               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 25.9.2020
            COM(2020) 582 final
            Ieteikums
            PADOMES LĒMUMS,
            ar kuru pilnvaro sākt sarunas Eiropas Savienības vārdā, lai noslēgtu protokolu, ko pievieno Ilgtspējīgas zivsaimniecības partnerattiecību nolīgumam ar Libērijas Republikas valdību
            {SWD(2020) 196 final} - {SWD(2020) 197 final}

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.PRIEKŠLIKUMA KONTEKSTS

               •Priekšlikuma pamatojums un mērķi

                  Komisija ierosina sarunās vienoties par jaunu protokolu, kas atbilst dalībvalstu flotes faktiskajām iespējām un vajadzībām un ir saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1380/2013 par kopējo zivsaimniecības politiku un Padomes 2012. gada 19. marta secinājumiem par Komisijas paziņojumu par kopējās zivsaimniecības politikas ārējo dimensiju.

               •Saskanība ar spēkā esošajiem noteikumiem konkrētajā rīcībpolitikas jomā

                  Eiropas Savienība un Libērijas Republikas valdība ir noslēgušas Ilgtspējīgas zivsaimniecības partnerattiecību nolīgumu
                     1
                  , kas stājies spēkā 2015. gada 9. decembrī
                     2
                  . Šā nolīguma īstenošanas protokola termiņš beigsies 2020. gada 8. decembrī. Šajā protokolā noteiktas Savienības flotei piešķirtās zvejas iespējas un atbilstošais finansiālais ieguldījums, ko maksā Savienība un kuģu īpašnieki.

                  Protokols paredz par ikgadēju piekļuvi 6500 tonnu lielam atsauces daudzumam finansiālas kompensācijas veidā no ES budžeta izmaksāt 357 500 EUR pirmajā, 325 000 EUR otrajā, trešajā un ceturtajā un 292 500 EUR piektajā protokola darbības gadā. Turklāt ES kuģu īpašnieki pēc cenrāža, kas protokolā noteikts iedalītajai kvotai, maksā par zvejas atļaujām. Papildus no ES budžeta tiek piešķirti vēl 1 625 000 EUR, kas paredzēti, lai piecu protokola darbības gadu laikā atbalstītu Libērijas Republikas zvejniecības sektorpolitiku.

               Ar Libērijas Republiku noslēgtais IZPN paredz tunzivju un tālu migrējošo sugu zvejas iespējas divu ES dalībvalstu (Spānijas un Francijas) kuģiem. Ar Libērijas Republiku noslēgtais IZPN ir daļa no labi attīstītā divpusēju IZPN tīkla Rietumāfrikā un Centrālajā Āfrikā, proti, šādi nolīgumi noslēgti arī ar Maroku, Mauritāniju, Senegālu, Kaboverdi, Gambiju, Kotdivuāru un Santomi un Prinsipi.

               IZPN palīdz popularizēt KZP mērķus starptautiskā mērogā, nodrošinot to, ka Savienības zvejas darbības ārpus Savienības ūdeņiem ir balstītas uz tiem pašiem principiem un standartiem kā tie, kas piemērojami saskaņā ar Savienības tiesību aktiem. Turklāt, lai varētu labāk pārvaldīt zvejas resursus, IZPN veicina zinātnisko sadarbību starp ES un tās partneriem un sekmē pārredzamību un ilgtspēju. Atbalstot nacionālo un ārvalstu flotu darbību uzraudzību, kontroli un pārraudzību un sagādājot finansējumu cīņai pret nelegālu, nereģistrētu un neregulētu (NNN) zveju, IZPN balsta pārvaldības sistēmu un palīdz ilgtspējīgi attīstīties vietējai zvejniecības nozarei.

               IZPN stiprina Eiropas Savienības pozīcijas Starptautiskajā Atlantijas tunzivju saglabāšanas komisijā (ICCAT); tā ir struktūra, kas izveidota saskaņā ar starptautiskajiem tiesību aktiem, lai reģionā saglabātu un pārvaldītu tālu migrējošas sugas.

                  •
                        Saskanība ar citām Savienības rīcībpolitikām

                  Sarunas par jaunu protokolu ar Libērijas Republiku ir saskaņā ar ES ārējo darbību attiecībā uz Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna (ĀKK) valstīm un jo īpaši ar Savienības mērķiem attiecībā uz demokrātijas principiem un cilvēktiesībām.

               2.JURIDISKAIS PAMATS, SUBSIDIARITĀTE UN PROPORCIONALITĀTE

               •Juridiskais pamats

                  Šā lēmuma juridiskais pamats ir Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) piektās daļas par Savienības ārējo darbību V sadaļas par starptautiskiem nolīgumiem 218. panta 3. un 4. punkts, kurā noteikta procedūra, kādā notiek sarunu risināšana un nolīgumu slēgšana starp ES un trešām valstīm.

               •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)

                  Neattiecas, jautājums ir ekskluzīvā kompetencē.

               •Proporcionalitāte

                  Lēmums ir samērīgs ar mērķi.

               •Juridiskā instrumenta izvēle

                  Instruments ir paredzēts LESD 218. panta 3. punktā un 218. panta 4. punktā.

               3.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               •Ex post izvērtējumi / spēkā esošo tiesību aktu atbilstības pārbaudes

                  Komisija 2019.–2020. gadā retrospektīvi (ex post) izvērtēja pašreizējo protokolu, kas pievienots ES un Libērijas noslēgtajam IZPN, un provizoriski (ex ante) – iespējamu protokola atjaunošanu. Izvērtējuma secinājumi izklāstīti atsevišķā Komisijas dienestu darba dokumentā
                     3
                  .

                  Izvērtējumā secināts, ka ES (tunzivju) zvejniecības nozare ir ļoti ieinteresēta darboties Libērijas zvejas zonā un ka protokola atjaunošana nepārprotami šķiet vēlamākais risinājums. Ja protokolu neatjaunotu, ES tiktu atņemts instruments, kas ICCAT daudzpusējās sistēmas satvarā spēj apmierināt dažādu ieinteresēto personu un pašas ES vajadzības attiecībā uz okeānu globālās pārvaldības stiprināšanu Atlantijas okeāna austrumdaļā.

                  Libērijai ES intervence dod pievienoto vērtību budžeta ieņēmumu daudzgadu noteiktības ziņā, kā arī oficiālu platformu nozariskam dialogam un tiešai informācijas apmaiņai ar ES attiecībā uz sadarbību un satvaru ES darbību kopīgai uzraudzībai un kontrolei. IZPN palīdz veicināt atbildīgu zvejas praksi un dod piekļuvi īpašai budžeta pozīcijai (nozariskais atbalsts), kas paredzēta, lai finansiāli atbalstītu Libērijas nacionālās zivsaimniecības politikas īstenošanu.

               •Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

                  Izvērtēšanas procesā notika apspriešanās ar dalībvalstīm, nozares pārstāvjiem, starptautiskām pilsoniskās sabiedrības organizācijām, kā arī ar Libērijas zivsaimniecības pārvaldītājiem un pilsonisko sabiedrību. Apspriešanās notika arī Tāljūras flotes konsultatīvajā padomē.

               •Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana

                  Neattiecas.

               •Ietekmes novērtējums

                  Neattiecas.

               •Normatīvā atbilstība un vienkāršošana

                  Neattiecas.

               •Pamattiesības

                  Ilgtspējīgas zivsaimniecības partnerattiecību nolīgumā ir iekļauta klauzula par to, kādas ir cilvēktiesību un demokrātijas principu pārkāpšanas sekas.

               4.IETEKME UZ BUDŽETU

                  Jaunajā protokolā būs paredzēts maksāt Libērijai finansiālu ieguldījumu, kas ir saderīgs ar pašreizējo daudzgadu finanšu shēmu (DFS) un jo īpaši ar piešķīrumiem ilgtspējīgas zivsaimniecības partnerattiecību nolīgumiem paredzētajā budžeta pozīcijā
                     4
                  . Ikgadējās saistību un maksājumu summas, to vidū rezerves pozīcija attiecībā uz priekšlikumiem, kuri nav stājušies spēkā gada sākumā, tiek noteiktas ikgadējā budžeta procedūrā.

               5.CITI ELEMENTI

               •Īstenošanas plāni un uzraudzīšanas, izvērtēšanas un ziņošanas kārtība

               2017. gada 23. maijā Libērijas Republikai ar Komisijas Lēmumu 2017/C 169/12
                  5
                tika paziņots par iespējamību, ka to var noteikt par nelegālas, nereģistrētas un neregulētas zvejas apkarošanā nesadarbīgu trešo valsti saskaņā ar Padomes 2008. gada 29. septembra Regulu (EK) Nr. 1005/2008, ar ko izveido Kopienas sistēmu, lai aizkavētu, novērstu un izskaustu nelegālu, nereģistrētu un neregulētu zveju. Sarunas par to, lai noslēgtu protokolu, ko pievieno Ilgtspējīgas zivsaimniecības partnerattiecību nolīgumam starp Eiropas Savienību un Libērijas Republikas valdību, sāksies tikai pēc Komisijas Lēmuma 2017/C 169/12 atcelšanas.

               •Detalizēts konkrētu priekšlikuma noteikumu skaidrojums

                  Komisija iesaka:

                  – Padomei pilnvarot Komisiju sākt un risināt sarunas, lai to rezultātā noslēgtu jaunu protokolu, ko pievieno Ilgtspējīgas zivsaimniecības partnerattiecību nolīgumam ar Libērijas Republikas valdību,

                  – norīkot Komisiju par šo sarunu risinātāju no ES puses,

                  – Komisijai sarunas risināt, apspriežoties ar īpašo komiteju, kas izveidota saskaņā ar Līgumu par Eiropas Savienības darbību,

                  – Padomei apstiprināt šim ieteikumam pievienotās sarunu norādes.

               Ieteikums

               PADOMES LĒMUMS,

               ar kuru pilnvaro sākt sarunas Eiropas Savienības vārdā, lai noslēgtu protokolu, ko pievieno Ilgtspējīgas zivsaimniecības partnerattiecību nolīgumam ar Libērijas Republikas valdību

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 218. panta 3. un 4. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               tā kā:

               (1)Būtu jāsāk sarunas, lai noslēgtu jaunu protokolu, ko pievieno Ilgtspējīgas zivsaimniecības partnerattiecību nolīgumam starp Eiropas Savienību un Libērijas Republikas valdību
                  6
               .

               (2)2017. gada 23. maijā Libērijas Republikai ar Komisijas Lēmumu 2017/C 169/12 tika paziņots par iespējamību, ka to var noteikt par nelegālas, nereģistrētas un neregulētas zvejas apkarošanā nesadarbīgu trešo valsti saskaņā ar Padomes 2008. gada 29. septembra Regulu (EK) Nr. 1005/2008, ar ko izveido Kopienas sistēmu, lai aizkavētu, novērstu un izskaustu nelegālu, nereģistrētu un neregulētu zveju. Sarunas par to, lai noslēgtu protokolu, ko pievieno Ilgtspējīgas zivsaimniecības partnerattiecību nolīgumam starp Eiropas Savienību un Libērijas Republikas valdību, sāksies tikai pēc Komisijas Lēmuma 2017/C 169/12
                  7
                atcelšanas,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Komisija tiek pilnvarota Savienības vārdā risināt sarunas par jaunu protokolu, ko pievieno ar Libērijas Republikas valdību noslēgtajam Ilgtspējīgas zivsaimniecības partnerattiecību nolīgumam.

               Šīs sarunas Komisija sāk pēc Lēmuma 2017/C 169/12 atcelšanas.

               2. pants

               Sarunu norādes ir izklāstītas pielikumā.

               3. pants

               Sarunas risina, apspriežoties ar Padomes Ārējās zivsaimniecības politikas jautājumu darba grupu.

               4. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 177, 1.7.2016.

                     (2)

                        OV L 328, 12.12.2015., 3.–43. lpp.

                     (3)

                        SWD(2020)196

                     (4)

                        Sk. 40. nodaļu (rezerves pozīcija 40 02 41) saskaņā ar iestāžu nolīgumu par DFS (2013/C 373/01).

                     (5)

                        (2017/C 169/12), OV 169/11, 30.5.2017., 11.–16. lpp.

                     (6)

                        Ilgtspējīgas zivsaimniecības partnerattiecību nolīgums starp Eiropas Savienību un Libērijas Republiku(OV L 328, 12.12.2015., 3. lpp.).

                     (7)

                        Komisijas Lēmums (2017. gada 23. maijs), ar ko Libērijas Republikai paziņo par iespējamību, ka tai var noteikt nesadarbīgas trešās valsts statusu cīņā pret nelegālu, nereģistrētu un neregulētu zveju (2017/C 169/12) (OV C 169, 30.5.2017., 11. lpp.).

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 25.9.2020
            COM(2020) 582 final
            PIELIKUMS
            Ieteikumam
            PADOMES LĒMUMS,
            ar kuru pilnvaro sākt sarunas Eiropas Savienības vārdā, lai noslēgtu protokolu, ko pievieno Ilgtspējīgas zivsaimniecības partnerattiecību nolīgumam ar Libērijas Republikas valdību
            {SWD(2020) 196 final} - {SWD(2020) 197 final}

               PIELIKUMS

               Sarunu norādes par jaunu protokolu, ko pievieno Ilgtspējīgas zivsaimniecības partnerattiecību nolīgumam starp Eiropas Savienību un Libērijas valdību

               Sarunu mērķis ir noslēgt protokolu, ko pievieno Ilgtspējīgas zivsaimniecības partnerattiecību nolīgumam starp Eiropas Savienību un Libērijas Republikas valdību un kas ir saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1380/2013
                  1
                un ar Padomes 2012. gada 19. marta secinājumiem
                  2
                par Komisijas 2011. gada 13. jūlija paziņojumu par kopējās zivsaimniecības politikas ārējo dimensiju
                  3
               .

               Lai ar šā jaunā protokola palīdzību varētu veicināt ilgtspējīgu un atbildīgu zvejošanu, Komisija sarunu pamatā liek šādus mērķus:

               ·nodrošināt piekļuvi Libērijas Republikas zvejas zonai, kā arī atļaujas, kas vajadzīgas, lai Savienības flotes kuģi minētajā zvejas zonā varētu veikt zvejas darbības;

               ·ievērojot vietējās flotes zvejas kapacitāti un vienlaikus īpašu uzmanību pievēršot tam, ka attiecīgie krājumi ir kopīgi, pienācīgi ņemt vērā labākos pieejamos zinātniskos ieteikumus un relevantos pārvaldības plānus, ko reģionālās zvejniecības pārvaldības organizācijas (RZPO) pieņēmušas, lai nodrošinātu un veicinātu zvejas darbību vidisko ilgtspēju, minētās darbības vēršot tikai uz pieejamiem resursiem, kuros ir pārpalikums;

               ·censties iegūt pienācīgu, Savienības flotes interesēm atbilstošu daļu no zvejas resursiem, zinot, ka par tiem interesi pauž arī citas ārvalstu flotes;

               ·ņemot vērā jaunākos un labākos pieejamos zinātniskos novērtējumus, nodrošināt, ka piekļuve zvejniecībām ir pamatota ar Savienības flotes vēsturisko un paredzamo turpmāko darbību reģionā;

               ·turpināt dialogu, kura mērķis ir stiprināt nozares politiku, lai tādējādi veicinātu valsts attīstības mērķiem atbilstošas vidiski un sociāli atbildīgas zivsaimniecības politikas īstenošanu, jo īpaši attiecībā uz zvejas darbību pārvaldību, turpinājuma pasākumiem, kontroli un uzraudzību un zinātnisko ieteikumu sniegšanu, un ņemt vērā vietējo zvejnieku kopienu iztikas un interešu aspektu;

               ·iekļaut klauzulu par cilvēktiesību, darba pamattiesību un demokrātijas principu pārkāpšanas sekām.

               Protokolā būtu konkrēti jānosaka:

               –zvejas iespējas, kuras katrā kategorijā piešķiramas Savienības kuģiem;

               –finansiālā kompensācija un tās izmaksas nosacījumi;

               –nozariskā atbalsta īstenošanas mehānismi.

               2017. gada 23. maijā Libērijas Republikai ar Komisijas Lēmumu 2017/C 169/12
                  4
                tika paziņots par iespējamību, ka to var noteikt par nelegālas, nereģistrētas un neregulētas zvejas apkarošanā nesadarbīgu trešo valsti saskaņā ar Padomes 2008. gada 29. septembra Regulu (EK) Nr. 1005/2008, ar ko izveido Kopienas sistēmu, lai aizkavētu, novērstu un izskaustu nelegālu, nereģistrētu un neregulētu zveju. Sarunas par to, lai noslēgtu protokolu, ko pievieno Ilgtspējīgas zivsaimniecības partnerattiecību nolīgumam starp Eiropas Savienību un Libērijas Republikas valdību, saskaņā ar Regulu (ES) Nr. 1380/2013 sāksies tikai pēc Komisijas Lēmuma 2017/C 169/12 atcelšanas.

                     (1)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1380/2013 (2013. gada 11. decembris) par kopējo zivsaimniecības politiku un ar ko groza Padomes Regulas (EK) Nr. 1954/2003 un (EK) Nr. 1224/2009 un atceļ Padomes Regulas (EK) Nr. 2371/2002 un (EK) Nr. 639/2004 un Padomes Lēmumu 2004/585/EK (OV L 354, 28.12.2013., 22. lpp.).

                     (2)

                        https://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/agricult/129052.pdf.

                     (3)

                        Komisijas paziņojums Eiropas Parlamentam, Padomei, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai “Kopējās zivsaimniecības politikas reforma” (COM(2011) 417 galīgā redakcija).

                     (4)

                        (2017/C 169/12), OV 169/11, 30.5.2017., 11.–16. lpp.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 25.1.2021
            COM(2020) 697 final/2
            COM(2020)697 final of 12.11.2020 downgraded on 25.1.2021
            Ieteikums
            PADOMES LĒMUMS,
            ar ko pilnvaro sākt sarunas par nolīgumu starp Eiropas Savienību un Mongoliju par ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               Komisija ierosina risināt sarunas par divpusēju –– Eiropas Savienības (ES) un Mongolijas –– nolīgumu par ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm.

               1.IETEIKUMA KONTEKSTS

               •Priekšlikuma pamatojums un mērķi

               ES ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzība starptautiskā līmenī ir būtisks ES tirdzniecības politikas elements. Sarunas par ES ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzību ES risina, izmantojot vai nu tirdzniecības nolīgumus, vai īpašus individuālus nolīgumus.

               ES, tās dalībvalstis un Mongolija ir parakstījušas Pamatnolīgumu par partnerību un sadarbību (“pamatnolīgums”), kurš stājies spēkā 2017. gada 1. novembrī. Pamatnolīguma 27. panta 1. punktā, kurš ir par intelektuālā īpašuma tiesību aizsardzību, teikts, ka Puses vienojas pēc iespējas drīzāk noslēgt divpusēju nolīgumu par ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm.

               Ģeogrāfiskās izcelsmes norādes Mongolijā ir zināmas un plaši izplatītas; patlaban valsts līmenī ar īpašu tiesību aktu reģistrētas ir 20 ģeogrāfiskās izcelsmes norādes. Valsts reputācija attiecībā uz tradicionālajiem produktiem dod iespēju gūt ievērojamu ekonomisku labumu no ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu izmantošanas.

               Ar šo iniciatīvu īsteno ES un Mongolijas partnerības un sadarbības nolīgumā noteikto pienākumu noslēgt divpusēju nolīgumu par ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm.

               •Saskanība ar spēkā esošajiem noteikumiem konkrētajā rīcībpolitikas jomā

               Nolīguma par ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm (ĢIN) noslēgšana ar Mongoliju iekļaujas vispārējā ES stratēģijā, kas paredz ES ĢIN politikas veicināšanu. Iniciatīvas mērķis ir nodrošināt augstu tiešās aizsardzības līmeni atlasītām ES ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm Mongolijā un Mongolijas ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm Eiropas Savienībā. Iniciatīva nodrošinās konkurences priekšrocību tādu produktu ražotājiem, kas apzīmēti ar ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm. Jo īpaši mazie ražotāji Mongolijā iegūs labāku piekļuvi milzīgajam ES tirgum. ES ir ekskluzīva kompetence ES līmenī aizsargāt ar ģeogrāfiskās izcelsmes norādi apzīmētus lauksaimniecības produktus, piemēram, pārtikas produktus, aromatizētos vīnus, vīnus un stipros alkoholiskos dzērienus, taču nelauksaimniecisko produktu ģeogrāfiskās izcelsmes norāžu aizsardzības jomā ES mēroga sistēmas patlaban nav.

               •Saskanība ar citām Savienības rīcībpolitikām

                  Sarunas par divpusēju nolīgumu ar Mongoliju par ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm ir saskaņā ar ES ārējām darbībām un jo īpaši ar Savienības mērķiem attiecībā uz ES stratēģiju ĢIN politikas veicināšanai.

               2.EX POST IZVĒRTĒJUMU, APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

               •
                     Ex post izvērtējumi / spēkā esošo tiesību aktu atbilstības pārbaudes

                  Neattiecas.

               •
                     Apspriešanās ar ieinteresētajām personām

                  Neattiecas.

               •
                     Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana

                  Neattiecas.

               •
                     Ietekmes novērtējums

                  Šai iniciatīvai ietekmes novērtējums nav veikts, jo nav alternatīvu rīcībpolitisko risinājumu. Neatkarīgi no iespējas, ka Mongolija nākotnē varētu pievienoties Lisabonas Vienošanās par cilmes vietu nosaukumiem un ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm Ženēvas aktam, kurā ES ir dalībniece, patlaban vispiemērotākais rīcībpolitiskais risinājums mērķa sasniegšanai un pamatnolīguma īstenošanai ir ES un Mongolijas nolīgums par ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm. Ceļvedis “ES un Mongolijas nolīgums par ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm” tika publicēts 2019. gada 11. jūnijā
                     1
                  .

               •
                     Normatīvā atbilstība un vienkāršošana

                  Neattiecas.

               •
                     Pamattiesības

                  Neattiecas.

               3.IETEIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI

               •Juridiskais pamats

                  Šī iniciatīva, būdama daļa no kopējās tirdzniecības politikas, kas cita starpā attiecas uz intelektuālā īpašuma tiesību komercaspektiem un tādējādi aptver arī ģeogrāfiskās izcelsmes norādes, ES ekskluzīvā kompetencē ietilpst saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību (LESD) 207. panta 1. punktu.

               •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā)

                  Neattiecas, jautājums ir ekskluzīvā kompetencē.

               •Proporcionalitāte

                  Lēmums ir samērīgs ar mērķi.

               •Juridiskā instrumenta izvēle

                  Instruments ir paredzēts LESD 218. pantā.

               4.IETEKME UZ BUDŽETU

                  Nolīgumam nav tiešas ietekmes uz ES budžetu.

               5.CITI ELEMENTI

               •Īstenošanas plāni un uzraudzīšanas, izvērtēšanas un ziņošanas kārtība

                  Sarunas plānots sākt 2021. gada otrajā ceturksnī.

               •Skaidrojošie dokumenti (attiecībā uz direktīvām)

                  Neattiecas.

               •Detalizēts konkrētu priekšlikuma noteikumu skaidrojums

                  Komisija iesaka:

                  – Padomei pilnvarot Komisiju sākt un risināt sarunas par divpusēju –– Eiropas Savienības (ES) un Mongolijas –– nolīgumu par ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm,

                  – norīkot Komisiju par šo sarunu risinātāju no ES puses,

                  – Padomei apstiprināt šim ieteikumam pievienotās sarunu norādes.

               Ieteikums

               PADOMES LĒMUMS,

               ar ko pilnvaro sākt sarunas par nolīgumu starp Eiropas Savienību un Mongoliju par ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 218. panta 3. un 4. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               tā kā:

               (1)Eiropas Savienība, tās dalībvalstis un Mongolija ir parakstījušas Pamatnolīgumu par partnerību un sadarbību
                  2
                (“pamatnolīgums”), kurš stājies spēkā 2017. gada 1. novembrī.

               (2)Pamatnolīguma 27. panta 1. punktā teikts, ka Puses vienojas pēc iespējas drīzāk noslēgt divpusēju nolīgumu par ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm, un tādējādi divpusēja nolīguma noslēgšana par ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm nozīmē pamatnolīgumā noteiktā pienākuma izpildi,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Komisija tiek pilnvarota Savienības vārdā risināt sarunas ar Mongoliju, un šo sarunu priekšmets ir starptautisks nolīgums par ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm.

               2. pants

               Sarunu norādes izklāstītas pielikumā.

               3. pants

               Šīs sarunas risina, apspriežoties ar [īpašās komitejas nosaukumu ieraksta Padome].

               4. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē, 25.1.2021

                     Padomes vārdā ––

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                  https://ec.europa.eu/info/law/better-regulation/initiatives/ares-2019-3719410_lv
                  .

