               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 7.7.2016
            COM(2016) 294 final
            Ieteikums
            PADOMES LĒMUMS,
            ar ko konstatē, ka Spānija nav efektīvi rīkojusies, reaģējot uz Padomes 2013. gada 21. jūnija ieteikumu
            {SWD(2016) 241 final}

               Ieteikums

               PADOMES LĒMUMS,

               ar ko konstatē, ka Spānija nav efektīvi rīkojusies, reaģējot uz Padomes 2013. gada 21. jūnija ieteikumu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 126. panta 8. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               tā kā:

               1)Saskaņā ar Līguma 126. pantu dalībvalstis izvairās no pārmērīga valsts budžeta deficīta.

               2)Stabilitātes un izaugsmes pakta pamatā ir mērķis panākt stabilu valdības finansiālo stāvokli, kas ir veids, kā stiprināt priekšnosacījumus cenu stabilitātei un spēcīgai, ilgtspējīgai izaugsmei, kura ir labvēlīga jaunu darbavietu radīšanai. Stabilitātes un izaugsmes pakts ietver Padomes  Regulu (EK) Nr. 1467/97 (1997. gada 7. jūlijs) par to, kā paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras īstenošanu
                  1
               , kas pieņemta, lai veicinātu pārmērīga valsts budžeta deficīta tūlītēju novēršanu.

               3)Rīkojoties pēc Komisijas ieteikuma, Padome saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 104. panta 6. punktu 2009. gada 27. aprīlī nolēma, ka Spānijā pastāv pārmērīgs budžeta deficīts, un saskaņā ar minētā līguma 104. panta 7. punktu sniedza ieteikumu novērst pārmērīgu budžeta deficītu vēlākais līdz 2012. gadam. Kopš tā laika Padome, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 126. panta 7. punktu, ir sniegusi trīs jaunus ieteikumus Spānijai (2009. gada 2. decembrī, 2012. gada 10. jūlijā un 2013. gada 21. jūnijā), ar ko pagarināja termiņu pārmērīga budžeta deficīta novēršanai attiecīgi līdz 2013., 2014. un 2016. gadam. Visos trijos ieteikumos Padome uzskatīja, ka Spānija ir efektīvi rīkojusies, bet norisinājušies negaidīti nelabvēlīgi ekonomikas notikumi, kas būtiski negatīvi ietekmējuši valdības finanses
                  2
               .

               4)Jaunākais Padomes ieteikums Spānijai, pamatojoties uz Līguma 126. panta 7. punktu, tika sniegts 2013. gada 21. jūnijā. Tā ieteica Spānijai sasniegt šādu kopējā deficīta mērķi: 6,5 % no IKP 2013. gadā, 5,8 % no IKP 2014. gadā, 4,2 % no IKP 2015. gadā un 2,8 % no IKP 2016. gadā, kas atbilda strukturālās bilances uzlabojumam no 2013. gada līdz 2016. gadam attiecīgi par 1,1 %, 0,8 %, 0,8 % un 1,2 % no IKP, pamatojoties uz Komisijas 2013. gada pavasara prognozi, kura pagarināta līdz 2016. gadam. Lai panāktu minēto uzlabojumu, tika prasīts, lai Spānija 2014., 2015. un 2016. gadā īstenotu papildu pasākumus  attiecīgi 2 %, 1 % un 1,5 % apmērā no IKP.  Turklāt tika prasīts, lai Spānija i) nostiprinātu institucionālā satvara efektivitāti, vēl vairāk uzlabojot Budžeta stabilitātes likuma īstenošanas pārredzamību un izveidojot neatkarīgu fiskālo jautājumu padomi, kas veiktu analīzi, sniegtu konsultācijas un uzraudzītu fiskālās politikas atbilstību valsts un ES fiskālajiem noteikumiem, ii) veiktu  konkrētus pasākumus ar mērķi iegrožot augošo strukturālo deficītu sociālā nodrošinājuma sistēmā un iii) liktu lielāku uzsvaru uz izaugsmei labvēlīgu konsolidāciju, cita starpā veicot sistemātisku izdevumu pārskatīšanu un nodokļu sistēmas pārskatīšanu. Visbeidzot, lai nodrošinātu fiskālās konsolidācijas stratēģijas panākumus, ieteikumā tika uzsvērts arī tas, ka ir svarīgi stiprināt fiskālo konsolidāciju ar visaptverošām strukturālajām reformām saskaņā ar Padomes ieteikumiem, kas adresēti Spānijai saistībā ar Eiropas pusgadu un makroekonomikas nelīdzsvarotības procedūru.

               5)Komisijas 2013. gada pavasara prognozē, kas pagarināta līdz 2016. gadam un kas bija Padomes 2013. gada 21. jūnija ieteikuma pamatā, tika prognozēts, ka Spānijas ekonomikas rādītājs 2013. gadā samazināsies par 1,5 %, tad turpmākajos trijos gados atkal pieaugs par attiecīgi 0,9 %, 1,4 % un 1,9 %. Nominālā IKP izaugsme tika prognozēta 0,1 % un 2,0 % attiecīgi 2013. un 2014. gadā, un 2,6 % un 3,2 % nākamajos divos gados.

               6)Savā ieteikumā Padome noteica efektīvas rīcības termiņu (2013. gada 1. oktobris), kas veicama saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1467/97 3. panta 4. punkta noteikumiem. Pamatojoties uz Komisijas 2013. gada rudens prognozi, Komisija 2013. gada 15. novembrī secināja, ka Spānija ir efektīvi rīkojusies atbilstoši Padomes 2013. gada 21. jūnija ieteikumam, tomēr norādīja uz risku, ka mērķi netiks sasniegti 2014. gadā. Pamatojoties uz to, Komisija uzskatīja, ka tolaik nebija vajadzīgi turpmāki pasākumi pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūrā. No tā laika pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūra tika uz laiku atlikta.

               7)Riski, ka netiks ievērots Padomes 2013. gada 21. jūnija ieteikums, tika atkārtoti uzsvērti turpmākajos novērtējumos. Padome 2014. gada jūlijā secināja, ka budžeta stratēģijas pamatā esošie pasākumi, kas izklāstīti 2014. gada stabilitātes programmā, ir vēl vairāk jākonkretizē un ir jāpieliek vēl vairāk pūļu, lai pilnībā izpildītu Padomes 2013. gada 21. jūnija ieteikumu. Pamatojoties uz 2015. gada stabilitātes programmas novērtējumu, Padome 2015. gada jūlijā secināja, ka pastāv risks, ka Spānija varētu neizpildīt Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Tāpat visos Komisijas atzinumos par Spānijas budžeta plānu projektiem 2014., 2015. un 2016. gadam tika secināts, ka pastāv risks, ka Spānija neizpildīs Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Jo īpaši Komisija uzsvēra riskus, kas saistīti ar plānotajiem strukturālajiem pasākumiem, kuru apmērs bija mazāks, nekā ieteikusi Padome. Turklāt Komisija uzsvēra riskus saistībā ar nominālā deficīta mērķu sasniegšanu.

               8)Pamatojoties uz Komisijas 2016. gada ziemas prognozi, Komisija 2016. gada 9. martā arī secināja, ka pastāv risks, ka netiks ievērots termiņš, kas bija noteikts pārmērīga budžeta deficīta novēršanai, ņemot vērā joprojām ievērojamo paredzamo deficīta apmēru, pārsniedzot kā starpposma pamatmērķi paredzēto apmēru (4,2 % no IKP), kurš tika noteikts attiecībā uz bilanci 2015. gadam, un to, ka līdz minētajam laikam īstenotie fiskālie pasākumi bija nelieli salīdzinājumā ar ieteikto. Pamatojoties uz to, Komisija sniedza ieteikumu Spānijai pastiprināt centienus, lai nodrošinātu atbilstību Padomes 2013. gada 21. jūnija ieteikumam. Tālab Spānijai ieteica i) veikt pasākumus, lai nodrošinātu savlaicīgu un noturīgu pārmērīga budžeta deficīta novēršanu, tostarp pilnībā izmantojot attiecīgi preventīvos un koriģējošos instrumentus, kas noteikti Spānijas Stabilitātes likumā, lai kontrolētu novirzes centrālajai valdībai pakārtotajā līmenī no attiecīgajiem mērķiem, kuri noteikti budžeta deficītam, parādam un izdevumiem; un ii) ziņot Komisijai par pasākumiem, kas veikti, reaģējot uz Komisijas ieteikumu, savā atjauninātajā budžeta plāna projektā 2016. gadam vai vēlākais — atsevišķā nodaļā nākamajā stabilitātes programmā 2016. gadam.

               9)Ņemot vērā jauno novērtējumu par Spānijas rīcību, kas veikta, reaģējot uz Padomes 2013. gada 21. jūnija ieteikumu, lai novērstu pārmērīgu budžeta deficītu līdz 2016. gadam, izdarāmi šādi secinājumi.

               –Pamatojoties uz datiem, kurus Spānija paziņoja 2016. gada pavasarī un kurus Komisija (Eurostat) apstiprināja 2016. gada 21. aprīlī, vispārējās valdības deficīts bija 5,9 % no IKP 2014. gadā un 5,1 % no IKP 2015. gadā, kas ir virs starpposma mērķiem, kurus Padome noteikusi attiecīgi 5,8 % un 4,2 % apmērā no IKP. 2014. gada deficīta iznākumu negatīvi ietekmēja nominālā IKP lejupvērstā pārskatīšana, kas tika veikta otrā EDP paziņojuma laikā 2015. gada oktobrī, kā arī finanšu sektora deficītu palielinošās darbības 0,1 % apmērā no IKP. Fiskālās politikas mīkstināšanai 2015. gadā bija liela ietekme uz fiskālo iznākumu.

               –Pamatojoties uz Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, tiek lēsts, ka izmaiņas strukturālajā bilancē 2015. gadā ir -1,0 % apmērā no IKP, kas ir ievērojami mazāk par Padomes ieteikto, proti, 0,8 % no IKP. Strukturālās bilances kumulatīvās izmaiņas laikposmā no 2013. līdz 2015. gadam sasniedza 0,6 % no IKP, kas ir ievērojami mazāk par Padomes ieteikto, proti, 2,7 % no IKP. Turklāt, ja tiek veiktas korekcijas, ņemot vērā pārskatītā iespējamā izlaides pieauguma un neparedzēto ieņēmumu ietekmi salīdzinājumā ar pamatscenāriju, kas ir ieteikuma pamatā, strukturālie pasākumi veido -0,7 % no IKP 2015. gadā un -0,2 % no IKP 2013.–2015. gada laikposmā; tas ir ievērojami mazāk par ieteikto līmeni. Veicot mērījumus ar augšupēju metodi, fiskālie pasākumi veido -0,5 % no IKP 2015. gadā un iznāk, ka nav bijis pasākumu laikposmā no 2013. līdz 2015. gadam, salīdzinot ar ieteiktajiem pasākumiem attiecīgi 1 % un 3 % no IKP. Konsolidācijas pasākumi, piemēram, valsts pārvaldes un pensiju sistēmas reformu kontekstā, nebija pietiekami, lai neitralizētu sekas dažiem ekspansijas pasākumiem, kas īstenoti 2015. gadā, piemēram, iedzīvotāju un uzņēmumu ienākuma nodokļa samazināšana un daļēja iepriekš zaudēto Ziemassvētku prēmiju atmaksa un patstāvīga augšupejoša tendence izdevumiem, kas saistīti ar iedzīvotāju novecošanu.

               –Laikposmā no 2013. līdz 2015. gadam Spānijas inflācija (ko mēra ar IKP deflatoru) bija krietni zemāka nekā pamata makroekonomikas scenārijā, uz kuru balstījās ieteikums (2014. gadā tā bija pat negatīva, proti, -0,4 %), tādējādi padarot fiskālo mērķu sasniegšanu vēl grūtāku. Tomēr  zemas vai pat negatīvas inflācijas ietekmi uz Spānijas fiskālajiem rezultātiem lielā mērā kompensēja lielāks reālā IKP pieaugums, nekā bija paredzams. Neraugoties uz IKP deflatora mazāk dinamisko attīstību, nominālā IKP līmenis 2015. gadā bija tikai par 1 % zemāks, nekā paredzēts pamatscenārijā, jo reālais IKP tajā pašā laikposmā pieauga daudz straujāk. Turklāt strauja darbavietu radīšana un lieli nodokļu ieņēmumi pieauguma struktūrā vēl vairāk samazināja deficītu.

