               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 20.5.2020
            COM(2020) 518 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Maltas 2020. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Maltas 2020. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Maltas 2020. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Maltas 2020. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2019. gada 17. decembrī pieņēma gada ilgtspējīgas izaugsmes stratēģiju, tādējādi uzsākot 2020. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Komisija 2019. gada 17. decembrī uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Malta nebija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu “Padomes ieteikums par eurozonas ekonomikas politiku”.

               (2)2020. gada ziņojums par Maltu
                  2
                tika publicēts 2020. gada 26. februārī. Tajā bija izvērtēts, kā Malta īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2019. gada 9. jūlijā
                  3
               , turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Maltas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu.

               (3)2020. gada 11. martā Pasaules Veselības organizācija oficiāli pasludināja Covid-19 uzliesmojumu par pasaules mēroga pandēmiju. Tā ir nopietna sabiedrības veselības ārkārtas situācija, kas skar iedzīvotājus, sabiedrību kopumā un ekonomiku. Tā pakļauj valstu veselības sistēmas smagai spriedzei, rada traucējumus globālajās piegādes ķēdēs, nestabilitāti finanšu tirgos un patērētāju pieprasījuma satricinājumus un negatīvi ietekmē dažādas nozares. Tā apdraud cilvēku darbvietas un ienākumus un uzņēmumu darbību. Tā ir izraisījusi ievērojamu ekonomikas satricinājumu, kam jau ir nopietnas sekas Eiropas Savienībā. Komisija 2020. gada 13. martā pieņēma paziņojumu
                  4
               , kurā aicināja koordinēt rīcību, reaģējot uz krīzi ekonomikā, un iesaistīt visus dalībniekus valstu un Savienības līmenī.

               (4)Vairākas dalībvalstis ir izsludinājušas ārkārtas stāvokli vai ieviesušas ārkārtas pasākumus. Ārkārtas pasākumiem vajadzētu būt stingri samērīgiem, nepieciešamiem, ar ierobežotu ilgumu un saskaņā ar Eiropas un starptautiskajiem standartiem. Turklāt uz tiem būtu jāattiecina demokrātiskā pārraudzība un iespēja tos neatkarīgi pārskatīt tiesā.

               (5)2020. gada 20. martā Komisija pieņēma paziņojumu par Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšanu
                  5
               . Šī klauzula, kuru veido Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punkts, 6. panta 3. punkts, 9. panta 1. punkts un 10. panta 3. punkts un Regulas (EK) Nr. 1467/97 3. panta 5. punkts un 5. panta 2. punkts, atvieglo budžeta politikas koordināciju nopietnas ekonomikas lejupslīdes laikā. Komisija savā paziņojumā pauda Padomei viedokli, ka pašreizējos apstākļos, ņemot vērā paredzamo nopietno ekonomikas lejupslīdi Covid-19 uzliesmojuma dēļ, ir pieļaujams iedarbināt šo klauzulu. Dalībvalstu finanšu ministri 2020. gada 23. martā piekrita Komisijas novērtējumam. Vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšana ļauj uz laiku atkāpties no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai, ja tas neapdraud fiskālo stabilitāti vidējā termiņā. Attiecībā uz korektīvo daļu Padome uz Komisijas ieteikuma pamata var arī nolemt pieņemt pārskatītu fiskālo trajektoriju. Vispārējā izņēmuma klauzula neaptur Stabilitātes un izaugsmes paktā paredzētās procedūras. Tā ļauj dalībvalstīm atkāpties no budžeta prasībām, kas tiktu piemērotas parastā situācijā, un vienlaikus dod iespēju Komisijai un Padomei veikt vajadzīgos politikas koordinācijas pasākumus pakta ietvaros.

               (6)Ir jāturpina pasākumi, lai ierobežotu un kontrolētu pandēmijas izplatīšanos, stiprinātu valstu veselības sistēmu noturību, mazinātu sociālekonomiskās sekas, izmantojot atbalsta pasākumus uzņēmumiem un mājsaimniecībām, un nodrošinātu pienācīgus veselības un drošības apstākļus darbavietā nolūkā atsākt saimniecisko darbību. Savienībai būtu pilnībā jāizmanto dažādie tās rīcībā esošie instrumenti, lai atbalstītu dalībvalstu centienus minētajās jomās. Vienlaikus dalībvalstīm un Savienībai būtu jāsadarbojas, sagatavojot pasākumus, kas vajadzīgi, lai atjaunotu mūsu sabiedrības un ekonomikas normālu darbību un ilgtspējīgu izaugsmi, citstarp integrējot zaļo pārkārtošanos un digitālo pārveidi un mācoties no krīzes laikā gūtās pieredzes.

               (7)Covid-19 krīze ir apliecinājusi, ka vienotais tirgus ir pietiekami elastīgs, lai spētu pielāgoties ārkārtas situācijām. Tomēr, lai nodrošinātu ātru un vienmērīgu pāreju uz ekonomikas atlabšanas posmu, preču un pakalpojumu brīvu apriti un darba ņēmēju brīvu pārvietošanos, ir jāatceļ steidzamie ārkārtas pasākumi, kas kavē vienotā tirgus normālu darbību, tiklīdz tie vairs nav nepieciešami. Pašreizējā krīze rāda, ka veselības aprūpes nozarē ir vajadzīgi krīzes gatavības plāni, kas jo īpaši ietver uzlabotas iepirkuma stratēģijas, diversificētas piegādes ķēdes un būtisko piegāžu stratēģiskās rezerves. Tie ir galvenie elementi, uz kuru pamata tiks izstrādāti plašāki krīzes gatavības plāni.

               (8)Savienības likumdevējs jau ir grozījis attiecīgos tiesiskos regulējumus
                  6
               , lai ļautu dalībvalstīm mobilizēt visus neizmantotos līdzekļus no Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem nolūkā novērst Covid-19 pandēmijas ārkārtas sekas. Minētie grozījumi nodrošinās papildu elastīgumu, kā arī vienkāršotas un racionalizētas procedūras. Lai mazinātu spiedienu uz naudas plūsmu, dalībvalstis arī var 2020.–2021. grāmatvedības gadā izmantot 100 % līdzfinansējuma likmi no Savienības budžeta. Malta tiek mudināta pilnībā izmantot šīs iespējas, lai palīdzētu personām un nozarēm, ko šīs problēmas skar visvairāk.

               (9)Malta 2020. gada 30. aprīlī iesniedza savu 2020. gada valsts reformu programmu, savukārt 2020. gada 2. maijā – savu 2020. gada stabilitātes programmu. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

               (10)Malta šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā.

               (11)Valdība savā 2020. gada stabilitātes programmā plāno, ka nominālā bilance pasliktināsies no pārpalikuma, kas bija 0,5 % no IKP 2019. gadā, līdz deficītam 7,5 % apmērā no IKP 2020. gadā. Paredzams, ka deficīts 2021. gadā samazināsies līdz 3,6 % no IKP. Vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2019. gadā bija samazinājusies līdz 43,1 % no IKP, taču saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmu ir paredzams, ka 2020. gadā tā palielināsies līdz 54,5 %. Makroekonomikas un fiskālo perspektīvu ietekmē liela nenoteiktība Covid-19 pandēmijas dēļ.

               (12)Reaģējot uz Covid-19 pandēmiju un īstenojot saskaņotu Savienības pieeju, Malta ir noteikusi budžeta pasākumus, lai palielinātu veselības aprūpes sistēmas kapacitāti, ierobežotu pandēmiju un sniegtu atbalstu vissmagāk skartajām personām un nozarēm. Saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmu minētie budžeta pasākumi sasniedz 4,1 % no IKP. Minētie pasākumi ietver algas piemaksas grūtībās nonākušajās nozarēs, veselības aprūpes sistēmas kapacitātes palielināšanu un ar Covid-19 saistītus sociālos pasākumus. Turklāt Malta ir paziņojusi par pasākumiem, kas palīdzēs atbalstīt uzņēmumu likviditāti, neradot tiešu ietekmi uz budžetu. 2020. gada stabilitātes programmā tiek lēsts, ka valdības garantijas ļaus bankām palielināt uzņēmumiem paredzētu jauno aizdevumu portfeli par līdz pat 6,1 % no IKP. Minētie pasākumi cita starpā ir aizdevumu garantijas. 2020. gada stabilitātes programmā arī apstiprināti agrākie paziņojumi par iedzīvotāju ienākuma nodokļu un uzņēmumu ienākuma nodokļu, pievienotās vērtības nodokļa un sociālo iemaksu atlikšanu. Kopumā Maltas veiktie pasākumi atbilst pamatnostādnēm, kas sniegtas Komisijas paziņojumā par koordinētu ekonomisko reakciju uz Covid-19 uzliesmojumu. Minēto pasākumu pilnīga īstenošana, kam sekotu fiskālās politikas pārorientēšana uz piesardzīga vidēja termiņa fiskālā stāvokļa sasniegšanu, kad to ļaus ekonomikas apstākļi, palīdzēs saglabāt fiskālo stabilitāti vidējā termiņā.

               (13)Pamatojoties uz Komisijas 2020. gada pavasara prognozi ar nemainīgas politikas pieņēmumu, Maltas vispārējās valdības budžeta bilance tiek prognozēta -6,7 % apmērā no IKP 2020. gadā un -2,5 % apmērā no IKP 2021. gadā. Paredzams, ka 2020. un 2021. gadā vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP saglabāsies mazāka par 60 %.

               (14)Komisija 2020. gada 20. maijā nāca klajā ar ziņojumu, kas sagatavots saskaņā ar Līguma 126. panta 3. punktu, jo Malta 2020. gadā plāno pārkāpt deficīta robežvērtību, kas ir 3 % no IKP. Kopumā analīze liecina, ka Līgumā un Regulā (EK) Nr. 1467/1997 noteiktais deficīta kritērijs nav izpildīts.

               (15)Reaģējot uz Covid-19 pandēmiju, Malta ar efektīvas veselības komunikācijas kampaņas palīdzību veica ierobežošanas pasākumus, ieviešot fiziskās izolācijas un karantīnas pasākumus, īstenojot uzraudzību, veicot lielā apmērā testēšanu un nodrošinot kontaktu izsekošanu. Maltas iestādes ir arī strādājušas pie tā, lai palielinātu slimnīcu (tostarp slimnīcu, kurās ierīkotas intensīvās terapijas vienības) kapacitāti. Valsts līmenī tiek veikta individuālo aizsardzības līdzekļu (IAL) tieša iegāde. Malta ir arī pievienojusies Savienības kopīgajam iepirkuma procesam, lai iegādātos IAL, laboratorijas reaģentus, testu komplektus un plaušu mākslīgās ventilācijas iekārtas. Attiecībā uz zālēm un aktīvajām vielām Malta aktīvi uzrauga situāciju, lai apzinātu un prognozētu varbūtējo deficītu un nekavējoties veiktu koriģējošus pasākumus, jo īpaši gadījumos, kad robežas slēdz valstis, kuras parasti piegādā zāles vai aktīvās vielas. Komisija 2020. gada 12. maijā apstiprināja shēmu 11,5 miljonu EUR apmērā, lai atbalstītu investīcijas Covid-19 saistībā būtisku izstrādājumu ražošanā, tostarp tādu medicīnas izstrādājumu ražošanā kā vakcīnas, slimnīcu un medicīniskais aprīkojums (tostarp plaušu mākslīgās ventilācijas iekārtas), kā arī aizsargapģērbs un aizsardzības līdzekļi. Ir veikti arī efektīvi medicīniskā personāla pārcelšanas un pārkvalifikācijas pasākumi. Sabiedrības veselības speciālisti, kuri agrāk ieņēma dažādus amatus regulatīvajās struktūrās un ministrijās, tagad ir pārprofilēti un pārcelti, lai palīdzētu reaģēt uz šo pandēmiju.

