācijai 2015. un 2016. gadā rīkoties šādi.

               1.Arī turpmāk palielināt publiskā sektora investīcijas infrastruktūrā, izglītībā un pētniecībā, tostarp, izmantojot pieejamo fiskālo telpu. Sekmēt privātā sektora investīcijas, veikt pasākumus, lai uzlabotu nodokļu sistēmas efektivitāti, jo īpaši, pārskatot profesionālās darbības nodokli un uzņēmumu nodokļus un modernizējot nodokļu administrēšanu. Izmantot pašreizējo pārskatīšanu, lai uzlabotu fiskālo attiecību struktūru starp federāciju, federālajām zemēm un pašvaldībām, jo īpaši nolūkā nodrošināt atbilstošas publiskā sektora investīcijas visos valdības līmeņos.

               2.Palielināt vēlākas pensionēšanās stimulus. Veikt pasākumus, lai samazinātu augstos darbaspēka nodokļus un sociālā nodrošinājuma iemaksas, jo īpaši zemu atalgotiem darba ņēmējiem, un risinātu fiskālo bremžu ietekmes problēmu. Pārskatīt fiskālo režīmu attiecībā uz mazajiem darbiem, lai veicinātu pāreju uz citiem nodarbinātības veidiem.

               3.Veikt vērienīgākus pasākumus, lai stimulētu konkurenci pakalpojumu nozarē, jo īpaši profesionālo pakalpojumu jomā, atceļot nepamatotus ierobežojumus, piemēram, juridiskās formas un kapitāla turējumu prasības un fiksētus tarifus. Šajā nolūkā pabeigt pašreizējo šo šķēršļu iekšējo pārskatīšanu un veikt turpmākus pasākumus. Novērst atlikušos šķēršļus konkurencei dzelzceļa pārvadājumu tirgos, jo īpaši attiecībā uz tālsatiksmes dzelzceļa pasažieru pārvadājumiem.

               Briselē,

                     Padomes vārdā —

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)
                  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

                     (3)
                  COM(2015) 256.

                     (4)
                  P8_TA(2015)0067, P8_TA(2015)0068, P8_TA(2015)0069.

                     (5)
                  OV L 140, 27.5.2013., 11. lpp.

                     (6)
                  C(2014) 8801 final.

                     (7)
                  COM(2014) 902.

                     (8)
                  COM(2014) 904 final.

                     (9)
                  SWD(2015) 25 final.

                     (10)
                  Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 21.10.2015
            COM(2015) 601 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par valsts konkurētspējas valžu izveidošanu eurozonā

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par valsts konkurētspējas valžu izveidošanu eurozonā

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 292. pantu saistībā ar 121. panta 2. punktu un 136. pantu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               tā kā:

               1)Savienībā ir jāuzlabo konkurētspējas attīstības koordinācija un uzraudzība, jo nesenā krīze parādīja, ka dalībvalstis, kuru valūta ir euro, (“eurozonas dalībvalstis”) var būt īpaši pakļautas iespējai, ka tajās izveidojas un pēkšņi ķēdes reakciju izraisa makroekonomikas nelīdzsvarotības, kas var radīt blakusietekmi citās eurozonas dalībvalstīs. Turklāt, tā kā nepastāv elastīgi nominālie valūtas maiņas kursi, reaģēšanai uz konkrētu valstu satricinājumiem ir vajadzīgi piemēroti korekciju mehānismi. Konkurētspējas dinamikai ir nozīme gan saistībā ar makroekonomikas nelīdzsvarotību (piemēram, tirdzniecības un tekošā konta deficītu, kumulētajām iekšējām un ārējām saistībām) akumulēšanos un novēršanu, gan efektīvu pielāgošanos asimetriskajiem satricinājumiem. Konkurētspējas vājināšanās turklāt var izraisīt izaugsmes potenciāla samazināšanos, tādējādi apgrūtinot lielu parādu atmaksāšanu. Konkurētspēju ietekmējošo politikas jomu koordinēšana palīdzētu nodrošināt, ka konkurētspējas attīstība notiek saderīgi ar mērķi panākt ekonomiskās un monetārās savienības (EMS) netraucētu darbību. Kaut arī šis ieteikums ir adresēts eurozonas dalībvalstīm, arī pārējās dalībvalstis tiek mudinātas izveidot līdzīgas struktūras.

               2)Satvaru ekonomikas politikas integrētai koordinēšanai un uzraudzībai nodrošina Eiropas pusgads, jo īpaši makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūra, kas izveidota ar Regulu (ES) Nr. l176/2011 un Regulu (ES) Nr. 1174/2011. Ņemot vērā nepieciešamību veicināt konkurētspējas jomā īstenojamo strukturālo reformu virzību, papildus minētajiem mehānismiem ir vajadzīga valstu spēcīgāka līdzdalība reformu programmās. Tālab šķiet pamatoti valstu līmenī vairot neatkarīgu personu speciālās zināšanas par politiku un pastiprināt Savienības un eurozonas dalībvalstu politikas dialogu.