               –Kopumā visā 2014. un 2015. gada periodā zemas procentu likmes un straujāka ekonomikas atveseļošanās, nekā paredzēts (arī pateicoties veiktajām reformām, reaģējot uz krīzi), veiksmīga finansiālā atbalsta programmu pabeigšana un darba tirgus labvēlīgā attīstība palīdzēja Spānijai samazināt vispārējās valdības budžeta deficītu. Tajā pašā laikā fiskālās konsolidācijas procesu kavēja negatīvā inflācija, kas bija negaidīta, ņemot vērā makroekonomisko scenāriju, kas bija Padomes 2013. gada 21. jūnija ieteikuma pamatā. Tomēr neparedzētie ieņēmumi, jo īpaši 2015. gadā, netika izmantoti, lai paātrinātu deficīta samazināšanu. Tā vietā fiskālā politika tika mīkstināta, jo īpaši ar nodokļu reformu un dinamisku izdevumu pieaugumu.

               10)Komisijas 2016. gada pavasara prognozē paredzēts, ka vispārējās valdības budžeta deficīts 2016. gadā būs 3,9 % no IKP, un 2017. gadā – 3,1 % no IKP. 2016. gada stabilitātes programmā paredzēts deficīts 3,6 % un 2,9 % no IKP (attiecīgi 2016. un 2017. gadā). Tādēļ Spānijai nav iespēju 2016. gadā savlaicīgi un noturīgi novērst pārmērīgo budžeta deficītu. Valsts parāda attiecība pret IKP ir nedaudz samazinājusies no 99,3 % 2014. gadā līdz 99,2 % 2015. gadā, vairāk pateicoties neto finanšu aktīvu pārdošanai nekā deficīta ietekmes kompensēšanai, kas pieaug straujāk par nominālo IKP pieaugumu. Saskaņā ar Komisijas 2016. gada pavasara prognozi sagaidāms, ka parāda attiecība turpinās pieaugt līdz 100,3 % 2016. gadā un pēc tam samazināsies.

               11)Kopš 2012. gada Spānijas fiskālā sistēma ir nostiprināta, lai cita starpā novērstu novirzes un nodrošinātu visu valdības līmeņu atbilstību to attiecīgajiem deficīta, parāda un izdevumu noteikuma mērķiem. Kopš 2013. gada 21. jūnija Padomes ieteikuma Spānija ir veikusi pasākumus, lai vēl vairāk stiprinātu fiskālo sistēmu, grozot 2012. gada Stabilitātes likumu, lai nodrošinātu valsts pārvaldēm stimulus samazināt publiskā sektora parādus komercpiegādātājiem, un 2013. gada novembrī izveidojot neatkarīgu fiskālo institūciju (AIReF). Tomēr, lai gan Spānijas Stabilitātes likumā ir iekļauti instrumenti, kas paredzēti, lai novērstu un koriģētu novirzes no iekšzemes fiskālajiem mērķiem, 2014. un 2015. gada pieredze liecina, ka tos varēja izmantot plašāk. Pēc Komisijas 2016. gada marta ieteikuma Spānijas valdība ir sākusi īstenot koriģējošus Stabilitātes likuma noteikumus, kas iepriekš nebija īstenoti.

               12)Spānija 2013. gada decembrī pieņēma reformu, saskaņā ar kuru tika pārskatīta pensiju indeksācija un no 2019. gada tiks ieviesta automātiska turpmāko pensionāru jauno pensiju pielāgošana, ņemot vērā paredzamā mūža ilguma izmaiņas. Turklāt, sākot no 2013. gada jūnija, tā īsteno valsts pārvaldes reformu, kuras mērķis ir palielināt efektivitāti. Vienlaikus 2014. gadā Spānija pieņēma uzņēmumu un iedzīvotāju ienākuma nodokļa reformu, kam bija dažas pozitīvas iezīmes, bet kura nebija pilnā apmērā finansēta.

               13)Tāpēc var secināt, ka Spānijas pasākumi, reaģējot uz Padomes 2013. gada 21. jūnija ieteikumu, ir bijuši nepietiekami. Spānija nesasniedza starpposma mērķi attiecībā uz nominālo deficītu 2015. gadā, un netiek prognozēts, ka pārmērīgais budžeta deficīts tiks novērsts līdz 2016. gadam. Fiskālo pasākumu apjoms ir būtiski mazāks par to, ko bija ieteikusi Padome, un 2015. gadā fiskālā nostāja pat tika mīkstināta,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Spānija nav efektīvi rīkojusies, reaģējot uz Padomes 2013. gada 21. jūnija ieteikumu.

               2. pants

               Šis lēmums ir adresēts Spānijas Karalistei.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 209, 2.8.1997., 6. lpp.

                     (2)
                  Visi dokumenti saistībā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru Spānijā ir atrodami:

                     http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/deficit/countries/spain_en.htm


title: Recommendation for a Council Decision establishing, in accordance with Article 104(8), whether effective action has been taken by Greece in response to recommendations of the Council according to Article 104(7) of the Treaty establishing the European Community