                     (2)

                        Pamatnolīgums par partnerību un sadarbību starp Eiropas Savienību un tās dalībvalstīm, no vienas puses, un Mongoliju, no otras puses (OV L 326, 9.12.2017., 7. lpp.).

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 25.1.2021
            COM(2020) 697 final/2
            COM(2020)697 final of 12.11.2020 downgraded on 25.1.2021
            PIELIKUMS
            Ieteikums
            PADOMES LĒMUMS,
            ar ko pilnvaro sākt sarunas par nolīgumu starp Eiropas Savienību un Mongoliju par ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm

               PIELIKUMS

               SARUNU NORĀDES
                  Eiropas Savienības un Mongolijas NOLĪGUMS par ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm

               A. NOLĪGUMA BŪTĪBA UN DARBĪBAS JOMA

               Nolīgumam būtu jāaptver vienīgi tādas ģeogrāfiskās izcelsmes norādes, kas attiecas uz lauksaimniecības produktiem un pārtikas produktiem, vīniem, stiprajiem alkoholiskajiem dzērieniem un aromatizētajiem vīniem.

               B. IEROSINĀTAIS NOLĪGUMA SATURS

               Nolīgumam būtu jāpapildina Līgums par intelektuālā īpašuma tiesību komercaspektiem (TRIPS līgums), tālāk attīstot pašreizējos TRIPS noteikumus un izvirzot mērķi stingrāk, turklāt adekvāti un efektīvi aizsargāt ģeogrāfiskās izcelsmes norādes (ĢIN) un panākt attiecīgo noteikumu izpildi. Ar nolīgumu būtu jācenšas uzlabot ĢIN tiesību īstenošanas efektivitāti, arī digitālajā vidē un uz robežas (t. sk. eksporta jomā).

               Ar nolīgumu būtu jāizveido pušu sadarbības mehānismi, kas vajadzīgi, lai atbalstītu nolīguma īstenošanu, kā arī jāiedibina regulārs dialogs par ģeogrāfiskās izcelsmes norādēm, lai tādējādi sekmētu informācijas apmaiņu par leģislatīvo progresu, pieredzes apmaiņu par noteikumu izpildes panākšanu un apspriešanos attiecībā uz trešām valstīm.

               Ar nolīgumu, balstoties uz TRIPS līguma 23. pantā noteikto aizsardzības līmeni, būtu stingri un tiešā veidā jāaizsargā –– tas ietver arī aizsardzību pret asociāciju izraisīšanu –– un patiesi jāatzīst nolīguma sarakstā uzskaitītie ĢIN (vīni, stiprie alkoholiskie dzērieni, lauksaimniecības produkti un pārtikas produkti), jāpastiprina izpildes panākšana (t. sk. ar administratīviem pasākumiem), jāregulē līdzāspastāvēšana ar bona fide agrākajām preču zīmēm, jānosaka aizsardzība pret sekojošu nepatentēšanu un noteikumi par jaunu ĢIN pievienošanu. Lai pastāvošos konfliktus atrisinātu taisnīgi un apmierinoši, būtu jārisina jautājumi par atsevišķām agrākām tiesībām, kas saistītas, piemēram, ar augu šķirnēm, preču zīmēm un patentbrīvu vai citādu leģitīmu iepriekšēju izmantojumu.

               No nolīguma spēkā stāšanās dienas būtu faktiski jāaizsargā visas nolīgumā uzskaitītās ĢIN.

               Institucionālie noteikumi

               Ar nolīgumu būtu jāizveido Apvienotā komiteja, kuras uzdevums ir uzraudzīt nolīguma īstenošanu.

               Autentiskās valodas

               Nolīgumā, kam vajadzētu būt vienlīdz autentiskam visās ES oficiālajās valodās, būtu jāiekļauj attiecīga valodas klauzula.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 5.6.2019
            COM(2019) 518 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Maltas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Maltas 2019. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Maltas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Maltas 2019. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2018. gada 21. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2019. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Komisija 2018. gada 21. novembrī uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Malta nebija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu “Padomes ieteikums par eurozonas ekonomikas politiku”, kuru Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Ieteikumu par eurozonas ekonomikas politiku (turpmāk “eurozonai adresētais ieteikums”) Padome pieņēma 2019. gada 9. aprīlī.

               (2)Ņemot vērā to, ka Malta ir dalībvalsts, kuras valūta ir euro, un ka ekonomiskajā un monetārajā savienībā tautsaimniecības ir savstarpēji cieši saistītas, Maltai būtu jānodrošina, ka tiek pilnībā un laikus īstenots eurozonai adresētais ieteikums, kurš atspoguļojas turpmāk sniegtajā 1. un 2. ieteikumā.

               (3)2019. gada ziņojums par Maltu
                  2
                tika publicēts 2019. gada 27. februārī. Tajā bija izvērtēts, kā Malta īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2018. gada 13. jūlijā, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Maltas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu.

               (4)Malta savu 2019. gada valsts reformu programmu iesniedza 2019. gada 16. aprīlī un savu 2019. gada stabilitātes programmu — 2019. gada 30. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

               (5)Attiecīgie šai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus (“ESI fondi”) 2014.–2020. gada plānošanas periodam. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013
                  3
                23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas ir vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par minētā noteikuma izmantošanu Komisija ir sniegusi Norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri saista ESI fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību
                  4
               .

               (6)Uz Maltu pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa. Valdība savā 2019. gada stabilitātes programmā plāno, ka nominālais budžeta pārpalikums samazināsies no 2 % no IKP 2018. gadā līdz 0,9 % no IKP 2019. gadā, un pēc tam nedaudz palielināsies līdz 1,0 % no IKP 2020. gadā un vēl līdz 1,1 % no IKP 2021. un 2022. gadā. Pamatojoties uz pārrēķināto strukturālo bilanci
                  5
               , vidējā termiņa budžeta mērķis, kas noteikts kā līdzsvarots budžeta stāvoklis strukturālā izteiksmē, programmas periodā joprojām tiks pārsniegts. Saskaņā ar stabilitātes programmu ir sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP saglabāsies mazāka par Līgumā noteikto atsauces vērtību, kura ir 60 % no IKP, un pakāpeniski samazināsies no 46 % no IKP 2018. gadā līdz aptuveni 33 % no IKP 2022. gadā. Minēto budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, sagaidāms, ka strukturālajā bilancē tiks reģistrēts pārpalikums 0,6 % apmērā no IKP 2019. gadā un 0,8 % apmērā no IKP 2020. gadā, kas pārsniedz vidējā termiņa budžeta mērķi. Kopumā Padome uzskata, ka ir sagaidāms, ka Malta 2019. un 2020. gadā ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Tajā pašā laikā būtu rūpīgi jāuzrauga izdevumi īstermiņā un vidējā termiņā, jo īpaši, ņemot vērā iespējamos apdraudējumus ieņēmumu stabilitātei nākotnē.

               (7)Ar sabiedrības novecošanu saistīto izdevumu pieaugums apdraud publisko finanšu ilgtermiņa ilgtspēju. Paredzams, ka ar novecošanu saistītie publiskie izdevumi pensiju un veselības aprūpes sistēmās ievērojami pieaugs salīdzinājumā ar citām ES valstīm, kas liecina par parāda palielināšanās risku ilgtermiņā. Vairāku pasākumu mērķis ir palielināt pensiju adekvātumu, arī stiprinot stimulus veidot privātos pensiju uzkrājumus un izmantot brīvprātīgas arodpensiju shēmas. Pašreizējie centieni ir palīdzējuši palielināt darbaspēka piedāvājumu un paildzināt darba dzīvi, pozitīvi ietekmējot sieviešu un gados vecāku darba ņēmēju nodarbinātības līmeni. Valdība 2018. gadā veica pielāgojumus, lai iekļautu pēc pensionēšanās vecuma veiktās iemaksas, un ļāva pašnodarbinātajiem un nepilna darba laika pensionāriem, kas jaunāki par 65 gadiem, veikt ar viņu ienākumiem samērīgas iemaksas, tādējādi veicinot darba mūža ilguma palielināšanu. Tomēr likumā noteiktais pensionēšanās vecums, kurš no pašreizējā līmeņa (62 gadi) pakāpeniski palielinās, pēc 2027. gada, neraugoties uz prognozēto paredzamo mūža ilguma pieaugumu, saglabāsies nemainīgs (65 gadi). Paredzams, ka 2018. gadā izveidotā Pensiju stratēģijas grupa līdz 2020. gada decembrim publicēs ziņojumu, kurā izklāstīti ieteikumi pensiju sistēmas adekvātuma un ilgtspējas uzlabošanai. Kas attiecas uz veselības aprūpi, pašlaik tiek veikti pasākumi, lai decentralizētu pakalpojumu sniegšanu, novirzot to no slimnīcām uz primāro aprūpi, un uzlabotu ilgtermiņa aprūpes pakalpojumu sniegšanu. Pašreizējie plāni palielināt valsts slimnīcu ambulatorās aprūpes jaudu var palīdzēt novērst ilgu gaidīšanas laiku pie konkrētiem speciālistiem. Tomēr sistēmas efektivitāte netiek uzlabota, jo līdz šim nav pilnībā izmantoti citi pasākumi, ar kuriem samazināt nevajadzīgu nosūtīšanu pie speciālistiem un novērst to, ka ārkārtas aprūpe tiek nelietderīgi izmantota ambulatoriem pacientiem. Tiek izstrādāta jauna primārās aprūpes centru koncepcija un veikti ieguldījumi, lai pakāpeniski paplašinātu e-veselības izmantošanu nolūkā decentralizēt pakalpojumus, tos novirzot no slimnīcām uz primārās aprūpes līmeni. Atspoguļojot pieaugošo pieprasījumu pēc ilgtermiņa aprūpes, 2017.–2018. gadā tika ieviesti jauni kopienā balstītas aprūpes un mājas aprūpes pakalpojumu veidi. Neraugoties uz to potenciālu, pensiju un veselības aprūpes pasākumu ietekme uz fiskālo ilgtspēju vēl nav materializējusies.

               (8)Pēdējo desmit gadu laikā Maltā ir notikusi izteikta pāreja uz pakalpojumu nozari, īpaši pievēršoties starptautiski orientētām jomām, piemēram, finanšu pakalpojumiem, tūrismam un attālinātām azartspēlēm. Pakalpojumu nozares paplašināšanās veicināja ekonomikas izaugsmi un radīja lielu pārpalikumu tekošajā kontā. Tajā pašā laikā pieaugošā paļaušanās uz nozarēm, kuras uzskatāmas par neaizsargātām pret finanšu integritātes riskiem, rada problēmas pārvaldības sistēmai un spiedienu uz uzraudzības un izpildes spēju. Ir vajadzīgi nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas apkarošanas efektīvi pasākumi, jo īpaši ņemot vērā finanšu un azartspēļu nozares lielumu un centienus piesaistīt kriptovalūtu operatorus. Pozitīvi soļi ir nesenais finanšu izlūkošanas analīzes nodaļas cilvēkresursu un budžeta resursu palielinājums, kā arī procedūru un procesu uzlabošana. Pārvaldības trūkumi, jo īpaši korupcijas apkarošanas jomā, var arī negatīvi ietekmēt uzņēmējdarbības vidi un investīcijas. Proti, dažādos valdības līmeņos pastāv interešu konflikta risks. Turklāt pašlaik policijas Ekonomisko noziegumu apkarošanas nodaļai trūkst darbinieku. Šajā kontekstā ir svarīgi, ka savlaicīgi un rūpīgi tiek izveidots pastiprināts tiesiskais regulējums. Pārvaldības sistēmas uzlabošana un efektīvas īstenošanas nodrošināšana ir būtisks elements, lai saglabātu Maltas pievilcību un aizsargātu ekonomiku no reputācijas riska.

               (9)Apdrošināšanas nozare ir pakļauta pasīvas uzraudzības riskiem, kur vietējo un ārējo uzraudzības iestāžu sadarbība ir būtiska. Atšķirībā no banku nozares meitasuzņēmumu uzraudzībai apdrošināšanas nozarē piemēro vietējo uzraudzību, t. i., apdrošināšanas sabiedrības, kas reģistrētas Maltā un veic darījumdarbību citās valstīs, ir tiešā Maltas regulējošās iestādes uzraudzībā. Tomēr uzraudzības spēja vēl nav pietiekami nostiprināta. Turklāt, tā kā apdrošināšanas darījumdarbības modeļi un produkti ir sarežģīti un pastāv palielināta interese par specializētu apdrošināšanas sabiedrību izveidi un paplašināšanu, ir nepieciešama stingra uzraudzība.

               (10)Notiek reformas, kuru mērķis ir turpināt uzlabot tiesu iestāžu un tiesu sistēmas neatkarību. Tas jo īpaši ietver jaunas, no ģenerālprokurora un policijas neatkarīgas prokuratūras izveidi atbilstīgi ieteikumam, ko Eiropas Padomes komisija “Demokrātija caur tiesībām”  (Venēcijas komisija) sniegusi 2018. gada decembrī pieņemtajā atzinumā par Maltu. Turklāt nostiprināta pārvaldības sistēma, tai skaitā efektīva tiesu lēmumu un korupcijas apkarošanas pasākumu izpilde, ir priekšnoteikums, lai gūtu visas priekšrocības no ieguldījumiem.

               (11)Inovatīvo uzņēmumu īpatsvars joprojām ir nepietiekams. Lai veicinātu ražīguma pieaugumu, pētniecības un inovācijas rezultāti ir jāstiprina ar pārdomātu specializāciju. Malta vēl nav izstrādājusi saskaņotu, visaptverošu un ilgtermiņa konkurētspējas stratēģiju, ar ko iekšzemes ekonomiku virzīt uz augšu pa vērtības ķēdi. Ņemot vērā Maltas specializāciju strauji augošu pakalpojumu jomā un tās centienus blokķēžu tehnoloģijas nozarē, ir būtiski vēl vairāk ieguldīt administratīvajās un uzraudzības spējās. Turklāt, lai uzlabotu Maltas rezultātus inovācijas jomā, būs turpmāk jāiegulda nemateriālajos aktīvos, tostarp pētniecībā un izstrādē, jānovērš prasmju deficīts un trūkumi un jāatvieglo zinātnes un uzņēmējdarbības saites, to visu paveicot ar efektīvāku pētniecības un inovācijas sistēmas pārvaldību.

               (12)Maltai ir jāveicina pāreja uz ilgtspējīgāku un resursu ziņā efektīvāku ekonomiku, piemēram, ieguldot neizmantotā energoefektivitātes un atjaunojamo energoresursu potenciālā, ūdens apsaimniekošanas ciklā, atkritumu apsaimniekošanā, cīņā ar emisiju pieaugumu no gaisa kondicionēšanas, klimata politikā un ilgtspējīgā mobilitātē, kas ierobežos autotransporta emisijas. Viens no vājākajiem Maltas darījumdarbības vides aspektiem ir satiksmes sastrēgumi, kas joprojām ir liela problēma, jo transporta līdzekļa vadīšanai ir ierobežotas transporta un svārstsatiksmes alternatīvas un pastāv liels automobiļu īpatsvars.  Turklāt autotransporta radītās siltumnīcefekta gāzu emisijas pēdējo piecu gadu laikā ir pieaugušas. Atjaunojamo energoresursu īpatsvars energoresursu struktūrā 2017. gadā ir palielinājies līdz 7,2 %, kas ir nedaudz virs 2017. un 2018. gada indikatīvās līknes līmeņa (proti, 6,5 %). Tomēr Maltas enerģijas galapatēriņš pastāvīgi pieaug. Īstermiņā ir vajadzīgi turpmāki ieguldījumi dažādās nozarēs, lai sasniegtu 2020. gada valsts mērķus atjaunojamo energoresursu un energoefektivitātes jomā. Lai izstrādātu jaunas/uzlabotas tehnoloģijas vides un klimata pārmaiņu jautājumu risināšanai, būtu jāsniedz pētniecības un izstrādes finansējums vai jāīsteno atbalsta pasākumi. Ir stingrāk jāuzrauga mājokļu uzplaukuma radītās vides un sociālās izmaksas. Lai mazinātu būvniecības atkritumu ietekmi uz vidi, būtu jāpiemēro aprites ekonomikas principi. Ir jāpievērš uzmanība mājokļu izmaksu pieauguma ekonomiskajām un sociālajām sekām.

               (13)Nodarbinātības līmenis Maltā joprojām pieaug un šobrīd pārsniedz ES vidējo rādītāju. Šajā ziņā izdarot īpašu uzsvaru, varētu dot labumu cilvēkiem ar invaliditāti. Sieviešu un vīriešu nodarbinātības atšķirība joprojām ir vislielākā ES, un sieviešu līdzdalība darba tirgū ievērojami samazinās, sākot no aptuveni trīsdesmit piecu gadu vecuma, kas lielākoties skaidrojams ar aprūpes pienākumiem. Šo atšķirību varētu novērst, bez darba esošiem neoficiālajiem aprūpētājiem sniedzot lielāku darba tirgus atbalstu. Pieaugošā paļaušanās uz ārvalstu darbaspēku, lai risinātu darbaspēka un prasmju trūkuma problēmu, rada sociālās un ilgtspējas problēmas. Labāka uzraudzība un novērtēšana varētu sniegt labumu politikas iniciatīvām tādās jomās kā darba tirgus, prasmes un sociālā iekļaušana.

               (14)Malta veic samērā lielus ieguldījumus izglītībā un apmācībā, taču tie vēl nav radījuši labākus rezultātus visiem cilvēkiem. Lai panāktu atbilstību sociālā pīlāra principam kvalitātes un iekļaujošas izglītības jomā, būtu noderīgi ieguldījumu stratēģiju turpmāk pievērst sociālo trūkumu novēršanai. Neraugoties uz pasākumiem, kas tiek veikti priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas novēršanai, šis rādītājs joprojām ir viens no augstākajiem ES. Nesen veikto pasākumu mērķis ir arī panākt lielāku iekļautību terciārajā izglītībā, taču šajā līmenī izglītības ieguve joprojām ir zemāka par ES vidējo rādītāju, un rezultātā rodas ar prasmēm saistītas problēmas. Dalība pieaugušo izglītībā pieaug, taču tā joprojām ir zema mazkvalificēto un neaktīvo personu vidū.

               (15)Lai atbilstoši 2019. gadā eurozonai adresētajam ieteikumam nodokļu sistēmas padarītu efektīvākas un taisnīgākas, ir būtiski apkarot agresīvu nodokļu plānošanu. Nodokļu maksātāju agresīvo nodokļu plānošanas stratēģiju blakusietekme uz citām dalībvalstīm nozīmē, ka papildus ES tiesiskajam regulējumam ir nepieciešama koordinēta politiskā rīcība valsts līmenī. Malta ir veikusi pasākumus, kas vērsti pret agresīvu nodokļu plānošanu, taču procentu un dividenžu maksājumu lielais īpatsvars IKP liek domāt, ka sabiedrības, kas agresīvi plāno nodokļus, izmanto Maltas nodokļu noteikumus. Nodokļa nepiemērošana Maltā bāzētu uzņēmumu veiktiem izejošajiem (t. i., no ES rezidentiem – trešo valstu rezidentiem) dividenžu, procentu un autoratlīdzības maksājumiem var nozīmēt, ka šie maksājumi vispār netiek aplikti ar nodokli, ja nodoklis tiem nav piemērojams arī saņēmēja valstī. Lai gan Maltas fiktīvo procentu samazināšanas režīms palīdzēs mazināt stimulu aizņemties, shēmas noteikumi attiecībā uz ļaunprātīgas izmantošanas novēršanu kombinācijā ar dāsnām likmēm un uz akcijām balstītu sistēmu pamato ciešu uzraudzību, lai novērstu jebkādu ļaunprātīgu izmantošanu nolūkā izvairīties no nodokļu maksāšanas. Lai gan Maltas individuālo ieguldītāju programma un Maltas uzturēšanās tiesību un vīzu programma automātiski nepiešķir uzturēšanās tiesības nodokļu vajadzībām, noteiktu prasību izpildes gadījumā ienākumus, ja tie netiek nosūtīti Maltai, var atbrīvot no nodokļa piemērošanas, pamatojoties uz citā valstī esošas juridiskās adreses režīmu un nepiemērojot prasību par būtisku fizisku klātbūtni. Minētās programmas var veicināt agresīvu nodokļu plānošanu, un ESAO tās ir iekļāvusi sarakstā kā programmas, kurām ir potenciāli augsts ļaunprātīgas izmantošanas risks saistībā ar finanšu kontu informācijas automātiskas apmaiņas apiešanu.

               (16)ES līdzekļu plānošana laikposmam no 2021. līdz 2027. gadam varētu palīdzēt novērst dažas no ieteikumos norādītajām nepilnībām, jo īpaši jomās, uz kurām attiecas ziņojuma par valsti D pielikums
                  6
               . Tas ļautu Maltai pēc iespējas labāk izmantot šos līdzekļus attiecībā uz identificētajām nozarēm.

               (17)Komisija 2019. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Maltas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2019. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2019. gada stabilitātes programmu un 2019. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti Maltai iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Izvērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Maltā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (18)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2019. gada stabilitātes programmu, un saskaņā ar tās atzinumu ir sagaidāms, ka Malta atbildīs Stabilitātes un izaugsmes paktam,

               AR ŠO IESAKA Maltai 2019. un 2020. gadā rīkoties šādi.

               1.Nodrošināt veselības aprūpes un pensiju sistēmu fiskālo ilgtspēju, tostarp ierobežojot priekšlaicīgu pensionēšanos un pielāgojot likumā noteikto pensionēšanās vecumu atbilstīgi paredzamajam mūža ilguma pieaugumam.

               2.Pievērsties nodokļu sistēmas iezīmēm, kuras var veicināt fizisku personu un starptautisku uzņēmumu veiktu agresīvu nodokļu plānošanu, jo īpaši izmantojot izejošus maksājumus. Stiprināt vispārējo pārvaldības sistēmu, tostarp turpinot pielikt pūles, lai atklātu korupciju un sauktu pie atbildības par to. Turpināt iesākto darbu pie nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas regulējuma stiprināšanas, jo īpaši regulējuma izpildes jomā. Stiprināt tiesu iestāžu neatkarību, jo īpaši aizsargpasākumus attiecībā uz tiesnešu iecelšanu un atlaišanu, un izveidot atsevišķu prokuratūru.

               3.Ieguldījumu ekonomikas politiku pievērst pētniecībai un inovācijai, dabas resursu pārvaldībai, resursu efektivitātei un energoefektivitātei, ilgtspējīgam transportam, satiksmes sastrēgumu mazināšanai un iekļaujošai izglītībai un apmācībai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        SWD(2019) 1017 final.

                     (3)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

                     (4)

                        COM(2014) 494 final.

                     (5)

                        Cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un pagaidu pasākumus, ko Komisija pārrēķina, izmantojot vispārpieņemtu metodoloģiju.

                     (6)

                        SWD(2019) 1017 final.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 5.6.2019
            COM(2019) 519 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Nīderlandes 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Nīderlandes 2019. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Nīderlandes 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Nīderlandes 2019. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību
                  2
               , un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2018. gada 21. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2019. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Komisija 2018. gada 21. novembrī uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Nīderlande bija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu “Padomes ieteikums par eurozonas ekonomikas politiku”, kuru Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Ieteikumu par eurozonas ekonomikas politiku (turpmāk “eurozonai adresētais ieteikums”) Padome pieņēma 2019. gada 9. aprīlī.

               (2)Ņemot vērā to, ka Nīderlande ir dalībvalsts, kuras valūta ir euro, un ka ekonomiskajā un monetārajā savienībā tautsaimniecības ir savstarpēji cieši saistītas, Nīderlandei būtu jānodrošina, ka tiek pilnībā un laikus īstenots eurozonai adresētais ieteikums, kurš atspoguļojas turpmāk sniegtajā 1. un 3. ieteikumā. Konkrētāk, investīciju pasākumi un darba samaksas pieaugumu atbalstošie pasākumi palīdzēs īstenot pirmo eurozonai adresēto ieteikumu par eurozonas līdzsvarošanu, nodokļu pasākumi palīdzēs īstenot otro eurozonai adresēto ieteikumu par agresīvas nodokļu plānošanas apkarošanu un mājsaimniecību aizņemšanās stimulu samazināšana palīdzēs īstenot ceturto eurozonai adresēto ieteikumu par nepieciešamību mazināt nodokļu ievirzi par labu aizņēmumiem.

               (3)2019. gada ziņojums par Nīderlandi
                  3
                tika publicēts 2019. gada 27. februārī. Tajā bija izvērtēts, kā Nīderlande īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2018. gada 13. jūlijā, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Nīderlandes progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā bija ietverts arī padziļināts pārskats, kurš veikts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu un kura rezultāti arī tika publicēti 2019. gada 27. februārī
                  4
               . No Komisijas veiktās analīzes secināms, ka Nīderlandē pastāv makroekonomikas nelīdzsvarotība. Konkrētāk, nelīdzsvarotību, kurai ir pārrobežu ietekme, rada lielais privātā sektora parāds un liels tekošā konta pārpalikums. Pateicoties ekonomikas izaugsmei, privātā parāda attiecība pret IKP turpināja samazināties gan uzņēmumiem, gan mājsaimniecībām, taču tā joprojām ir liela. Tomēr mājsaimniecību nominālais parāds lēnām palielinās mājokļu cenu pieauguma rezultātā.

               (4)Nīderlande savu 2019. gada valsts reformu programmu un 2019. gada stabilitātes programmu iesniedza 2019. gada 29. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

               (5)Attiecīgie šai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus (“ESI fondi”) 2014.–2020. gada plānošanas periodam. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013
                  5
                23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas ir vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par minētā noteikuma izmantošanu Komisija ir sniegusi Norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri saista ESI fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību
                  6
               .

               (6)Uz Nīderlandi pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa. Valdība savā 2019. gada stabilitātes programmā plāno samazināt vispārējās valdības budžeta pārpalikumu, proti, no 1,5 % no IKP 2018. gadā līdz 0,0 % no IKP 2022. gadā. Vadoties pēc pārrēķinātās strukturālās bilances
                  7
               , vidēja termiņa budžeta mērķis, kas ir strukturālais deficīts 0,5 % apmērā no IKP, visā programmas periodā joprojām tiktu pārsniegts. Saskaņā ar 2019. gada stabilitātes programmu ir prognozēts, ka valsts parāda attiecība pret IKP samazināsies no 52,4 % 2018. gadā līdz 44,6 % 2022. gadā. Minēto budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams. Balstoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, paredzams, ka strukturālās bilances pārpalikums samazināsies no 0,8 % no IKP 2018. gadā līdz 0,7 % no IKP 2019. gadā un 0,2 % no IKP 2020. gadā, kas ir virs vidēja termiņa budžeta mērķa. Prognozēts, ka vispārējās valdības parāds turpinās stabili samazināties. Kopumā Padome uzskata, ka saskaņā ar prognozēm Nīderlande 2019. un 2020. gadā atbildīs Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem. Tomēr vienlaikus būtu svarīgi, nepārkāpjot vidēja termiņa budžeta mērķi, izmantot fiskālo un strukturālo politiku, lai atbalstītu investīciju palielināšanos.

               (7)Attiecībā uz fiskālo stabilitāti jāatzīmē, ka prognozētais publisko izdevumu pieaugums ilgtermiņa aprūpes jomā varētu radīt vidējus riskus ilgtermiņa stabilitātei. Valdība 2015. gadā lielu daļu ilgtermiņa aprūpes sistēmas nodeva pašvaldību ziņā, lai uzlabotu sistēmas efektivitāti un samazinātu publiskos izdevumus. Ir jāuzrauga šīs reformas ietekme uz fiskālo stabilitāti.

               (8)2018. gada novembrī Noguldījumu garantiju fonda (kas ir neatkarīga juridiskā persona) līdzekļi no nošķirta konta Nīderlandes centrālajā bankā tika pārvietoti uz valsts kases kontu. Nīderlandes Noguldījumu garantiju fonds tika papildināts pakāpeniski, un līdz šim tajā bija uzkrāts aptuveni 1 miljards EUR, bet līdz 2024. gadam bankām tajā jāiemaksā vēl 4 miljardi EUR, kurus saskaņā ar Noguldījumu garantiju sistēmu direktīvu būtu bijis jāinvestē diversificētā zema riska aktīvu portfelī. Fonda konta pārvietošana samazina bruto parāda līmeni, bet nekādi neietekmē valsts budžeta deficītu. Pēc šīs pārvietošanas valsts kase varēs fonda līdzekļus izmantot valdības izdevumu finansēšanai, taču tai šie līdzekļi būs jādara pieejami tad, ja rastos vajadzība veikt izmaksas noguldītājiem vai finansēt intervences saskaņā ar tās juridiskajām pilnvarām, un tas varētu ietekmēt finansiālo stabilitāti.

               (9)Nīderlandes mājsaimniecībām ir raksturīgi lieli nelikvīdie mājokļu un pensiju aktīvi un vienlaikus – lieli mājsaimniecību parādi. Lielie parādi padara mājsaimniecības neaizsargātas pret finanšu un ekonomikas satricinājumiem. Šie lielie mājsaimniecību parādi ir skaidrojami ar dāsnajiem nodokļu atvieglojumiem par hipotekārā kredīta procentu maksājumiem, kā arī ar to, ka īres tirgū nav pienācīgi funkcionējoša vidējā segmenta un ir augsti obligātie pensiju uzkrājumi. Mājsaimniecību lielo parādsaistību novēršanā grūtības sagādā mājokļu tirgus, kurā mājokļu finansēšanas un sektorālo ietaupījumu modeļus ietekmē gadu desmitu gaitā akumulējusies neelastība un kropļojoši stimuli. Kopš 2012. gada ir veikta virkne pasākumu, kas daļēji risina šo problēmu. Iepriekš izziņotā nodokļu atskaitījumu samazinājumu paātrināšana attiecībā uz hipotekāro kredītu procentiem tagad ir nostiprināta ar likumu un sāksies 2020. gadā. Neraugoties uz to, nodokļu atvieglojumi par hipotekārajiem maksājumiem joprojām ir dāsni un turpina mājsaimniecībām radīt būtiskus stimulus aizņemties. Tikmēr privātais īres tirgus, būdams vienīgais nesubsidētais segments, aizvien ir mazattīstīts, proti, tā īpatsvars ir 13 % no visiem mājokļiem. Tā kā īres tirgū nav pienācīgi funkcionējoša vidējā segmenta, mājsaimniecībām ir lielāks stimuls pirkt nekā īrēt, kas noved pie lielām parāda attiecībām pret ienākumiem un pie finansiālās neaizsargātības.

               (10)Pensiju sistēmas darbības rādītāji pensiju adekvātuma un fiskālās stabilitātes ziņā ir labi, taču tai piemīt trūkumi tādās jomās kā starppaaudžu taisnīgums, pensiju tiesību pārredzamība un elastība. Turklāt arodpensiju iemaksas ir augstas un svārstās atkarībā no pensiju fondu snieguma. Tādējādi tās var procikliski ietekmēt mājsaimniecību izdevumus. Pensiju sistēmas reforma varētu dzīves cikla griezumā pazemināt obligātās pensiju iemaksas un padarīt patēriņu stabilāku (tā dēvētais “patēriņa izlīdzināšanas” efekts). Valdība plāno būtiski reformēt pensiju otro līmeni, lai uzlabotu tvērumu un izveidotu pārredzamāku, elastīgāku un aktuāri taisnīgāku sistēmu. Ja mājokļu tirgus iestādes un pensiju sistēmu reformētu vienlaikus, tādējādi varētu samazināt mājsaimniecību parādus un mājsaimniecību sektora neaizsargātību pret finanšu un ekonomikas satricinājumiem, līdz ar to pozitīvi ietekmējot makroekonomisko noturību un ekonomikas izaugsmi.

               (11)Neraugoties uz zemo bezdarba līmeni, lielo vakanču skaitu un darba ņēmēju augošo deficītu, nominālās algas pieaugums līdz šim ir bijis mērens (2017. gadā 1,1 % un 2018. gadā 2,4 %). Koplīgumu algas 2018. gadā pieauga par vidēji 2,1 %, savukārt publiskajā sektorā tās pieauga straujāk – 2018. gada otrajā pusē par 3 %. Turklāt tika noslēgtas vienošanās par darba samaksu, kuras paredz visu centrālās valdības ierēdņu algas 2 gadu laikā nominālā izteiksmē palielināt par 7 %. Ir piešķirts papildu finansējums, lai palielinātu pamatskolas skolotāju algas. Turklāt valdība pieņēma vairākus fiskālos noteikumus, kas samazina darbaspēka nodokļu slogu un ir vērsti uz to, lai palielinātu nodarbināto personu neto izmantojamo ienākumu. Izmantojamā mājsaimniecību ienākuma turpmāka veicināšana, nostiprinot algu pieauguma sekmēšanai vajadzīgos apstākļus un veicot pensiju sistēmas otrā līmeņa reformas, kas palielina tās pārredzamību, starppaaudžu taisnīgumu un noturību pret satricinājumiem, sekmētu iekšzemes pieprasījumu un veicinātu līdzsvarošanu eurozonā.

               (12)Lai atbilstoši 2019. gadā eurozonai adresētajam ieteikumam nodokļu sistēmas padarītu efektīvākas un taisnīgākas, ir būtiski apkarot agresīvu nodokļu plānošanu. Nodokļu maksātāju agresīvo nodokļu plānošanas stratēģiju blakusietekme uz citām dalībvalstīm nozīmē, ka papildus ES tiesiskajam regulējumam ir nepieciešama koordinēta politiskā rīcība valsts līmenī. Nīderlande ir veikusi pasākumus, kas vērsti pret agresīvu nodokļu plānošanu, taču caur Nīderlandi veikto dividenžu, autoratlīdzību un procentu maksājumu augstais līmenis liecina, ka uzņēmumi, kas agresīvi plāno nodokļus, izmanto šīs valsts nodokļu noteikumus. Liels ārvalstu tiešo ieguldījumu īpatsvars ir tā dēvētajās “īpašam nolūkam dibinātajās sabiedrībās”. Tas, ka no izejošajiem autoratlīdzību un procentu maksājumiem (t. i., tiem, ko ES rezidenti maksā trešo valstu rezidentiem) netiek ieturēti nodokļi, var radīt situāciju, ka šie maksājumi vispār netiek aplikti ar nodokli, ja nodoklis tiem nav piemērojams arī saņēmēja jurisdikcijā. Paziņojums par nodokļu sistēmas reformu programmu attiecībā uz ieturējuma nodokļiem par autoratlīdzībām un dividenžu maksājumiem gadījumā, ja notiek ļaunprātīga izmantošana vai maksājumi uz zemu nodokļu jurisdikcijām, ir pozitīvs solis virzībā uz agresīvas nodokļu plānošanas mazināšanu, un šīs programmas īstenošana būtu cieši jāuzrauga.

               (13)Pēdējos gados nodarbinātība ir pieaugusi, galvenokārt pateicoties pagaidu nodarbinātībai un pašnodarbinātībai, lai gan darbvietu skaits darba ņēmējiem ar beztermiņa līgumiem pēdējā laikā ir audzis straujāk nekā pagaidu darbvietu skaits. Tomēr elastīgās nodarbinātības īpatsvars darba tirgū joprojām ir ievērojams. Tas, ka ir liels pagaidu līgumu īpatsvars un strauji pieaug to pašnodarbināto personu skaits, kurām nav darbinieku, ir skaidrojams ar lielām atšķirībām starp piemērojamajiem darba tiesību noteikumiem, darba aizsardzību un atšķirībām nodokļu un sociālā nodrošinājuma likumos. Valdība ir pieņēmusi noteikumu kopumu (līdzsvarota darba tirgus likuma projekts – Wet Arbeidsmarkt in Balans), lai atvieglotu pastāvīgo darbinieku pieņemšanu darbā un elastīgos līgumus padarītu mazāk elastīgus. Kad parlaments tos būs pieņēmis, šo noteikumu (kuriem būtu jāstājas spēkā 2020. gadā) īstenošana būtu cieši jāuzrauga. Turklāt ir pieteikti noteikumi, kas mīkstinātu darba devēju pienākumu slimības gadījumā divus gadus turpināt maksāt algu. Tomēr nekādi citi konkrēti noteikumi līdz šim nav pieņemti. Tādējādi daži no šiem institucionālajiem faktoriem joprojām rada finansiālus stimulus darba ņēmējiem sākt strādāt pašnodarbinātā statusā vai dot priekšroku darbam pašnodarbinātā statusā bez darbiniekiem. Pašnodarbinātie biežāk ir nepietiekami apdrošināti pret invaliditāti, bezdarbu un novecošanu, un tas varētu ietekmēt sociālā nodrošinājuma sistēmas ilgtermiņa stabilitāti. Turklāt fiktīvās pašnodarbinātības apkarošanas pasākumu ieviešana ir atlikta uz 2020. gadu.

               (14)Kaut arī darba tirgus rādītāji kopumā ir labi, būtisks uzdevums joprojām ir sekmēt nodarbinātības iespēju vienlīdzību un aktīvo iekļaušanu, jo īpaši attiecībā uz migrantu izcelsmes personām, darba tirgū marģinalizētajām personām un ekonomiski neaktīvajām personām. Turklāt joprojām ir neizmantots darbaspēka potenciāls; šeit īpaši jāatzīmē lielais nepilnu slodzi strādājošo sieviešu skaits.

               (15)Nīderlandes ekonomikas inovācijas spējai un ražīguma pieaugumam ir ārkārtīgi svarīgas tehniskās un digitālās prasmes un kvalificēti speciālisti. Tas norāda uz to, ka vairāk jāiegulda apmācībā, tostarp digitālo prasmju jomā, un jāsekmē elastīgas kvalifikācijas celšanas un pārkvalifikācijas iespējas. Arī lai uzlabotu sabiedrības inovācijas spējas, ir vajadzīgas investīcijas, kas atbalsta izglītību zinātnes, tehnoloģiju, inženierzinātņu un matemātikas jomā. Turklāt lielākas investīcijas prasmēs, izglītībā un apmācībā ir svarīgas piekļuves darba tirgum un nodarbināmības uzlabošanā darba tirgū marģinalizētajām personām un vienlaikus arī iespēju vienlīdzības un aktīvās iekļaušanas sekmēšanā.

               (16)Nīderlandes investīcijas zinātniskajā izpētē un izstrādē ir pieaugušas līdz vairāk nekā 2 %, taču tās joprojām ir krietni zem 2,5 % apmērā noteiktā valsts mērķrādītāja un labākos rezultātus sasniegušo valstu līmeņa. Ražīguma ziņā Nīderlande daudzās nozarēs ir viena no valstīm ar labākajiem rādītājiem. Tāpēc ražīguma turpmākais pieaugums ir lielā mērā atkarīgs no inovācijas. To veicinātu papildu investīcijas pētniecībā, izstrādē un inovācijā, jo īpaši privātajā sektorā.

               (17)Enerģētikas pārkārtošana un siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšana prasa ievērojamas investīcijas, kas nodrošinātu ilgtspējīgāku un resursu ziņā efektīvāku ekonomikas attīstību. Nīderlande, visticamāk, pārsniegs 2020. gada mērķus siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanas jomā, taču 2030. gada mērķu sasniegšanai būs vajadzīgi papildu pasākumi. Arī 2020. gada mērķus primārās energoefektivitātes un atjaunojamo energoresursu enerģijas jomā neizdosies sasniegt bez papildu pasākumiem. Domājams, ka Nīderlandes enerģētikas nolīgumā noteiktais 2023. gada mērķis atjaunojamo energoresursu enerģijas jomā tiks sasniegts, pateicoties investīcijām atkrastes vējparkos. Nīderlandes valdība plāno līdz 2019. gada beigām pieņemt nacionālo enerģētikas un klimata plānu, kurā būs sniegts pārskats par investīcijām, kas līdz 2030. gadam nepieciešamas dažādajās enerģētikas savienības dimensijās, pie kurām pieder atjaunojamo energoresursu enerģija, energoefektivitāte, energoapgādes drošība un klimata pārmaiņu mazināšana un pielāgošanās tām.

               (18)Nīderlande ir blīvi apdzīvota valsts ar labu infrastruktūru un nozīmīga dalībniece ES loģistikas jomā, jo tajā ir ES lielākā osta Roterdama un viena no lielākajām lidostām Shiphola, tomēr šajā valstī problēmas aizvien sagādā satiksmes pārslodze. Šī problēma tiek risināta ar papildu infrastruktūras izbūvi, taču joprojām rada lielas sociālās izmaksas un liek zaudēt daudz stundu sastrēgumos.

               (19)Dažas no ieteikumos norādītajām nepieciešamajām darbībām varētu veikt, izmantojot ES fondu programmas 2021.–2027. gadam. Īpaši tas attiecas uz jomām, kas skatītas valstij adresētā ziņojuma
                  8
                D pielikumā. Tādējādi Nīderlande varētu pēc iespējas efektīvi izmantot minētos fondus norādītajās jomās.

               (20)Komisija 2019. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Nīderlandes ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2019. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2019. gada stabilitātes programmu un 2019. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti Nīderlandei iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Tā ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas nodrošināšanā Nīderlandē, bet arī to, kādā mērā tās atbilst Savienības noteikumiem un norādēm. Tas darīts nolūkā nostiprināt Savienības vispārējo ekonomikas pārvaldību, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (21)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2019. gada stabilitātes programmu, un saskaņā ar tās atzinumu
                  9
                ir sagaidāms, ka Nīderlande atbildīs Stabilitātes un izaugsmes paktam.

               (22)Padome ir izskatījusi 2019. gada valsts reformu programmu un 2019. gada stabilitātes programmu, ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo novērtējumu. Padomes ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1. un 3. ieteikumā. Minētie ieteikumi arī palīdzēs īstenot eurozonai adresēto ieteikumu, jo īpaši tajā sniegto 1. un 4. ieteikumu. 3. ieteikumā minētā fiskālā politika cita starpā palīdzēs novērst nelīdzsvarotību, kas saistīta ar tekošā konta pārpalikumu,

               AR ŠO IESAKA Nīderlandei 2019. un 2020. gadā rīkoties šādi.

               1.Samazināt mājsaimniecību stimulus aizņemties un izkropļojumus mājokļu tirgū, tostarp atbalstot privātā īres sektora attīstību. Nodrošināt, ka pensiju sistēmas otrajā līmenī tiek palielināta pārredzamība, starppaaudžu taisnīgums un noturība pret satricinājumiem. Īstenot politiku, kas palielinātu mājsaimniecību izmantojamos ienākumus, tostarp nostiprināt algu pieauguma sekmēšanai vajadzīgos apstākļus, līdztekus ievērojot sociālo partneru lomu. Nodokļu sistēmas iezīmes, kas var veicināt agresīvu nodokļu plānošanu, kurā jo īpaši izmanto izejošos maksājumus, nepieciešams novērst, konkrēti, īstenojot paziņotos pasākumus.

               2.Mazināt stimulus reģistrēties kā pašnodarbinātajam bez darbiniekiem, līdztekus sekmējot pašnodarbināto pienācīgu sociālo aizsardzību, un apkarot fiktīvo pašnodarbinātību. Pastiprināt investīcijas vispusīgā mūžizglītībā un prasmju pilnveidē, īpaši par labu darba tirgū marģinalizētajām personām un ekonomiski neaktīvajām personām.

               3.Nepārkāpjot vidēja termiņa budžeta mērķi, izmantot fiskālo un strukturālo politiku, lai atbalstītu investīciju palielināšanos. Ar investīcijām saistīto ekonomikas politiku vērst uz zinātnisko izpēti un izstrādi, īpaši to, ko veic privātais sektors, tādās jomās kā atjaunojamo energoresursu enerģija, energoefektivitāte, siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanas stratēģijas un transporta vājo vietu novēršana.

               Briselē,

                      Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

                     (3)

                        SWD(2019) 1018 final.

                     (4)

                        COM(2019) 150 final.

                     (5)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        Cikliski koriģētā bilance, no kuras atskaitīti vienreizējie un pagaidu pasākumi un kuru Komisija pārrēķinājusi, izmantojot vispārpieņemto metodiku.

                     (8)

                        SWD(2019) 1018 final.

                     (9)

                        Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 5.6.2019
            COM(2019) 522 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Portugāles 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Portugāles 2019. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Portugāles 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Portugāles 2019. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību
                  2
               , un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2018. gada 21. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2019. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Komisija 2018. gada 21. novembrī uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Portugāle bija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu “Padomes ieteikums par eurozonas ekonomikas politiku”, kuru Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Ieteikumu par eurozonas ekonomikas politiku (turpmāk “eurozonai adresētais ieteikums”) Padome pieņēma 2019. gada 9. aprīlī.

               (2)Ņemot vērā to, ka Portugāle ir dalībvalsts, kuras valūta ir euro, un ekonomiskajā un monetārajā savienībā starp ekonomikām ir cieša savstarpējā saikne, Portugālei būtu jānodrošina pilnīga un savlaicīga ieteikuma par eurozonu īstenošana, kā tas ir atspoguļots 1.–4. ieteikumā turpmāk. Konkrētāk, ar ieguldījumiem saistītas ekonomikas politikas koncentrēšana konkrētās jomās un neplānotu ieņēmumu izmantošana valsts parāda samazināšanai palīdzēs īstenot otro eurozonas ieteikumu attiecībā uz ieguldījumu atbalstīšanu un rezervju atjaunošanu. Pasākumi, kuru mērķis ir samazināt darba tirgus segmentāciju, uzlabot prasmes un sociālās drošības tīkla efektivitāti, palīdzēs īstenot trešo eurozonas ieteikumu attiecībā uz darba tirgus un sociālās aizsardzības sistēmu darbību. Pasākumi, kuru mērķis ir samazināt regulatīvo slogu, palīdzēs īstenot pirmo eurozonas ieteikumu attiecībā uz uzņēmējdarbības vidi un ražīguma uzlabojumiem eurozonas līdzsvarošanai. Maksātnespējas un atgūšanas procedūru efektivitātes palielināšana palīdzēs īstenot ceturto eurozonas ieteikumu attiecībā uz ienākumus nenesošu aizdevumu samazināšanu.

               (3)2019. gada ziņojums par Portugāli
                  3
                tika publicēts 2019. gada 27. februārī. Tajā bija izvērtēts, kā Portugāle īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2018. gada 13. jūlijā, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Portugāles progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā bija ietverts arī padziļināts pārskats, kurš veikts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu un kura rezultāti arī tika publicēti 2019. gada 27. februārī
                  4
               . No Komisijas veiktās analīzes tika secināts, ka Portugālē pastāv makroekonomikas nelīdzsvarotība. Konkrētāk, lielās neto ārējās saistības, lielais privātā sektora un valsts parāds un lielais ienākumus nenesošo aizdevumu īpatsvars rada neaizsargātību maza produktivitātes pieauguma apstākļos. Joprojām saglabājas politikas nepilnības, jo īpaši attiecībā uz to pasākumu īstenošanu, kas paredzēti, lai samazinātu ienākumus nenesošu aizdevumu apjomu un uzlabotu darījumdarbības vidi. Būs jāuzrauga tas, kā tiek pieņemti un īstenoti vairāki reformu plāni, tajā skaitā fiskālās jomas strukturālās reformas, kuru mērķis ir stiprināt publisko finanšu stabilitāti.

               (4)Portugāle savu 2019. gada valsts reformu programmu un 2019. gada stabilitātes programmu iesniedza 2019. gada 30. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

               (5)Attiecīgie šai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus (“ESI fondi”) 2014.–2020. gada plānošanas periodam. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013
                  5
                23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas ir vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par to, kā tā izmantotu minēto noteikumu, Komisija ir sniegusi norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri saista ESI fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību
                  6
               .

               (6)Portugāle šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā, un tai piemēro pārejas noteikumu par parādu. Savā 2019. gada stabilitātes programmā Portugāle plāno 2019. gadā sasniegt nominālo deficītu 0,2 % apmērā no IKP, 2020. gadā – pārpalikumu 0,3 % apmērā no IKP un līdz 2022. gadam panākt turpmākus uzlabojumus līdz pārpalikumam 0,7 % apmērā no IKP. Minētajos plānos tikai daļēji ņemts vērā, ka banku atbalsta pasākumu dēļ no 2020. gada, iespējams, palielināsies deficīts. Pamatojoties uz pārrēķināto strukturālo bilanci, vidēja termiņa budžeta mērķi, kas ir mainīts no strukturālā pārpalikuma 0,25 % apmērā no IKP 2019. gadā uz līdzsvarotu budžeta stāvokli strukturālā izteiksmē, sākot no 2020. gada, plānots sasniegt 2020. gadā. 2019. gada stabilitātes programmā ir prognozēts, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2019. gadā sasniegs 118,6 % un 2020. gadā – 115,2 %, un tad 2022. gadā tā būtu 103,7 %. Makroekonomikas scenārijs, kas ir minēto budžeta prognožu pamatā, ir ticams attiecībā uz 2019. un 2020. gadu un optimistisks attiecībā uz turpmākajiem gadiem. Tajā pašā laikā netika pietiekamā mērā precizēti pasākumi, kuru mērķis ir veicināt plānoto deficīta mērķu sasniegšanu no 2019. gada.

               (7)2019. gada stabilitātes programmā nav sniegta informācija par ārkārtas izdevumu ietekmi uz budžetu saistībā ar preventīviem pasākumiem, lai aizsargātu valsts teritoriju pret meža ugunsgrēkiem pēc liela mēroga meža ugunsgrēkiem, kas notika 2017. gadā. Tomēr 2019. gada 9. maija vēstulē Portugāles iestādes sniedza pietiekamus pierādījumus par šo papildu budžeta izmaksu apmēru un veidu. Konkrētāk, vēstulē norādīts, ka 2018. gada budžeta izpildē ietverti ārkārtas izdevumi aptuveni 0,04 % apmērā no IKP saistībā ar preventīviem pasākumiem valsts teritorijas aizsardzībai pret ugunsgrēkiem. 2019. gada 9. maija vēstulē ir norādīti izdevumi saistībā ar ārkārtas situāciju pārvarēšanu, kas klasificēti kā vienreizēji pasākumi, un izdevumi saistībā ar preventīviem pasākumiem. Ņemot vērā, ka šie izdevumi ir integrēti un tieši saistīti ar plaša mēroga mežu ugunsgrēkiem 2017. gadā, piemērojot “ārkārtēju apstākļu” klauzulu, varētu apsvērt īpašu režīmu izdevumiem aizsardzībai pret mežu ugunsgrēkiem. Saskaņā ar Komisijas datiem attiecināmie papildu izdevumi preventīviem pasākumiem 2018. gadā sasniedz 0,04 % no IKP. Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktā un 6. panta 3. punktā paredzētie noteikumi atļauj šos papildu izdevumus, jo nepieredzēti plašā mēroga mežu ugunsgrēki ir uzskatāmi par ārkārtējiem apstākļiem, to ietekme uz Portugāles publiskajām finansēm ir ievērojama un stabilitāte netiktu apdraudēta, pieļaujot pagaidu novirzi no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai. Tādējādi nepieciešamās korekcijas 2018. gada vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai tika samazinātas, lai ņemtu vērā šīs papildu izmaksas.

               (8)Padome 2018. gada 13. jūlijā ieteica Portugālei nodrošināt, lai valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps
                  7
                2019. gadā nepārsniegtu 0,7 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,6 % apmērā no IKP. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, pastāv risks, ka 2019. gadā būs ievērojama novirze no minētās ieteiktās korekcijas.

               (9)2020. gadā Portugālei vajadzētu sasniegt savu vidēja termiņa budžeta mērķi, ņemot vērā pielaidi, kas saistīta ar neierastajiem apstākļiem, par kuriem atļauta pagaidu novirze. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, tas atbilst valdības neto primāro izdevumu maksimālajam nominālajam pieauguma tempam 1,5 % apmērā, kas atbilst strukturālajai korekcijai 0,5 % apmērā no IKP gadā. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi nemainīgas politikas apstākļos, pastāv risks būtiski novirzīties no minētās prasības 2020. gadā. Tajā pašā laikā tiek prognozēts, ka Portugāle 2019. gadā izpildīs pārejas noteikumu par parādu, jo tika pieļauta ikgadējā novirze 0,25 % apmērā, bet prima facie netiek prognozēts, ka tā izpildīs noteikumu par parādu 2020. gadā. Kopumā Padome uzskata, ka, sākot ar 2019. gadu, būtu jāveic nepieciešamie pasākumi, lai ievērotu Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Svarīgi būtu jebkādus neparedzētus ieņēmumus izmantot tam, lai vēl vairāk samazinātu vispārējās valdības parāda attiecību.

               (10)Portugāles fiskālās stabilitātes nostiprināšana ir atkarīga no pastāvīgas, izaugsmi veicinošas fiskālās konsolidācijas, tomēr ir iespējams uzlabot publisko finanšu kvalitāti un padarīt izdevumus izaugsmei labvēlīgākus, atbalstot ieguldījumus (skatīt turpmāk). Neraugoties uz to, ka publiskie ieguldījumi 2018. gadā ir palielinājušies, tie joprojām ir ļoti nelieli salīdzinājumā ar ES standartiem un ir nemainīgi mazāki par valdības mērķiem. Lai uzlabotu izdevumu kontroli un palielinātu izdevumu efektivitāti, joprojām ir ļoti svarīgi īstenot saistību kontroles likumu, stingri un laikus īstenot budžeta pamatlikumu un turpināt racionalizācijas centienus. Nesenā atsevišķā augšupvērstā izdevumu pārskatīšana konkrētās nozarēs ir radījusi kopumā ierobežotus efektivitātes ietaupījumus. Lai panāktu lielāku efektivitāti, izdevumu pārskatīšanai būtu jākļūst par Portugāles budžeta sistēmas regulāru iezīmi. Turklāt joprojām ir vajadzīgas padziļinātas reformas efektivitātes palielināšanai un skaidra lejupvērsta koncentrēšanās uz kopējo izdevumu ierobežošanu. Tas lielā mērā būtu jābalsta uz valsts pārvaldes reformas stratēģiju, kuras mērķis ir labāk saskaņot valsts nodarbinātības līmeni ar vajadzību sniegt efektīvus pakalpojumus, kas ietver atbalstu personāla pārdalei un pārkvalifikācijai, individuālā snieguma veicināšanu un valsts dienesta pievilcību augsti kvalificētiem darbiniekiem.

               (11)Portugāles publiskās finanses nepārtraukti izjūt spiedienu, ko rada nelabvēlīgas demogrāfiskās tendences, jo īpaši sabiedrības novecošana, kam ir negatīvas sekas, jo īpaši attiecībā uz pensiju un veselības aprūpes sistēmu ilgtspēju. Lai gan iepriekšējās reformas uzlaboja pensiju sistēmas ilgtermiņa stabilitāti, pastāvīgie īpašie pensiju palielinājumi un pirmstermiņa pensionēšanās reformas ir radījušas papildu diskrecionārus pensiju izdevumu palielinājumus papildus pamatā esošai augšupejošai tendencei, ko nosaka novecošana. Pensiju sistēmas vispārējā ilgtspēja var būt apdraudēta, ja nav atbilstošu kompensācijas pasākumu. Veselības nozarē 2018. gadā joprojām tika veicināta izmaksu lietderība, tajā skaitā arvien vairāk paļaujoties uz centralizēto iepirkumu un plašāku ģenērisko un biolīdzīgo zāļu izmantošanu. Tajā pašā laikā pastāvīgi lieli slimnīcu kavētie maksājumi rodas no nepietiekamas budžeta plānošanas un izpildes un trūkumiem grāmatvedības kontroles un vadības prakses jomā. Slimnīcu kavēto maksājumu pagaidu samazinājumi 2018. gadā galvenokārt bija saistīti ar apjomīgiem ārkārtas grāmatojumu noskaidrošanas pasākumiem. Jaunas programmas 2019. gadam mērķis ir strukturāli novērst slimnīcu kavētos maksājumus, ieviešot jaunu pārvaldības modeli valsts slimnīcām, vienlaikus būtiski palielinot to gada budžetus. Šīs programmas spēja palēnināt slimnīcu kavēto maksājumu uzkrāšanos īstermiņā un tādējādi nodrošināt to kopējā uzkrājuma strukturālu samazinājumu ir īpaši atkarīga no tās laicīgas un efektīvas īstenošanas.

               (12)Valsts uzņēmumu neto ienākumu palielināšana un to parādu samazināšana palīdzētu padarīt Portugāles publiskās finanses stabilākas. Iestādes plāno, ka valsts uzņēmumu neto ienākumi kopumā 2019. gadā pietuvosies līmenim, kurš ir tuvu līdzsvaram, kas nozīmē kavēšanos salīdzinājumā ar iepriekšējiem paziņojumiem, kuru mērķis bija līdzīgs iznākums jau 2018. gadā. Turklāt pasākumi nolūkā nodrošināt sākotnējo darbības plānu ievērošanu un centieni nolūkā nodrošināt laicīgāku, pārredzamāku un visaptverošu uzraudzību tika aizkavēti un vajadzības gadījumā tika lēni pārvērsti koriģējošos pasākumos. Proti, nav nodrošināta pietiekama ex ante pārredzamība attiecībā uz valsts uzņēmumu finansēšanu, izmantojot rekapitalizāciju un aizdevumus.

               (13)Neraugoties uz to, ka tiek īstenoti daži pasākumi, lai samazinātu darba tirgus segmentāciju, piemēram, darba inspekcijas pastiprināšana un integrācijas programmas īstenošana attiecībā uz valsts dienestā strādājošiem nestabilā situācijā esošiem darba ņēmējiem, Portugālē pagaidu darbinieku īpatsvars joprojām pārsniedz ES vidējo rādītāju. Parlamentam vēl jāapstiprina un jāpārvērš konkrētos tiesību aktos specifiskāki pasākumi, par kuriem vienojās valdība, darba devēji un darba ņēmēju pārstāvji un kuru mērķis ir vēl vairāk samazināt darba tirgus segmentāciju un nestabilitāti un veicināt darba koplīguma slēgšanas sarunas.

               (14)Uzlabotu darba tirgus apstākļu rezultātā ir samazinājies to cilvēku skaits, kuriem draud nabadzība vai sociālā atstumtība. Neraugoties uz šo uzlabojumu, ienākumu nevienlīdzība joprojām ir liela, un sociālo pārvedumu ietekme uz nabadzības samazināšanu ir ierobežota. Lai gan ienākumu nevienlīdzība Portugālē samazinās, tā joprojām ir ievērojami lielāka par ES vidējo rādītāju. Minimālā ienākuma shēmas atbilstība ir viena no zemākajām ES, nodrošinot ienākumus tikai 40 % apmērā no valsts nabadzības sliekšņa. Ja vien tas netiks pārskatīts, sociālo pārvedumu zemā efektivitāte varētu nopietni tikt pārbaudīta turpmāka ekonomikas attīstības palēninājuma gadījumā, kas īpaši ietekmē neaizsargātas personas.

               (15)Darba ņēmēju zemais kvalifikācijas līmenis ir šķērslis ieguldījumiem un ražīguma pieaugumam. Aptuveni 50 % iedzīvotāju vecumā no 25 līdz 64 gadiem ir zems iegūtais izglītības līmenis, kas ir ievērojami virs Savienības vidējā rādītāja – 22 % 2018. gadā. Kvalificēta personāla ierobežotā pieejamība ir svarīgs ieguldījumu šķērslis, kuru norāda uzņēmumi. Jo īpaši attiecībā uz pieaugušo izglītību ir iespējams vēl vairāk iesaistīt zemi kvalificētos darbiniekus (kuru līdzdalība apmācībā ir zemāka par Savienības vidējo rādītāju) un paplašināt mērķorientētus valsts stimulus maziem un vidējiem uzņēmumiem apmācīt savus darbiniekus. Digitālās prasmes ir īpaša problēma, jo 50 % Portugāles iedzīvotāju trūkst digitālo pamatprasmju, salīdzinot ar Savienības vidējo rādītāju – 43 %. Ieguldījumi izglītībā un apmācībā, tajā skaitā infrastruktūrā, ir būtiski, lai uzlabotu nodarbināmību un sociālo mobilitāti.

               (16)Pasākumi, kuru mērķis ir palielināt uzņemšanu augstākajā izglītībā, piemēram, ievērojams stipendiju palielinājums, tiek veikti kā daļa no centieniem palielināt augstākās izglītības absolventu skaitu. Portugālē 30–34 gadu vecuma grupā 33,5 % ir ieguvuši augstāko izglītību, kas joprojām ir zem ES vidējā rādītāja – 40,7 %. Šo zemo īpatsvaru noturīgums, jo īpaši attiecībā uz absolventiem informācijas un komunikācijas tehnoloģijās, dabaszinātnēs, matemātikā un statistikā, var negatīvi ietekmēt Portugāles ražīguma pieaugumu un inovācijas spēju. Lai gan valdība cenšas risināt šo jautājumu, palielinot studiju vietu skaitu šajās jomās un īstenojot augstākās izglītības sistēmas pārskatīšanu, ir jāpieliek lielākas pūles.

               (17)Ienākumus nenesošo aizdevumu īpatsvars finanšu sistēmā joprojām ir salīdzinoši augsts – 11,3 %. Tomēr lielākā daļa banku panāca būtisku progresu attiecībā uz mērķu sasniegšanu nolūkā samazināt ienākumus nenesošus aizdevumus. Problemātisku aktīvu sekundārais tirgus guva impulsu, bet bankas arī paātrināja norakstīšanu un ienākumus nenesošo kredītu atveseļošanu. Ienākumus nenesošo aizdevumu sadalījumā joprojām stabili augsts īpatsvars (65 %) ir uzņēmumu ienākumus nenesošiem aizdevumiem. Pēdējos gados iestādes ir īstenojušas vairākas juridiskas un institucionālas reformas attiecībā uz maksātnespēju un parādu piedziņu. Tomēr vidējais maksātnespējas procedūru ilgums joprojām ir pastāvīgi liels tāpat kā neizskatīto lietu skaits tiesā. Juridiskais un tiesiskais regulējums būtiski ietekmē atgūšanas procesu un izredzes uz efektīvu nodrošinājuma pārņemšanu. Atgūšanas procesa lielais vidējais ilgums negatīvi ietekmē ienākumus nenesošo aktīvu tirgus cenas.

               (18)Administratīvās vienkāršošanas reformas lielākoties nav veiktas, jo centieni šajā jomā lielākoties aprobežojas ar procedūru dematerializācijas vispārēju īstenošanu un vienreizējas iesniegšanas principu. Par prioritāti jo īpaši būtu jānosaka iesniedzamo dokumentu skaita ierobežošana un vai nu atļauju piešķiršanas sistēmu aizstāšana ar vienkāršām deklarācijām par atbilstību piemērojamiem nosacījumiem, vai – attiecībā uz jutīgākām nozarēm – atļauju vienkāršošana, samazinot lēmumu pieņemšanas termiņus un pieņemot klusējot dotu apstiprinājumu. Joprojām trūkst procedūru racionalizēšanas konkrētām nozarēm. Joprojām pastāv pārmērīgas administratīvās maksas, jo īpaši būvniecības nozarē. Turklāt publiskā iepirkuma plānošanas un uzraudzības trūkumi kavē konkurenci. Publiskā iepirkuma rezultātus varētu uzlabot, ieviešot strukturētu un kvantitatīvu plānošanu un nodrošinot līgumu izpildes posma ciešāku uzraudzību. Neraugoties uz tiešu piešķīrumu ievērojamu samazinājumu laikā no 2017. līdz 2018. gadam, to izmantošana joprojām ir augsta.

               (19)Finanšu palīdzības programmas ietvaros Portugāle ir pielikusi pūles, lai samazinātu regulatīvo slogu augsti reglamentētām profesijām, jo īpaši ieviešot 2013. gada pamatlikumu. Tomēr dažos gadījumos šis progress tika apturēts vai pat pavērsts pretējā virzienā, pieņemot statūtus atsevišķām profesijām un ieviešot aizliegumu uzņēmumu grupām. Regulatīvie un administratīvie ierobežojumi attiecībā uz uzņēmējdarbību un profesionālajiem pakalpojumiem ir noteicošie, radot bažas par konkurenci, cenu līmeni, inovāciju un pakalpojumu kvalitāti. Līdz šim nav paziņoti nekādi reformu plāni, atbildot uz Komisijas ieteikumiem par profesionālo pakalpojumu regulējumu
                  8
                vai atbildot uz ESAO 2018. gada Konkurences novērtējuma pārskatu par Portugāles pašregulējošām profesijām (sadarbībā ar Portugāles Konkurences iestādi).

               (20)Nosacījumi, kas uzņēmumiem jāievēro, lai piekļūtu finansējumam, pēdējos gados uzlabojas, un to uzņēmumu īpatsvars, kas ziņo par piekļuvi finansējumam kā galveno ierobežojumu ieguldījumiem, tagad atbilst ES vidējam rādītājam. Portugāles iestādes uzsāka un pastiprināja vairākas iniciatīvas šajā jomā, piemēram, programmu Capitalizar un citas programmas, kas vērstas uz konkrētiem uzņēmumu veidiem vai nozarēm. Tomēr Portugāles uzņēmumi joprojām lielā mērā paļaujas uz saviem resursiem, lai finansētu ieguldījumus, un liela daļa banku aizdevumu nonāk uzņēmumos ar ļoti zemu ražīgumu. Zemais ieguldītā kapitāla līmenis uz vienu darba ņēmēju ir būtisks šķērslis Portugāles ekonomikas ražošanas struktūras uzlabošanai. Šajā kontekstā ir svarīgi palielināt produktīvus ieguldījumus, vienlaikus tos pakāpeniski pārvirzot uzņēmumiem ar izaugsmes potenciālu un nozarēs ar augstu produktivitātes profilu. Lai gan pēdējos gados palielinās citi finansējuma avoti, piemēram, riska un pašu kapitāls, tie joprojām ir ievērojami mazāki par ES vidējo rādītāju.

               (21)Tiesu sistēma kļūst efektīvāka, taču joprojām saskaras ar būtiskām problēmām, kas saistītas ar ilgstošu tiesvedību un lielu neizskatīto lietu skaitu, jo īpaši administratīvajās un nodokļu tiesās. Lai arī centieni apkarot korupciju turpinās, korupcijas novēršana joprojām ir problēma, jo trūkst koordinētas stratēģijas un skaidras atbildības.

               (22)Ieguldījumi pētniecībā un izstrādē pēdējā laikā atkal ir palielinājušies, taču ar to nepietiek, lai atjauninātu Portugāles valsts pētniecības un inovācijas sistēmu. Pēc gadiem ilgas lejupslīdes pētniecības un izstrādes izdevumu īpatsvars pret IKP pēdējā laikā ir palielinājies, un 2017. gadā uzņēmumu pētniecības un izstrādes intensitāte nedaudz pārsniedza valsts pētniecības un izstrādes intensitāti. Nelieli panākumi ir gūti, lai modernizētu Portugāles ekonomikas struktūru un paaugstinātu pievienotās vērtības daļu augsto tehnoloģiju ražošanā un zinātnesietilpīgos pakalpojumos. Ieguldījumu veicināšana nemateriālos aktīvos, tajā skaitā pētniecībā un izstrādē, kā arī vadības prasmēs, finanšpratībā un digitālajās prasmēs, lai ļautu uzņēmumiem augt, palielināt to inovācijas spējas un iekļūt eksporta tirgos, piedāvā Portugālei nozīmīgu potenciālu ieguldījumu un ražīguma pieauguma stimulēšanai.

               (23)Nepietiekami jūras un dzelzceļa savienojumi apgrūtina uz eksportu orientētu uzņēmumu pilnīgu ieguvumu no vienotā tirgus potenciāla. Ņemot vērā Portugāles ģeogrāfisko atrašanās vietu, tas ir dabisks jūras šķērsošanas punkts, jo īpaši transatlantiskajiem maršrutiem. Laicīgi ieguldījumi jaunajos konteineru termināļos Sinešā un Bareiru (Vasko da Gamas termināls) un notiekošo ieguldījumu projektu pabeigšana pārējās galvenajās Portugāles ostās (Vjana du Kaštelu, Lekso, Aveiru, Figeira da Foša, Setubala) palielinātu konteineru pārkraušanas iespējas šajās ostās. Dzelzceļi joprojām netiek plaši izmantoti savienojumos ar Spāniju (gan austrumu-rietumu, gan ziemeļu-dienvidu transporta koridori). Visaptveroša Ibērijas pussalas plāna izstrāde, kas ietver starpposmu, termināļu, starpsavienojumu apzināšanu, kas vajadzīgi, lai gūtu labumu no Spānijas tīkla modernizācijas un Starptautiskās dzelzceļu savienības sliežu platuma izveides, palīdzētu palielināt Portugāles starptautisko dzelzceļa pārvadājumu efektivitāti.

               (24)Ieguldījumi resursu efektīvā izmantošanā un pielāgošanās klimata pārmaiņām palīdzētu ilgtermiņā sasniegt ilgtspējīgu izaugsmi. Klimata pārmaiņu negatīvās ietekmes, piemēram, plūdu un mežu ugunsgrēku, prognozēšana joprojām ir problēma Portugālē. Joprojām pastāv problēmas sasniegt 2020. gada energoefektivitātes mērķi, un jaunākie dati par 2017. gadu liecina, ka enerģijas patēriņš pieaug. Joprojām pastāv plaša rezerve uzlabot ēku energoefektivitāti un samazināt enerģijas patēriņu uzņēmējdarbībā. Ibērijas pussalas labāka energotīklu savienojamība varētu veicināt lielāku konkurenci un sekmēt atjaunojamo energoresursu enerģijas izmantošanu.

               (25)ES līdzekļu plānošana laikposmam no 2021. līdz 2027. gadam varētu palīdzēt novērst dažus no ieteikumos norādītajiem trūkumiem, jo īpaši jomās, uz kurām attiecas ziņojuma par valsti
                  9
                D pielikums. Tas ļautu Portugālei pēc iespējas labāk izmantot minētos līdzekļus norādītajās nozarēs, ņemot vērā reģionālās atšķirības un tālāko reģionu īpašo situāciju. Valsts administratīvās spējas stiprināšana attiecībā uz šo līdzekļu pārvaldību ir svarīgs faktors šo ieguldījumu veiksmīgai īstenošanai.

               (26)Komisija 2019. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi visaptverošu Portugāles ekonomikas politikas analīzi un publicējusi to 2019. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī novērtējusi 2019. gada stabilitātes programmu un 2019. gada valsts reformu programmu un to, kā īstenoti Portugālei iepriekšējos gados adresētie ieteikumi. Tā ir ņēmusi vērā ne tikai programmu svarīgumu ilgtspējīgai fiskālajai un sociālekonomiskajai politikai Portugālē, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (27)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2019. gada stabilitātes programmu, un tās atzinums
                  10
                ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā turpmāk.

               (28)Padome ir izskatījusi 2019. gada valsts reformu programmu un 2019. gada stabilitātes programmu, ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo novērtējumu. Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1.–4. ieteikumā, Minētie ieteikumi arī palīdzēs īstenot eurozonai adresēto ieteikumu, jo īpaši pirmo, otro un ceturto eurozonas ieteikumu. 1. ieteikumā minētā fiskālā politika citstarp veicina ar lielo valsts parādu saistītās nelīdzsvarotības risināšanu,

               AR ŠO IESAKA Portugālei 2019. un 2020. gadā rīkoties šādi.

               1.2020. gadā sasniegt vidēja termiņa budžeta mērķi, ņemot vērā pielaidi, kas saistīta ar neierastiem apstākļiem, attiecībā uz kuriem piešķirta pagaidu novirze. Izmantot neplānotos ieņēmumus, lai straujāk samazinātu vispārējās valdības parāda attiecību pret IKP. Uzlabot publisko finanšu kvalitāti, piešķirot prioritāti izaugsmi veicinošiem izdevumiem, vienlaikus stiprinot vispārējo izdevumu kontroli, izmaksu efektivitāti un pienācīgu budžeta plānošanu, īpašu uzmanību pievēršot kavēto maksājumu ilgstošai samazināšanai slimnīcās. Uzlabot valsts uzņēmumu finanšu stabilitāti, vienlaikus nodrošinot laicīgāku, pārredzamāku un visaptverošu uzraudzību.

               2.Pieņemt pasākumus darba tirgus segmentācijas mazināšanai. Uzlabot iedzīvotāju prasmju līmeni, jo īpaši viņu digitālo pratību, tajā skaitā padarot pieaugušo izglītību piemērotāku darba tirgus vajadzībām. Palielināt augstākās izglītības absolventu skaitu, jo īpaši zinātnes un informācijas tehnoloģiju jomā. Uzlabot sociālās drošības tīkla efektivitāti un piemērotību.

               3.Uz ieguldījumiem vērstu ekonomikas politiku koncentrēt uz pētniecību un inovāciju, dzelzceļa transportu un ostu infrastruktūru, zemām oglekļa emisijām un enerģētikas pārkārtošanu un energotīklu starpsavienojumu paplašināšanu, ņemot vērā reģionālās atšķirības.

               4.Ļaut ātrāk atgūt nodrošinājumu, kas saistīts ar ienākumus nenesošiem aizdevumiem, palielinot maksātnespējas un atgūšanas procedūru efektivitāti. Samazināt administratīvo un regulatīvo slogu uzņēmumiem, galvenokārt samazinot nozarei raksturīgos šķēršļus licencēšanai. Izstrādāt ceļvedi, lai samazinātu ierobežojumus augsti reglamentētās profesijās. Palielināt administratīvo un nodokļu tiesu efektivitāti, jo īpaši samazinot tiesvedības ilgumu.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

                     (3)

                        SWD(2019) 1021 final.

                     (4)

                        COM(2019) 150 final.

                     (5)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        Valdības neto primāros izdevumus veido kopējie valdības izdevumi, izņemot procentu izdevumus, izdevumus saistībā ar Savienības programmām, kas ir pilnībā izlīdzināti ar ienākumiem no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas saistībā ar bezdarbnieku pabalstu izdevumiem. Valsts finansētā bruto pamatkapitāla veidošanas līmenis ir izlīdzināts 4 gadu laikposmā. Ir ņemti vērā tiesību aktos paredzētie diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu jomā ir atskaitīti.

                     (8)

                        SWD(2016) 436 final.

                     (9)

                        SWD(2019) 1021 final.

                     (10)

                        Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.