               (16)Maltas valdība ir atbalstījusi uzņēmumus, finansiāli atbalstot tāldarbu, kā arī piešķirot subsīdijas darba ņēmējiem, kuri atrodas obligātajā karantīnā. Uzņēmumiem, tostarp pašnodarbinātām personām, valdība arī sniedza garantijas un atlika nodokļu maksājumus. Pilnas slodzes darba ņēmēji uzņēmumos, kas darbojas Covid-19 pandēmijas rezultātā smagi skartajās nozarēs (piemēram, mazumtirdzniecībā, vairumtirdzniecībā, tūrismā un viesmīlības nozarē) vai nozarēs, kurām pēc Sabiedrības veselības superintendanta (Superintendent of Public Health, Superintendent tas-Saħħa Pubblika) rīkojuma bija uz laiku jāpārtrauc darbība, būs tiesīgi saņemt algu par līdz pat piecām dienām nedēļā (maksimālajai mēnešalgai nepārsniedzot 800 EUR). Darba ņēmēji, kuri nodarbināti ne tik smagi skartās nozarēs, ir tiesīgi saņemt algu par vienu līdz divām dienām nedēļā (maksimālajai mēnešalgai nepārsniedzot 800 EUR). Valdība ir arī paziņojusi par atbalstu personām ar invaliditāti, tādām ģimenēm ar bērniem, kurās abi vecāki ir nodarbināti, taču nevar strādāt tāldarba režīmā, darba ņēmējiem, kas zaudējuši darbu pašreizējās krīzes dēļ, kā arī bezdarbniekiem, kuri dzīvo īrētos mājokļos. Visbeidzot, valdība finansēs līdz pat 2,5 procentpunktiem no procentu likmēm par banku aizdevumiem, kurus saņēmuši Covid-19 pandēmijas skarti uzņēmumi.

               (17)Maltas veselības aprūpes sistēmā ir visai labi veselības rezultāti. Tomēr Covid-19 pandēmijas uzliesmojuma rezultātā Maltas sabiedrības veselības sistēma saskaras ar vēl nepieredzēta līmeņa spiedienu. Šīs sistēmas noturību uzlabotu centieni, kas vērsti uz veselības aprūpes sistēmas spēju veidošanu ar nolūku efektīvi reaģēt uz tādām pandēmiskām krīzēm kā Covid-19. Īpaša uzmanība jāvelta šādām jomām: i) aizvien lielākā atkarība no migrantu izcelsmes medmāsām, kuras strādā akūtajā un ilgtermiņa aprūpē, kā arī ģimenes ārstu novecošana varētu radīt problēmas; ii) grūtības nodrošināt jaunu un inovatīvu zāļu pieejamību; iii) lieli personīgie izdevumi par primāro un ambulatoro aprūpi un par dažām zālēm; iv) nesarūkošās un pēdējā laikā pieaugošās rindas uz speciālistu sniegto ambulatoro aprūpi. Svarīga prioritāte vēl aizvien ir pakalpojumu sniegšanas pārorientēšana no slimnīcām uz primāro aprūpi.

               (18)Saskaņā ar Komisijas prognozi ir paredzams, ka bezdarba līmenis 2020. gadā pieaugs līdz 5,9 %, savukārt 2021. gadā tas samazināsies līdz 4,4 %. Lai mazinātu krīzes nopietno ietekmi uz nodarbinātību, Malta, apspriežoties ar sociālajiem partneriem, veica ārkārtas pasākumus nolūkā novērst atlaišanu no darba, tā vietā dodot priekšroku saīsināta darbalaika režīmam. Ja saīsināta darbalaika režīms tiktu ieviests uz ilgāku laiku, tas arī aizsargātu darbvietas pārejas posmā uz ekonomikas atlabšanu. Ļoti svarīgi ir nodrošināt to, ka visi darba ņēmēji (tostarp pašnodarbinātas personas) saņem pienācīgu atbalstu, ka tiem ir piekļuve sociālajai aizsardzībai un ka tiek ņemts vērā, iespējams, garāks bezdarba periods. Maltas sociālās aizsardzības sistēmai arī jānodrošina, ka pienācīgs atbalsts tiek sniegts ārvalstu darba ņēmējiem, lai tie atrastu alternatīvu darbu; ja iespējams, saglabājot darba atļaujas un piekļuvi citiem sociālajiem pakalpojumiem. Mazkvalificētu pieaugušo īpatsvars ir salīdzinoši liels; situāciju vēl vairāk pasliktina augstais izglītību priekšlaicīgi pametušo personu īpatsvars. Pašreizējās krīzes rezultātā var saasināties prasmju nepietiekamība dažās nozarēs un mainīties pieprasījums pēc prasmēm citās nozarēs. Tādējādi vēl jo svarīgāka kļūst prasmju kartēšana un darba ņēmēju pārkvalificēšana, jo īpaši digitālo un zaļo prasmju jomā. Malta nesen ir guvusi progresu izglītības un apmācības jomā, taču joprojām pastāv būtiskas problēmas, tostarp vēl aizvien lielais to skolēnu īpatsvars, kuriem ir nepietiekams pamatprasmju līmenis.

               (19)Covid-19 krīzes rezultātā Maltas steidzama prioritāte ir likviditātes atbalsta ātra piešķiršana uzņēmumiem. Ļoti svarīgi ir nodrošināt kredītu plūsmas nepārtrauktību un piekļuvi finansējumam; jo īpaši tas attiecas uz mazajiem un vidējiem uzņēmumiem visvairāk skartajās nozarēs. Banku sistēmai ir svarīga loma likviditātes pasākumu efektīvā īstenošanā, jo bankām jāizsniedz aizdevumi un jānodod tālāk publiskās garantijas, tādējādi pārvarot pirms krīzes pastāvējušo konservatīvo pieeju aizdevumu izsniegšanā. Šo pasākumu izstrādes un īstenošanas procesā jāņem vērā banku nozares noturība.

               (20)Lai veicinātu ekonomikas atlabšanu, būs svarīgi pasteidzināt tādu publisko investīciju projektu īstenošanu, kuri jau sagatavoti realizēšanai, un veicināt privātās investīcijas, tostarp veicot attiecīgas reformas. Investīcijas, kas atbalsta ekonomikas atlabšanu, paver iespēju ievirzīt Maltas ekonomiku ilgtspējīgākā virzienā. Lai Malta varētu pāriet uz klimatneitrālu ekonomiku, ilgtermiņā būs vajadzīgas ievērojamas privātās un publiskās investīcijas. Maltas nacionālajā enerģētikas un klimata plānā aprakstītās investīcijas, kuru mērķis ir samazināt siltumnīcefekta gāzu emisijas, kā arī investīcijas, kas paredzētas tam, lai novērstu citu negatīvo ārējo ietekmi uz vidi (jo īpaši tādās nozarēs kā būvniecība un transports), var palīdzēt sasniegt divkāršo mērķi, proti, ekonomikas atlabšanu un ilgtspēju. Atbalsts esošā ēku fonda atjaunošanai un mērķorientēti apmācības pasākumi palīdzēs uzlabot ēku energoefektivitāti. Turpmākas investīcijas ilgtspējīgā transportā var sniegt reālas alternatīvas privāto automobiļu izmantošanai. Taisnīgas pārkārtošanās fonda līdzekļu 2021.–2027. gada plānojums varētu palīdzēt Maltai risināt dažas no problēmām, ko rada pāreja uz klimatneitrālu ekonomiku, kā izklāstīts ziņojuma par valsti D pielikumā
                  7
               . Tas ļautu Maltai optimāli izmantot minēto fondu.

               (21)Piešķirot lielāku nozīmi pētniecībai un inovācijai un tās labāk integrējot uzņēmējdarbības vidē, tiks atbalstīta Maltas uz zināšanām balstītā ekonomikas modeļa ilgtspēja. Malta ir izstrādājusi iedzīvotājiem un uzņēmumiem paredzētus e-pārvaldes pakalpojumus, tostarp vairākas mobilās lietotnes. Tomēr to pielietojums sabiedrībā joprojām ir neliels. Lai veicinātu ekonomikas digitālo pārkārtošanos, ir būtiski mudināt iedzīvotājus un uzņēmumus izmantot digitālos publiskos pakalpojumus.

               (22)Maltas pāreja uz starptautiski orientētu pakalpojumu nozari un tās specializācija uz attālinātām azartspēlēm un virtuāliem aktīviem, kā arī Maltas shēmas pilsonības un uzturēšanās atļauju iegūšanai – kaut arī tās sekmē ekonomikas izaugsmi – padara Maltu neaizsargātāku pret nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas riskiem, kas vēl jāsamazina. Lai novērstu un apkarotu šos riskus, ir veikti pasākumi, lai nostiprinātu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas novēršanas uzrauga lomu. Ir pastiprināta arī sadarbība ar citām kompetentajām iestādēm. Tomēr bažas rada Maltas Finanšu pakalpojumu iestādes prakse, saskaņā ar kuru uzraudzības uzdevumi tiek uzticēti privātam konsultāciju uzņēmumam (insourcing). Problēmas vēl aizvien sagādā trūkumi nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas lietu izmeklēšanā un kriminālvajāšanā. Pastiprinot valsts līmeņa uzraudzību pār starptautiski orientētiem finanšu uzņēmumiem, kas ir licencēti Maltā, tiktu stiprināts vispārējais pārvaldības satvars. Apdrošināšanas nozarē ļoti būtiska ir vietējo un ārējo uzraudzības iestāžu sadarbība. Uzlabot varētu arī trešo valstu banku filiāļu uzraudzību, kā arī uz risku orientēto pieeju un banku iestādēs veikto riska pārvaldības pasākumu atbilstības novērtēšanu.

               (23)Agresīvas nodokļu plānošanas apkarošana vēl arvien ir ļoti svarīga, lai uzlabotu nodokļu sistēmu efektivitāti un taisnīgumu. Nodokļu maksātāju agresīvās nodokļu plānošanas stratēģiju blakusietekme uz citām dalībvalstīm nozīmē, ka papildus ES tiesiskajam regulējumam ir nepieciešama koordinēta politiskā rīcība valsts līmenī. Malta ir veikusi pasākumus, lai novērstu agresīvas nodokļu plānošanas praksi, proti, tā ir īstenojusi iepriekš saskaņotās starptautiskās un Eiropas mēroga iniciatīvas, tomēr attieksme pret Maltā reģistrētiem uzņēmumiem, kam jāmaksā nodokļi tikai par iekšzemē gūto peļņu, kā arī pret investoriem paredzētajām shēmām pilsonības un uzturēšanās atļauju iegūšanai, kuru gadījumā pat nav prasīts, ka personai jābūt rezidentam Maltā nodokļu vajadzībām, rada nodokļu dubultās neuzlikšanas risku – gan uzņēmumu, gan privātpersonu gadījumā.

               (24)Malta saskaras arī ar grūtībām stiprināt savas institucionālās spējas nolūkā apkarot korupciju. Malta ir paziņojusi par reformām, kuru mērķis ir stiprināt izmeklēšanu un saukšanu pie atbildības par korupciju, un tā apspriežas ar attiecīgajām ieinteresētajām personām (it īpaši ar Venēcijas komisiju) par tiesu iestāžu reformām. Ir jāpieņem konkrēti pasākumi, lai pabeigtu visas šīs reformas un īstenotu tās praksē.

               (25)Šie ieteikumi pievēršas pandēmijas sociālekonomiskās ietekmes novēršanai un ekonomikas atlabšanas veicināšanai, taču Maltai 2019. gadā adresētie ieteikumi, ko Padome pieņēma 2019. gada 9. jūlijā, attiecās arī uz reformām, kuras ir būtiskas, lai risinātu strukturālās problēmas vidējā līdz ilgākā termiņā. Šie ieteikumi nav zaudējuši aktualitāti un arī turpmāk tiks pārraudzīti visā nākamā gada Eiropas pusgada ciklā. Tas attiecas arī uz ieteikumiem, kas skar ar investīcijām saistīto ekonomikas politiku. Minētie ieteikumi būtu jāņem vērā kohēzijas politikas finansējuma stratēģiskajā plānošanā pēc 2020. gada, t. sk. pašreizējās krīzes ietekmes mazināšanas pasākumos un izejas stratēģijās.

               (26)Eiropas pusgads nodrošina satvaru pastāvīgai ekonomikas un nodarbinātības politikas koordinēšanai Savienībā un tādējādi var veicināt ekonomikas ilgtspēju. Dalībvalstis savās 2020. gada valsts reformu programmās ir izvērtējušas progresu saistībā ar ANO ilgtspējīgas attīstības mērķu (IAM) īstenošanu. Nodrošinot tālāk sniegto ieteikumu pilnīgu īstenošanu, Malta sekmēs progresu IAM sasniegšanā un kopīgus pūliņus konkurētspējīgas ilgtspējas nodrošināšanai Savienībā.

               (27)Cieša valstu ekonomikas koordinācija ekonomiskajā un monetārajā savienībā ir būtiska, lai strauji atgūtos no Covid-19 ekonomiskās ietekmes. Maltai kā dalībvalstij, kuras valūta ir euro, ņemot vērā Eurogrupas politiskās norādes, būtu jānodrošina, ka tās politika joprojām atbilst ieteikumiem eurozonai un tiek koordinēta ar pārējo eurozonas dalībvalstu politiku.

               (28)Komisija 2020. gada Eiropas pusgada kontekstā ir veikusi Maltas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2020. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2020. gada stabilitātes programmu, 2020. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti Maltai iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Novērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Maltā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (29)Ņemot vērā minēto novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2020. gada stabilitātes programmu, un tās atzinums
                  8
                ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Maltai 2020. un 2021. gadā rīkoties šādi.

               1.Ievērojot vispārējo izņēmuma klauzulu, veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai efektīvi risinātu pandēmijas situāciju, stiprinātu ekonomiku un atbalstītu tās turpmāko atlabšanu. Kad to pieļaus ekonomiskie apstākļi, īstenot fiskālo politiku, kas ļaus panākt piesardzīgu vidēja termiņa fiskālo stāvokli un nodrošināt parāda ilgtspēju un vienlaikus veicinās investīcijas. Stiprināt veselības aprūpes sistēmas noturību attiecībā uz darbaspēku veselības aprūpes jomā, kritiski svarīgiem medicīniskiem izstrādājumiem un primāro aprūpi.

               2.Konsolidēt saīsināta darbalaika režīmu un nodrošināt visu darba ņēmēju pienācīgu aizsardzību bezdarba gadījumā. Palielināt izglītības un prasmju pilnveides kvalitāti un iekļaujošumu.

               3.Nodrošināt skartajiem uzņēmumiem, tostarp pašnodarbinātām personām, paredzētā likviditātes atbalsta efektīvu īstenošanu. Pasteidzināt tādu publisko investīciju projektu īstenošanu, kuri jau sagatavoti realizēšanai, un rosināt privātās investīcijas, lai sekmētu ekonomikas atlabšanu. Ievirzīt investīcijas uz zaļo pārkārtošanos un digitālo pāreju, jo īpaši uz tīru un efektīvu enerģijas ražošanu un izmantošanu, ilgtspējīgu transportu un atkritumu apsaimniekošanu, kā arī pētniecību un inovāciju.

               4.Pabeigt reformas, kuru mērķis ir novērst pašreizējos institucionālo spēju un pārvaldības trūkumus, lai tādējādi uzlabotu tiesu iestāžu neatkarību. Turpināt centienus pienācīgi novērtēt un mazināt nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas riskus un nodrošināt nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas apkarošanas regulējuma efektīvu izpildi. Aktīvāk rīkoties, lai pievērstos nodokļu sistēmas iezīmēm, kas veicina fizisku personu un starptautisku uzņēmumu veiktu agresīvu nodokļu plānošanu.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        SWD(2020) 517 final.

                     (3)

                        OV C 301, 5.9.2019., 117. lpp.

                     (4)

                        COM(2020) 112 final.

                     (5)

                        COM(2020) 123 final.

                     (6)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2020/460 (2020. gada 30. marts), ar kuru groza Regulas (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013 un (ES) Nr. 508/2014 attiecībā uz īpašiem pasākumiem, kas nepieciešami, lai piesaistītu investīcijas dalībvalstu veselības aprūpes sistēmās un citos to ekonomikas sektoros, reaģējot uz Covid-19 uzliesmojumu (Investīciju iniciatīva reaģēšanai uz koronavīrusu), (OV L 99, 31.3.2020., 5. lpp.) un Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2020/558 (2020. gada 23. aprīlis), ar ko Regulas (ES) Nr. 1301/2013 un (ES) Nr. 1303/2013 groza attiecībā uz īpašiem pasākumiem, lai nodrošinātu ārkārtas elastību Eiropas strukturālo un investīciju fondu izmantošanā, reaģējot uz Covid-19 uzliesmojumu (OV L 130, 24.4.2020., 1. lpp.).

                     (7)

                        SWD(2020) 517 final.

                     (8)

                        Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 20.5.2020
            COM(2020) 514 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Latvijas 2020. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Latvijas 2020. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Latvijas 2020. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Latvijas 2020. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2019. gada 17. decembrī pieņēma gada ilgtspējīgas izaugsmes stratēģiju, tādējādi uzsākot 2020. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Komisija 2019. gada 17. decembrī uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Latvija nebija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu “Padomes ieteikums par eurozonas ekonomikas politiku”.

               (2)2020. gada ziņojums par Latviju
                  2
                tika publicēts 2020. gada 26. februārī. Tajā bija izvērtēts, kā Latvija īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2019. gada 9. jūlijā
                  3
               , turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Latvijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu.

               (3)2020. gada 11. martā Pasaules Veselības organizācija oficiāli pasludināja Covid-19 uzliesmojumu par pasaules mēroga pandēmiju. Tā ir nopietna sabiedrības veselības ārkārtas situācija, kas skar iedzīvotājus, sabiedrību kopumā un ekonomiku. Tā pakļauj valstu veselības sistēmas smagai spriedzei, rada traucējumus globālajās piegādes ķēdēs, nestabilitāti finanšu tirgos un patērētāju pieprasījuma satricinājumus un negatīvi ietekmē dažādas nozares. Tā apdraud cilvēku darbvietas un ienākumus un uzņēmumu darbību. Tā ir izraisījusi ievērojamu ekonomikas satricinājumu, kam jau ir nopietnas sekas Eiropas Savienībā. Komisija 2020. gada 13. martā pieņēma paziņojumu
                  4
               , kurā aicināja koordinēt rīcību, reaģējot uz krīzi ekonomikā, un iesaistīt visus dalībniekus valstu un Savienības līmenī.

               (4)Vairākas dalībvalstis ir izsludinājušas ārkārtas stāvokli vai ieviesušas ārkārtas pasākumus. Ārkārtas pasākumiem vajadzētu būt stingri samērīgiem, nepieciešamiem, ar ierobežotu ilgumu un saskaņā ar Eiropas un starptautiskajiem standartiem. Turklāt uz tiem būtu jāattiecina demokrātiskā pārraudzība un iespēja tos neatkarīgi pārskatīt tiesā.

               (5)2020. gada 20. martā Komisija pieņēma paziņojumu par Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšanu
                  5
               . Šī klauzula, kuru veido Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punkts, 6. panta 3. punkts, 9. panta 1. punkts un 10. panta 3. punkts un Regulas (EK) Nr. 1467/97 3. panta 5. punkts un 5. panta 2. punkts, atvieglo budžeta politikas koordināciju nopietnas ekonomikas lejupslīdes laikā. Komisija savā paziņojumā pauda Padomei viedokli, ka pašreizējos apstākļos, ņemot vērā paredzamo nopietno ekonomikas lejupslīdi Covid-19 uzliesmojuma dēļ, ir pieļaujams iedarbināt šo klauzulu. Dalībvalstu finanšu ministri 2020. gada 23. martā piekrita Komisijas novērtējumam. Vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšana ļauj uz laiku atkāpties no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai, ja tas neapdraud fiskālo stabilitāti vidējā termiņā. Attiecībā uz korektīvo daļu Padome uz Komisijas ieteikuma pamata var arī nolemt pieņemt pārskatītu fiskālo trajektoriju. Vispārējā izņēmuma klauzula neaptur Stabilitātes un izaugsmes paktā paredzētās procedūras. Tā ļauj dalībvalstīm atkāpties no budžeta prasībām, kas tiktu piemērotas parastā situācijā, un vienlaikus dod iespēju Komisijai un Padomei veikt vajadzīgos politikas koordinācijas pasākumus pakta ietvaros.

               (6)Ir jāturpina pasākumi, lai ierobežotu un kontrolētu pandēmijas izplatīšanos, stiprinātu valstu veselības sistēmu noturību, mazinātu sociālekonomiskās sekas, izmantojot atbalsta pasākumus uzņēmumiem un mājsaimniecībām, un nodrošinātu pienācīgus veselības un drošības apstākļus darbavietās nolūkā atsākt saimniecisko darbību. Savienībai būtu pilnībā jāizmanto dažādie tās rīcībā esošie instrumenti, lai atbalstītu dalībvalstu centienus minētajās jomās. Vienlaikus dalībvalstīm un Savienībai būtu jāsadarbojas, sagatavojot pasākumus, kas vajadzīgi, lai atjaunotu mūsu sabiedrības un ekonomikas normālu darbību un ilgtspējīgu izaugsmi, citstarp integrējot zaļo pārkārtošanos un digitālo pārveidi un mācoties no krīzes laikā gūtās pieredzes.

               (7)Covid-19 krīze ir apliecinājusi, ka vienotais tirgus ir pietiekami elastīgs, lai spētu pielāgoties ārkārtas situācijām. Tomēr, lai nodrošinātu ātru un vienmērīgu pāreju uz ekonomikas atlabšanas posmu, preču un pakalpojumu brīvu apriti un darba ņēmēju brīvu pārvietošanos, ir jāatceļ steidzamie ārkārtas pasākumi, kas kavē vienotā tirgus normālu darbību, tiklīdz tie vairs nav nepieciešami. Pašreizējā krīze rāda, ka veselības nozarē ir vajadzīgi krīzes gatavības plāni, kas jo īpaši ietver uzlabotas iepirkuma stratēģijas, diversificētas piegādes ķēdes un būtiskāko materiālu stratēģiskās rezerves. Tie ir galvenie elementi plašāku krīzes gatavības plānu izstrādei.

               (8)Savienības likumdevējs jau ir grozījis attiecīgos tiesiskos regulējumus
                  6
               , lai ļautu dalībvalstīm mobilizēt visus neizmantotos līdzekļus no Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem nolūkā novērst Covid-19 pandēmijas ārkārtējās sekas. Minētie grozījumi nodrošinās papildu elastīgumu, kā arī vienkāršotas un racionalizētas procedūras. Lai mazinātu spiedienu uz naudas plūsmu, dalībvalstis turklāt var 2020.–2021. grāmatvedības gadā izmantot 100 % līdzfinansējuma likmi no Savienības budžeta. Latvija tiek mudināta pilnībā izmantot šīs iespējas, lai palīdzētu personām un nozarēm, ko šīs problēmas skar visvairāk.

               (9)Paredzams, ka pandēmijas sociālekonomiskās sekas atšķirīgu specializācijas modeļu dēļ dažādās nozarēs un reģionos izpaudīsies nevienmērīgi. Tas Latvijā rada nevienlīdzības palielināšanās risku. To papildina risks, ka uz laiku izirs konverģences process starp dalībvalstīm, tāpēc pašreizējā situācijā ir vajadzīga mērķtiecīga politiska atbildes reakcija.

               (10)Latvija savu 2020. gada valsts reformu programmu un 2020. gada stabilitātes programmu iesniedza 2020. gada 30. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

               (11)Uz Latviju šobrīd attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa.

               (12)Valdība savā 2020. gada stabilitātes programmā plāno, ka nominālais deficīts palielināsies no 0,2 % no IKP 2019. gadā līdz 9,4 % no IKP 2020. gadā. Nemainīgas politikas scenārijā valdības budžeta deficīts saskaņā ar prognozēm samazināsies līdz 5,0 % 2021. gadā un 2,7 % no IKP 2023. gadā. Vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2019. gadā bija samazinājusies līdz 36,9 % no IKP, bet saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmu 2022. gadā tā sasniegs maksimumu aptuveni 53 % apmērā. Covid-19 pandēmijas dēļ makroekonomisko un fiskālo perspektīvu ietekmē liela nenoteiktība.

               (13)Reaģējot uz Covid-19 pandēmiju – un atbilstoši saskaņotai Savienības mēroga pieejai –, Latvija ir noteikusi budžeta pasākumus, lai palielinātu veselības aprūpes sistēmas kapacitāti, ierobežotu pandēmiju un sniegtu atbalstu vissmagāk skartajām personām un nozarēm. Saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmu minētie budžeta pasākumi sasniedz 3,0 % no IKP. Šie pasākumi ietver iespēju līdz 3 gadiem atlikt nodokļu maksājumus, plašāku valsts apmaksātā slimības atvaļinājuma tvērumu, atbalstu konkrētām nozarēm un papildu izdevumus veselībai. Turklāt Latvija ir paredzējusi likviditātes atbalstu uzņēmumiem garantiju un aizdevumu veidā 3,2 % apmērā no IKP. Kopumā Latvijas veiktie pasākumi atbilst pamatnostādnēm, kas sniegtas Komisijas paziņojumā par koordinētu ekonomisko reakciju uz Covid-19 uzliesmojumu. Minēto pasākumu pilnīga īstenošana, kam sekotu fiskālās politikas pārorientēšana uz piesardzīga vidēja termiņa fiskālā stāvokļa sasniegšanu, kad to ļaus ekonomikas apstākļi, palīdzēs saglabāt fiskālo stabilitāti vidējā termiņā.

               (14)Pamatojoties uz Komisijas 2020. gada pavasara prognozi ar nemainīgas politikas pieņēmumu, Latvijas vispārējās valdības budžeta bilance tiek prognozēta –7,3 % apmērā no IKP 2020. gadā un –4,5 % apmērā no IKP 2021. gadā. Šīs prognozes rāda visumā līdzīgu stimulējošo pasākumu ietekmi salīdzinājumā ar stabilitātes programmu, taču prognozētais nodarbinātības kritums ir mazāks, turklāt ir pieņemts, ka automātisko stabilizatoru ietekme uz izdevumiem būs mazāka. Paredzams, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP gan 2020., gan 2021. gadā joprojām nepārsniegs 60 %.

               (15)Komisija 2020. gada 20. maijā nāca klajā ar ziņojumu, kas sagatavots saskaņā ar Līguma 126. panta 3. punktu, jo Latvija 2020. gadā plāno pārkāpt deficīta robežvērtību, kas ir 3 % no IKP. Kopumā analīze liecina, ka Līgumā un Regulā (EK) Nr. 1467/1997 noteiktais deficīta kritērijs būtu jāuzskata par neizpildītu.

               (16)Latvija ārkārtas stāvokli izsludināja 2020. gada 13. martā un vēlāk pagarināja to līdz 2020. gada 9. jūnijam. Valdība ierobežoja personu pārvietošanos pāri Latvijas robežām ar gaisa, dzelzceļa un jūras transportu, slēdza skolas un augstskolas, aizliedza visus sabiedriskos pasākumus, ieviesa fiziskās distancēšanās noteikumus, ierobežoja tirdzniecību nedēļas nogalēs un pastiprināja digitālos publiskos pakalpojumus. Ņemot vērā uzlabojušos epidemioloģisko situāciju, iestādes 2020. gada 12. maijā mīkstināja valstī noteiktos ierobežojumus un vienojās no 2020. gada 15. maija atvērt robežas ar Lietuvu un Igauniju. Saskaņā ar Komisijas prognozi bezdarbs 2020. gadā pieaugs līdz 8,6 %, bet 2021. gadā nedaudz mazināsies, sasniedzot 8,3 %. Prognozēts, ka tautsaimniecības kopprodukts 2020. gadā samazināsies par 7 % un ka viskrasāk kritīsies investīcijas un eksports, ņemot vērā rūkošo ārvalstu pieprasījumu un augošo nenoteiktību. Paredzams, ka nodarbinātība samazināsies par 2,5 %, ņemot vērā, ka negatīvo ietekmi uz nodarbinātību ievērojami mīkstinās valsts subsidētie darbinieku dīkstāves pabalsti un algu subsīdijas uz eksportu orientētajās nozarēs. Latvija krīzes pārvarēšanai ir izstrādājusi visaptverošu fiskālo un ekonomisko pasākumu kopumu. Iestāžu pasākumi ir bijuši vērsti trijos virzienos: 1) atbalsts darba ņēmējiem; 2) atbalsts uzņēmumiem; 3) atbalsts vissmagāk skartajām ekonomikas nozarēm. Nodarbinātības jomas pasākumi, kuru mērķis ir saglabāt darbvietas un stiprināt sociālās drošības tīklu, cita starpā ietver algu subsīdijas maksimāli 75 % apmērā no personas bruto algas, slimības atvaļinājuma segšanu, ja darba ņēmējam diagnosticēta Covid-19 vai viņš ir karantīnā, un bezdarbnieka pabalstu izmaksas termiņu pagarināšanu. Lai ātri palielinātu vitāli svarīgu preču un pakalpojumu piedāvājumu, pagaidu grūtībās nonākušiem, taču dzīvotspējīgiem uzņēmumiem paredzēts atbalsts likviditātes nodrošinājuma veidā.

               (17)Covid-19 uzliesmojums ir prasījis bezprecedenta pasākumus slimības izplatīšanās un ietekmes ierobežošanai. Covid-19 uzliesmojums ir izgaismojis Latvijas veselības sistēmas strukturālos trūkumus, kas tieši saistīti ar tai pieejamo finanšu resursu un cilvēkresursu ierobežotību un reformu lēnu īstenošanu. Kvalitatīvas veselības aprūpes pieejamību par samērīgām cenām un veselības sistēmas efektivitāti ietekmē zemais publiskais finansējums. Rezultāts ir lielas iedzīvotāju norādītās neapmierinātās vajadzības pēc medicīniskās aprūpes, būtiskas personīgās izmaksas, īpaši neaizsargātajās iedzīvotāju grupās, kā arī piekļuves nevienlīdzība. Vēl viens vājo veselības rezultātu iemesls ir neveselīgs dzīvesveids. Papildus tam sarežģīta problēma ir veselības aprūpes darbaspēka trūkums, kas kavē veselības aprūpes pakalpojumu sniegšanu. Lai uzlabotu veselības aprūpes efektivitāti un kvalitāti, nepieciešams paātrināt iesāktās reformas, kas vēl ir agrīnā stadijā, tostarp liekot uzsvaru uz efektīviem preventīvajiem pasākumiem, primārās veselības aprūpes stiprināšanu, slimnīcu nozares racionalizēšanu un mērķtiecīgu kvalitātes vadību. Šo reformu ietekmes apmērs un iespējas uzlabot rezultātus veselības jomā ir lielā mērā atkarīgi arī no publiskā finansējuma lieluma veselības jomā. Lai spētu līdzīgas krīzes pārvarēt arī turpmāk, svarīgi nodrošināt investīcijas efektīvos sabiedrības veselības pasākumos, kas paredz pietiekamus resursus, nolūkā novērst, iegrožot un mazināt infekcijas slimību izplatīšanos un pārvaldīt to ietekmi uz veselības sistēmas sniegumu. Investīcijas varētu koncentrēt uz vajadzīgā aprīkojuma nodrošināšanu, stabiliem e-veselības pakalpojumiem, infrastruktūru, veselības aprūpes cilvēkresursiem un uz nepieciešamās kapacitātes nodrošināšanu, kas ļautu sniegt visus paredzamos regulāros veselības aprūpes pakalpojumus līdztekus Covid-19 pacientu aprūpei.

               (18)Latvija ir veikusi pasākumus, lai izvērstu ienākumu atbalstu darba ņēmējiem un izvairītos no atlaišanas ārkārtas situācijas laikā. Tomēr šis atbalsts tvēruma un apjoma ziņā ir ierobežots, galvenokārt tāpēc, ka tas ir atkarīgs no veiktajām sociālajām iemaksām un šauri formulētiem atbilstības kritērijiem. Turklāt šī shēma nepieļauj daļēju dīkstāvi. Pakāpeniskāka pāreja no ienākumu atbalsta uz darba ienākumiem nodrošinātu lielāku darba tirgus elastību dīkstāves periodā un ekonomikas atkopšanās laikā. Ir jāturpina strādāt pie tā, lai uzlabotu sociālās drošības tīkla piemērotību, termiņus un tvērumu un lai tas būtu pieejams visiem. Tomēr šo darbu kavē zemais nodokļu ieņēmumu īpatsvars attiecībā pret IKP. Neraugoties uz nelieliem uzlabojumiem, personām ar invaliditāti garantētā minimālā ienākuma, minimālo pensiju un ienākumu atbalsta pietiekamība joprojām ir zema. Latvija ir ieviesusi bezdarbnieka palīdzības pabalstu visneaizsargātākajiem, tomēr bezdarbnieki ir pakļauti augstam nabadzības riskam, jo īpaši bezdarba ieilgšanas gadījumā. Derētu novērst esošos trūkumus pašnodarbināto personu un nestandarta darba ņēmēju piekļuvē sociālajai aizsardzībai, tostarp bezdarba apdrošināšanai. Nedeklarētais darbs un aplokšņu algas, neraugoties uz to īpatsvara mazināšanos, joprojām ir plaši izplatīta parādība, kas vājina attiecīgo darba ņēmēju sociālo aizsardzību un palielina arodriskus. Personām, kas pieder pie neaizsargātajām grupām, visticamāk, būs visgrūtāk atkal atrast darbu. Nodarbinātības, izglītības, veselības aprūpes un sociālo pakalpojumu integrācijas un sociālo pakalpojumu nodrošinājuma līmenis joprojām ir zems. Ļoti sliktos sadzīves apstākļos mītošo cilvēku īpatsvars un saspiestos apstākļos mītošo cilvēku īpatsvars ir vieni no lielākajiem Savienībā, savukārt sociālo mājokļu trūkst.

               (19)Atbalsta sniegšana mazajiem un vidējiem uzņēmumiem ar mērķi palīdzēt tiem ātri attīstīt elastīga darba un tāldarba spējas var ievērojami palīdzēt mazināt krīzes ietekmi. Īpašas bažas rada zemais reģistrēšanās līmenis valsts nodarbinātības dienestos un zemais bezdarbnieku iesaistes līmenis aktīvajos darba tirgus pasākumos. Lai saīsinātu bezdarba periodus un veicinātu atgriešanos darbā, jāpastiprina un jāpielāgo aktīvo darba tirgus pasākumu īstenošana un struktūra. Iespējai iegūt nepieciešamās prasmes ir īpaša nozīme darbaspēka noturības uzlabošanā ekonomikas lejupslīdes laikā. Efektīvi un viegli pieejami pieaugušo izglītības, pārkvalificēšanās un prasmju pilnveides pasākumi kopā ar sociālajiem pakalpojumiem un mobilitātes atbalstu varētu palīdzēt lielākam skaitam cilvēku iegūt prasmes, kas nepieciešamas darba tirgū. Jāuzlabo arī digitālās prasmes, jo tikai 43 procentiem Latvijas iedzīvotāju digitālās prasmes ir pamata vai augstākā līmenī. Covid-19 radītā ārkārtas situācija ir arī uzskatāmi parādījusi, ka ir nepieciešams attīstīt kvalitatīvu digitālo izglītību un apmācību un visiem izglītojamajiem nodrošināt vienlīdzīgu piekļuvi tai. Svarīgi arī stiprināt sociālo partneru spējas, lai nodrošinātu to jēgpilnu un savlaicīgu iesaisti Covid-19 krīzes pārvarēšanā un sekojošajā atlabšanas procesā.