               3)Par konkurētspējas jomas rezultātu un politikas fiksēšanu atbildīgu valsts konkurētspējas valžu izveidošanai vajadzētu sekmēt to, ka valstu līmenī tiek panākta aktīvāka līdzdalība nepieciešamajā politikā un reformās un uzlabojas zināšanu bāze, uz kuras balstās Savienības ekonomikas politikas koordinēšana konkurētspējas jomā. Šīm valdēm būtu jāizvērtē konkurētspējas attīstība un politika, bet, ņemot vērā valstu specifiku un iedibināto praksi, jāsniedz arī politikas atzinumi par reformu īstenošanu.

               4)Konkurētspējas valžu darbības joma būtu jānosaka atbilstoši vispusīgai izpratnei par konkurētspējas jēdzienu. Šo valžu kompetencē būtu jāietilpst darba samaksas dinamikai, kā arī ar darba samaksu nesaistītiem faktoriem, ražīgumu ietekmējošajiem faktoriem un dinamiskiem parametriem saistībā ar ieguldījumiem, inovāciju un ekonomikas pievilcību uzņēmējiem.

               5)Konkurētspējas valdēm būtu jānodrošina attiecīgā kapacitāte, kas ļautu sagatavot kvalitatīvu ekonomikas analīzi, kura būtu pamats šo valžu konsultanta lomai.

               6)Konkurētspējas valdēm būtu jābūt neatkarīgām no ministrijām vai publiskajām iestādēm, kuras nodarbojas ar konkurētspējas jautājumiem. Konkurētspējas valdēm turklāt būtu jābūt objektīvām – tās nedrīkstētu paust vienīgi vai galvenokārt konkrētu ieinteresēto personu grupu viedokļus. Šo neatkarības un objektivitātes prasību mērķis ir nodrošināt, ka konkurētspējas valžu konsultanta loma pienācīgi izpaužas vispārējās interesēs formulētos ekspertu atzinumos.

               7)Konkurētspējas valžu iezīmēm būtu jāatbilst Līguma 152. pantam, un tajās būtu jāņem vērā valsts prakse un sistēmas darba samaksas noteikšanas jomā. Saskaņā ar Eiropas Savienības Pamattiesību hartas 28. pantu valžu darbība nedrīkstētu ietekmēt darba ņēmēju un darba devēju vai attiecīgo organizāciju tiesības iesaistīties sarunās un attiecīgajos līmeņos slēgt koplīgumus vai arī kolektīvi rīkoties saskaņā ar Savienības un valstu tiesību aktiem un praksi.

               8)Komisijai būtu jākoordinē konkurētspējas valžu darbības, tiecoties sasniegt visas eurozonas mērķus un ņemot vērā konkurētspējas valžu sistēmas ieguldījumu Savienības ekonomikas politikas koordinēšanā.

               9)Konkurētspējas valdēm savas analīzes un atzinumi būtu jāapkopo un jāpublicē ikgadējā ziņojumā. Lai nodrošinātu, ka valžu darbā tiek ņemti vērā eurozonas un Savienības mērķi, šo ziņojumu sagatavošanā un faktu vākšanas misijās dalībvalstīs būtu jārīko valžu un Komisijas apspriešanās. Minētie ziņojumi tiks ņemti vērā Komisijas analīzē, ko tā veic saistībā ar Eiropas pusgadu un makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūru.

               10)Lai atvieglotu koordināciju pārvalstiskā līmenī, katrā dalībvalstī būtu jābūt vienai vienīgai konkurētspējas valdei. Tomēr, lai spētu pienācīgi izpildīt savas darbības, konkurētspējas valdes varētu izmantot vairāku jau pastāvošu struktūru atbalstu, ja vien tās atbilst iepriekš izklāstītajiem kopējiem principiem.

               11)Valstīm adresēto ieteikumu uzraudzībai un ar izpildi saistītajām darbībām būtu jāpaliek Savienības līmenī – Eiropas pusgada un Regulā (ES) Nr. 1176/2011 paredzētās makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūras ietvaros,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.

               I. Mērķi un joma

               1.Šā ieteikuma mērķis ir izveidot valsts konkurētspējas valdes, kuras sekotu līdzi konkurētspējas jomas rezultātiem un politikai, kas tādējādi palīdzētu sekmēt ekonomikas pastāvīgu konverģenci un panākt valstu aktīvāku līdzdalību nepieciešamajās reformās.

               2.Šis ieteikums ir adresēts eurozonas dalībvalstīm. Arī pārējās dalībvalstis tiek mudinātas izveidot līdzīgas struktūras.