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

52004SC1622

	Briselē, 22.12.2004SEC(2004) 1622 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES LĒMUMAMar ko atbilstoši 104. panta 8. punktam konstatē, vai Grieķija ir veikusi efektīvu rīcību, reaģējot uz Padomes ieteikumiem saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 104. panta 7. punktu(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSPārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru ( „excessive deficit procedure” - EDP ) reglamentē Līguma 104. pants un 1997. gada 7. jūlija Regula (EK) Nr. 1467/97 par to, kā paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras īstenošanu, kas ir Stabilitātes un izaugsmes pakta daļa. To papildina politiskās saistības, ko ietver Amsterdamā pieņemtā Eiropadomes 1997. gada 17. jūnija Rezolūcija par Stabilitātes un izaugsmes paktu.Grieķijas valdība 4. maijā iesniedza labotu EDP paziņojumu par deficītu 3,2 % apmērā no IKP 2003. gadā. Lai arī apzinoties, ka šis skaitlis ir provizorisks, jo to oficiāli nebija apstiprinājis Eurostat , Komisija, ņemot vērā savas 2004. gada pavasara prognozes, 2004. gada 7. aprīlī to publicēja, uzskatot, ka šis paziņojums sniedza prima facie pierādījumu tam, ka Grieķijā pastāv pārmērīgs budžeta deficīts Līguma 104. panta nozīmē. Komisija 2004. gada 19. maijā uzsāka pārmērīgā budžeta deficīta novēršanas procedūru Grieķijai, pieņemot ziņojumu, kas paredzēts Līguma 104. panta 3. punktā. Pēc būtisko faktoru pārbaudes, ko tā bija ņēmusi vērā savā ziņojumā, un atsaucoties uz Ekonomikas un finanšu komitejas (EFK) 2004. gada 2. jūnijā sniegto atzinumu, Komisija 2004. gada 24. jūnijā pieņēma Atzinumu par to, ka Grieķijā pastāv pārmērīgs budžeta deficīts. Atbilstoši Līguma 104. panta 6. punktam 2004. gada 5. jūlijā tāpat izlēma arī Padome. Vienlaikus Padome saskaņā ar Līguma 104. panta 7. punktu pieņēma Grieķijai adresētu ieteikumu, lai likvidētu pārmērīgi liela budžeta deficīta situāciju.Padome ieteica Grieķijas varas iestādēm “ likvidēt pašreizējo pārmērīgi liela budžeta deficīta situāciju pēc iespējas ātrāk un ne vēlāk kā līdz 2005. gadam ”. Padome noteica “ 2004. gada 5. novembri kā galīgo termiņu, lai Grieķijas valdība šajā sakarā veiktu nepieciešamās darbības ”. Padome tāpat ieteica, ka “ Grieķijas varas iestādēm vajadzētu veikt galvenokārt strukturāla rakstura koriģējošus pasākumus, sasniedzot vismaz 1 % no 2004. un 2005. gadā uzkrātās IKP vērtības, vēlams proporcionāli sadalītas uz šiem diviem gadiem” . Turklāt Padome ieteica, ka “Grieķijas varas iestādēm arī vajadzētu nodrošināt, lai valsts bruto parāda attiecība samazinātos pietiekamā apjomā un pietiekami ātri sasniegtu atsauces vērtību” , vienlaikus “sevišķa uzmanība būtu jāpievērš citiem faktoriem, izņemot neto aizņēmumus, kas ietekmē parādu līmeni" . Visbeidzot tika ieteikts, ka “Grieķijas varas iestādēm jānodrošina nopietno trūkumu novēršana budžeta statistikā, uzlabojot vispārējas valdības informācijas ievākšanu un apstrādi” .Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1467/97 4. panta 2. punktu Padomei, izvērtējot, vai ir veikta efektīva rīcība, reaģējot uz tās ieteikumiem, kas formulēti saskaņā ar Līguma 104. panta 7. punktu, savs lēmums jābalsta uz publiski paziņotiem attiecīgās dalībvalsts valdības lēmumiem.1. 2004. gada septembra labojumi valdības informācijāNovērtējot rīcību, ko Grieķijas varas iestādes veikušas, reaģējot uz Padomes ieteikumiem, jāņem vērā ļoti būtiski laboti dati par iepriekšējo gadu valsts budžeta deficītu un valsts parādu, ko sniedz 2004. gada septembra paziņojums[1]. Konkrēti (1. tabulā), nomināla budžeta deficīta skaitļi 2000.–2003. gadam tika laboti, palielinot tos par 1,5 līdz 2 procentu punktiem no IKP gadā, vienlaikus par 7 līdz 9 procentu punktiem no IKP tāpat tika palielināti valsts parāda skaitļi. Budžeta deficīta skaitļi laikposmam no 2004. gada maija līdz septembrim galvenokārt tika mainīti, pateicoties labojumiem ar militāro aprīkojumu un procentu maksājumiem saistītajos izdevumos, kas iepriekš bija novērtēti pārāk zemu, un pārvērtētajam sociālā nodrošinājuma pārpalikumam. Valsts parāda skaitļi tika laboti saistībā ar kapitālā pārvēršamu procentu obligācijām, kas iepriekš bija novērtētas pārāk zemu, un pārvērtēto sociālā nodrošinājuma aktīvu konsolidēšanu. Faktiski, septembra EDP paziņojums liecināja, ka Grieķijā pārmērīgs budžeta deficīts ir pastāvējis vismaz kopš 2000. gada. Komisija un Padome ir analizējušas un apspriedušas šos jautājumus[2].1. tabula: Statistikas labojumi 2000.–2003. gada laikposmā, ko publicējis EurostatVispārējais valsts budžeta deficīts (% no IKP) | Vispārējais valsts parāds (% no IKP) |Ziņojums atbilstoši 104. panta 3. punktam | 2004. gada septembra EDP paziņojums | Ziņojums atbilstoši 104. panta 3. punktam | 2004. gada septembra EDP paziņojums |2000 | -2,0 | -4,1 | 106,2 | 114 |2001 | -1,4 | -3,7 | 106,9 | 114,7 |2002 | -1,5 | -3,7 | 104,7 | 112,5 |2003 | -3,2 | -4,6 | 103,0 | 109,9 |Saskaņā ar septembra EDP paziņojumu statistikas labojumu ietekme uz 2004. gada izpildi sastādīs 1,1 % no IKP, sadaloties starp mazāku sociālā nodrošinājuma līdzekļu pārpalikumu (0,3 % no IKP) un pareizu militāro izdevumu uzskaiti (0,8 %). Grieķijas varas iestādes paredz, ka budžeta deficīta skaitlis 2004. gadam būs 5,3 % no IKP. Paredzamā parāda proporcija (112,1 % no IKP) ir ievērojami lielāka nekā 2003. gadā (109,9 % no IKP).2. Pasākumi, kas paziņoti, reaģējot uz ieteikumu atbilstoši 104. panta 7. punktamPasākumi, kas paziņoti 2004. gadāPirms 5. novembra termiņa, ko nosaka Padomes ieteikums saskaņā ar 104. panta 7. punktu, Grieķijas varas iestādes paziņoja par vairākiem pasākumiem, kas veicami 2004. gadā, proti: i) nodokļu amnestiju nenokārtotām nodokļu deklarācijām par 1999.–2002. finanšu gadu, ii) norādījumus visām ministrijām ierobežot saprātīgus izdevumus līdz 3 %, iii) pasākumus, lai apturētu izmaksu pieaugumu valsts sektorā un samazinātu valsts subsīdijas un garantijas[3].Šādu pasākumu raksturs ar grūtībām ļauj noteikt un izolēt to ietekmi uz budžetu. Pasākumi, kas ietverti uzskaitījuma ii) un iii) punktā, nav piesaistīti nevienai konkrētai budžeta pozīcijai, bet tiem ir visaptverošas sekas. Kas attiecas uz uzskaitījuma i) punktā minēto pasākumu, komisāram Almunijam [ Almunia ] adresētajā 5. novembra vēstulē Grieķijas finanšu ministrs Alogoskufa kungs [ Mr. Alogoskoufis ] paziņoja, ka paredzamā ietekme 2004. gadā ir 0,2 % no IKP. Tomēr, lai arī šī paredzamā ietekme, iespējams, ir ietverta kopējos nodokļu ieņēmumu skaitļos, kas atbilst septembrī paziņotajai plānotajai izpildei, reālā ietekme kļūs zināma, tikai saņemot 2005. gada marta EDP paziņojumu, ne ātrāk.Piedevām šai nenoteiktībai, lai novērtētu finanšu darbību, ko Grieķijas varas iestādes īstenojušas saskaņā ar Padomes ieteikumu atbilstoši 104. panta 7. punktam, ir jāņem vērā statistikas labojumu ietekme. Galīgā budžeta deficīta izpilde 2004. gadā būs lielāka, nekā tika prognozēts, pieņemot ieteikumu atbilstoši 104. panta 7. punktam, daļēji – statistikas labojumu dēļ, kas šā gada septembrī tika saskaņotas ar Eurostat un sastāda 1,1 % no IKP (2. tabula). Šo faktoru, kas nebija zināms brīdī, kad tika pieņemts ieteikums saskaņā ar 104. panta 7. punktu, varētu uzskatīt par tādu, kuru Grieķijas valdība, plānojot finanšu korekcijas 2004. gadam, pilnībā nekontrolēja. Tādējādi tās rīcības efektivitāte, ko Grieķijas varas iestādes 2004. gadā veikušas atbilstoši Padomes ieteikumiem, jāizvērtē, atskaitot šādu statistikas labojumu, kā arī laikposmā no 2004. gada pavasara līdz rudenim iespējamā pieauguma pārsteigumu radīto seku tīro vērtību.2. tabula: Nozīmīgākie faktori, kas nosaka budžeta deficīta izpildi 2004. gadā (*) |Ietekme uz deficītu (°) | Deficīts 2004. gadā |Sākotnējais budžets, ko iesniedza iepriekšējā valdība | 1,2 |Galvenie jaunās valdības līdz 2004. gada martam veiktie labojumi |Netiešie nodokļi | +0,4 |Sociālās iemaksas | -1,1 |Saņemtie kapitāla pārvedumi | +1,4 |Patēriņš (no tā valsts algas) | +0,8 (+0,5) |Sociālie pārvedumi | +0,4 |Paziņojums, ko marta beigās nosūtīja jaunā valdība (1) | 3,0 |Statistikas labojumi (2)+(3) |Sociālā nodrošinājuma līdzekļi (2) | +0,3 |Militārie izdevumi (3) | +0,8 |Starpposma izpilde (4)=(1)+(2)+(3) | 4,1 |2004. gada septembra paziņojums (5) | 5,3 |Pārsniegumi (6)=(5)-(4) | 1,2 |Neatbilstības procentu maksājumos (7) | +0,2 |Komisijas rudens prognozes (5)+(7) | 5,5 |(*) Tabulā (% no IKP) apkopoti galvenie labojumi, korekcijas, un neatbilstības 2004. gada budžetā, kopš to 2003. gada beigās pieņēma (iepriekšējā) Grieķijas valdība, un Komisijas prognozes. (°) "+" apzīmē deficīta pieaugumu, turpretim "–" nozīmē deficīta samazinājumu. |Saskaņā ar septembra paziņojumu Grieķijas varas iestādes 2004. gadā prognozē budžeta deficīta izpildi 5,3 % apmērā (5,5 % saskaņā ar Komisiju; skat. 2. tabulu)[4], lai gan starpposmā no marta beigās sniegtā paziņojuma līdz septembra paziņojumam budžeta deficīts pieauga no aprēķinātajiem 3,0 %[5] līdz 5,3 % (no 3,2 % līdz 5,5 % saskaņā ar Komisijas pavasara un rudens prognozēm). Tādējādi statistikas labojumi (1,1 % no IKP) pilnībā neizskaidro budžeta pasliktināšanos par 2,3 % no IKP. Turklāt atlikušos 1,2 % nevar attiecināt uz lēnāku izaugsmi. Starpība starp reālās izaugsmes pavasara (4,0 %) un rudens (3,8 %) prognožu skaitļiem ir tikai 0,2 %, kas varētu palielināt budžeta deficītu, bet mazāk kā par 0,1 % no IKP. Kopumā, nominālā izteiksmē, finanšu darbība ir negatīva vairāk kā par 1 % no IKP.Saistībā ar 2003. gadu finanšu darbība 2004. gadā, kurā pirmo reizi kļuva skaidrs, ka valsts ir pārsniegusi salīdzināmo vērtību, kas sastāda 3 % no IKP, ir jāaprēķina, salīdzinot abos gados cikliski koriģētos saldo ( CAB ) pēc tam, kad ir atrēķinātas statistikas labojumu sekas. Šī pieeja tāpat liecina, ka finanšu darbība ciklisko korekciju izteiksmē ir negatīva. Neskaitot neparedzētās statistiskās izmaiņas, 2003. gadā CAB būtu bijis -3,7 % no IKP (faktiski tas bija -5,1 %), turpretim 2004. gadā tas būtu bijis -5,1 % no IKP (faktiski tas bija -6,2 %). Tas norāda, ka finanšu darbība 2004. gadā sastāda -1,4 %. Arī sākuma saldo izteiksmē finanšu darbības rezultāts ir negatīvs (-1,6 %).3. tabula: Finanšu darbība 2004. gadā, atskaitot statistikas labojumu tīro vērtību (% no IKP) |2003 | 2004 | "Darbība" (*) |Cikliski koriģētie saldo (CAB) | -5,1 | -6,2 | -1,1 |CAB, neskaitot labojumus | -3,7 | -5,1 | -1,4 |Cikliski koriģētais sākuma saldo (CAPB) | 0,7 | -0,6 | -1,3 |CAPB, neskaitot labojumus | 2,0 | 0,4 | -1,6 |(*) Finanšu darbība aprēķināta, no skaitļa ailē "2004" atņemot atbilstošo skaitli ailē "2003"; rezultāti noapaļoti līdz pirmajai decimāldaļai.Saskaņā ar vispārēju principu pārsniegumus vienā vai vairākās budžeta pozīcijās vajadzētu izlīdzināt kompensējošiem pasākumiem. Tas pats ir spēkā tādiem gadījumiem kā Olimpisko spēļu rīkošana Grieķijā. Turklāt, pat pieļaujot šādus pārsniegumus, finanšu darbības rezultāts konkrētajā gadā būtu negatīvs. Saskaņā ar Grieķijas varas iestāžu sniegto informāciju[6] ar Olimpisko spēļu rīkošanu saistītie pārsniegumi sastāda 0,7 % no IKP, sadaloties starp valsts investīciju programmām (0,5 % no IKP) un valdības patēriņu (0,2 %).Atskaitot statistikas labojumu sekas un ar Olimpiskajām spēlēm saistītos pārsniegumus, CAB 2004. gadā būtu bijis -4,4 % no IKP (faktiski tas bija -6,2 %), tādējādi, salīdzinot ar CAB 2003. gadā, atskaitot statistikas labojumu seku tīro vērtību (-3,7 %), finanšu darbības rezultāts būtu -0,7 %. Arī sākuma saldo izteiksmē finanšu darbība būtu negatīva (-0,9 %).Kopumā 2004. gadā īstenotie pasākumi nav bijuši efektīvi, lai 2004. gadā samazinātu budžeta deficītu. Papildus un pārsniedzot statistikas labojumus, vēl vairāk pasliktinājās fiskālās politikas stāvoklis situācijā, kam raksturīga mainīga saimnieciskā darbība un apjomīgs, pozitīvs produkcijas trūkums[7].2005. gada budžeta projektsĪpašie pasākumi, kas jāveic 2005. gadā, tika paziņoti septembrī iesniegtajā valsts budžeta projektā, par kura mērķi 2005. gadā tika noteikts vispārējais valsts budžeta deficīts 2,8 % apmērā. Tas veidotu nominālu korekciju 2,5 % apmērā no IKP, salīdzinot ar budžeta deficīta skaitli 5,3 %, ko Grieķijas varas iestādes plānoja 2004. gadam.4. tabula: 2005. gada budžeta korekcijas novērtējums% no IKP | Valdība (1) | Komisija (2) | Starpība (3)=(1)-(2) |Nodokļi | 23,20 | 23,19 | 0,01 |Iemaksas | 16,33 | 16,26 | 0,07 |Valdības patēriņš (no tā valsts algas) | 16,18 (12,10) | 16,44 (12,34) | 0,26 (0,24) |Sociālie pārvedumi | 18,43 | 18,55 | 0,12 |Procentu maksājumi | 5,07 | 5,27 | 0,20 |Saņemtie kapitāla pārvedumi | 2,62 | 2,54 | 0,08 |Tīrais aizņēmums | -2,8 | -3,6 | 0,8 |Parāda proporcija | 109,5 | 111,9 | 2,4 |Memoranda pozīcijas Reālais IKP pieaugums (%) Nominālais IKP pieaugums (%) | 3,9 7,3 | 3,3 6,5 | 0,6 0,8 |Komisijas 2004. gada rudens prognozes paredz nominālo budžeta deficītu 3,6 % apmērā no IKP 2005. gadā. Starpība starp valdības mērķi, ko ietver budžeta projekts, un Komisijas prognozēm veidojas trīs iemeslu dēļ (4. tabula): pirmkārt , saskaņā ar Komisiju, procentu maksājumu sākotnējais līmenis 2004. gadā ir par 0,2 % no IKP augstāks, nekā to novērtējušas Grieķijas varas iestādes. Otrkārt , kaut gan budžeta projekts ir balstīts uz makroekonomisku scenāriju, kura rezultātā faktiskais IKP pieaugums 2005. gadā sasniegtu 3,9 %, Komisija prognozē krietni mazāk optimistisku pieauguma likmi 3,3 % apmērā. Treškārt , paredzamā atsevišķu to pasākumu ietekme uz budžetu, ko paziņojušas Grieķijas varas iestādes, izrādās pārvērtēta. Ieņēmumu daļā tas jo īpaši attiecas uz sociālajām iemaksām, pateicoties pārāk optimistiskai nodarbinātības pieauguma prognozei (2 %, salīdzinot ar Komisijas prognozēto 1 %), un saņemtajiem kapitāla pārvedumiem, attiecībā uz kuriem tiek prognozēts, ka tie saglabāsies augstā līmenī, kaut gan nozīmīgs valsts investīciju samazinājums tāpat pazeminās jau tā zemo ES līdzekļu absorbcijas spēju Grieķijā. Izdevumu daļā budžeta projektā prognozēta vērā ņemama lejupslīde darba algu un sociālo pārvedumu jomā, kas nepārprotami ir pretrunā nesenai pagātnei.Saskaņā ar Komisijas 2004. gada rudens prognozi finanšu darbības rezultāts 2005. gadā, tā vērtējumam izmantojot izmaiņas cikliski koriģētajā saldo, ir 1,9 % (2,5 % saskaņā ar 2005. gada budžeta projektu). Tādējādi, saskaņā ar Komisiju, 2004. un 2005. gadā uzkrātā finanšu korekcija sastāda tikai 0,8 % (1,6 % saskaņā ar 2005. gada budžeta projektu).[8]Kopumā pasākumi, kas izklāstīti budžeta projektā, izrādās nepietiekami, lai 2005. gadā samazinātu nominālo budžeta deficītu zem 3 % atzīmes, kā to 2004. gada jūlijā ieteica Padome.Parāda dinamikaŅemot vērā labojumus parāda apjomos, kas ietverti septembra EDP paziņojumā, Komisijas prognozēs 2005. gadā netika paredzēts valsts parāda attiecības pret IKP nozīmīgs kritums. Pēc tam, kad 2003. gadā bija sasniegti 109,9 % no IKP, paredzams, ka 2004. gadā tas pieaugs līdz 112,2 %, 2005. gadā tikai nedaudz samazinoties līdz 111,9 %. Neņemot vērā statistikas labojumu sekas, parāda dinamika 2004. un 2005. gadā atspoguļo ne tikai zemu sākuma saldo, bet arī citus faktorus. Kaut gan šādu zemu sākuma atlikumu rezultātā, ko papildina augsts nominālā IKP pieaugums, vajadzētu būtiski samazināties parāda proporcijai, prognozes 2004. un 2005. gadam norāda, ka parāda apjomu ietekmē arī vērā ņemamas vērtspapīru plūsmas korekcijas. Tas ir pierādījums tam, ka valdība nav efektīvi rīkojusies attiecībā uz zemsvītras darbībām.Valdības informācijas ievākšana un apstrādeNepieciešamību pārskatīt informāciju laikposmā no 2004. gada maija līdz septembrim galvenokārt noteica korekcijas darījumos, kurus Eurostat bija atzinis par tādiem, kas nav pilnībā atbilstīgi uzskaites noteikumiem. Grieķija ir risinājusi vairākus no Eurostat izvirzītajiem jautājumiem. Neskatoties uz to, kā skaidrots Komisijas vēstulē, ar ko oficiāli paziņots par pārkāpuma procedūru Nr. 2004/2234, kas pret Grieķiju uzsākta 1. decembrī, pastāv vairāki elementi, kuri, pēc Komisijas domām, apšauba mehānismu piemērotību, lai nodrošinātu tūlītēju precīzas informācijas sniegšanu, kas vajadzīga pašreizējai tiesību aktu sistēmai.* * *Saskaņā ar Līguma 104. panta 8. punkta un Regulas (EK) Nr. 1467/97 4. panta 1. punkta noteikumiem, ja Komisija uzskata, ka noteiktajā termiņā – līdz 5. novembrim – nav veikti efektīvi pasākumi, reaģējot uz 104. panta 7. punktā minētajiem ieteikumiem, pēc termiņa beigām tā nekavējoties pieņem attiecīgu lēmumu.Ņemot vērā šos konstatējumus, Komisija uzskata, ka nav īstenota efektīva rīcība, reaģējot uz Padomes ieteikumiem saskaņā ar 104. panta 7. punktu šajā ieteikumā noteiktajā termiņā, un iesaka Padomei pieņemt attiecīgu lēmumu.104. panta 8. punkts paredz, ka gadījumā, ja Padome konstatē, ka pēc tās ieteikumiem saskaņā ar 104. panta 7. punktu noteiktajā termiņā nav veikta nekāda efektīva rīcība, tā var pieņemt lēmumu šo ieteikumu darīt zināmu atklātībā. Neskatoties uz to, Grieķija šo ieteikumu jau jūlijā darīja zināmu atklātībai atbilstoši Amsterdamā pieņemtajai Eiropadomes 1997. gada 17. jūnija Rezolūcijai par Stabilitātes un izaugsmes paktu.[9]Kas attiecas uz turpmāko procedūru, ja Padome uzskata, ka nav veikti efektīvi pasākumi, reaģējot uz 104. panta 7. punktā minētajiem ieteikumiem, tā saskaņā ar 104. panta 9. punktu var, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu, pieņemt lēmumu pieprasīt, lai Grieķija noteiktā termiņā veic deficīta samazināšanas pasākumus, ko Padome atzinusi par vajadzīgiem, lai labotu stāvokli. Ikviens šāds Grieķijai adresēts Padomes lēmums tiek pieņemts viena mēneša laikā pēc lēmuma, ar kuru konstatēts, ka nav veikta efektīva rīcība saskaņā ar 104. panta 8. punktu.IeteikumsPADOMES LĒMUMAMar ko atbilstoši 104. panta 8. punktam konstatē, vai Grieķija ir veikusi efektīvu rīcību, reaģējot uz Padomes ieteikumiem saskaņā ar Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 104. panta 7. punktuEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 104. panta 8. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu,tā kāEkonomikas un monetārās savienības (EMS) trešajā posmā dalībvalstīm, saskaņā ar Līguma 104. pantu, jāizvairās no pārmērīga valsts budžeta deficīta;stabilitātes un izaugsmes pakta mērķis ir sakārtotas valsts finanses kā līdzeklis apstākļu nostiprināšanai stabilām cenām un stiprai, noturīgai izaugsmei, kas veicina nodarbinātības kāpumu; Stabilitātes un izaugsmes pakts ietver Padomes Regulu (EK) Nr.1467/97[10] par to, kā paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras īstenošanu, kas noteikta 104. pantā, lai veicinātu pārmērīga vispārējā valsts budžeta deficīta tūlītēju koriģēšanu;Amsterdamā pieņemtā Eiropadomes 1997. gada 17. jūnija Rezolūcija par Stabilitātes un izaugsmes paktu[11] nopietni aicina visas puses, proti, dalībvalstis, Padomi un Komisiju, precīzi un savlaicīgi īstenot Līgumu un Stabilitātes un izaugsmes paktu;ar 2004. gada 5. jūlija Lēmumu 2004 / XXX / EK[12] Padome, saskaņā ar 104. panta 6. punktu, konstatēja, ka Grieķijā pastāv pārmērīgs budžeta deficīts;Padome, saskaņā ar Līguma 104. panta 7. punktu un Regulas (EK) Nr. 1467/97 3. panta 4. punktu, ir pieņēmusi Ieteikumu, ar ko nosaka 2004. gada 5. novembri kā galīgo termiņu, lai Grieķijas valdība veiktu pasākumus pārmērīgā budžeta deficīta situācijas likvidēšanai ne vēlāk kā līdz 2005. gada beigām; tajā pašā dokumentā Padome ieteica Grieķijai likvidēt pašreizējo pārmērīgā budžeta deficīta situāciju pēc iespējas ātrāk un ne vēlāk kā līdz 2005. gadam un veikt galvenokārt strukturāla rakstura koriģējošus pasākumus, sasniedzot vismaz 1 % no 2004. un 2005. gadā uzkrātās IKP vērtības, vēlams proporcionāli sadalītas uz šiem diviem gadiem; turklāt Padome ieteica, ka Grieķijas varas iestādēm jānodrošina, lai valsts bruto parāda attiecība samazinātos pietiekamā apjomā un pietiekami ātri sasniegtu salīdzināmo vērtību, vienlaikus sevišķu uzmanību pievēršot citiem faktoriem, izņemot neto aizņēmumus, kas ietekmē parādu līmeni; visbeidzot Padome tāpat ieteica Grieķijai steidzami novērst nopietnos trūkumus budžeta statistikā, uzlabojot vispārējas valdības informācijas ievākšanu un apstrādi;saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1467/97 4. panta 2. punktu Padomei, izvērtējot, vai ir veikta efektīva rīcība, reaģējot uz tās ieteikumiem, kas formulēti saskaņā ar Līguma 104. panta 7. punktu, savs lēmums jābalsta uz publiski paziņotiem attiecīgās dalībvalsts valdības lēmumiem;novērtējot publiski paziņotus lēmumus, ko Grieķija pieņēmusi, kopš Padome sniedza Ieteikumu saskaņā ar 104. panta 7. punktu un šajā Ieteikumā paredzētajā termiņā, jāsecina:neskatoties uz 2004. gadā paziņotiem ierobežojošiem pasākumiem, fiskālā politika acīmredzami bijusi ekspansīva, daļēji – izdevumu pārsniegumu dēļ, kas saistīti ar Olimpisko spēļu rīkošanu, pretēji tam, ko pieprasīja Padome;paziņotie budžeta pasākumi 2005. gadam, kaut arī ar uzviju izlīdzinot 2004. gadā pieļautās kļūdas, 2005. gadā nenodrošina vispārējā valsts budžeta deficīta samazināšanu zemāk par 3 % no IKP;ne tikai vispārējā bruto parāda attiecība pret IKP nesamazinās pietiekami ātri, bet arī 2004. gadam prognozētā vērā ņemamā vērtspapīru plūsmas korekcija norāda uz to, ka valdība nav veikusi efektīvu rīcību attiecībā uz zemsvītras darbībām, veicinot turpmāku parāda pieaugumu;Grieķija ir uzlabojusi budžeta datu ievākšanu un apstrādi, jo īpaši attiecībā uz izdevumiem, kas saistīti ar militāro aprīkojumu, procentu maksājumiem un sociālā nodrošinājuma kontiem; tomēr joprojām vajadzīgi mehānismi, lai nodrošinātu tūlītēju precīzas informācijas sniegšanu, kas vajadzīga pašreizējai tiesību aktu sistēmai;104. panta 8. punkts paredz, ka gadījumā, ja Padome konstatē, ka pēc tās ieteikumiem saskaņā ar 104. panta 7. punktu noteiktajā termiņā nav veikta nekāda efektīva rīcība, tā var pieņemt lēmumu šo ieteikumu darīt zināmu atklātībā; neskatoties uz to, atbilstoši Eiropadomes Rezolūcijai par Stabilitātes un izaugsmes paktu Grieķija šo ieteikumu jau jūlijā darīja zināmu atklātībai,IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.1. pantsReaģējot uz Padomes 2004. gada 5. jūlija Ieteikumu Grieķijai saskaņā ar 104. panta 7. punktu, nav veikti efektīvi pasākumi šajā Ieteikumā paredzētajā termiņā.2. pantsŠis lēmums ir adresēts Grieķijas Republikai.Briselē,Padomes vārdā – [1] Skat. Euro-Indicators News Release 117/2004 , 23.09.2004.[2] Saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 3605/93, kas reglamentē EDP ziņojumus, dalībvalstīm jāziņo dati par n, n-1, n-2, n-3 un n-4 gadiem. Tomēr, atbildot uz Padomes lūgumu, Eurostat laboja pārskatus arī par 1997., 1998. un 1999. gadu. Savā 22. novembra ziņojumā "Par Grieķijas valsts budžeta deficīta un valsts parāda skaitļu pārskatīšanu" Eurostat secināja, ka reālais budžeta deficīts arī šajos gados krietni vien pārsniedzis 3 % (skat. arī Komisijas paziņojumu "Pārskats par atbildību saistībā ar Grieķijas valsts budžeta datu labojumiem" - KOM(2004) 784, 1.12.2004.).[3] Par šiem pasākumiem tika paziņots Grieķijas finanšu ministra Alogoskufa kunga [ Mr. Alogoskoufis ] 2004. gada 23. jūnija vēstulē komisāram Almunijam [ Almunia ]. Kopš tā laika citi pasākumi 2004. gadam Komisijai nav darīti zināmi.[4] Šis skaitlis ir par 0,2 % no IKP mazāks, nekā Komisijas prognozētais (5,5 %), kas sniedz procentu maksājumu ticamāku novērtējumu.[5] Precīzs skaitlis bija 2,95 %, šeit noapaļots uz 3 %. Jāpatur prātā, ka šis 2,95 % skaitlis radās, jaunajai valdībai marta mēnesī veicot būtisku labojumu 2004. gada budžeta projektā. Šis labojums ieviesa ticamākas pašreizējo ieņēmumu (mazāki tiešie nodokļi un ES pārvedumi, bet lielākas sociālās iemaksas) un izdevumu (lielākas valsts algas, sociālie pārvedumi) prognozes, kas daudz vairāk atbilst 2,4 %, ko Komisija bija paredzējusi savās 2003. gada rudens prognozēs. Labojums tika iekļauts marta beigās nosūtītajā paziņojumā, ko neapstiprināja Eurostat .[6] Šo informāciju Grieķijas varas iestādes darīja zināmu 2005. gada budžeta projektā. Salīdzinot ar plānotajiem izdevumiem 0,94 % apmērā no IKP 2004. gadā, kas saistīti ar Olimpiskajām spēlēm, galīgajai izpildei vajadzētu būt 1,6 %.[7] Starp divām 2004. gada prognozēm produkcijas trūkums faktiski pieauga no 1,2 % pavasarī līdz 1,5 % rudenī, vienlaikus iespējamais ražīguma pieaugums saglabājās augstā 3,4 % līmenī.[8] Olimpisko spēļu slēgšana automātiski ietekmē finanšu stāvokli, veidojot ietaupījumus 1,2 % apmērā (no kuriem 0,7 % ir 2004. gada pārsniegums). Pārnesumu ietekme 2005. gadā, kas saistīta ar Olimpiskajām spēlēm, sastāda tikai 600 miljonus EUR (aptuveni 0,5 % no IKP).[9] Padomes 2004. gada 6. jūlija dokuments 11216/04, pieejams Padomes publisko dokumentu reģistrā ar nosaukumu "Padomes ieteikums Grieķijai nolūkā likvidēt pārmērīga budžeta deficīta situāciju – Līguma 104. panta 7. punkta piemērošana".[10] OV L 209, 2.8.1997, 6. lpp.[11] OV C 236, 2.8.1997, 1. lpp.[12] OV vēl nav publicēts.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 2.10.2017
            COM(2017) 557 final
            Ieteikums
            PADOMES LĒMUMS,
            ar ko Eiropas Komisijai atļauj risināt sarunas par nolīgumu ar Cariforum valstīm par ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzību, pamatojoties uz Cariforum valstu un Eiropas Savienības Ekonomisko partnerattiecību nolīguma 145. pantu

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

                  Cariforum valstu un Eiropas Savienības Ekonomisko partnerattiecību nolīguma (EPN) 2. nodaļas 2. iedaļas “Intelektuālais īpašums” 145. pantā
                     1
                   ir izklāstīts ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzības līmenis un aizsardzības noteikumi, kā arī citi parametri. Tomēr minētajā nolīgumā nav iekļauts aizsargāto ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu saraksts. Tādēļ EPN 145. pantā ir iekļauta pārskatīšanas klauzula, saskaņā ar kuru pusēm jāpabeidz ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu noteikumu izstrāde un jāizveido aizsargāto ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu saraksts.

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               •Priekšlikuma pamatojums un mērķi

                  Saskaņā ar Cariforum valstu un Eiropas Savienības Ekonomisko partnerattiecību nolīgumu pusēm jāpabeidz ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzības režīma izstrāde, tostarp jāsagatavo aizsargāto nosaukumu saraksts. Ekonomisko partnerattiecību nolīgumi atbilst Savienībā spēkā esošās kopējās tirdzniecības politikas noteikumiem.

               •Saskanība ar spēkā esošajiem noteikumiem konkrētajā politikas jomā

                  Neattiecas.

               •Saskanība ar citām Savienības politikas jomām

                  Neattiecas.

               2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

               •Juridiskais pamats

                  Pasākuma juridiskais pamats ir Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 218. pants.

               •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)

                  Neattiecas. Saskaņā ar LESD 3. pantu kopējā tirdzniecības politika ietilpst ekskluzīvā Savienības kompetencē.

               •Proporcionalitāte

                  Ieteikums Padomes lēmumam būs atbilstošs noteikumiem, kuri jau izklāstīti Ekonomisko partnerattiecību nolīgumā. Būtisks papildinājums būs aizsargāto ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu nosaukumu saraksts un sadarbības procedūru noteikumi. Tas ir minimums, kas vajadzīgs, lai izpildītu Ekonomisko partnerattiecību nolīgumā izklāstītās prasības.

               •Juridiskā instrumenta izvēle

                  Izvēlētais juridiskais instruments – starptautisks nolīgums – ir vienīgais šim mērķim atbilstošais instruments.

               3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               •Ex post izvērtējumi / spēkā esošo tiesību aktu atbilstības pārbaude

                  Neattiecas.

               •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

                  Attiecīgā rīcībpolitika tika apspriesta ar dalībvalstīm un Eiropas Parlamentu, Padomes darba grupās un Eiropas Parlamenta attiecīgajā komitejā. Apspriešanās ar Cariforum valstīm un Eiropas Savienības ieinteresētajām personām notika Cariforum un ES EPN konsultatīvajā komitejā, semināros un citos ar ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm saistītos pasākumos (izstādēs, ražotāju grupu sanāksmēs u. c.).

               •Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana

               Neattiecas.

               •Ietekmes novērtējums

                  Šai iniciatīvai netiks veikts ietekmes novērtējums, jo citu alternatīvu rīcībpolitikas variantu nav.

               •Normatīvā atbilstība un vienkāršošana

                  Neattiecas.

               •Pamattiesības

                  ES Pamattiesību hartas 17. panta 2. punkts paredz intelektuālā īpašuma aizsardzību, un šis nolīgums to sekmēs.

               4.IETEKME UZ BUDŽETU

                  Ietekme uz budžetu nav paredzama.

               5.CITI ELEMENTI

               •Īstenošanas plāni un uzraudzības, izvērtēšanas un ziņošanas kārtība

                  Nolīgums tiks īstenots spēkā esošā EPN ietvaros, izmantojot tajā jau paredzēto komiteju un procedūras, kas tiks sīkāk izstrādātas nolīgumā.

               •Paskaidrojoši dokumenti (sarunu norādēm)

               Neattiecas.

               •Konkrēto priekšlikuma noteikumu detalizēts skaidrojums

                  Pret ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu ļaunprātīgu izmantošanu un viltošanu Cariforum valstīs tiks aizsargātas 180 Savienības ģeogrāfiskās izcelsmes norādes, bet Savienībā – līdz pat 30 Cariforum valstu ģeogrāfiskās izcelsmes norādes. Lai nodrošinātu jaunu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu savstarpēju aizsardzību, nolīgums paredzēs aizsargāto ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu sarakstu regulāri atjaunināt.

               Ieteikums

               PADOMES LĒMUMS,

               ar ko Eiropas Komisijai atļauj risināt sarunas par nolīgumu ar Cariforum valstīm par ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzību, pamatojoties uz Cariforum valstu un Eiropas Savienības Ekonomisko partnerattiecību nolīguma 145. pantu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 218. panta 2. un 4. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               tā kā:

               (1)Saskaņā ar Cariforum valstu un Eiropas Savienības Ekonomisko partnerattiecību nolīguma 145. pantu pusēm jāizveido aizsargātu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu saraksts, kā arī sīkāk jāprecizē režīms, kas minētajā nolīgumā paredzēts šādu norāžu aizsardzībai.

               (2)Lai to panāktu un lai pilnībā ievērotu Cariforum valstu un Eiropas Savienības Ekonomisko partnerattiecību nolīguma 145. pantu, Komisijai jārisina sarunas ar Cariforum valstīm,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Ar šo Eiropas Komisijai tiek atļauts risināt sarunas ar Cariforum valstīm par nolīgumu par ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzību, pamatojoties uz Cariforum valstu un Eiropas Savienības Ekonomisko partnerattiecību nolīguma 145. pantu, tostarp izveidot aizsargātu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu sarakstu, atbilstoši pielikumā izklāstītajām sarunu norādēm.

               2. pants

               Šis lēmums stājas spēkā tā pieņemšanas dienā.

               Briselē,

                     Padomes vārdā ─

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  Ekonomisko partnerattiecību nolīgums starp Cariforum valstīm, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses, OV L 289, 30.10.2008., 3. lpp.

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 2.10.2017
            COM(2017) 557 final
            PIELIKUMS
            dokumentam
            Ieteikums Padomes lēmumam,
            ar ko Eiropas Komisijai atļauj risināt sarunas par nolīgumu ar Cariforum valstīm par ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzību, pamatojoties uz Cariforum valstu un Eiropas Savienības Ekonomisko partnerattiecību nolīguma 145. pantu

               PIELIKUMS

               Sarunu norādes nolīgumam starp Eiropas Savienību un Cariforum valstīm par ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm

               1.Komisija drīkst sākt sarunas ar Cariforum valstīm ar mērķi noslēgt tādu līdzsvarotu nolīgumu par ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzību, kas aizsargātu Eiropas Savienības intereses un ņemtu vērā Cariforum valstīm noteikto jaunattīstības valsts statusu.

               2.Sarunu priekšmets ir lauksaimniecības un zivsaimniecības produktu, pārtikas produktu, vīnu, stipro un citu alkoholisko dzērienu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzība nolīguma pušu attiecīgajās teritorijās.

               3.Šīs sarunu norādes neattiecas uz produktiem, kuri nav lauksaimniecības produkti.

               4.Komisija minētās sarunas risina, pamatojoties uz šīm sarunu norādēm un jo īpaši ņemot vērā Līgumā par Eiropas Savienības darbību izklāstītos mehānismus un principus un no Pasaules Tirdzniecības organizācijas noteikumiem izrietošās saistības.


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52007SC0619

Ieteikums Padomes lēmums ar ko atceļ Lēmumu 2003/89/EK par pārmērīgu budžeta deficītu Vācijā  /* SEC/2007/0619 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 16.5.2007SEC(2007) 619 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES LĒMUMSar ko atceļ Lēmumu 2003/89/EK par pārmērīgu budžeta deficītu Vācijā(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTS1. VISPāRēJA INFORMāCIJALīguma 104. pantā noteikts, ka dalībvalstīm jāizvairās no pārmērīga budžeta deficīta, un izstrādāta tā noteikšanas un novēršanas procedūra. Pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūra ir sīkāk izklāstīta Padomes Regulā (EK) Nr. 1467/97 par to, kā paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras īstenošanu[1], kas ir Stabilitātes un izaugsmes pakta sastāvdaļa. Saskaņā ar Līguma 104. panta 2. punktu Komisijai jāuzrauga atbilstība budžeta disciplīnai, pamatojoties uz diviem kritērijiem, proti: a) vai plānotais vai reālais valsts budžeta deficīts pārsniedz atsauces vērtību, kas ir 3% no IKP (izņemot gadījumus, kad vai nu šī attiecība ir būtiski un pastāvīgi pasliktinājusies un sasniegusi atsauces vērtībai tuvu līmeni, vai arī atsauces vērtība ir pārsniegta tikai izņēmuma kārtā un uz laiku, un šī attiecība joprojām ir tuva atsauces vērtībai), un b) vai valsts parāds pārsniedz atsauces vērtību, kas ir 60% no IKP (ja vien parāda attiecība pietiekami strauji nesamazinās un netuvinās atsauces vērtībai).Saskaņā ar Līgumam pievienoto Protokolu par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru Komisija sniedz datus pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras īstenošanai. Piemērojot minēto protokolu, dalībvalstīm saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 3605/93[2] 4. pantu divas reizes gadā, tas ir, līdz 1. aprīlim un līdz 1. oktobrim jāziņo par savu valsts budžeta deficītu, parādu un citiem mainīgajiem rādītājiem[3] .Pieņemot ziņojumu saskaņā ar 104. panta 3. punktu, Komisija 2002. gada 19. novembrī uzsāka pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru pret Vāciju, pamatojoties uz to, ka 2002. gadā plānotais valsts kopbudžeta deficīts bija 3,8% no IKP un valsts parāds – 60,9% no IKP[4]. Pamatojoties uz Komisijas ieteikumu, Padome 2003. gada 21. janvārī pieņēma lēmumu par to, ka Vācijā ir pārmērīgs budžeta deficīts (Līguma 104. panta 6. punkts)[5]. Vienlaikus, arī pamatojoties uz Komisijas ieteikumu, Padome atbilstīgi 104. panta 7. punktam sniedza ieteikumus Vācijai, lai varētu novērst pārmērīgo budžeta deficītu visvēlākais līdz 2004. gadam[6].Komisija 2003. gada 18. novembrī uzskatīja, ka Vācijas veiktie pasākumi nav bijuši pietiekami, un pieņēma ieteikumu Padomei pieņemt attiecīgu lēmumu un pieprasīt Vācijai veikt pasākumus pārmērīgā budžeta deficīta novēršanai (saskaņā ar 104. panta attiecīgi 8. un 9. punktu). Minētajā ieteikumā Komisija ierosināja pagarināt pārmērīgā budžeta deficīta novēršanas termiņu līdz 2005. gadam. Padome 2003. gada 25. novembrī pieņēma lēmumu neapstiprināt Komisijas ieteikumus, bet gan pieņēma secinājumus, kuros sniedza ieteikumus Vācijai pārmērīgā deficīta novēršanai līdz 2005. gadam, norādot, ka, ņemot vērā Vācijas apņemšanos, pārmērīgā budžeta deficīta novēršanas procedūra pagaidu kārtā tiek atcelta. Eiropas Kopienu Tiesa 2004. gada 13 jūlijā šos secinājumus anulēja[7].Komisija 2004. gada 14. decembrī pieņēma paziņojumu Padomei, kurā tika secināts, ka, ņemot vērā īpašos apstākļus, kādus radījuši Padomes 2003. gada 25. novembra secinājumi, un Eiropas Kopienu Tiesas 2004. gada 13. jūlija spriedumu, pārmērīgā budžeta deficīta novēršanas termiņam jābūt 2005. gadam. Tobrīd Komisija uzskatīja, ka Vācija veic pasākumus pārmērīgā budžeta deficīta novēršanai līdz 2005. gadam un ka tādēļ nav jāveic turpmāki pasākumi atbilstīgi pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūrai, lai gan tās budžeta stāvoklis joprojām saglabājās nestabils[8]. Padome savos 2005. gada 18. janvāra secinājumos piekrita Komisijas secinājumiem un apliecināja, ka tā sadarbībā ar Komisiju „ir gatava, ja vajadzīgs, veikt pasākumus atbilstīgi pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūrai”.Faktiskie Komisijas (Eurostat) sniegtie dati pēc Vācijas iesniegtā pagaidu ziņojuma 2006. gada februārī liecināja, ka valsts kopbudžeta deficīts 2005. gadā saglabājās virs 3% no IKP. Padome 2006. gada 14. martā saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1467/97 10. panta 3. punktu nekavējoties nolēma[9], pamatojoties uz Komisijas ieteikumu, saskaņā ar Līguma 104. panta 9. punktu pieprasīt Vācijai veikt nepieciešamos deficīta samazināšanas pasākumus, lai novērstu pārmērīgu budžeta deficītu „iespējami īsākā laikā un vēlākais līdz 2007. gadam” . Padome īpaši ieteica to, lai „Vācija 2006. un 2007. gadā nodrošina kumulatīvu uzlabojumu vismaz viena procentu punkta apmērā cikliski koriģētajā bilancē, neskaitot vienreizējus un pagaidu pasākumus” . Padome pieprasīja Vācijai līdz 2006. gada 14. jūlijam iesniegt ziņojumu, kurā izklāstīti pasākumi, kas veikti, lai ievērotu šo lēmumu, kā arī pēc šā termiņa iesniegt turpmākus regulārus ziņojumus par sasniegto. Tā arī aicināja Vāciju veikt „vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka budžeta konsolidācija virzībā uz vidējā termiņa mērķi – sasniegt līdzsvarotu budžetu strukturālā izteiksmē – tiek saglabāta, samazinot strukturālo deficītu vismaz par 0,5% no IKP gadā pēc tam, kad novērsts pārmērīgais budžeta deficīts” .1. tabula. Korekcijas, kuras Padome pieņēma 2006. gada 14. martā% no IKP, ja vien nav norādīts citādi | 2005 | 2006 | 2007 |Valsts budžeta bilance | -3,3 | deficīts mazliet > 3 | deficīts pārliecinoši < 3 |izmaiņas strukturālajā bilancē | Kumulatīvs uzlabojums vismaz viena procentu punkta apmērā |p.m.: reālais IKP pieaugums (%) | 0,9 | 1,5 | tuvu 1 |Piezīme : strukturālā bilance = cikliski koriģētā bilance, neskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus.Avots : Padomes prasība Vācijai atbilstīgi 104. panta 9. punktam, citējot Komisijas dienestu 2005. gada rudens prognozes un ietverot turpmākos novērtējumus (piemēram, Komisijas dienestu 2006. gada 21. februāra starpposma prognozes).Saņēmusi Vācijas 2006. gada 5. jūlijā iesniegto īstenošanas ziņojumu, Komisija 2006. gada 19. jūlijā pieņēma paziņojumu, informējot Padomi, ka Vācija ir veikusi pasākumus, kuri ir pietiekami atbilstīgi, lai novērstu pārmērīgo budžeta deficītu Padomes noteiktajā termiņā, un ka tobrīd nav nepieciešami nekādi turpmāki pasākumi saskaņā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru[10]. Padome 2006. gada 10. oktobra sanāksmē piekrita šim viedoklim.Saskaņā ar Līguma 104. panta 12. punktu Padomes lēmums par pārmērīgu budžeta deficītu jāatceļ, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu, ja pēc Padomes uzskata pārmērīgs budžeta deficīts attiecīgajā dalībvalstī ir novērsts.2. BUDžETA DEFICīTA ATTīSTīBA LīDZ 2006. GADAMPadomes lēmums par pārmērīgu budžeta deficītu Vācijā pamatojās uz 2002. gada decembra atjaunināto stabilitātes programmu, saskaņā ar kuru valsts kopbudžeta deficīts 2002. gadā bija 3,7% no IKP. Pēc ekonomiskā izvērtējuma Padome secināja, ka deviņdesmito gadu beigās, kad Vācijā bija salīdzinoši spēcīga ekonomikas izaugsme, fiskālās konsolidācijas pasākumi bija nepārliecinoši, atstājot mazas manevra iespējas budžeta jomā, lai varētu pielāgoties cikliskajam izaugsmes tempa samazinājumam. Tika prognozēts, ka valsts parāds 2002. gadā pieaugs līdz 60,9% no IKP, kas nedaudz pārsniedz atsauces vērtību 60% no IKP.No 3,7% no IKP 2002. gadā budžeta deficīts pieauga pat līdz 4,0% 2003. gadā un tad samazinājās līdz 3,2% 2005. gadā. Nebija pietiekami daudz manevra iespēju budžeta jomā, lai pielāgotos vidējam reālajam IKP pieaugumam, kas tajā laikā bija 0,5% gadā. Turklāt budžetam papildu slodzi izraisīja virkne nodokļu samazinājumu, kas bija pieņemti 1999.–2000. gadā un tika veikti līdz 2005. gadam. Ieņēmumu un IKP attiecība samazinājās no 44,4% 2002. gadā līdz 43,5% 2005. gadā. Kompensējošie pasākumi saistībā ar izdevumiem tika īstenoti tikai ar zināmu nokavēšanos. Pasākumi, kas tajā pašā laika posmā īpaši samazināja izdevumu un IKP attiecību no 48,1% līdz 46,8%, bija ierobežojumi attiecībā uz publiskā sektora algām kopā ar personāla samazinājumiem, veselības aizsardzības sistēmas reforma 2004. gadā, subsīdiju un ieguldījumu samazināšana, kā arī tas, ka zems algu pieaugums privātajā sektorā samazināja izdevumus pensijām. Vācija maz izmantoja vienreizējus pasākumus[11]. Lai gan cikliski koriģētā bilance bija samazinājusies no 3½% no IKP 2002. gadā līdz 2¼% 2005. gadā, nominālais budžeta deficīts 2005. gadā saglabājās virs 3% no IKP (sk. 2. tabulu).Ievērojot prognozes par reālo IKP pieaugumu 1,4% apjomā 2006. gadā, atjauninātajā stabilitātes programmā, kas tika iesniegta 2006. gada februārī, bija noteikts mērķis 2006. gadā sasniegt budžeta deficītu 3,3% no IKP. Lai gan atjauninātajā stabilitātes programmā 2006. gada novembrī Vācijas iestādes budžeta deficītu bija novērtējušas 2,1% apjomā no IKP, dati, ko iesniedza Komisija (Eurostat) pēc Vācijas ziņojuma līdz 2007. gada 1. aprīlim saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 3605/93, liecina, ka budžeta deficīts 2006. gadā faktiski sasniedza 1,7% no IKP, t.i., bija daudz zemāks par atsauces vērtību[12],[13].Apmēram puse šā negaidītā uzlabojuma valsts bilancē ir sakarā ar cikliskiem faktoriem (reālais IKP pieaugums bija 2,7%). Tomēr uzlabojās arī strukturālais deficīts – no 2½% no IKP 2005. gadā līdz 1½% no IKP 2006. gadā. Galvenais ieguldījums labāku strukturālo rezultātu sasniegšanā nāk arī no ieņēmumu jomas. Tiešie nodokļi, sevišķi saistībā ar peļņu, nesa ievērojami lielākus ieņēmumus nekā varētu prognozēt pēc ekonomikas attīstības. Tādēļ nodokļu procentuālā daļa no IKP 2006. gadā salīdzinājumā ar 2005. gadu palielinājās par vairāk nekā ½ procentu punkta. Tādējādi lielāka nodokļu proporcionālā daļa nav neseno diskrecionāro nodokļu politikas pasākumu rezultāts. To drīzāk noteica kavēto nodokļu maksājumi un tiešo nodokļu pirmstermiņa nomaksa, kas daļēji bija atbildīga par salīdzinoši zemo nodokļu procentuālo daļu iepriekš.Turklāt 2006. gadā tika stingri kontrolēti valsts izdevumi, kas pieauga tikai par 0,6% un tādējādi palika mazliet zem prognozētā. Izdevumu ierobežošana 2006. gadā ir rezultāts iepriekš minētajiem pasākumiem, kuri pieņemti kopš 2002. gada, īpaši attiecībā uz publiskā sektora algām un subsīdijām, un kuru ietekme joprojām bija jūtama arī 2006. gadā. Turklāt ievērojamas tautsaimniecības atlabšanas rezultātā samazinājās darba tirgus izdevumi. Tā kā lielākā daļa izdevumu ierobežojumu bija ietverti izdevumu procentā, kas bija 46% no IKP, kā bija paredzēts 2006. gada februāra atjauninātajā stabilitātes programmā, turpmāks samazinājums līdz 45,7% galvenokārt bija sakarā ar to, ka IKP bija lielāks par prognozēto.Kopumā ņemot, vienu gadu pirms Padomes noteiktā termiņa nominālais deficīts ir samazinājies ievērojami zem Līgumā noteiktās atsauces vērtības. Turklāt Padome pieprasīja kumulatīvu strukturālās bilances uzlabojumu par vismaz vienu procentu punktu 2006. un 2007. gadā. Strukturālā bilance jau 2006. gadā uzlabojās par gandrīz vienu procentu punktu.3. PROGNOZES PAR BUDžETA DEFICīTU 2007. UN TURPMāKAJIEM GADIEMŅemot vērā paredzamo lielo reālo IKP pieaugumu 2,5% 2007. gadā, Komisijas dienestu 2007. gada pavasara prognozē redzams budžeta deficīta turpmāks samazinājums līdz 0,6% no IKP, ievērojot pašreizējo politiku. Vācijas iestādes savā atjauninātajā 2006. gada novembra stabilitātes programmā prognozēja budžeta deficītu 1,6% no IKP. Ņemot vērā makroekonomiskās situācijas uzlabošanos un 2006. gada budžeta deficīta saglabāšanos zem prognozētā, 2007. gada aprīļa ziņojumā deficīta prognoze tika pārskatīta uz 1,2% no IKP.Saskaņā ar Komisijas dienestu aprēķiniem tāpat kā iepriekšējā gadā apmēram puse no valsts bilances uzlabojuma ir strukturāla. Konsolidāciju veicina vairāki pasākumi, lielākā daļa no kuriem tika pieņemti 2006. gada sākumā. Standarta PVN likmes palielināšanai no 16% uz 19% vajadzētu palielināt ieņēmumus par apmēram 1% no IKP. Likme iemaksām pensiju fondā tika palielināta no 19,5% uz 19,9%, un paredzams, ka publiskie veselības apdrošinātāji palielinās iemaksu likmes vidēji par ½ procentu punkta. Savukārt bezdarba apdrošināšanas iemaksu likme ir samazināta no 6,5% uz 4,2%, tādēļ sociālo iemaksu slogs kopumā samazināsies. Tāpat kā 2006. gadā pozitīvas tendences vērojamas ar ieņēmumiem saistītiem nodokļiem. Tomēr, neskatoties uz labvēlīgo ekonomisko vidi, ieņēmumiem bagātās nodokļu bāzes – algas – paplašinās nedaudz mazāk dinamiski kā nominālais IKP, tādēļ pat ar PVN likmes palielinājumu paredzams, ka nodokļu slogs samazināsies. Izdevumu proporcijai būtu jāsamazinās par vairāk nekā vienu procentu punktu, atkal atspoguļojot publiskā sektora algu ierobežojumus un izdevumu samazinājumu saistībā ar darba tirgu, kas rodas jau īstenoto pasākumu rezultātā, piemēram, samazināts pabalstu izmaksas periods gados vecākiem saņēmējiem un labvēlīga attīstība darba tirgū. Tomēr paredzams, ka publiskie ieguldījumi palielināsies, ņemot vērā labāku fiskālo situāciju visos valsts pārvaldes līmeņos. Tā kā netiks izmantoti vienreizēji pasākumi, paredzams, ka strukturālais deficīts salīdzinājumā ar iepriekšējo gadu samazināsies par ¾ procentu punkta.Pieņemot, ka uzsāktā politika nemainīsies, Komisijas dienesti prognozē, ka valsts kopbudžeta deficīts samazināsies arī turpmāk – līdz 0,3% no IKP 2008. gadā, kas notiks gandrīz pilnībā sakarā ar pastāvīgi labvēlīgiem cikliskajiem apstākļiem. Spēkā esošo pasākumu nepārtraukto konsolidējošo ietekmi vairāk nekā kompensēs plānotās uzņēmumu nodokļa reformas ietekme uz budžetu, kuras likumprojektu valdība izstrādāja 2007. gada maijā, un šī ietekme pirmajā gadā būs vairāk nekā 0,3% no IKP.Kopumā šķiet, ka pārmērīgais budžeta deficīts līdz 2006. gadam ir novērsts pastāvīgi. Paredzama strukturālās bilances uzlabošanās procentos no IKP līdz pat ¾ procentu punkta 2007. gadā, kā rezultātā varētu sagaidīt kumulatīvo uzlabojumu 1½ procentu punkta apjomā 2006. un 2007. gadā. Tādējādi Vācija ir ievērojusi Padomes prasību pēc kumulatīva strukturālās bilances uzlabojuma par vismaz vienu procentu punktu 2006. un 2007. gadā.Saskaņā ar Komisijas dienestu pavasara prognozi par 2008. gadu, pieņemot, ka Vācijas iestādes nemainīgi turpina aizsākto politiku, strukturālā bilance neturpinās uzlaboties, bet pieprasījumā atbilstīgi 109. panta 4. punktam Padome aicināja Vāciju nodrošināt to, ka budžeta konsolidācija vidēja termiņa mērķa sasniegšanai – nodrošināt strukturāli sabalansētu budžetu – būtu ilgtspējīga, pēc pārmērīgā budžeta deficīta novēršanas samazinot strukturālo deficītu par vismaz 0,5% no IKP gadā. Padome savā 2007. gada 27. februāra atzinumā par 2006. gada novembra atjaunināto stabilitātes programmu[14] atzīmēja, ka programmā nav plānots sasniegt vidēja termiņa mērķi programmas darbības laikā (tā beidzas 2010. gadā). Tā aicināja Vāciju „Izmantojot ekonomikas uzplaukumu, 2008. gadā uzlabot strukturālās korekcijas, tostarp, jebkurus papildu ieņēmumus izmantojot deficīta samazināšanai, pēc tam turpmākajos gados turpināt fiskālo konsolidāciju, lai sasniegtu vidēja termiņa mērķi, saglabājot stingru izmaksu kontroli un vienlaikus nodrošinot, ka izsludinātā uzņēmumu peļņas nodokļu sistēmas reforma neapdraud fiskālo konsolidāciju” .4. PARāDA ATTīSTīBA UN PROGNOZESValsts parāds pieauga no 60,3% no IKP 2002. gadā līdz 67,9% 2005. gadā, bet nostabilizējās 2006. gadā. Parāda attiecības straujais pieaugums pēc pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras uzsākšanas 2002. gadā galvenokārt skaidrojams ar nelabvēlīgu „lavīnas efektu”. Runa ir par parāda un IKP attiecības pieaugumu, jo procentu likmes pārsniedza nominālā IKP pieauguma tempu. Tikai 2006. gadā ar strauju IKP pieaugumu primārā pārpalikuma palielinājums ar uzviju kompensēja šo „lavīnas efektu”. Laika posmā no 2002. līdz 2006. gadam parāda pieaugums tika ierobežots, samazinot finanšu aktīvus, sevišķi dalību pašu kapitālā un aizdevumus, ko valdība piešķir citiem sektoriem, tādējādi kopumā panākot negatīvu krājumu–plūsmu korekciju.Tā kā tiek prognozēts straujš IKP pieaugums, Komisijas dienestu 2007. gada pavasara prognozē tiek norādīts, ka parāda attiecība 2007. gadā samazināsies līdz 65,4% no IKP. Kopā ar budžeta deficīta samazinājumu arī parāds 2008. gadā turpinās samazināties līdz pat 63,6% no IKP. Šis samazinājums ir lielāks nekā prognozēts 2006. gada novembra atjauninātajā stabilitātes programmā, kur valsts parāds 2008. gadam bija paredzēts 66½ % apjomā.5. SECINāJUMIValsts kopbudžeta deficīts samazinājās no visaugstākās vērtības 4,0% no IKP 2003. gadā līdz pat 1,7% no IKP 2006. gadā, kas ir krietni zem atsauces vērtības 3% no IKP. Budžeta deficīta samazināšanas pamatā esošie pasākumi ir galvenokārt pastāvīgi pasākumi, bet cikla augšupejošā tendence ir vēl pastiprinājusi budžeta konsolidāciju. Strukturālā bilance (cikliski koriģētā bilance, neskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus) procentos no IKP 2006. gadā uzlabojās par gandrīz vienu procentu punktu. Saskaņā ar Komisijas dienestu 2007. gada pavasara prognozi pamata deficīts 2007. gadā samazināsies līdz 0,6% no IKP, kam palīdzēs prognozētais strukturālās bilances uzlabojums par ¾ procentu punkta 2007. gadā. Tādēļ prognozētais strukturālais uzlabojums 2006. un 2007. gadā būs saskaņā ar Padomes ieteiktajiem fiskālajiem uzlabojumiem par vismaz vienu procenta punktu. Ja uzsāktā politika nemainīsies, pamata deficīts 2008. gadā tiek lēsts 0,3% apjomā. Tas norāda, ka budžeta deficīts ir ticami un ilgtspējīgi novirzīts zem 3% no IKP līmeņa.Kopējais valsts parāds pieauga no 60,3% no IKP 2002. gadā līdz visaugstākajam līmenim 67,9% 2005. gadā, bet nostabilizējās 2006. gadā. Saskaņā ar Komisijas dienestu 2007. gada pavasara prognozi sagaidāma valsts parāda samazināšanās līdz 65,4% no IKP 2007. gadā, bet pēc tam kopā ar budžeta deficīta samazināšanos – līdz 63½% no IKP 2008. gadā (ja nemainīsies uzsāktā politika), tādējādi tuvojoties atsauces vērtībai ātrāk, nekā tas bija prognozēts visnesenākajā stabilitātes programmas atjauninājumā.Kopumā jāsecina, ka pārmērīgais budžeta deficīts Vācijā ir novērsts. Tāpēc Komisija ierosina Padomei atcelt lēmumu par pārmērīgu budžeta deficītu Vācijā.2. tabula. Budžeta attīstība 2002.–2008. gadāIeteikumsPADOMES LĒMUMSar ko atceļ Lēmumu 2003/89/EK par pārmērīgu budžeta deficītu VācijāEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 104. panta 12. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu,tā kā:(1) Pēc Komisijas ieteikuma saskaņā ar Līguma 104. panta 6. punktu ar Padomes Lēmumu 2003/89/EK[15] tika nolemts, ka Vācijā ir pārmērīgs budžeta deficīts. Padome atzīmēja, ka valsts kopbudžeta deficīts 2002. gadā bija 3,7% no IKP, ievērojami pārsniedzot Līgumā noteikto atsauces vērtību 3% no IKP, bet kopējais valsts parāds tika prognozēts 60,9% no IKP, mazliet pārsniedzot Līgumā noteikto atsauces vērtību 60% no IKP.(2) Saskaņā ar Līguma 104. panta 7. punktu un Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1467/97 par to, kā paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras īstenošanu[16], 3. panta 4. punktu Padome pēc Komisijas ieteikuma 2003. gada 21. janvārī ieteica Vācijai iespējami drīz un ne vēlāk kā 2004. gadā novērst pārmērīgo budžeta deficītu. Ieteikums tika publiskots. Kā norādīts Komisijas 2004. gada 14. decembra paziņojumā[17], ņemot vērā īpašos apstākļus, kādus radījuši Padomes 2003. gada 25. novembra secinājumi, un Eiropas Kopienu Tiesas 2004. gada 13. jūlija spriedumu[18], par piemērotu termiņu pārmērīgā budžeta deficīta novēršanai var uzskatīt 2005. gadu. Padome 2005. gada 18. janvārī tam piekrita.(3) Saskaņā ar Līgumam pievienoto Protokolu par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru Komisija sniedz procedūras īstenošanai nepieciešamos datus. Piemērojot minēto protokolu, dalībvalstīm saskaņā ar 4. pantu Padomes 1993. gada 22. novembra Regulā (EK) Nr. 3605/93 par to, kā piemērot Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam pievienoto Protokolu par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru[19], divas reizes gadā, tas ir, līdz 1. aprīlim un līdz 1. oktobrim jāziņo par savu valsts budžeta deficītu, parādu un citiem mainīgajiem rādītājiem.(4) Faktiskie Komisijas (Eurostat) sniegtie dati pēc Vācijas iesniegtā pagaidu ziņojuma 2006. gada februārī liecināja, ka pārmērīgais deficīts līdz 2005. gadam nebija novērsts. Padome 2006. gada 14. martā saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1467/97 10. panta 3. punktu un pamatojoties uz Komisijas ieteikumu nekavējoties pieņēma lēmumu atbilstīgi Līguma 104. panta 9. punktam pieprasīt Vācijai veikt nepieciešamos deficīta samazināšanas pasākumus, lai novērstu pārmērīgu budžeta deficītu iespējami īsākā laikā un vēlākais līdz 2007. gadam. Padome īpaši pieprasīja, lai Vācija 2006. un 2007. gadā nodrošina kumulatīvu uzlabojumu vismaz viena procentu punkta apmērā cikliski koriģētajā bilancē, neskaitot vienreizējus un pagaidu pasākumus.(5) Saskaņā ar Līguma 104. panta 12. punktu Padomes lēmums par pārmērīgu budžeta deficītu jāatceļ, ja pēc Padomes uzskata pārmērīgs budžeta deficīts attiecīgajā dalībvalstī ir novērsts.(6) Pamatojoties uz Komisijas (Eurostat) sniegtajiem datiem saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 3605/93 8.g panta 1. punktu pēc Vācijas ziņojuma līdz 2007. gada 1. aprīlim un pamatojoties uz Komisijas dienestu 2007. gada pavasara prognozi, var izdarīt šādus secinājumus:-  pēc tam, kad valsts kopbudžeta deficīts pieauga no 3,7% no IKP 2002. gadā līdz 4,0% no IKP 2003. gadā, tas tika samazināts līdz 3,7% no IKP 2004. gadā, 3,2% no IKP 2005. gadā un visbeidzot līdz 1,7% no IKP 2006. gadā. Tas jau vienu gadu pirms Padomes noteiktā termiņa ir zemāks nekā 2006. gada februārī atjauninātajā stabilitātes programmā noteiktais mērķis 3,3% no IKP, kā arī ievērojami zemāks nekā budžeta deficīta atsauces vērtība 3% no IKP,-  iepriekšējos gados, kad cikliskie apstākļi bija labvēlīgi, Vācija nebija radījusi pietiekamas manevra iespējas budžeta jomā, lai pielāgotos ilgajam lēnās izaugsmes periodam laikā no 2002. līdz 2005. gadam, kad vidējais reālais IKP pieaugums bija 0,5% gadā. Virkne nodokļu samazinājumu, kas tika īstenoti līdz 2005. gadam, uzlika vēl lielāku slogu budžetam, bet kompensējošie pasākumi saistībā ar izdevumiem tika īstenoti tikai ar zināmu nokavēšanos. Konsolidācijas pasākumi ietvēra ierobežojumus attiecībā uz publiskā sektora algām kopā ar personāla samazinājumiem, veselības aizsardzības sistēmas reformu 2004. gadā, subsīdiju un publisko ieguldījumu samazināšanu, un vienlaikus zems algu pieaugums privātajā sektorā samazināja izdevumus pensijām. Turklāt 2006. gadā tiešie nodokļi, sevišķi saistībā ar peļņu, nesa lielākus ieņēmumus nekā varētu prognozēt pēc ekonomikas attīstības. Cikliski koriģētā bilance pēc 2002. gada uzlabojās, pat neizmantojot ievērojamus vienreizējus pasākumus. Sevišķi 2006. gadā lēstā strukturālā bilance (t.i., neskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus) procentos no IKP uzlabojās par gandrīz vienu procentu punktu,-  attiecībā uz 2007. gadu Komisijas dienestu 2007. gada pavasara prognoze liecina, ka deficīts tiks vēl samazināts līdz 0,6% no IKP – to stimulē pastāvīgais lielais IKP pieaugums un jo īpaši standarta PVN likmes palielināšana no 16% līdz 19% ar 2007. gada janvāri (vienreizēji pasākumi nav paredzēti). Vācijas iestādes 2007. gada pavasara ziņojumā prognozēja, ka 2007. gada budžeta deficīts būs 1,2% no IKP. Turklāt Komisijas dienesti paredz, ka 2007. gadā par ¾ procentu punkta uzlabosies strukturālā bilance procentos no IKP. Tādējādi Vācija ir ievērojusi ieteikumu panākt kumulatīvu strukturālās bilances uzlabojumu par vismaz vienu procentu punktu 2006. un 2007. gadā. Pavasara prognozē paredzēta budžeta deficīta turpmāka samazināšanās līdz 0,3% no IKP 2008. gadā, ja uzsāktā politika nemainīsies. Tas norāda, ka budžeta deficīts ir ticami un ilgtspējīgi novirzīts zem 3% no IKP līmeņa. Ja uzsāktā politika nemainīsies, sagaidāms, ka 2008. gadā strukturālais deficīts samazināsies tikai pavisam nedaudz. Tas jāskata kopā ar nepieciešamību sasniegt vidēja termiņa mērķi saistībā ar budžetu, kas Vācijā ir sabalansēts budžets strukturālā nozīmē,-  pēc pieauguma no 60,3% no IKP 2002. gadā līdz visaugstākajam līmenim 67,9% no IKP 2005. gadā parāda attiecība 2006. gadā stabilizējās, un Komisijas 2007. gada pavasara prognozē tiek lēsts, ka 2007. gadā tas samazināsies līdz 65,4% no IKP un apmēram 63½% 2008. gadā (ja līdzšinējā politika nemainīsies), tādējādi tuvojoties atsauces vērtībai ātrāk nekā tika prognozēts visnesenākajā stabilitātes programmas atjauninājumā.(7) Padome uzskata, ka pārmērīgs budžeta deficīts Vācijā ir novērsts un tāpēc ir jāatceļ Lēmums 2003/89/EK,IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.1. pantsKopējs novērtējums liecina, ka pārmērīgs budžeta deficīts Vācijā ir novērsts.2. pantsAr šo atceļ Lēmumu 2003/89/EK.3. pantsŠis lēmums ir adresēts Vācijas Federatīvajai Republikai.Briselē, …Padomes vārdā –priekšsēdētājs [1] OV L 209, 2.8.1997., 6. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1056/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 5. lpp.).[2] OV L 332, 31.12.1993., 7. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 2103/2005 (OV L 337, 22.12.2005., 1. lpp.).[3] Visnesenākais Vācijas ziņojums atrodams:http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page?_pageid=2373,58110711&_dad=portal&_schema=portal.[4] SEC(2002) 1245.[5] OV L 34, 11.2.2003., 16. lpp.[6] Visi dokumenti, kas attiecas uz pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru Vācijai, ir pieejami šādā tīmekļa vietnē: http://ec.europa.eu/economy_finance/about/activities/sgp/edp/edpde_en.htm.[7] Lieta C-27/04, Komisija pret Padomi, [2004], ECR I-6649 (OV C 228, 11.9.2004., 16. lpp.).[8] Komisijas paziņojums Padomei: „Vācijas un Francijas stāvoklis saistībā ar to pienākumiem, ievērojot pārmērīga deficīta novēršanas procedūru pēc Tiesas sprieduma”, 2004. gada 14. decembris, COM (2004) 813.[9] OV L 126, 13.5.2006., 20. lpp.[10] SEC(2006) 990.[11] 2004. gadā tika noteikta nodokļu amnestija, tomēr ieņēmumi no tā nebija lieli. 2004. un 2005. gadā pēc Komisijas lēmumiem Landesbanken tika pieprasīts atmaksāt subsīdijas.[12] Eurostat paziņojums presei nr. 55, 23.4.2007.[13] Valsts finanšu uzskaiti parasti pārskata 4 gadus, pirms tā kļūst galīga. Balstoties uz iepriekšējo pieredzi, statistika par Vācijas kopbudžeta deficītu ir ļoti uzticama. Tādēļ paredzams, ka jebkādi deficīta procenta grozījumi (uz augšu vai uz leju) būs ļoti nelieli.[14] OV C 70, 27.3.2007., 5. lpp.[15] OV L 34, 11.2.2003., 16. lpp.[16] OV L 209, 2.8.1997., 6. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1056/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 5. lpp.).[17] Komisijas paziņojums Padomei: „Vācijas un Francijas stāvoklis saistībā ar to pienākumiem, ievērojot pārmērīga deficīta novēršanas procedūru pēc Tiesas sprieduma”, 2004. gada 14. decembris, COM (2004) 813.[18] Lieta C-27/04, Komisija pret Padomi, [2004], ECR I-6649 (OV C 228, 11.9.2004., 16. lpp.).[19] OV L 332, 31.12.1993., 7. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 2103/2005 (OV L 337, 22.12.2005., 1. lpp.).


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 16.9.2015
            COM(2015) 458 final
            2015/0210(NLE)
            Ieteikums
            PADOMES LĒMUMS
            par Horvātijas pievienošanos 1995. gada 26. jūlija Konvencijai, kas izstrādāta, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību K.3 pantu, par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību, 1996. gada 27. septembra Protokolam, kas izstrādāts, pamatojoties uz K3. pantu Līgumā par Eiropas Savienību, un pievienots Konvencijai par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību, 1996. gada 29. novembra Protokolam attiecībā uz Konvencijas par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību interpretāciju Eiropas Kopienu Tiesā ar prejudiciālu nolēmumu palīdzību, kas sastādīts, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību K3. pantu, un 1997. gada 19. jūnija Otrajam protokolam Konvencijai par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību, kas izstrādāts, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību K3. pantu.

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               Lai Horvātija pievienotos konvencijām (un protokoliem), ko dalībvalstis ir noslēgušas, pamatojoties uz LES 34. pantu (iepriekš LES K3. pants), ar Aktu par Horvātijas Republikas pievienošanās nosacījumiem Līgumā par Eiropas Savienību
                  1
                ieviesa vienkāršotu sistēmu. Vairs nav jāapspriež un jānoslēdz īpaši pievienošanās protokoli šīm konvencijām (kuri būtu jāratificē 28 dalībvalstīm), kā tas bija agrāk – saskaņā ar minētā akta 3. panta 4. punktu un 3. panta 5. punktu Horvātija pievienojas šīm konvencijām un protokoliem atbilstīgi Pievienošanās aktam.

               Pievienošanās akta 3. panta 5. punktā ir paredzēts, ka Padome, lai noteiktu datumu, kurā šīs konvencijas attiecībā uz Horvātiju stājas spēkā, un lai veiktu šo konvenciju pielāgojumus, kas vajadzīgi sakarā ar minētās jaunās dalībvalsts pievienošanos (jebkurā gadījumā iekļaujot šo konvenciju pieņemšanu horvātu valodā, lai šīs versijas būtu „vienlīdz autentiskas”), šajā sakarā pieņem lēmumu. Apspriedusies ar Eiropas Parlamentu, Padome rīkojas pēc Komisijas ieteikuma.

               Pievienošanās akta I pielikumā iekļauts attiecīgo konvenciju un protokolu saraksts. Šajā sarakstā ir iekļauta 1995. gada 26. jūlija Konvencija par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību
                  2
               , tās 1996. gada 27. septembra
                  3
                un 1996. gada 29. novembra
                  4
                protokoli un 1997. gada 19. jūnija Otrais protokols
                  5
               , kas ir pieņemti saskaņā ar ES līguma VI nodaļu, lai izveidotu kopīgu pamatu Eiropas Kopienu finanšu interešu krimināltiesiskai aizsardzībai. Konvencija un tās 1996. gada 27. septembra un 1996. gada 29. novembra protokoli stājās spēkā 2002. gada 17. oktobrī, pēc tam, kad to bija ratificējušas toreizējās 15 dalībvalstis, 1997. gada 19. jūnija protokols stājās spēkā 2009. gada 19. maijā — pēc tam, kad to bija ratificējušas toreizējās 27 dalībvalstis.

               Ar šo Komisijas ieteikumu nav nepieciešams veikt vajadzīgos pielāgojumus saistībā ar Horvātijas pievienošanos iepriekš minētajai Konvencijai un tās protokoliem atbilstīgi Pievienošanās akta 3. panta 5. punktam.

               Ņemot vērā iepriekš minēto, Komisija iesaka Padomei pieņemt lēmumu par Horvātijas pievienošanos Konvencijai par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību un tās protokoliem.

               2.APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               Uz šo priekšlikumu neattiecas apspriešanās un ietekmes novērtējumi, jo Horvātijas pievienošanās šai Konvencijai un tās protokoliem tika paredzēta Akta par Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai 3. panta 4. punktā un 3. panta 5. punktā.

               3.PRIEKŠLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI

               Šā priekšlikuma juridiskais pamats ir Akta par Horvātijas Republikas pievienošanos Eiropas Savienībai 3. panta 5. punkts.

               2015/0210 (NLE)

               Ieteikums

               PADOMES LĒMUMS

               par Horvātijas pievienošanos 1995. gada 26. jūlija Konvencijai, kas izstrādāta, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību K.3 pantu, par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību, 1996. gada 27. septembra Protokolam, kas izstrādāts, pamatojoties uz K3. pantu Līgumā par Eiropas Savienību, un pievienots Konvencijai par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību, 1996. gada 29. novembra Protokolam attiecībā uz Konvencijas par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību interpretāciju Eiropas Kopienu Tiesā ar prejudiciālu nolēmumu palīdzību, kas sastādīts, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību K3. pantu, un 1997. gada 19. jūnija Otrajam protokolam Konvencijai par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību, kas izstrādāts, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību K3. pantu.

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību,

               ņemot vērā Aktu par Horvātijas pievienošanos un jo īpaši tā 3. panta 4. un 5. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu
                  6
               ,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu
                  7
               ,

               tā kā:

               1) Konvencija par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību
                  8
               , kas parakstīta 1995. gada 26. jūlijā un izstrādāta, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību K3. pantu (turpmāk „Konvencija par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību”) stājās spēkā 2002. gada 17. oktobrī.

               2) Konvenciju par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību papildināja ar 1996. gada 27. septembra Protokolu, kas izstrādāts, pamatojoties uz K3. pantu Līgumā par Eiropas Savienību, un pievienots Konvencijai par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību
                  9
                (turpmāk „1996. gada 27. septembra Protokols”), un ar 1996. gada 29. novembra Protokolu attiecībā uz Konvencijas par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību interpretāciju Eiropas Kopienu Tiesā ar prejudiciālu nolēmumu palīdzību, kas sastādīts, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību
                  10
                K3. pantu (turpmāk „1996. gada 29. novembra Protokols”); abi minētie protokoli stājās spēkā 2002. gada 17. oktobrī.

               3) Konvenciju par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību vēlāk papildināja ar 1997. gada 19. jūnija Otro protokolu Konvencijai par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību, kas izstrādāts, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību
                  11
                K3. pantu (turpmāk „1997. gada 19. jūnija Otrais protokols”), kas stājās spēkā 2009. gada 19. maijā.

               4) Akta par Horvātijas pievienošanos
                  12
                3. panta 4. punktā ir noteikts, ka Horvātija pievienojas dalībvalstu noslēgtajām konvencijām un protokoliem, kas uzskaitīti Pievienošanās akta I pielikumā, kurā cita starpā ir iekļauta Konvencija par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību, tostarp 1996. gada 27. septembra Protokols, 1996. gada 29. novembra Protokols un 1997. gada 19. jūnija Otrais protokols. Nepieciešams noteikt datumu, kurā minētā konvencija un protokoli stājas spēkā attiecībā uz Horvātiju.

               5) Turklāt saskaņā ar 3. panta 5. punktu Aktā par Horvātijas pievienošanos nepieciešams veikt atbilstošu korekciju saistībā ar Horvātijas pievienošanos un šajā nolūkā nepieciešams izstrādāt minētās konvencijas un protokolu autentisku versiju horvātu valodā,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Konvencijas par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību, 1996. gada 27. septembra Protokola, 1996. gada 29. novembra Protokola un 1997. gada 19. jūnija Otrā protokola teksts, kas pievienots šim lēmumam, ir autentisks horvātu valodā.

               2. pants

               Attiecībā uz Horvātiju Konvencija par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību, 1996. gada 27. septembra Protokols, 1996. gada 29. novembra Protokols un 1997. gada 19. jūnija Protokols stājas spēkā pirmā mēneša pirmajā dienā pēc šā lēmuma publicēšanas datuma.

               3. pants

               Šis lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)
                  OV L 112, 24.4.2012., 10. lpp.

                     (2)
                  Konvencija par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību, OV C 316, 27.11.1995., 49. lpp.

                     (3)
                  Protokols Konvencijai par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību, OV C 313, 23.10.1996., 2. lpp.

                     (4)
                  Protokols attiecībā uz Konvencijas par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzības interpretāciju Eiropas Kopienu Tiesā ar prejudiciālu nolēmumu palīdzību, OV C 151, 20.5.1997., 2. lpp.

                     (5)
                  Otrais protokols Konvencijai par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību, OV C 221, 19.7.1997., 12. lpp.

                     (6)
                  OV C […], […], […]. lpp.

                     (7)
                  OV C […], […], […]. lpp.

                     (8)
                  OV C 316, 27.11.1995., 49. lpp.

                     (9)
                  OV C 313, 23.10.1996., 2. lpp.

                     (10)
                  OV C 151, 20.5.1997., 2. lpp.

                     (11)
                  OV C 221, 19.7.1997., 12. lpp.

                     (12)
                  OV L 112, 24.4.2012., 21. lpp.

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 16.9.2015
            COM(2015) 458 final
            PIELIKUMI
            dokumentam
            IeteikumsPADOMES LĒMUMS
            par Horvātijas pievienošanos 1995. gada 26. jūlija Konvencijai, kas izstrādāta, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību K.3 pantu, par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību, 1996. gada 27. septembra Protokolam, kas izstrādāts, pamatojoties uz K3. pantu Līgumā par Eiropas Savienību, un pievienots Konvencijai par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību, 1996. gada 29. novembra Protokolam attiecībā uz Konvencijas par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību interpretāciju Eiropas Kopienu Tiesā ar prejudiciālu nolēmumu palīdzību, kas sastādīts, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību K3. pantu, un 1997. gada 19. jūnija Otrajam protokolam Konvencijai par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību, kas izstrādāts, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību K3. pantu

               PIELIKUMI

               dokumentam

               Ieteikums
                  PADOMES LĒMUMS

               par Horvātijas pievienošanos 1995. gada 26. jūlija Konvencijai, kas izstrādāta, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību K.3 pantu, par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību, 1996. gada 27. septembra Protokolam, kas izstrādāts, pamatojoties uz K3. pantu Līgumā par Eiropas Savienību, un pievienots Konvencijai par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību, 1996. gada 29. novembra Protokolam attiecībā uz Konvencijas par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību interpretāciju Eiropas Kopienu Tiesā ar prejudiciālu nolēmumu palīdzību, kas sastādīts, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību K3. pantu, un 1997. gada 19. jūnija Otrajam protokolam Konvencijai par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību, kas izstrādāts, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību K3. pantu

               1. PIELIKUMS

               1995. gada 26. jūlija Konvencijas, kas izstrādāta, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību K3. pantu, par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību teksts horvātu valodā

               2. PIELIKUMS

               1996. gada 27. septembra Protokola, kas izstrādāts, pamatojoties uz K3. pantu Līgumā par Eiropas Savienību, un pievienots Konvencijai par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību, teksts horvātu valodā

               3. PIELIKUMS

               1996. gada 29. novembra Protokola attiecībā uz Konvencijas par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību interpretāciju Eiropas Kopienu Tiesā ar prejudiciālu nolēmumu palīdzību, kas sastādīts, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību K3. pantu, teksts horvātu valodā

               4. PIELIKUMS

               1997. gada 19. jūnija Otrā protokola Konvencijai par Eiropas Kopienu finanšu interešu aizsardzību, kas izstrādāts, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību K3. pantu, teksts horvātu valodā