               (20)Tika ātri izstrādāta apjomīga likviditātes atbalsta shēma, kuru īsteno valsts attīstības finanšu institūcija Altum. Tā ir palīdzējusi pārstrukturēt uzņēmumiem izsniegto aizdevumu atmaksas grafikus un nodrošināt likviditātes atbalstu jaunu aizdevumu veidā. Tomēr jāatzīmē, ka banku aizdevumu pārstrukturēšana pārsvarā notiek, neizmantojot valsts garantijas. Turklāt nosacījumi valsts garantiju saņemšanai ir salīdzinoši stingri. Līdz ar to ir risks, ka mazāki uzņēmumi, kuru finansiālais stāvoklis ir sliktāks vai kuriem ir kavēti nodokļu maksājumi, atbalstu nesaņems.  Restorāniem un viesnīcām, kas ir starp krīzes smagāk skartajām nozarēm, ir grūtības piekļūt likviditātei pienācīga nodrošinājuma neesības vai vājās finansiālās pozīcijas dēļ. Tajā pašā laikā ir svarīgi saglabāt banku nozares noturību.

               (21)Lai veicinātu ekonomikas atlabšanu, būs svarīgi pasteidzināt labā sagatavotībās stadijā esošo publisko investīciju projektu īstenošanu un veicināt privātās investīcijas, tostarp, veicot attiecīgas reformas. Valsts digitālās pārveides un zaļās pārkārtošanās atbalsta rīcībpolitikās būtu jāņem vērā ievērojamās reģionālās atšķirības. Vairākumā Latvijas pilsētu ir lieliska digitālā infrastruktūra, turpretī laukos fiksētās platjoslas interneta pārklājums ir vājš, īpaši pēdējās jūdzes pieslēgumu ziņā. Digitālo infrastruktūru uzlabot palīdzēs neatlaidīgs un spēcīgāks darbs pie ļoti ātrdarbīgas platjoslas tīklu izvēršanas. Lai tiktu galā ar izaicinājumiem saistībā ar pāreju uz klimatneitrālu ekonomiku, ir vajadzīgas investīcijas nolūkā diversificēt un modernizēt ekonomiku un padarīt to konkurētspējīgāku, tostarp stiprinot investīcijas pētniecībā, inovācijā un cilvēkkapitālā, un nolūkā mazināt zaļās pārejas sociālekonomiskās izmaksas. Latvijas vidiskā ilgtspēja ir atkarīga no sekmīgas virzības uz energoefektivitātes uzlabošanu, Nacionālā enerģētikas un klimata plāna īstenošanas, īpaši attiecībā uz transportu un ēkām, un vidiskās ilgtspējas apsvērumu integrēšanas ekonomikas nozarēs, jo īpaši lauksaimniecības un mežsaimniecības nozarē. Intermodālā transporta infrastruktūras uzlabošana Rīgā un tās apkārtnē atvieglotu darbaspēka mobilitāti un reizē palīdzētu ierobežot vieglo automobiļu augošo enerģijas patēriņu. Papildus tam jāatzīmē, ka Rail Baltica projekts un energotīklu starpsavienojumu projekti Latvijai ir būtiskas investīciju prioritātes nolūkā uzlabot apgādes drošumu un palielināt integrāciju vienotajā tirgū. Turpinot investēt atjaunojamo energoresursu enerģijā, jo īpaši vēja enerģijā, un sekmējot pāreju uz aprites ekonomiku ar ievērojami augstāku reciklēšanas rādītāju, arī ir iespējams uzlabot rezultātus gan vides jomā, gan ekonomikā un veicināt klimata pārmaiņu mazināšanas mērķu sasniegšanu. Taisnīgas pārkārtošanās fonda līdzekļu 2021.–2027. gada plānojums varētu palīdzēt Latvijai risināt dažas no problēmām, ko rada pāreja uz klimatneitrālu ekonomiku, īpaši teritorijās, kas ietvertas ziņojuma par valsti D pielikumā. Tas ļautu Latvijai optimāli izmantot minēto fondu.

               (22)Latvija ir būtiski samazinājusi riskantas naudas plūsmas caur savām bankām un pārveidojusi nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas sistēmu. Konkrētāk, Latvija ir aizliegusi apkalpot nerezidentu čaulas uzņēmumus un grozījusi vairākus tiesību aktus. Ir stiprinātas galveno uzraudzības, finanšu ziņu vākšanas un tiesībaizsardzības iestāžu spējas un pilnvaras. Lai gan finanšu iestāžu uzraudzība ir ievērojami pastiprināta, tās trāpīgumu un efektivitāti varētu uzlabot labāka risku novērtēšana. Turklāt, kaut arī tiesībaizsardzības iestāžu spējas un sadarbība ir uzlabojušās, būtu iespējams vēl nostiprināt to izmeklēšanas un kriminālvajāšanas spējas noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas lietās.

               (23)Šie ieteikumi pievēršas pandēmijas sociālekonomiskās ietekmes novēršanai un ekonomikas atlabšanas veicināšanai, taču Latvijai 2019. gadā adresētie ieteikumi, ko Padome pieņēma 2019. gada 9. jūlijā, attiecās arī uz reformām, kuras ir būtiskas, lai risinātu strukturālās problēmas vidējā līdz ilgākā termiņā. Šie ieteikumi nav zaudējuši aktualitāti un arī turpmāk tiks pārraudzīti visā nākamā gada Eiropas pusgada ciklā. Tas attiecas arī uz ieteikumiem, kas skar ar investīcijām saistīto ekonomikas politiku. Minētie ieteikumi būtu jāņem vērā kohēzijas politikas finansējuma stratēģiskajā plānošanā pēc 2020. gada, t. sk. pašreizējās krīzes ietekmes mazināšanas pasākumos un izejas stratēģijās.

               (24)Eiropas pusgads nodrošina satvaru pastāvīgai ekonomikas un nodarbinātības politikas koordinēšanai Savienībā un tādējādi var veicināt ekonomikas ilgtspēju. Dalībvalstis savās 2020. gada valsts reformu programmās ir izvērtējušas progresu saistībā ar ANO ilgtspējīgas attīstības mērķu (IAM) īstenošanu. Nodrošinot tālāk sniegto ieteikumu pilnīgu īstenošanu, Latvija sekmēs progresu IAM sasniegšanā un kopīgus pūliņus konkurētspējīgas ilgtspējas nodrošināšanai Savienībā.

               (25)Cieša valstu ekonomikas koordinācija ekonomiskajā un monetārajā savienībā ir būtiska, lai strauji atgūtos no Covid-19 ekonomiskās ietekmes. Latvijai kā dalībvalstij, kuras valūta ir euro, ņemot vērā Eurogrupas politiskās norādes, būtu jānodrošina, ka tās politika turpina atbilst ieteikumiem eurozonai un tiek koordinēta ar pārējo eurozonas dalībvalstu politiku.

               (26)Komisija 2020. gada Eiropas pusgada kontekstā ir veikusi Latvijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2020. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2020. gada stabilitātes programmu, 2020. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti Latvijai iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Izvērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas nodrošināšanā Latvijā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (27)Ņemot vērā minēto novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2020. gada stabilitātes programmu, un tās atzinums
                  7
                ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Latvijai 2020. un 2021. gadā rīkoties šādi.

               1.Ievērojot vispārējo izņēmuma klauzulu, veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai efektīvi ierobežotu pandēmijas izplatību, stiprinātu ekonomiku un atbalstītu tās turpmāko atlabšanu. Kad to pieļaus ekonomiskie apstākļi, īstenot fiskālo politiku, kas ļaus panākt piesardzīgu vidēja termiņa fiskālo stāvokli un nodrošināt parāda ilgtspēju un vienlaikus veicinās investīcijas. Stiprināt veselības sistēmas noturību un pieejamību, tostarp nodrošinot to ar papildu cilvēkresursiem un finanšu resursiem.

               2.Paredzēt pienācīgu ienākumu atbalstu krīzes vissmagāk skartajām iedzīvotāju grupām un stiprināt sociālās drošības tīklu. Mazināt krīzes ietekmi uz nodarbinātību, tostarp izmantojot elastīgu darba režīmu, aktīvos darba tirgus pasākumus un prasmju pilnveidošanu.

               3.Nodrošināt likviditātes atbalsta pieejamību uzņēmumiem, jo īpaši mazajiem un vidējiem uzņēmumiem. Pasteidzināt labā sagatavotībās stadijā esošo publisko investīciju projektu īstenošanu un rosināt privātās investīcijas, lai sekmētu ekonomikas atlabšanu. Virzīt investīcijas uz zaļo pārkārtošanos un digitālo pāreju, jo īpaši uz pētniecību un inovāciju, tīru un efektīvu enerģijas ražošanu un izmantošanu, ilgtspējīgu transportu un digitālo infrastruktūru.

               4.Turpināt darbu pie nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas sistēmas pilnveidošanas.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        SWD(2020) 513 final.

                     (3)

                        OV C 301, 5.9.2019., 117. lpp.

                     (4)

                        COM(2020) 112 final.

                     (5)

                        COM(2020) 123 final.

                     (6)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2020/460 (2020. gada 30. marts), ar kuru groza Regulas (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013 un (ES) Nr. 508/2014 attiecībā uz īpašiem pasākumiem, kas nepieciešami, lai piesaistītu investīcijas dalībvalstu veselības aprūpes sistēmās un citos to ekonomikas sektoros, reaģējot uz Covid-19 uzliesmojumu (OV L 99, 31.3.2020., 5. lpp.), un Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2020/558 (2020. gada 23. aprīlis), ar ko Regulas (ES) Nr. 1301/2013 un (ES) Nr. 1303/2013 groza attiecībā uz īpašiem pasākumiem, lai nodrošinātu ārkārtas elastību Eiropas strukturālo un investīciju fondu izmantošanā, reaģējot uz Covid-19 uzliesmojumu (OV L 130, 24.4.2020., 1. lpp.).

                     (7)

                        Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 20.5.2020
            COM(2020) 512 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Itālijas 2020. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Itālijas 2020. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Itālijas 2020. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Itālijas 2020. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību
                  2
               , un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2019. gada 17. decembrī pieņēma gada ilgtspējīgas izaugsmes stratēģiju, tādējādi uzsākot 2020. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Komisija 2019. gada 17. decembrī uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Itālija bija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu “Padomes ieteikums par eurozonas ekonomikas politiku”.

               (2)2020. gada ziņojums par Itāliju
                  3
                tika publicēts 2020. gada 26. februārī. Tajā bija izvērtēts, kā Itālija īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2019. gada 9. jūlijā
                  4
               , turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Itālijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā bija ietverts arī padziļināts pārskats, kurš veikts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu un kura rezultāti arī tika publicēti 2020. gada 26. februārī. No Komisijas veiktās analīzes secināms, ka Itālijā pastāv pārmērīga makroekonomikas nelīdzsvarotība. Jo īpaši liels valsts parāds un ieilgusi vājas produktivitātes dinamika norāda uz pārrobežu nozīmes riskiem, ņemot vērā augsto bezdarba līmeni un joprojām lielo ieņēmumus nenesošu aizdevumu apmēru.

               (3)2020. gada 11. martā Pasaules Veselības organizācija oficiāli pasludināja Covid-19 uzliesmojumu par pasaules mēroga pandēmiju. Tā ir nopietna sabiedrības veselības ārkārtas situācija, kas skar iedzīvotājus, sabiedrību kopumā un ekonomiku. Tā pakļauj valstu veselības sistēmas smagai spriedzei, rada traucējumus globālajās piegādes ķēdēs, nestabilitāti finanšu tirgos un patērētāju pieprasījuma satricinājumus un negatīvi ietekmē dažādas nozares. Tā apdraud cilvēku darbvietas un ienākumus un uzņēmumu darbību. Tā ir izraisījusi ievērojamu ekonomikas satricinājumu, kam jau ir nopietnas sekas Eiropas Savienībā. Komisija 2020. gada 13. martā pieņēma paziņojumu
                  5
               , kurā aicināja koordinēt rīcību, reaģējot uz krīzi ekonomikā, un iesaistīt visus dalībniekus valstu un Savienības līmenī.

               (4)Vairākas dalībvalstis ir izsludinājušas ārkārtas stāvokli vai ieviesušas ārkārtas pasākumus. Visiem ārkārtas pasākumiem vajadzētu būt stingri samērīgiem, nepieciešamiem, ierobežotiem laikā un saskaņā ar Eiropas un starptautiskajiem standartiem. Turklāt uz tiem būtu jāattiecina demokrātiskā pārraudzība un iespēja tos neatkarīgi pārskatīt tiesā.

               (5)Komisija 2020. gada 20. martā pieņēma paziņojumu par Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšanu
                  6
               . Šī klauzula, kuru veido Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punkts, 6. panta 3. punkts, 9. panta 1. punkts un 10. panta 3. punkts un Regulas (EK) Nr. 1467/97 3. panta 5. punkts un 5. panta 2. punkts, atvieglo budžeta politikas koordināciju nopietnas ekonomikas lejupslīdes laikā. Komisija savā paziņojumā pauda Padomei viedokli, ka pašreizējos apstākļos, ņemot vērā paredzamo nopietno ekonomikas lejupslīdi Covid-19 uzliesmojuma dēļ, ir pieļaujams iedarbināt šo klauzulu. Dalībvalstu finanšu ministri 2020. gada 23. martā piekrita Komisijas novērtējumam. Vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšana ļauj uz laiku atkāpties no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai, ja tas neapdraud fiskālo stabilitāti vidējā termiņā. Attiecībā uz korektīvo daļu Padome uz Komisijas ieteikuma pamata var arī nolemt pieņemt pārskatītu fiskālo trajektoriju. Vispārējā izņēmuma klauzula neaptur Stabilitātes un izaugsmes paktā paredzētās procedūras. Tā ļauj dalībvalstīm atkāpties no budžeta prasībām, kas tiktu piemērotas parastā situācijā, un vienlaikus dod iespēju Komisijai un Padomei veikt vajadzīgos politikas koordinācijas pasākumus pakta ietvaros.

               (6)Ir jāturpina pasākumi, lai ierobežotu un kontrolētu pandēmijas izplatīšanos, stiprinātu valstu veselības sistēmu noturību, mazinātu sociālekonomiskās sekas, izmantojot atbalsta pasākumus uzņēmumiem un mājsaimniecībām, un nodrošinātu pienācīgus veselības un drošības apstākļus darbavietā nolūkā atsākt saimniecisko darbību. Savienībai būtu pilnībā jāizmanto dažādie tās rīcībā esošie instrumenti, lai atbalstītu dalībvalstu centienus minētajās jomās. Vienlaikus dalībvalstīm un Savienībai būtu jāsadarbojas, sagatavojot pasākumus, kas vajadzīgi, lai atjaunotu mūsu sabiedrības un ekonomikas normālu darbību un ilgtspējīgu izaugsmi, citstarp integrējot zaļo pārkārtošanos un digitālo pārveidi un mācoties no krīzes laikā gūtās pieredzes.

               (7)Covid-19 krīze ir apliecinājusi ka vienotais tirgus ir pietiekami elastīgs, lai spētu pielāgoties ārkārtas situācijām. Tomēr, lai nodrošinātu ātru un vienmērīgu pāreju uz ekonomikas atlabšanas posmu, preču un pakalpojumu brīvu apriti un darba ņēmēju brīvu pārvietošanos, ir jāatceļ steidzamie ārkārtas pasākumi, kas kavē vienotā tirgus normālu darbību, tiklīdz tie vairs nav nepieciešami. Pašreizējā krīze ir parādījusi, ka veselības aprūpes nozarē ir vajadzīgi krīzes gatavības plāni, kas jo īpaši ietver uzlabotas iepirkuma stratēģijas, dažādotas piegādes ķēdes un svarīgāko piegāžu stratēģiskās rezerves. Tie ir galvenie elementi, uz kuru pamata tiks izstrādāti plašāki krīzes gatavības plāni.

               (8)Savienības likumdevējs jau ir grozījis attiecīgos tiesiskos regulējumus
                  7
               , lai ļautu dalībvalstīm mobilizēt visus neizmantotos līdzekļus no Eiropas strukturālajiem un investīciju fondiem nolūkā novērst Covid-19 pandēmijas ārkārtas sekas. Minētie grozījumi nodrošinās papildu elastīgumu, kā arī vienkāršotas un racionalizētas procedūras. Lai mazinātu spiedienu uz naudas plūsmu, dalībvalstis arī var 2020.–2021. grāmatvedības gadā izmantot 100 % līdzfinansējuma likmi no Savienības budžeta. Itālija tiek mudināta pilnībā izmantot šīs iespējas, lai palīdzētu personām un nozarēm, ko šīs problēmas skar visvairāk.

               (9)Paredzams, ka pandēmijas sociālās un ekonomiskās sekas nevienmērīgi izpaudīsies Itālijas reģionos un teritorijās saistībā ar ilgstošajām ekonomiskajām un sociālajām atšķirībām, atšķirīgo konkurētspējas potenciālu un to, cik liela ir atkarība no tūrisma. Tas rada risku, ka Itālijā paplašināsies reģionālās un teritoriālās atšķirības, pasliktinot neviendabīgās tendences starp mazāk attīstītiem reģioniem un attīstītākiem reģioniem, starp sociālajām perifērijām un pārējām pilsētas teritorijām, kā arī starp dažām pilsētas teritorijām un lauku apvidiem. To papildina risks, ka uz laiku izirs konverģences process starp dalībvalstīm, tāpēc pašreizējā situācijā ir vajadzīga mērķtiecīga politiska atbildes reakcija.

               (10)Itālija 2020. gada 30. aprīlī iesniedza savu 2020. gada stabilitātes programmu.

               (11)Itālija šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā, un tai piemēro noteikumu par parādu.

               (12)Valdība savā 2020. gada stabilitātes programmā plāno, ka nominālā bilance no deficīta, kas bija 1,6 % no IKP 2019. gadā pasliktināsies līdz deficītam 10,4 % apmērā no IKP 2020. gadā. Paredzams, ka deficīts 2021. gadā samazināsies līdz 5,7 % no IKP. Pēc nostabilizēšanās 2019. gadā 134,8 % apmērā paredzams, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2020. gadā saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmu palielināsies līdz 155,7 %. Makroekonomikas un fiskālo perspektīvu ietekmē liela nenoteiktība Covid-19 pandēmijas dēļ. Budžeta prognožu pamatā ir valstij raksturīgi riski, proti, ievērojams publisko garantiju apjoms un valsts obligāciju ienesīguma svārstīgums.

               (13)Reaģējot uz Covid-19 pandēmiju un īstenojot saskaņotu Savienības pieeju, Itālija ir noteikusi budžeta pasākumus, lai palielinātu veselības aprūpes sistēmas kapacitāti, ierobežotu pandēmiju un sniegtu atbalstu vissmagāk skartajiem iedzīvotājiem un nozarēm. Saskaņā ar 2020. gada stabilitātes programmu minētie budžeta pasākumi 2020. gadā sasniedz 4,5 % no IKP. Šie pasākumi ietver stabilāku veselības aprūpes sistēmu un civilo aizsardzību, iekļaujošākas algu piemaksas shēmas un finansiālo atbalstu pašnodarbinātām personām un uzņēmumiem. Turklāt Itālija ir ieviesusi pasākumus, kas palīdzēs atbalstīt uzņēmumu likviditāti, neradot tiešu ietekmi uz budžetu, tostarp nodokļu maksājumu atlikšanu un aizdevumu garantijas. Kopumā Itālijas veiktie pasākumi atbilst pamatnostādnēm, kas sniegtas Komisijas paziņojumā par koordinētu ekonomisko reakciju uz Covid-19 uzliesmojumu. Minēto pasākumu pilnīga īstenošana, kam sekotu fiskālās politikas pārorientēšana uz piesardzīga vidēja termiņa fiskālā stāvokļa sasniegšanu, kad to ļaus ekonomikas apstākļi, palīdzēs saglabāt fiskālo stabilitāti vidējā termiņā.

               (14)Pamatojoties uz Komisijas 2020. gada pavasara prognozi ar nemainīgas politikas pieņēmumu, Itālijas vispārējās valdības budžeta bilance tiek prognozēta -11,1 % apmērā no IKP 2020. gadā un -5,6 % apmērā no IKP 2021. gadā. Paredzams, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP sasniegs 158,9 % 2020. gadā un 153,6 % 2021. gadā.

               (15)Komisija 2020. gada 20. maijā nāca klajā ar ziņojumu, kas sagatavots saskaņā ar Līguma 126. panta 3. punktu, jo Itālija 2019. gadā nebija izpildījusi noteikumu par parādu un 2020. gadā plāno pārkāpt deficīta robežvērtību, kas ir 3 % no IKP. Kopumā analīze liecina, ka nav pietiekamu pierādījumu, lai secinātu, ka Līgumā un Regulā (EK) Nr. 1467/1997 noteiktais parāda kritērijs ir vai izpildīts vai nav, savukārt deficīta kritērijs nav izpildīts.

               (16)Covid-19 pandēmija valsts veselības aprūpes sistēmai ir radījusi vēl nepieredzētu spriedzi, norādot uz strukturālajiem trūkumiem un nepieciešamību palielināt sagatavotību, lai reaģētu uz krīzes situācijām. Neraugoties uz to, ka Itālijas veselības aprūpes sistēmas izdevumi ir zemāki par ES vidējiem rādītājiem, tai ir raksturīgi ļoti specializēti, kā arī kvalitatīvi universāli pakalpojumi, un tai kopumā ir izdevies nodrošināt pieejamu aprūpi. Tomēr jo īpaši pandēmijas sākumā veselības aprūpes sistēmas pārvaldības sadrumstalotība un koordinācija starp centrālajām un reģionālajām iestādēm palēnināja dažu ierobežojošo pasākumu īstenošanu. Reģionālo veselības aprūpes sistēmu reakcija uz krīzi galvenokārt balstījās uz ārkārtas mobilizāciju, jo īpaši veselības aprūpes darbinieku un vietējo sociālo dienestu mobilizāciju. Tas atsvēra fiziskās infrastruktūras ierobežojumus, veselības aprūpes darbinieku skaitu un investīcijas pēdējos gados, kuru mērķis bija uzlabot struktūras un pakalpojumus. Itālijas valdība pielika milzīgus pūliņus, lai mazinātu vīrusa izplatīšanos, atvieglotu slimnīcu noslogotību un radītu papildu aprūpes kapacitāti. Patlaban tiek izstrādāta ilgtermiņa ierobežošanas stratēģija, lai nodrošinātu drošu atgriešanos pie ražošanas darbībām. Papildus pārvaldības procesu un krīžu gatavības plānu uzlabošanai politikas pasākumiem pēc Covid-19 būtu jātiecas mazināt publisko ieguldījumu trūkumu veselības aprūpē. Vidējā termiņā un ilgtermiņā būs svarīgi izstrādāt stratēģisku investīciju plānu, lai uzlabotu Itālijas veselības aprūpes sistēmas noturību un garantētu nepārtrauktu pieejamas aprūpes sniegšanu. Ņemot vērā pašreizējās prognozes par veselības aprūpes darbaspēku, prioritāte būtu jāpiešķir tādas politikas izstrādei, kas novērš šķēršļus veselības aprūpes darbaspēka apmācībām, darbā pieņemšanai un noturēšanai.

               (17)Ierobežojošie pasākumi, kas pieņemti, reaģējot uz veselības krīzi, ļoti negatīvi ietekmē darba tirgu un sociālos apstākļus. Pirms krīzes sociālā situācija lēnām uzlabojās, lai gan nabadzības vai sociālās atstumtības, nodarbinātu personu nabadzības un ienākumu nevienlīdzības risks joprojām bija augsts, lielā mērā atšķiroties reģionālā līmenī. Ņemot vērā Covid-19 uzliesmojuma ietekmi un tā sekas, būtu jāstiprina sociālo tīklu drošība, lai nodrošinātu pienācīgu ienākumu kompensēšanu, neatkarīgi no nodarbinātības statusa, tostarp tiem, kas saskaras ar nepietiekamām iespējām piekļūt sociālajai aizsardzībai. Ienākumu kompensēšana un atbalsta stiprināšana ir jo īpaši svarīga nestandarta nodarbinātības formu darba ņēmējiem un cilvēkiem, kas ir nelabvēlīgā situācijā. Tikpat svarīga ir tādu pakalpojumu nodrošināšana, kuri ir vērsti uz sociālo iekļaušanu un iekļaušanu darba tirgū. Jaunā minimālo ienākumu shēma, kas pēdējo gadu laikā ir sniegusi pabalstus vairāk nekā vienam miljonam mājsaimniecību (vidēji 513 EUR), var mazināt šīs krīzes sekas. Tomēr varētu uzlabot tās darbību attiecībā uz neaizsargātajām grupām. Valdība pagaidu kārtā ieviesa papildu “ārkārtas pabalstu”, lai atbalstītu mājsaimniecības, kuras līdz šim nebija tiesīgas saņemt minimālos ienākumus. Cilvēki, kas ir nodarbināti ēnu ekonomikā, jo īpaši tādās nozarēs kā lauksaimniecība, pārtikas rūpniecība un mājokļu nozare, arī saskaras ar nepietiekamu pieeju sociālajai aizsardzībai un ienākumu atbalstam. Lai risinātu šo problēmu, valdība nesen atviegloja noteikumus par nedeklarētu darba ņēmēju nodarbinātības statusa legalizēšanu un uzturēšanās atļauju iegūšanu vai pagarināšanu strādājošiem migrantiem. Izaugsmes perspektīvas kavē arī negatīvas demogrāfiskās tendences un intelektuālā darbaspēka aizplūšana. Papildus sarežģītākiem darba tirgus apstākļiem kvalitatīvu pakalpojumu trūkums veicina iedzīvotāju skaita samazināšanos Dienvidu reģionos un lauku apvidos. Būtiski ir uzlabot pieeju e-pakalpojumiem, jo īpaši ierobežotas mobilitātes kontekstā.

               (18)Kopš krīzes sākuma Itālija veic pasākumus, lai mazinātu krīzes ietekmi uz nodarbinātību. Saīsināta darba laika shēmām (Cassa integrazione) ir bijusi liela nozīme, un paredzams, ka tā būs arī turpmāk. Attiecināmība ir paplašināta, iekļaujot mazos uzņēmumus un mikrouzņēmumus, kā arī visas ekonomikas nozares un darba ņēmējus. Turklāt ir izveidota atsevišķa (pagaidu) shēma pašnodarbinātajām personām. Pirms krīzes darba tirgus apstākļi turpināja uzlaboties. 2019. gadā nodarbinātības līmenis sasniedza 64 %, kas bija visaugstākais jebkad reģistrētais rādītājs. Tomēr tas joprojām bija ievērojami zemāks par Eiropas Savienības vidējo rādītāju. Bezdarba līmenis, tāpat kā citi darba tirgus neizmantotā darbaspēka potenciāla rādītāji, bija pastāvīgi augsts, un saskaņā ar Komisijas prognozēm ir sagaidāms, ka 2020. gadā tas palielināsies līdz 11,8 % un 2021. gadā nokritīsies līdz 10,7 %. Pagaidu darba līgumu īpatsvars arī bija augsts, lai gan kopš 2018. gada vidus darbvietu izveides pieaugumu veicināja pastāvīgas darbvietas. Turpmāk nolūkā veicināt ilgtspējīgu un iekļaujošu atlabšanu ir svarīgi darba tirgū integrēt sievietes un neaktīvus jauniešus. Tika veikti daži pasākumi, lai stiprinātu valsts nodarbinātības dienestus un labāk integrētu tos ar sociālajiem pakalpojumiem, pieaugušo izglītību un profesionālo apmācību. Tomēr to darbā iekārtošanas spējas joprojām ir vājas un dažādos reģionos ļoti atšķiras. Arī darba devēju iesaiste joprojām ir neliela. Tā kā ierobežojošie pasākumi tiek pamazām atcelti, elastīgs darba režīms un tāldarbs var palīdzēt uzņēmumiem un darba ņēmējiem. Reaģējot uz krīzi, valdība pieņēma pagaidu pasākumus, kuru mērķis ir saskaņot privāto un darba dzīvi, piemēram, veicinot vieddarbu un īpašus atvaļinājumus un nodrošinot kuponus bērnu pieskatīšanai. Neraugoties uz nesenajiem centieniem, pasākumi vienlīdzīgu iespēju un darba un privātās dzīves līdzsvara politikas veicināšanai, kā arī agrīnas pirmsskolas izglītības un aprūpes un ilgtermiņa aprūpes pakalpojumu piedāvājums par pieņemamu cenu joprojām ir vājš un nepietiekami integrēts.

               (19)Pašreizējā ārkārtas situācija arī norāda uz nepieciešamību uzlabot digitālo mācīšanos un digitālās prasmes, tostarp darbspējīga vecuma pieaugušajiem, un tālmācību. Ir svarīgi investēt izglītībā un prasmēs, lai veicinātu viedu un iekļaujošu ekonomikas atlabšanu un turpinātu zaļo pārkārtošanos un digitālo pārveidi. Šajā ziņā izglītības un apmācības rezultāti joprojām ir liels izaicinājums Itālijai. Reģionos pastāv lielas atšķirības pamatprasmju apguvē, un priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas rādītājs krietni pārsniedz Savienības vidējo rādītāju (13,5 % salīdzinājumā ar 10,3 % 2019. gadā), jo īpaši attiecībā uz ārpus Savienībā dzimušiem skolēniem (33 %). Saistībā ar mobilitātes ierobežojumiem pastāv risks, ka reģionālās un teritoriālās atšķirības palielināsies. Šajā sakarā īpaši svarīgi ir ieguldīt tālmācībā, kā arī digitālajā infrastruktūrā un pedagogu un izglītojamo prasmēs. Itālijā ir arī zemāks absolventu īpatsvars zinātnē un inženierzinātnēs salīdzinājumā ar Savienības vidējo rādītāju, un terciārās izglītības iegūšanas līmenis joprojām ir ļoti zems (27,6 % 2019. gadā). Turklāt Itālijas uzņēmumi mazāk iegulda darbinieku apmācībā attiecībā uz informācijas un tehnoloģijas komunikācijām salīdzinājumā ar līdzīgām valstīm. Bažas rada arī mazkvalificētu pieaugušo zemais līdzdalības līmenis apmācībā, ņemot vērā to, ka samazinās tādu darbvietu skaits, kurās nepieciešama zema kvalifikācija. Prasmju pilnveide un pārkvalifikācija joprojām ir tikpat svarīga kā vienmēr, lai nodrošinātu darba ņēmējus ar darba tirgum atbilstošām prasmēm un veicinātu taisnīgu pāreju uz digitālāku un ilgtspējīgāku ekonomiku.

               (20)Krīze ir pastiprinājusi nepieciešamību atbalstīt uzņēmumu piekļuvi finansējumam. Itālija ir pieņēmusi vairākas shēmas, lai atbalstītu likviditātes plūsmu uzņēmumiem, tostarp saskaņā ar pagaidu regulējumu valsts atbalsta pasākumiem ekonomikas atbalstam pašreizējā Covid-19 uzliesmojuma laikā
                  8
               . Šādu shēmu efektīva īstenošana, tostarp caur banku sistēmu virzītas garantijas, ir būtiska, lai nodrošinātu, ka visi uzņēmumi, jo īpaši mazie un vidējie uzņēmumi (MVU) un tie, kas darbojas visvairāk cietušajās nozarēs un ģeogrāfiskajās teritorijās, kā arī inovatīvi uzņēmumi gūst labumu no tām. Minēto pasākumu izstrādes un īstenošanas procesā ir jāņem vērā banku nozares noturība. Tiešas dotācijas un stimuli uz tirgu balstītam finansējumam var arī atbalstīt MVU un inovatīvu uzņēmumu likviditāti. Inovatīviem uzņēmumiem (bieži bez nodrošinājuma) ir grūtāk piekļūt kredītiem, un pašreizējā krīze šo situāciju varētu pasliktināt. Nodokļu un sociālo iemaksu atlikšana valstij ir palīdzējusi uzlabot uzņēmumu naudas plūsmas. Tomēr būtu jānovērš apstiprināto maksājumu kavējumi gan no pārvaldes iestādēm uzņēmumiem, gan uzņēmumu starpā, jo tie kavē visu uzņēmumu, jo īpaši mazo uzņēmumu, likviditāti.

               (21)Lai veicinātu ekonomikas atlabšanu, būs svarīgi pasteidzināt rūpīgi izstrādātu publisko investīciju projektu īstenošanu un veicināt privātās investīcijas, tostarp veicot attiecīgas reformas. Investīcijas, kas atbalsta zaļo pārkārtošanos, būs jo īpaši svarīgas, lai atbalstītu ekonomikas atlabšanu un palielinātu turpmāku noturību. Itālija ir ļoti neaizsargāta pret ārkārtēju laikapstākļu izraisītām un hidroģeoloģiskām katastrofām, tostarp sausumu un mežu ugunsgrēkiem. Lai notiktu Itālijas pārkārtošanās uz klimatneitrālu ekonomiku, ilgākā laikposmā būs nepieciešamas ievērojamas privātās un publiskās investīcijas, jo īpaši jaunas atjaunojamās enerģijas ražošanā, elektroenerģijas infrastruktūrā, energoefektivitātē. Zaļā kursa investīcijas cīņai pret klimata pārmaiņām ir izklāstītas Itālijas valsts enerģētikas un klimata plānā. Tās ir būtiskas, lai novērstu klimata pārmaiņu radīto apdraudējumu, vienlaikus tās ir nozīmīgas Itālijas ekonomikas atlabšanā un tās noturības stiprināšanā. Zaļā kursa investīcijām arī ir izšķiroša nozīme, lai samazinātu gaisa piesārņojuma ietekmi uz cilvēku veselību Itālijas pilsētās, jo īpaši Po baseina zonā. Ilgtspējīgas mobilitātes iniciatīvu īstenošana, piemēram, vietējo sabiedrisko autobusu aizstāšana ar jauniem, ir piemērs, kā risināt gan sastrēgumu, gan gaisa piesārņojuma problēmu. Ūdens un atkritumu apsaimniekošanas infrastruktūras nepilnības, jo īpaši dienvidu reģionos, ietekmē vidi un veselību, radot ievērojamas izmaksas un zaudētus ieņēmumus Itālijas ekonomikai. Vispārīgāk runājot, noturība pret klimata pārmaiņām ir būtiska visai infrastruktūrai, tostarp veselības aprūpes infrastruktūrai. Tam nepieciešamas pielāgošanās stratēģijas. Vides un klimata pārmaiņu problēmu risināšana, piemēram, hidroloģiskie riski, ilgtspējīga mobilitāte pilsētās, energoefektivitāte, aprites ekonomika un rūpniecības pārveide, ir iespēja uzlabot ražīgumu, vienlaikus izvairoties no neilgtspējīgas prakses. Tajā pašā laikā ieguldījumi šādos projektos var palīdzēt radīt darbvietas un panākt atlabšanu pēc krīzes. Taisnīgas pārkārtošanās fonda līdzekļu 2021.–2027. gada plānojums varētu palīdzēt Itālijai risināt dažas no problēmām, ko rada pāreja uz klimatneitrālu ekonomiku, īpaši teritorijās, kas ietvertas 2020. gada ziņojuma par valsti D pielikumā
                  9
               . Tas ļautu Itālijai optimāli izmantot minēto fondu.

               (22)Covid-19 uzliesmojuma dēl noteiktie ierobežojumi ir norādījuši uz to, cik svarīgi ir ieguldīt ekonomikas digitalizācijā, un parādījuši digitālo infrastruktūru nozīmi. Itālijas uzņēmumu, jo īpaši MVU un mikrouzņēmumu, zemais digitālās intensitātes un digitālo zināšanu līmenis ir liedzis tiem piedāvāt e-komercijas un tāldarba režīma iespējas un nodrošināt un izmantot digitālos rīkus ierobežojošo pasākumu laikā. Ieguldījumi digitalizācijā un prasmēs, pastāvīgi un laikus īstenojot mērķtiecīgu valsts politiku, ir būtiski, lai uzlabotu e-uzņēmējdarbības modeļus un palīdzētu uzņēmumiem pielāgoties, kā arī palielinātu produktivitāti un konkurētspēju. Ir pierādījies, ka piekļuve ātrai un uzticamai digitālajai infrastruktūrai ir būtiska, lai nodrošinātu pamatpakalpojumu sniegšanu valdībā, izglītībā, veselības aprūpē un medicīnā, kā arī lai uzraudzītu un kontrolētu epidēmiju. Itālija joprojām atpaliek FTTP (optiskās šķiedras kabeļu nodrošināšana līdz telpām) pārklājuma ziņā lauku apvidos. Būtu jāpieņem īpaši pasākumi, lai novērstu minēto trūkumu, kā arī vēl vairāk veicinātu FTTP izmantošanu.

               (23)Labi funkcionējoša pētniecības un inovācijas sistēma ir nepārtraukta, saskaņota un uz pierādījumiem balstīta politikas atbalsta rezultāts, ko papildina ieguldījumi un atbilstošs cilvēkkapitāls. Pašreizējā krīze ir skaidri parādījusi, ka vēl vairāk jāstiprina ātra datu apmaiņa starp pētniekiem, tostarp piekļuve rezultātiem un pierādījumiem bez maksas lietotājam un atvērtajai zinātnei. Atvērtās zinātnes, kā arī zinātnes un uzņēmējdarbības sadarbība, neapšaubāmi ir svarīga, lai tirgū ieviestu pētījumu rezultātus, tostarp tos, kas vajadzīgi vakcīnu un terapiju jomā, balstoties uz Itālijas pieredzi medicīnas rūpniecības un pētniecības nozarē.

               (24)Efektīvai valsts pārvaldei ir izšķiroša nozīme, lai nodrošinātu, ka netiek aizkavēta to pasākumu īstenošana, kuri pieņemti ārkārtas situācijas risināšanai un ekonomikas atlabšanas atbalstam. Sociālo pabalstu izmaksa, likviditātes pasākumi un steidzamāka investīciju īstenošana u. c. varētu nebūt efektīva, ja to kavēs trūkumi publiskajā sektorā. Trūkumi ietver ilgstošas procedūras, tostarp civillietās, zemu digitalizācijas līmeni un vāju administratīvo spēju. Procedūras un pārbaudes ir jāveic ātri situācijā, kurā tiek ievērojami palielināti publiskie resursi, lai atbalstītu saimniecisko darbību. Valsts pārvaldes iestāžu digitalizācija pirms krīzes bija nevienmērīga. Iestāžu un plašas sabiedrības mijiedarbība tiešsaistē bija zema. Reģionu un pašvaldību pārvaldīto administratīvo procedūru īpatsvars, kuras var pilnībā sākt un pabeigt digitāli, joprojām ir zems. Krīze ir arī atklājusi publisko digitālo pakalpojumu sadarbspējas trūkumu. Lai veicinātu valsts pārvaldes operatīvo reaģētspēju, ir jāuzlabo un jāvienkāršo nozaru noteikumi, vienlaikus likvidējot atlikušos šķēršļus konkurencei. Visbeidzot, efektīva tiesu sistēma ir ļoti svarīga pievilcīgai, investīcijām un uzņēmējdarbībai labvēlīgai ekonomikai, un tai būs izšķiroša nozīme atlabšanas procesā, ļaujot īstenot efektīvas glābšanas un pārstrukturēšanas sistēmas.

               (25)Šie ieteikumi pievēršas pandēmijas sociālekonomiskās ietekmes novēršanai un ekonomikas atlabšanas veicināšanai, taču Itālijai 2019. gadā adresētie ieteikumi, ko Padome pieņēma 2019. gada 9. jūlijā, attiecās arī uz reformām, kuras ir būtiskas, lai risinātu strukturālās problēmas vidējā līdz ilgākā termiņā. Šie ieteikumi nav zaudējuši aktualitāti un arī turpmāk tiks pārraudzīti visā nākamā gada Eiropas pusgada ciklā. Tas attiecas arī uz ieteikumiem, kas skar ar investīcijām saistīto ekonomikas politiku. Minētie ieteikumi būtu jāņem vērā kohēzijas politikas finansējuma stratēģiskajā plānošanā pēc 2020. gada, t. sk. pašreizējās krīzes ietekmes mazināšanas pasākumos un izejas stratēģijās.

               (26)Itālijas valdības pieņemtie pasākumi mājsaimniecību un uzņēmumu atbalstam arī palīdz saglabāt banku nozares kapitalizāciju un noturību pašreizējā sarežģītajā darbības vidē. Neraugoties uz pieņemtajiem riska mazināšanas pasākumiem, tostarp banku uzraudzības iestāžu nodrošināto prudenciālās uzraudzības elastību, Covid-19 uzliesmojums arī negatīvi ietekmē banku aktīvu kvalitāti visā Savienībā, un paredzams, ka tas turpināsies arī tuvākajās nedēļās un mēnešos, tostarp Itālijā. Tā rezultātā ieņēmumus nenesošu aizdevumu (INA) samazināšanas centieni tiek ietekmēti, arī tiesu darbības un samazinātas vērtības aktīvu restrukturizācijas darbību palēnināšanās dēļ. Šajā sakarā ilgtspējīgu risinājumu piedāvāšana dzīvotspējīgiem aizņēmējiem, kurus skārusi krīze, tostarp izvairoties no juridiskiem automātiskiem procesiem, ir svarīgs priekšnoteikums aktīvu kvalitātes aizsardzībai. Vienlaikus, nodrošinot precīzu ziņošanu par aktīvu kvalitātes pasliktināšanos un piesardzīgiem kredītstandartiem, var arī palīdzēt atbalstīt INA sekundārā tirgus darbību un ierobežot negatīvu ietekmi uz esošo INA atsavināšanas iniciatīvām.

               (27)Efektīvai korupcijas novēršanai un sankciju piemērošanai par to var būt svarīga nozīme, lai nodrošinātu Itālijas atlabšanu pēc krīzes. Pārredzamība publiskajā sektorā un jo īpaši pastiprinātas korupcijas apkarošanas pārbaudes var novērst organizētās noziedzības mēģinājumus iefiltrēties ekonomikas un finanšu apritē, izkropļot publiskā iepirkuma procedūras un plašākā nozīmē novirzīt ieguldījumiem nepieciešamos publiskos resursus. Tajā pašā laikā publiskā iepirkuma procedūrām būtu jāpaliek efektīvām, līdzsvarojot nepieciešamību pēc rūpīgas uzraudzības un nepieciešamību pēc savlaicīguma. Nolēmuma pieņemšanas laiks krimināltiesu apelācijas instancēs joprojām rada bažas, bet parlamentā tiek apspriestas visaptverošas reformas, lai uzlabotu kriminālprocesus. Itālijas pretkorupcijas regulējums nesen ir pastiprināts, taču tas ir jāpabeidz, interešu konflikta gadījumā piemērojot sankcijas vēlētām valsts amatpersonām.

               (28)Eiropas pusgads nodrošina satvaru pastāvīgai ekonomikas un nodarbinātības politikas koordinēšanai Savienībā, un tādējādi var veicināt ekonomikas ilgtspēju. . Nodrošinot tālāk sniegto ieteikumu pilnīgu īstenošanu, Itālija sekmēs progresu IAM sasniegšanā un kopīgus pūliņus konkurētspējīgas ilgtspējas nodrošināšanai Savienībā.

               (29)Cieša valstu ekonomikas koordinācija ekonomiskajā un monetārajā savienībā ir būtiska, lai strauji atgūtos no Covid-19 ekonomiskās ietekmes. Itālijai kā dalībvalstij, kuras valūta ir euro, ņemot vērā Eurogrupas politiskās norādes, būtu jānodrošina, ka tās politika joprojām atbilst ieteikumiem eurozonai un tiek koordinēta ar pārējo eurozonas dalībvalstu politiku.

               (30)Komisija 2020. gada Eiropas pusgada kontekstā ir veikusi Itālijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2020. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2020. gada stabilitātes programmu un to, kā īstenoti Itālijai iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Izvērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas nodrošināšanā Itālijā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (31)Ņemot vērā minēto novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2020. gada stabilitātes programmu, un tās atzinums
                  10
                ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (32)Padome ir izskatījusi [2020. gada valsts reformu programmu un] 2020. gada stabilitātes programmu, ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo novērtējumu. Šajos ieteikumos ir ņemts vērā, ka pandēmijas apkarošana un ekonomiskās atlabšanas veicināšana ir pirmais nepieciešamais solis, kas ļaus koriģēt nelīdzsvarotību. Ieteikumi, kuri ir tieši vērsti uz makroekonomisko nelīdzsvarotību, ko Komisija konstatējusi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu, ir atspoguļoti 1., 2., 3. un 4. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Itālijai 2020. un 2021. gadā rīkoties šādi.

               1.Ievērojot vispārējo izņēmuma klauzulu, veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai efektīvi risinātu pandēmijas situāciju, stiprinātu ekonomiku un atbalstītu tās turpmāko atlabšanu. Kad to pieļaus ekonomiskie apstākļi, īstenot fiskālo politiku, kas ļaus panākt piesardzīgu vidēja termiņa fiskālo stāvokli un nodrošināt parāda ilgtspēju un vienlaikus veicinās investīcijas. Stiprināt veselības aprūpes sistēmas noturību un spējas tādās jomās kā veselības aprūpes darbinieki, kritiski svarīgs medicīniskais aprīkojums un infrastruktūra. Uzlabot koordināciju starp valsts un reģionālajām iestādēm.

               2.Nodrošināt pienācīgu ienākumu kompensēšanu un piekļuvi sociālajai aizsardzībai, jo īpaši nestandarta nodarbinātības formu darba ņēmējiem. Mazināt krīzes ietekmi uz nodarbinātību, tostarp izmantojot elastīgo darba režīmu un aktīvu atbalstu nodarbinātībai. Stiprināt tālmācību un prasmes, tostarp digitālā vidē.

               3.Nodrošināt efektīvu pasākumu īstenošanu, lai nodrošinātu likviditāti reālajai ekonomikai, tostarp maziem un vidējiem uzņēmumiem, inovatīviem uzņēmumiem un pašnodarbinātām personām, un novērst maksājumu kavējumus. Pasteidzināt tādu publisko investīciju projektu īstenošanu, kuri jau sagatavoti realizēšanai, un rosināt privātās investīcijas, lai sekmētu ekonomikas atlabšanu. Koncentrēt investīcijas uz zaļo pārkārtošanos un digitālo pārveidi, jo īpaši uz tīru un efektīvu enerģijas ražošanu un izmantošanu, pētniecību un inovāciju, ilgtspējīgu sabiedrisko transportu, atkritumu un ūdens apsaimniekošanu, kā arī pastiprinātu digitālo infrastruktūru, lai nodrošinātu pamatpakalpojumu sniegšanu.

               4.Uzlabot tiesu sistēmas un valsts pārvaldes efektivitāti.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

                     (3)

                        SWD(2020) 511 final.

                     (4)

                        OV C 301, 5.9.2019., 117. lpp.

                     (5)

                        COM(2020) 112 final.

                     (6)

                        COM(2020) 123 final.

                     (7)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2020/460 (2020. gada 30. marts), ar kuru groza Regulas (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013 un (ES) Nr. 508/2014 attiecībā uz īpašiem pasākumiem, kas nepieciešami, lai piesaistītu investīcijas dalībvalstu veselības aprūpes sistēmās un citos to ekonomikas sektoros, reaģējot uz Covid-19 uzliesmojumu (Investīciju iniciatīva reaģēšanai uz koronavīrusu) (OV L 99, 31.3.2020, 5. lpp.), un Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2020/558 (2020. gada 23. aprīlis), ar ko Regulas (ES) Nr. 1301/2013 un (ES) Nr. 1303/2013 groza attiecībā uz īpašiem pasākumiem, lai nodrošinātu ārkārtas elastību Eiropas strukturālo un investīciju fondu izmantošanā, reaģējot uz Covid-19 uzliesmojumu (OV L 130, 24.4.2020, 1. lpp.).

                     (8)

                        OV C 91I, 20.3.2020., 1.-9. lpp.

                     (9)

                        SWD(2020) 511 final.

                     (10)

                        Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.