               II. Konkurētspējas valžu izveide

               3.Katrā dalībvalstī būtu jābūt konkurētspējas valdei, kuras uzdevumi ir šādi:

               a)
                     sekot līdzi konkurētspējas attīstībai attiecīgajā dalībvalstī, ņemot vērā faktorus, kuri var īstermiņā ietekmēt preču un pakalpojumu cenas (tostarp darbaspēka izmaksas) un kvalitāti salīdzinājumā ar pasaules konkurentiem, kā arī tādus ilgtermiņa faktorus kā ražīgums un inovācijas kapacitāte, kuri ir nozīmīgi ne tikai tautsaimniecības salīdzinošajiem rezultātiem, bet arī tās izaugsmes potenciālam un spējai piesaistīt ieguldījumus, uzņēmumus un cilvēkresursus;

               b)
                     sniedzot attiecīgu informāciju, dot ieguldījumu valsts līmeņa darba samaksas noteikšanas procesā;

               c)
                     sekot līdzi attiecīgās dalībvalsts politikai, kas saistīta ar konkurētspēju, tostarp dot ieguldījumu politikas ex post novērtēšanā; un

               d)
                     izvērtēt politikas problēmuzdevumus un sniegt politikas atzinumus konkurētspējas jomā. Konkurētspējas valžu atzinumos būtu jāņem vērā visas eurozonas un Savienības dimensija. Valdēm cita starpā būtu jāsniedz atzinumi par konkrētajai valstij adresēto Padomes ieteikumu īstenošanu Eiropas pusgada kontekstā.

               4.Katrai dalībvalstij būtu jānorīko viena vienīga konkurētspējas valde, kas savukārt var izmantot dažādu jau pastāvošu struktūru atbalstu.

               5.Konkurētspējas valdēm savas darbības būtu jāveic pastāvīgi. Savas analīzes un atzinumi tām būtu jāpublicē ikgadējā ziņojumā. Viedokļu koordinēšanas nolūkā tām būtu jāuztur kontakti ar Komisiju un pārējo dalībvalstu konkurētspējas valdēm.

               III. Konkurētspējas valžu iezīmes

               6.Konkurētspējas valdēm būtu jābūt strukturāli neatkarīgām vai funkcionāli autonomām no visām dalībvalsts publiskajām iestādēm, kuras nodarbojas ar konkurētspējas jautājumiem (tas ir, ministrijām, pārvaldes iestādēm, publiskajām struktūrām, publiskajām aģentūrām). To pamatā būtu jābūt valsts tiesību normām, kas nodrošina augstu funkcionālās autonomijas un pārskatatbildības pakāpi un kas tostarp nosaka:

               (a)tiesisko regulējumu, kas balstās uz valsts normatīvajiem vai saistošiem administratīvajiem aktiem;

               (b)aizliegumu pieņemt norādījumus no publiskajām iestādēm, kuras nodarbojas ar konkurētspējas jautājumiem, un no visām citām publiskajām vai privātajām struktūrām;

               (c)
                     spēju laikus sniegt publiskus paziņojumus;

               (d)locekļu nominēšanas procedūras, kas balstās uz to pieredzi un kompetenci;

               (e)piešķirto pilnvaru īstenošanai atbilstīgus resursus un atbilstīgu piekļuvi informācijai.

               7.Konkurētspējas valdēm būtu jāapspriežas ar attiecīgajām ieinteresētajām personām (piemēram, valstu iesaistītajām personām vai to grupām, tostarp sociālajiem partneriem, kas regulāri iesaistās dalībvalstu ekonomikas un sociālajā dialogā), taču tās nedrīkstētu paust vienīgi vai galvenokārt konkrētas ieinteresēto personu grupas uzskatus un intereses.

               8.Konkurētspējas valdēm būtu jāspēj veikt augstas kvalitātes ekonomikas un statistikas analīzes, tostarp tādā līmenī, ko atzīst akadēmiskās aprindas.

               IV. Saikne ar Eiropas pusgadu

               9.Komisijai būtu jāsekmē koordinācija starp valstu konkurētspējas valdēm un jāapmainās ar viedokļiem ar tām, jo īpaši ar mērķi nodrošināt eurozonas un ES mērķu ievērošanu valžu darbā. Kontakti būtu jāparedz pirms valžu gada ziņojumu sagatavošanas un faktu vākšanas misiju laikā dalībvalstīs.

               10.Valžu sniegtās neatkarīgās speciālās zināšanas, tostarp gada ziņojumus, ņem vērā dalībvalstu un Komisijas analīzē saistībā ar Eiropas pusgadu un makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūru.

               V. Pārskatatbildība un pārredzamība

               11.Vispārīgais princips ir, ka valžu sagatavotās analīzes būtu jāpublisko.

               VI. Nobeiguma noteikumi

               12.Dalībvalstis ir aicinātas šajā ieteikumā izklāstītos principus īstenot līdz [ieteikuma pieņemšanas diena + 6 mēneši].

               13.Komisija ir aicināta, pamatojoties uz dalībvalstu sniegto attiecīgo informāciju, līdz [ieteikuma pieņemšanas diena + 12 mēneši] sagatavot progresa ziņojumu par šā ieteikuma īstenošanu un piemērotību, tostarp par to, vai šķiet nepieciešams pieņemt saistošus noteikumus.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs