title: Padomes Ieteikums ( 2011. gada 12. jūlijs ) par Bulgārijas 2011. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par atjaunināto Bulgārijas konverģences programmu 2011.–2014. gadam

text:
               15.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/5

         PADOMES IETEIKUMS
   (2011. gada 12. jūlijs)
   par Bulgārijas 2011. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par atjaunināto Bulgārijas konverģences programmu 2011.–2014. gadam
   2011/C 209/02
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 9. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   pēc apspriešanās ar Ekonomikas un finanšu komiteju,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam uzsākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kurai par pamatu ņemta ciešāka ekonomikas politikas koordinācija un kura pievērsīs uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.) (2), bet 2010. gada 21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm, kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Komisija 2011. gada 12. janvārī pieņēma pirmo Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot jaunu ekonomiskās pārvaldības ciklu ES un pirmo Eiropas ex-ante un integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas balstās uz stratēģiju “Eiropa 2020”.

               (4)

               Eiropadome 2011. gada 25. martā apstiprināja fiskālās konsolidācijas un strukturālo reformu prioritātes (saskaņā ar Padomes 2011. gada 15. februāra un 7. marta secinājumiem un atbilstīgi Komisijas Gada izaugsmes pētījumam). Tā uzsvēra, ka prioritāte jāpiešķir stabilam budžetam un fiskālās stabilitātes atjaunošanai, bezdarba samazināšanai, izmantojot darbaspēka tirgus reformas, un jauniem centieniem, lai stiprinātu izaugsmi. Tā aicināja dalībvalstis šīs prioritātes izvērst konkrētos pasākumos, ko paredzēts iekļaut to stabilitātes vai konverģences programmās un valsts reformu programmās.

               (5)

               Eiropadome 2011. gada 25. martā arī aicināja dalībvalstis, kas piedalās paktā “Euro plus”, savlaicīgi iesniegt savas saistības, lai tās varētu iekļaut šo valstu stabilitātes un konverģences programmās un valstu reformu programmās.

               (6)

               Bulgārija 2011. gada 15. aprīlī iesniedza savu 2011. gada konverģences programmas atjauninājumu, kas attiecas uz laikposmu no 2011.līdz 2014. gadam, un 2011. gada valsts reformu programmu. Abas programmas izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (7)

               Ekonomikas krīze apturēja spēcīgas izaugsmes laikposmu, kuras pamatā bija ievērojama ārvalstu tiešu investīciju ieplūšana un kreditēšanas paplašināšanās. Pēc tam kad IKP kumulatīvais kritums no maksimuma līdz minimumam bija sasniedzis 7,1 %, 2010. gada otrajā ceturksnī atsākās IKP pieaugums; kopumā 2010. gadā reālais IKP saglabājās nemainīgs. Galvenie izaugsmes faktori bija nozīmīga eksporta atsākšanās un krājumu atjaunošana. Vispārējās valdības bilancē pirms krīzes bija pārpalikums, taču 2009. gadā deficīts sasniedza 4,7 % no IKP, bet 2010. gadā – 3,2 % no IKP. Lai gan uz eksportu orientētās nozarēs pieauga gan ražošanas apjoms, gan nodarbinātība, kritusies aktivitāte būvniecības, nekustamo īpašumu un mazumtirdzniecības nozarēs pērn ir kavējusi atveseļošanos. Ražošanas apjomu samazināšanās vissmagāk ietekmēja nodarbinātību: kopš 2008. gadā reģistrētā maksimuma ir zudušas aptuveni 358 000 darbavietas. Rezultātā bezdarbs ir palielinājies par vairākiem procentu punktiem un 2010. gadā sasniedza 10,2 %, un nav gaidāms, ka vidējā termiņā nodarbinātība sasniegs pirmskrīzes līmeni.

               (8)

               Pamatojoties uz atjauninātās konverģences programmas izvērtējumu saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka programmas pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs ir balstīts uz labvēlīgākām izaugsmes prognozēm nekā Komisijas dienestu prognoze. Atjauninātajā konverģences programmā ir paredzēta vispārējās valdības pārmērīgā budžeta deficīta novēršana 2011. gadā saskaņā ar Padomes Ieteikumu (2010. gada 13. jūlijs) un turpmāki samazinājumi vēlāk. Pēc ievērojamām budžeta korekcijām 2010. gadā (agrāk, nekā plānots) par vairāk kā 2 procentu punktiem strukturālā izteiksmē 2011. gadā plānotie fiskālie pasākumi ir krietni mazāki par ieteikto korekciju vismaz 0,75 % apmērā no IKP, bet vidēji attiecībā uz visu EDP laikposmu fiskālie centieni saglabājas virs 1 % no IKP. Laikposmam no 2012. līdz 2014. gadam nav sniegta pietiekama informācija par plānotajiem budžeta pasākumiem, lai minētajos gados sasniegtu fiskālos mērķus. Vidēja termiņa mērķis (VTM) ir samazināts – tagad tas ir strukturālais deficīts 0,6 % apmērā no IKP 2014. gadā, un tas vēl aizvien ir vērienīgāks nekā vajadzīgais minimums. Tas atspoguļo stabilitātes un izaugsmes pakta mērķus, un to plānots sasniegt konverģences programmas laikposma beigās (2014. gadā). Tomēr pēc plānotās pārmērīga deficīta novēršanas 2011. gadā paredzētie vidējie ikgadējie strukturālie fiskālie centieni 2012.–2014. gadā būs krietni zemāki par ieteikto minimālo ikgadējo uzlabojumu 0,5 % apmērā no IKP. Tā kā ekonomikas prognozes pakāpeniski uzlabojas, konverģences programmā būtu jāorientējas uz ātrāku VTM sasniegšanu. Ja izvērtējumu balsta uz piesardzīgām prognozēm par potenciālo ražošanas apjomu pieaugumu vidējā termiņā, tad plānotais budžeta izdevumu pieaugums 2012.–2013. gadā šķiet pārlieku optimistisks, radot risku strukturālajam fiskālajam stāvoklim vidējā termiņā.

               (9)

               Ja, kā plānots, 2011. gada beigās izdosies novērst pārmērīgu budžeta deficītu, tas palīdzēs atjaunot paļāvību un stiprinās valdības politikas ticamību. Vidējā termiņā ir svarīgi sasniegt mērķi, proti, panākt nelielu strukturālu deficītu 0,6 % apmērā no IKP, lai nodrošinātu, ka fiskālā politika nav pretrunā pašreizējai monetārajai politikai. Tomēr fiskālo konsolidāciju kavē valsts sektora neefektivitāte, kas var novest pie ievērojama izdevumu pieauguma, lai gan budžeta ieņēmumi, domājams, būs strukturālā izteiksmē zemāki nekā pirmskrīzes uzplaukuma gados. Tāpēc ir vajadzīgas vērienīgas valsts finanšu reformas, lai veiktu nepieciešamo fiskālo korekciju un palīdzētu nodrošināt finansējumu nepieciešamo strukturālo reformu īstenošanai, tostarp līdzfinansējumu, kas vajadzīgs ES atbalstītiem projektiem.

               (10)

               Bulgārijas fiskālie rezultāti pirmskrīzes ekonomiski labvēlīgajos apstākļos bija pozitīvi. Pastāvīgi tika sasniegti fiskālie mērķi un uzkrātas ievērojamas fiskālās rezerves. 2009. gadā ekonomikas krīzes iespaidā pirmo reizi daudzu gadu laikā izveidojās budžeta deficīts un tika pārkāpts noteikums, ka budžetam jābūt līdzsvarotam vai ar pārpalikumu, bet valsts izdevumi nedrīkst pārsniegt 40 % no IKP. Daļēji tas saistīts ar izdevumu plānošanas un kontroles nepilnībām. Tas arī atspoguļo faktu, ka neparedzētie ieņēmumi, kuru pamatā bija plaukstoša saimnieciskā darbība pirms krīzes, tika izmantoti, lai finansētu salīdzinoši lielus ad hoc izdevumus un samazinātu sociālā nodrošinājuma iemaksas. Lai risinātu šīs problēmas, iestādes ir uzsākušas vairākas iniciatīvas, lai uzlabotu gan izdevumu kontroli un uzraudzību, gan ziņošanas sistēmas, tostarp pieņemot vairākus visaptverošus tiesību aktus, ar kuriem nostiprina fiskālos noteikumus un vidēja termiņa budžeta sistēmu. Ir plānots uzlabot fiskālo disciplīnu un politikas paredzamību, samazināt makroekonomiskās svārstības un nodrošināt mazāk prociklisku fiskālo politiku. Saskaņā ar Komisijas jaunāko izvērtējumu riski attiecībā uz valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspēju ir vidēji.

               (11)

               Pirmskrīzes uzplaukuma gados darba tirgū izveidojās saspringta situācija un ievērojams atalgojuma kāpums, kas pārsniedza ražīguma pieaugumu. Tas noveda pie atalgojuma vidējā līmeņa celšanās, kas tādējādi pietuvinājās vidējam atalgojuma līmenim ES. Atalgojuma pieaugums maksimumu sasniedza 2007. gada ceturtajā ceturksnī, kad gada rādītājs bija tuvu 20 %. Pēc lejupslīdes algu pieaugums sāka palēnināties, lai gan 2010. gadā tas vēl aizvien bija salīdzinoši liels (tuvu 10 %) darbiniekiem ar darba līgumiem (aptuveni 65 % no darbaspēka).

               (12)

               Šķēršļi ienākšanai darba tirgū atspoguļo darba tirgus situācijas neseno pasliktināšanos krīzes laikā un to, ka trūkst aktīva darba tirgus politikas, kā arī to, ka valsts pārvalde nesaņem pietiekamu finansējumu. Valsts sektora pakalpojumu kvalitāte tādās jomās kā darba tirgus aktivizēšana, palīdzība darba meklējumos un pārkvalifikācija ir nepietiekama. Nepietiekamās iespējas uzraudzīt un izvērtēt programmu rezultātus prasa turpmāku nostiprināšanu, lai uzlabotu politikas izstrādes procesu. Kā norādīts nesen sagatavotā ziņojumā, ko pasūtīja Darba un sociālās politikas ministrija (“Valsts nodarbinātības dienesta neto ietekmes novērtējuma galvenie rezultāti”), individualizētāki un kvalitatīvāki pakalpojumi, kā arī nodarbinātības dienestu infrastruktūras uzlabošana efektīvāk palīdzētu bezdarbniekiem atrast darbu.

               (13)

               Ekonomikas krīze vēl aizvien ietekmē darba tirgu. Bezdarbs palielinājās no 5,4 % 2008. gadā līdz 10,2 % 2010. gadā, savukārt jauniešu vidū (15–24 gadi) tas 2010. gadā sasniedza 23,2 %. Krīze sevišķi smagi skāra mazkvalificētos darba ņēmējus (tostarp lielu daļu romu minoritātes), kas ir gandrīz 70 % no visiem bezdarbniekiem. Ilgstošā bezdarba rādītājs (46 % 2010. gadā) ir lielāks nekā vidēji ES (2010. gadā 40 %), un pastāv risks, ka tas varētu pāraugt strukturālā bezdarbā. Ekonomiski aktīvo jauniešu rādītājs pastāvīgi ir par trešdaļu mazāks nekā vidēji ES (29,5 % 2009. gadā, savukārt ES – 43,8 %). Jauniešu bezdarbs 2009. gadā sasniedza 24,8 % (ES rādītājs: 35,2 %). Bulgārijā arī ir vislielākais to jauniešu īpatsvars, kas nedz strādā, nedz mācās (19,5 % no visiem iedzīvotājiem 15–24 gadu vecumā). Viens no galvenajiem šķēršļiem jauniešu dalībai darba tirgū ir tāds, ka trūkst izdevības apvienot mācības ar darbu, jo īpaši stažēšanās un prakses iespēju izvēlētajā mācību jomā, kas atvieglo pāreju uz darba tirgu.

               (14)

               Lai gan izglītības iegūšanā Bulgārija pārspēj vidējo rādītāju, 40 % ir vāja lasītprasme, rakstītprasme un rēķināšanas prasme. Tas nozīmē, ka vajadzētu pilnveidot izglītības sistēmu, lai to labāk pielāgotu darba tirgus vajadzībām. Balstoties uz nesenās skolu decentralizācijas reformas pozitīvajiem rezultātiem, gaidāmais Likums par pirmsskolas un skolas izglītību, domājams, sniegs kādus risinājumus, kurus iespējams vēl pilnveidot, t. i., attiecībā uz finansiālo autonomiju, pirmsskolas iestādes apmeklējošo bērnu skaitu un ārējo novērtēšanu, kā arī pārskatatbildības nodrošināšanu. Izglītošanās priekšlaicīgas pārtraukšanas rādītājs (14,7 % 2009. gadā) ir tuvu ES vidējam rādītājam, taču tas ir sevišķi augsts romu vidū (2008. gadā lēsa, ka tie ir 43 %). Augstāko izglītību ieguvušo iedzīvotāju rādītājs (27,9 %) 2009. gadā ir mazāks par ES vidējo rādītāju (32,2 %). Bulgārija ir ilgi atlikusi augstākās izglītības reformu. Jaunais Augstākās izglītības likums, kura priekšlikumu sagatavoja jau 2010. gadā, bet vēlāk atsauca, būtu lietderīgs solis reformu virzienā.

               (15)

               Pensiju reforma, par ko lēmums pieņemts 2010. gadā, nav saistīta ar paredzamo dzīves ilgumu vai veselības aprūpes un ilgtermiņa aprūpes sistēmas stāvokli. Reformu plānots īstenot laikposmā no 2011. līdz 2026. gadam, turklāt vairākums pasākumu stāsies spēkā tikai minētā laikposma otrajā pusē, un tas apdraud gan reformas īstenošanu, gan pensiju sistēmas pirmā pīlāra ilgtspēju.

               (16)

               Bulgārijas iedzīvotājus nabadzība skar vairāk nekā vidēji ES (41,9 % iedzīvotāju skar smaga materiālā nenodrošinātība, turpretī ES vidējais rādītājs ir 8,1 %). Aptuveni 66 % gados vecāku cilvēku apdraud nabadzība, kas ir ievērojami vairāk kā vidēji ES. Ir pazīmes, kas liecina, ka dzīves apstākļi pēdējos pāris gados ir pasliktinājušies. Ņemot vērā demogrāfisko situāciju, tas, vai izdosies sasniegt valsts reformu programmā izvirzītos nabadzības samazināšanas mērķus, lielā mērā atkarīgs no pareizi izstrādātas politikas attiecībā uz gados vecākiem darba ņēmējiem un nelabvēlīgā situācijā esošiem iedzīvotājiem, kā arī no pienācīgiem sociālajiem transfertiem. Valsts reformu programmā paziņots, ka tiks izstrādāta darbības stratēģija romu integrācijai (lēš, ka romi ir aptuveni 10 % no iedzīvotājiem (3)), lai ar vienu visaptverošu plānu novērstu daudzos šķēršļus, ar ko viņi sastopas nodarbinātības, izglītības, veselības aprūpes un mājokļu jomā.

               (17)

               Valsts pārvaldes zemā efektivitāte kavē izaugsmi. Par spīti nesenajai optimizācijai, valsts administrācijas reforma nav palīdzējusi atrisināt ar darbinieku kvalifikāciju vai galvenajām funkcijām saistītās problēmas. Bulgārijā ļoti maz izplatīti ir fiksētie platjoslas pakalpojumi: ar 14,9 % tas ir otrs zemākais rādītājs ES, un tas kavē elektroniski sniegtu pakalpojumu ieviešanu.

               (18)

               Pārkāpumi publiskajā iepirkumā novēroti 60 % no visām pārbaudītajām procedūrām, un šis rādītājs ir vēl augstāks attiecībā uz lieliem valsts infrastruktūras projektiem, kad iestādēm ir jāveic ex-ante kontrole. Valsts finanšu inspekcijas aģentūras darbībspēja tika ievērojami samazinājusies 2006. gadā, tāpēc laikposmā no 2007. līdz 2009. gadam aģentūra veica ex-post kontroli tikai 12 % no visām publiskā iepirkuma procedūrām. Nesenos grozījumus Likumā par publisko iepirkumu un Likumā par valsts finanšu inspekciju apstiprināja Ministru Padome un nosūtīja tos parlamentārajai procedūrai.

               (19)

               Bulgārijas ekonomikas energointensitāte ir viena no augstākajām ES. Spilgts piemērs ir mājokļu apsilde, kur sliktā stāvoklī esošās daudzdzīvokļu mājas rada vislielākās problēmas. Nesenie grozījumi atbilstības noteikumos ļauj izmantot ES struktūrfondu līdzekļus energoefektivitātes uzlabošanai. Ieguldījumi ir nelieli, savukārt ieņēmumi no enerģijas un transporta nodokļiem ir kritušies gan samērā ar IKP, gan samērā ar darbaspēka nodokļiem, kuri ir krietni lielāki par ES vidējo rādītāju. Piekļuvi enerģijas tirgum kavē ierobežotā konkurence un neskaidrie cenu noteikšanas mehānismi.

               (20)

               Bulgārija ir uzņēmusies vairākas saistības saskaņā ar paktu “Euro plus”. Saistības fiskālajā jomā liecina, ka valsts finanšu ilgtspēja balstīsies uz pensiju reformu, pasākumiem, lai nodrošinātu uz rezultātiem balstītu atalgojumu valsts sektorā, iesaldējot pensijas un algas līdz 2013. gadam, un iekšzemes fiskālās sistēmas nostiprināšanu, pieņemot Finansiālās stabilitātes paktu, kurā ietverti vairāki saistoši fiskālie noteikumi skaitliskā izteiksmē. Lai sekmētu nodarbinātību, tiks veikti pasākumi, lai samazinātu nereģistrēto nodarbinātību un palielinātu iesaistīšanos darba tirgū. Konkurētspējas pasākumi vērsti uz administratīvā sloga samazināšu un e-pārvaldes plašāku ieviešanu, izglītības pieejamības uzlabošanu un izglītības sistēmas pilnveidošanu. Minētās saistības attiecas uz trim no pakta četrām jomām, t.i., nav iekļauts finanšu sektors. Ar tām tiek turpināta plašāka reformu programma, kas izklāstīta konverģences programmā un valsts reformu programmā, un pastiprinātās pašreizējās reformas tādās jomās kā fiskālā pārvaldība, valsts pārvalde un izglītība. Ieteikumos ir izvērtētas un ņemtas vērā pakta “Euro plus” saistības.

               (21)

               Komisija ir izvērtējusi konverģences programmu un valsts reformu programmu, kā arī saistības saskaņā ar paktu “Euro plus”. Tā ir ņēmusi vērā ne tikai minēto programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Bulgārijā, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina ES vispārējā ekonomiskā pārvaldība, kas panākams, turpmākajos valstu lēmumos sniedzot ES līmeņa norādes. Komisija uzskata, ka pēc tam, kad 2010. gadā (agrāk, nekā plānots) tika veiktas ievērojamas budžeta korekcijas, būtu jāīsteno 2011. gada fiskālās konsolidācijas plāni, kā paredzēts, un deficīts būtu jāsamazina zem 3 % atsauces vērtības saskaņā ar Padomes Ieteikumu (2010. gada 13. jūlijs). Atjauninātajā programmā nav sniegta pietiekama informācija par plānotajiem budžeta pasākumiem, lai 2012.–2014. gadā sasniegtu fiskālos mērķus, un varētu tikt nodrošināta straujāka virzība uz izvēlēto VTM. Nostiprinot iekšzemes fiskālo sistēmu, būs iespējams panākt fiskālo disciplīnu un nodrošināt valdības politikas paredzamību un ticamību vidējā termiņā. Būtu jāveic arī turpmāki pasākumi, lai nostiprinātu konkurētspēju, palīdzētu cilvēkiem atrast darbu, aizsargātu mazāk aizsargātas iedzīvotāju grupas, kas sastopas ar dažādiem šķēršļiem, uzlabotu valsts pārvaldes un regulatoru darbībspēju, palielinātu resursefektivitāti, kā arī pavērtu vairāk iespēju investīcijām un izaugsmei.

               (22)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu un Padomes Ieteikumu (2010. gada 13. jūlijs) saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 126. panta 7. punktu, Padome ir izskatījusi Bulgārijas konverģences programmas 2011. gada atjauninājumu, un tās atzinums (4) ir jo īpaši atspoguļots turpmāk sniegto ieteikumu 1. un 2. punktā. Ņemot vērā Eiropadomes 2011. gada 25. marta secinājumus, Padome ir izskatījusi Bulgārijas valsts reformu programmu,

         AR ŠO IESAKA Bulgārijai laikposmā no 2011. gada līdz 2012. gadam rīkoties šādi:

               1.

               Turpināt efektīvu budžeta izpildi, lai 2011. gadā novērstu pārmērīgu deficītu atbilstīgi Padomes Ieteikumam (2010. gada 13. jūlijs) saskaņā ar EDP. Konkretizēt pasākumus, kas ir pamatā 2012.–2014. gada budžeta stratēģijai. Izmantot pašreizējo ekonomikas atveseļošanos, lai nodrošinātu atbilstīgu virzību uz vidēja termiņa mērķa sasniegšanu, visupirms saglabājot ciešu kontroli pār izdevumu pieaugumu, vienlaikus piešķirot prioritāti izaugsmi veicinošiem izdevumiem.

               2.

               Veikt turpmākus pasākumus, lai uzlabotu budžeta plānošanas paredzamību un īstenošanas kontroli, tostarp pēc uzkrāšanas principa, jo īpaši nostiprinot fiskālo pārvaldību. Šajā nolūkā izveidot un ieviest saistošus fiskālos noteikumus un stingri definētu vidēja termiņa budžeta sistēmu, kas nodrošina pārredzamību visos valdības līmeņos.

               3.

               Īstenot pasākumus, par kuriem ir vienošanās ar sociālajiem partneriem, saskaņā ar pašreizējo pensiju reformu, izvirzīt dažus no galvenajiem pasākumiem, kas palīdzētu palielināt faktisko pensionēšanās vecumu un samazinātu agru aiziešanu no darba, piemēram, pakāpeniski palielinot sociālo nodrošinājumu atkarībā no nostrādātajiem gadiem, un nostiprināt politiku, lai palīdzētu gados vecākiem darba ņēmējiem ilgāk saglabāt nodarbinātību.

               4.

               Saziņā ar sociālajiem partneriem un atbilstīgi valsts praksei veicināt tādu politiku, kas nodrošina, ka atalgojuma pieaugums atbilst ražīguma pieaugumam un palīdz saglabāt konkurētspēju, vienlaikus pievēršot uzmanību pastāvošajai konverģencei.

               5.

               Veikt pasākumus, lai apkarotu nabadzību un veicinātu sociālo iekļautību, īpaši attiecībā uz mazaizsargātu iedzīvotāju grupām, kas saskaras ar daudziem šķēršļiem. Veikt pasākumus, lai modernizētu valsts nodarbinātības dienestus, lai tie labāk spētu salāgot darba meklētāju prasmes ar pieprasījumu darba tirgu, atbalstu orientēt uz mazkvalificētiem jauniešiem. Turpināt izglītības reformu, līdz 2012. gada vidum pieņemot Likumu par pirmsskolas un skolas izglītību un jauno Augstākās izglītības likumu.

               6.

               Pastiprināt centienus uzlabot galveno pārvaldes iestāžu un regulatoru administratīvo darbībspēju, lai valsts pārvaldes iestādes efektīvāk risinātu iedzīvotāju un uzņēmumu vajadzības; ieviest un efektīvi īstenot pasākumus publiskā iepirkuma pārbaudēm, balstoties uz riska izvērtējumiem, palielināt iestāžu iespējas novērst pārkāpumus un sodīt par tiem, lai valsts sektora līdzekļi tiktu izmantoti kvalitatīvāk un saprātīgāk.

               7.

               Lai elektroenerģijas un gāzes tirgos panāktu lielāku konkurenci, likvidēt šķēršļus ienākšanai tirgū, garantētas peļņas līgumus un cenu kontroli, kā arī nodrošināt Bulgārijas energoregulatora pilnīgu neatkarību. Ieviest stimulus ēku energoefektivitātes uzlabošanai.

      Briselē, 2011. gada 12. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Saglabātas 2011. gadam ar Padomes Lēmumu 2011/308/ES (2011. gada 19. maijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (OV L 138, 26.5.2011., 56. lpp.).

      (3)  Saskaņā ar Eiropadomes aplēsēm.

      (4)  Paredzēts Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 3. punktā.


title: Padomes Ieteikums (2016. gada 12. jūlijs) par Igaunijas 2016. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Igaunijas 2016. gada stabilitātes programmu

text:
               18.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 299/45

         PADOMES IETEIKUMS
   (2016. gada 12. jūlijs)
   par Igaunijas 2016. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Igaunijas 2016. gada stabilitātes programmu
   (2016/C 299/11)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Komisija 2015. gada 26. novembrī pieņēma Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2016. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2016. gada 17.–18. martā. Komisija, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2), 2015. gada 26. novembrī pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Igaunija bija minēta to dalībvalstu vidū, kurām paredzēts veikt padziļinātu pārskatu. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu Padomes ieteikumam par eurozonas ekonomikas politiku. Eiropadome atbalstīja šo ieteikumu 2016. gada 18.–19. februārī, un 2016. gada 8. martā Padome to pieņēma (3). Ņemot vērā to, ka Igaunijas valūta ir euro un ekonomikas un monetārajā savienībā starp ekonomikām ir cieša savstarpējā saikne, Igaunijai būtu jānodrošina minētā ieteikuma pilnīga un laicīga īstenošana.

               (2)

               2016. gada ziņojums par Igauniju tika publicēts 2016. gada 26. februārī. Tajā tika izvērtēti Igaunijas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti Padomes 2015. gada 14. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, un Igaunijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā ietverti arī padziļinātā pārskata rezultāti saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu. Komisija 2016. gada 8. martā iepazīstināja ar padziļinātā pārskata rezultātiem. Komisijas veiktā analīze vedina secināt, ka Igaunijā nav makroekonomiskās nelīdzsvarotības.

               (3)

               Igaunija 2016. gada 28. aprīlī iesniedza savu 2016. gada stabilitātes programmu, un 2016. gada 10. martā tā iesniedza savu 2016. gada valsts reformu programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (4)

               Attiecīgie konkrētai valstij adresētie ieteikumi iekļauti Eiropas strukturālo un investīciju fondu 2014.–2020. gadam plānošanā. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013 (4) 23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerattiecību nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Komisija ir sniegusi papildu informāciju par to, kā tā izmantos šo noteikumu norādēs par to pasākumu piemērošanu, kuri saista Eiropas strukturālo un investīciju fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību.

               (5)

            Uz Igauniju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa. Valdība savā 2016. gada stabilitātes programmā plāno, ka laikposmā no 2016. līdz 2018. gadam nominālais deficīts būs aptuveni 0,5 % apmērā no IKP un pēc tam tas līdzsvarosies. Strukturālā izteiksmē Igaunija joprojām nodrošina atbilstību vidēja termiņa budžeta mērķim – saglabāt strukturālo bilanci visā programmas periodā. Saskaņā ar stabilitātes programmu sagaidāms, ka valdības parāda attiecība pret IKP 2017. gadā saglabāsies aptuveni 10 % apmērā no IKP un 2020. gadā samazināsies līdz aptuveni 9
                   % no IKP. Šo budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs attiecībā uz 2016. gadu ir ticams, taču attiecībā uz 2017. gadu – optimistisks. Pamatojoties uz Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, tiek prognozēts, ka strukturālā bilance no pārpalikuma 0,6 % apmērā no IKP 2015. gadā mainīsies uz budžeta bilanci 2016. gadā un nelielu deficītu 0,2 % apmērā no IKP 2017. gadā, ko var uzskatīt par pietuvinātu vērtību vidēja termiņa budžeta mērķim. Turpmākas novirzes tiktu izvērtētas, ņemot vērā prasību saglabāt strukturālo bilanci atbilstoši vidēja termiņa budžeta mērķim. Pamatojoties uz stabilitātes programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka Igaunija ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.

               (6)

               Igaunija ir veikusi būtiskus pasākumus, lai uzlabotu līdzdalību darba tirgū, tostarp īstenojot darbspēju reformu. Šī reforma, kas stājās spēkā 2016. gada janvārī un no 2017. gada janvāra tiks pilnībā īstenota, palielinās vispārējo darbaspēka piedāvājumu. Būs problemātiski palīdzēt no jauna integrēties tiem iedzīvotājiem, kas ilgu laiku ir bijuši izslēgti no darba tirgus. Tiek ieviesti jauni aktīvi darba tirgus pasākumi, lai palīdzētu darbspēju reformas dalībniekiem iesaistīties un palikt darba tirgū, un tika veiktas izmaiņas arī finansiālā atbalsta shēmā.

               (7)

               Igaunija ir veikusi pasākumus, lai uzlabotu darba stimulus, samazinot nodokļu slogu darbaspēkam attiecībā uz visām ienākumu grupām, tostarp cilvēkiem ar zemiem ienākumiem. Tas, iespējams, Igaunijā ir veicinājis zemāku bezdarba līmeni un augstāku nodarbinātības līmeni mazkvalificēto darba ņēmēju vidū nekā vidēji ES. Jau pieņemto pasākumu starpā tiek plānots, ka tiem, kuru ienākumi ir zemi, sākot ar 2017. gadu, būs pieejama papildu nodokļu atmaksa. Tomēr tādējādi izveidojas augstas faktiskās nodokļu robežlikmes, kas draud radīt zema atalgojuma slazdu un veicināt “aplokšņu algas”. Šo pasākumu ietekme būs zināma tikai pēc tam, kad tie tiks novērtēti.

               (8)

               Mūžizglītības stratēģijas 2020. gadam, kā arī profesionālās izglītības un apmācības programmas 2015.–2018. gadam īstenošana palīdzēja palielināt profesionālās izglītības un apmācības izmantošanu un to atbilstību darba tirgus vajadzībām. Sagaidāms, ka to profesionālās izglītības un apmācības studentu īpatsvars, kas izmanto mācīšanas darbavietā iespējas, palielināsies, taču bažas joprojām rada mācību priekšlaicīgas pārtraukšanas līmenis profesionālajā izglītībā un apmācībā.

               (9)

               Bērniem vecuma grupā no 0 līdz 3 gadiem joprojām nepietiek vietu agrīnās pirmsskolas izglītības un aprūpes iestādēs, taču situācija uzlabojas un katru gadu tiek nodrošinātas papildu vietas.

               (10)

               Igaunijā ir visaugstākā vīriešu un sieviešu darba samaksas atšķirība Savienībā, 2014. gadā tā bija 28,3 %. Tas rada risku, ka sieviešu potenciāls netiek pilnībā izmantots. Vīriešu un sieviešu darba samaksas atšķirība cita starpā ir saistīta ar dzimumu profesionālo un nozaru segregāciju darba tirgū, atalgojuma pārredzamības trūkumu privātajā sektorā un to, ka aprūpes pienākumu dēļ sievietēm ir ilgāki karjeras pārtraukumi. Valdība ir paziņojusi par vairākiem pasākumiem, kuru mērķis ir novērst vīriešu un sieviešu darba samaksas atšķirību. Plānotie pasākumi vēl ir jāpieņem un jāīsteno, tostarp uzlabojot datu vākšanu, dodot darba inspekcijām uzdevumu uzraudzīt, kā darba devēji piemēro vienlīdzīgas darba samaksas principu, veicinot atalgojuma pārredzamību, nodrošinot stimulus tēviem uzņemties daļu no bērna kopšanas atvaļinājuma un palielinot bērnu aprūpes iestāžu pieejamību. Labklājības plāns 2016.–2023. gadam ietver dzimumu līdztiesības mērķus un pasākumus, kuru mērķis ir novērst dzimumu segregāciju darba tirgū un cīnīties pret stereotipiem. Tiek plānoti pasākumi nolūkā atvieglot aprūpes slogu ģimenēs un dot iespēju aprūpētājiem iesaistīties darba tirgū, un paredzams, ka tie atstās pozitīvu ietekmi uz sieviešu līdzdalību darba tirgū.

               (11)

               Ne visās Igaunijas pašvaldībās tiek nodrošināta sabiedrisko pakalpojumu pieejamība, un joprojām ir problemātisks jautājums par kvalitatīvu pakalpojumu sniegšanu vietējā līmenī tādās jomās kā, piemēram, transports, izglītība, vecāka gadagājuma cilvēku ilgtermiņa aprūpe un citi sociālie pakalpojumi vietējā līmenī. 2016. gada martā valdība iesniedza parlamentam Administratīvās reformas likuma projektu, lai pavērtu ceļu vietējo pašvaldību reformai. Minētā reforma paredz gan brīvprātīgu, gan valdības ierosinātu apvienošanos nolūkā piedāvāt pieejamus un kvalitatīvus pakalpojumus un nodrošināt efektīvāku un kompetentāku pārvaldību. Grozītajā Sociālās labklājības likumā noteiktas minimālās prasības deviņiem sociālajiem pakalpojumiem, bet tā īstenošana ir apdraudēta vietējo pašvaldību pakalpojumu sniegšanas nepilnību dēļ. Ierosinātais vietējo pašvaldību reformas likums vēl nav pieņemts.

               (12)

               Igaunijā ir viena no augstākajām ieguldījumu attiecībām pret IKP gan privātajā, gan publiskajā sektorā. Tomēr valstij joprojām ir vēl daži risināmi jautājumi nolūkā turpmāk uzlabot ieguldījumu vidi. Igaunija veica pasākumus, lai īstenotu pētniecības, izstrādes un inovācijas stratēģiju “Uz zināšanām balstīta Igaunija” un Uzņēmējdarbības izaugsmes stratēģiju, kas abas kopā veido pārdomātas specializācijas satvaru. Labas sinerģijas nodrošināšana starp šīm stratēģijām var palīdzēt stimulēt privātos ieguldījumus pētniecības, izstrādes un inovācijas jomā, jo īpaši ņemot vērā, ka uzņēmumu pētniecības un tehnoloģiju ieguldījumi 2014. gadā samazinājās līdz 0,6 % no IKP, un maz ticams, ka Igaunija sasniegs nosprausto mērķi, proti, 2020. gadā 3 % no IKP novirzīt pētniecībai, izstrādei un inovācijai. Ir ierobežots to uzņēmumu skaits, kuri sadarbojas ar pētniecības iestādēm, tādēļ ir maz patentu pieteikumu. Tikmēr Igaunijas rūpniecības preču eksporta vispārējā struktūra pēdējo gadu laikā, šķiet, ir pārorientējusies uz mazākas vērtības precēm. Darbaspēka un prasmju trūkums var būt šķērslis lielākiem ieguldījumiem augsto tehnoloģiju nozarēs.

               (13)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Igaunijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2016. gada ziņojumā par valsti. Tā arī ir izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Igaunijai adresētiem ieteikumiem. Tā ir ņēmusi vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Igaunijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jāstiprina ES vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valstu lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1. un 2. ieteikumā.

               (14)

               Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu un uzskata – sagaidāms, ka Igaunija ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus,

         AR ŠO Igaunijai 2016. un 2017. gadā IESAKA rīkoties šādi.

               1.

               Nodrošināt augstas kvalitātes sabiedrisko pakalpojumu, jo īpaši sociālo pakalpojumu, sniegšanu un pieejamību vietējā līmenī, cita starpā pieņemot un īstenojot ierosināto vietējo pašvaldību reformu. Pieņemt un īstenot pasākumus, lai samazinātu vīriešu un sieviešu darba samaksas atšķirību, tostarp tos, kas paredzēti Labklājības plānā.

               2.

               Veicināt privātos ieguldījumus pētniecībā, izstrādē un inovācijā, tostarp stiprinot sadarbību starp akadēmiskajām aprindām un uzņēmumiem.

      Briselē, 2016. gada 12. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. KAŽIMÍR

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.).

      (3)  OV C 96, 11.3.2016., 1. lpp.

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).


title: Ieteikums Padomei par Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālās asamblejas 65. sesiju Eiropas Parlamenta 2010. gada 25. marta ieteikums Padomei par Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālās asamblejas 65. sesiju (2010/2020(INI))

text:
               7.1.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               CE 4/49

         Ceturtdiena, 2010. gada 25. martsIeteikums Padomei par Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālās asamblejas 65. sesiju
   P7_TA(2010)0084
   Eiropas Parlamenta 2010. gada 25. marta ieteikums Padomei par Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālās asamblejas 65. sesiju (2010/2020(INI))
   2011/C 4 E/08

      Eiropas Parlaments,
   ņemot vērā priekšlikumu Padomes ieteikumam par Eiropas Savienības prioritātēm ANO Ģenerālās asamblejas 65. sesijā (B7-0243/2009), ko Padomei ALDE grupas vārdā iesniedzis Alexander Graf Lambsdorff,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta 2009. gada 24. marta ieteikumu Padomei par ES prioritātēm ANO Ģenerālās asamblejas 64. sesijā (1),
   ņemot vērā Padomes 2009. gada 9. jūnijā pieņemtās ES prioritātes Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālās asamblejas 64. sesijā (10809/09),
   ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālās asamblejas (UNGA) 64. sesiju, jo īpaši tajā pieņemtās rezolūcijas “Ceļā uz globālām partnerībām” (2), “Sievietes attīstībā” (3), “Starptautiskā stratēģija katastrofu mazināšanai” (4), “Harmonijā ar dabu” (5), “Cilvēktiesību stāvoklis Irānas Islāma Republikā” (6), “Taisnīga ģeogrāfiskā sadalījuma veicināšana cilvēktiesību līgumu izpildi kontrolējošo iestāžu līdzdalībā” (7), “Starptautiskās sadarbības veicināšana cilvēktiesību jomā” (8), “Globalizācija un tās ietekme uz visu cilvēktiesību pilnīgu nodrošināšanu” (9), “Apvienoto Nāciju Organizācijas darbības nostiprināšana cilvēktiesību jomā, veicinot starptautisko sadarbību un selektivitātes novēršanas, personiskās neieinteresētības un objektivitātes nozīmi” (10), “Demokrātiskas un taisnīgas starptautiskās kārtības veicināšana” (11), “Bērna tiesības” (12), “Mazgadīga meitene” (13), “Cilvēktiesību padomes ziņojums” (14), “Globālā klimata aizsardzība pašreizējām un nākotnes cilvēku paaudzēm” (15), “Vispārējais kodolieroču izmēģinājumu aizlieguma līgums” (16), “Ceļā uz pasauli bez kodolieročiem — kodolatbruņošanās saistību īstenošanas paātrināšana” (17), “Kodolatbruņošanās” (18), “Daudzpusības veicināšana atbruņošanās un ieroču neizplatīšanas jomā” (19),
   ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas Tūkstošgades attīstības mērķus un ES dalībvalstu saistības atbalsta jomā, lai cīnītos pret badu un nabadzību,
   ņemot vērā gaidāmo Kodolieroču neizplatīšanas līguma (KNL) pušu 2010. gada pārskatīšanas konferenci, Tūkstošgades attīstības mērķu (TAM) pārskatīšanu, Cilvēktiesību padomes (CTP) un Miera veidošanas komisijas (MVK) pārskatu,
   ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas Vispārējo konvenciju par klimata pārmaiņām (UNFCCC) un UNFCCC Kioto protokolu,
   ņemot vērā tā 2009. gada 16. decembra rezolūciju par Dohas attīstības programmas (DAP) perspektīvām pēc PTO Septītās ministru konferences (20),
   ņemot vērā tā 2009. gada 25. novembra rezolūciju par ES stratēģiju Kopenhāgenas konferencei par klimata pārmaiņām (COP15) (21),
   ņemot vērā tā 2009. gada 22. oktobra rezolūciju par demokrātijas veidošanu ES ārējo attiecību jomā (22),
   ņemot vērā tā 2009. gada 8. oktobra rezolūciju par pasaules finanšu un ekonomikas krīzes ietekmi uz jaunattīstības valstīm un sadarbību attīstības jomā (23),
   ņemot vērā tā 2009. gada 7. maija rezolūciju par integrētu pieeju dzimumu līdztiesībai ES ārējās attiecībās un miera/valsts nostiprināšanā (24),
   ņemot vērā tā 2009. gada 24. aprīļa rezolūciju par kodolieroču neizplatīšanu un Kodolieroču neizplatīšanas līguma (KNL) nākotni (25),
   ņemot vērā tā 2009. gada 22. aprīļa deklarāciju par kampaņu “Saki NĒ vardarbībai pret sievietēm” (26),
   ņemot vērā tā 2009. gada 24. marta rezolūciju par TAM līgumiem (27),
   ņemot vērā tā 2005. gada 9. jūnija rezolūciju par Apvienoto Nāciju Organizācijas reformu (28),
   ņemot vērā Reglamenta 121. panta 3. punktu un 97. pantu,
   ņemot vērā Ārlietu komitejas ziņojumu un Attīstības komitejas atzinumu (A7-0049/2010),

               A.

               tā kā ANO sistēma ar tai piemītošo leģitimitāti, ko nosaka pasaules valstu dalība tajā, joprojām ir galvenā organizācija, kas veido un uzlabo globālo lēmumu pieņemšanas procesu un risina globālās problēmas, izmantojot efektīvu daudzpusību, kas balstīta uz starptautiskajiem tiesību aktiem, ANO Statūtos paredzētajiem principiem, kā arī kopīgajām saistībām īstenot ANO 2005. gada pasaules augstākā līmeņa sanāksmē pieņemtos mērķus;

               B.

               tā kā Eiropas Savienība ir apņēmusies īstenot daudzpusēju sadarbību un stiprināt Apvienoto Nāciju Organizācijas sistēmu; tā kā tāpēc ES jābūt virzītājspēkam centienos veikt šīs organizācijas reformu un jāturpina stingri atbalstīt tās svarīgo lomu šajā starptautiskajā sistēmā;

               C.

               tā kā ANO Drošības padomes pašreizējā struktūra neatbilst pašreizējiem apstākļiem un 21. gadsimta vajadzībām; tā kā ANO ģenerālsekretārs Drošības padomes reformu uzskata par daļu no notiekošajiem centieniem palielināt šīs neaizstājamās organizācijas pārstāvību un efektivitāti;

               D.

               tā kā ES un tās dalībvalstis ANO sistēmā ir vislielākie maksātāji, nodrošinot apmēram 40 % no ANO aprēķinātā budžeta, vairāk nekā 40 % no miera uzturēšanas un 12 % no karaspēka uzturēšanas izmaksām, kā arī vairāk nekā pusi no ANO līdzekļu un programmu pamatfinansējuma;

               E.

               tā kā saskaņā ar Lisabonas līgumu ārējās attiecībās un starptautiskos forumos Eiropas Savienību turpmāk pārstāvēs viena persona — Komisijas priekšsēdētāja vietnieks / Eiropas Savienības Ārlietu un drošības politikas augstais pārstāvis (“priekšsēdētāja vietnieks / augstais pārstāvis”), kuru atbalstīs jaunais ES diplomātiskais dienests; tā kā ar Lisabonas līgumu ir ieviestas izmaiņas arī attiecībā uz Eiropas Savienības ārlietu prerogatīvām, piemēram, dažādu Eiropas Savienības ārējās darbības sastāvdaļu, jo īpaši attīstības politikas lielāku savstarpējo integrāciju;

               F.

               tā kā ES kā novērotājai ANO Ģenerālajā asamblejā (ANO ĢA) un citās ANO iestādēs būs jānomaina EK — kā pusei vairākās ANO konvencijās un dažos izņēmuma gadījumos, piemēram, PLO, kā loceklei;

               G.

               tā kā ES dalībvalstis nesen nevarēja vienoties, vai piedalīties Durbanas pārskata konferencē par rasismu; tā kā ANO Cilvēktiesību komitejā parādījās atšķirīgi viedokļi par Eiropas Savienībai veikto pārbaudi attiecībā uz cilvēktiesību ievērošanu Ķīnā un balsojumā par Goldstone ziņojumu; tā kā tas viss ir kaitējis ES ietekmei un spējai aizstāvēt savas vērtības ANO;

               H.

               tā kā pieaugošā un nekontrolētā kodolieroču izplatīšana rada arvien lielākus draudus brīvajai pasaulei; tā kā visu trīs Kodolieroču neizplatīšanas līguma (KNL) pīlāru — ieroču neizplatīšanas, atbruņošanās un sadarbības kodolenerģijas izmantošanā civilām vajadzībām — nostiprināšana būs galvenais jautājums nākamajā KNL pārskatīšanas konferencē;

               I.

               tā kā, atbalstot Tūkstošgades deklarāciju par attīstību 2000. gadā, Eiropas Savienība apņēmās līdz 2015. gadam uz pusi samazināt galējas nabadzības izplatību pasaulē, koncentrējot savus centienus uz astoņu Tūkstošgades attīstības mērķu (TAM) sasniegšanu;

               J.

               tā kā institucionālajiem jauninājumiem attiecībā uz dzimumu līdzsvaru ANO sistēmā ir jādod jauns stimuls, lai panāktu holistisku un saskaņotu pieeju dzimumu vienlīdzības nodrošināšanai un sieviešu iespēju palielināšanai;

               K.

               tā kā, pamatojoties uz sarunām par visaptverošu un juridiski saistošu nolīgumu par klimata pārmaiņām laikposmam pēc 2012. gada, 2010. gada decembrī Meksikā būtu jāpieņem nolīgums; tā kā klimata pārmaiņas var palielināt iespēju izcelties konfliktiem saistībā ar piekļuvi dabas resursiem,

         1.   iesniedz Padomei šādus ieteikumus:

         Eiropas Savienība Apvienoto Nāciju Organizācijā

               a)

               uzlabojot dialogu ar galvenajiem partneriem, stiprināt efektīvu daudzpusību, lai veidotu spēcīgāku ANO; veicināt kopēju, saskaņotu un konsekventu ES pieeju ANO, ko no tās sagaida trešās personas;

               b)

               censties pozicionēt sevi ANO sistēmā kā godīgu starpnieku starp dažādiem dalībvalstu grupējumiem, lai veicinātu kopīgu izpratni un lielāku saliedētību ap trijiem Apvienoto Nāciju Organizācijas pīlāriem (miers un drošība, attīstība un cilvēktiesības); aktīvi veicināt un sistemātiski uzsvērt efektīvas daudzpusības nozīmi tās divpusējos dialogos;

               c)

               meklēt risinājumus, kas ļauj Eiropas Savienības pilnvarām ārlietās un paplašinātajai atbildībai kļūt pamanāmākai ANO dalībvalstīm, jo īpaši attiecībā uz atbilstīga uzstāšanās laika un iniciatīvas tiesību piešķiršanu ANO Ģenerālajā asamblejā; plaši izmantot visus Eiropas ārējās darbības instrumentus, lai veiktu efektīvas un saskaņotas ES darbības ANO, un nodrošināt, ka ES delegācija Apvienoto Nāciju Organizācijas sanāksmē Ņujorkā ir pienācīgi apgādāta, it sevišķi personāla ziņā, lai tā spētu pildīt jaunos uzdevumus;

               d)

               nodrošināt, ka ES pauž vienotu viedokli, lai tās nostāju uzklausītu, gūstot mācību no Kopenhāgenā 2009. gada decembrī notikušās klimata konferences;

               e)

               nodrošināt, ka Eiropas Savienības vērtības un intereses ANO sistēmā tiktu pārstāvētas efektīvi un saskaņoti; šai sakarībā censties nodrošināt, ka nozīmīgu ANO amatu kandidātiem no ES dalībvalstīm, par kuriem vienojušās ES dalībvalstis, tiek sniegts Eiropas Savienības pilnīgs atbalsts; parādīt sevi kā saskaņotu spēku, kas spēj vienoties, lai, īpaši nozīmīgos balsojumos, panāktu vienotu nostāju;

               f)

               censties panākt patstāvīgāku sadarbību un dialogu ar jauno ASV administrāciju un jaunajiem globālajiem un reģionālajiem dalībniekiem, piemēram, Ķīnu, Indiju un Brazīliju, ar mērķi izstrādāt vienotu darba kārtību un kopējus risinājumus globālajām problēmām saistībā ar daudzpusīgi risināmajiem jautājumiem;

               g)

               ņemot vērā ES jaunās iespējas iekšējās koordinācijas un ārējās pārstāvības jomā, uzlabot Eiropas Savienības ilgtermiņa plānošanu, jo īpaši attiecībā uz nozīmīgajiem gaidāmajiem ANO notikumiem, piemēram, TAM pārskatīšanu un KNL pārskatīšanas konferenci 2010. gadā, kā arī Cilvēktiesību padomes un Miera veidošanas komisijas (MVK) pārskatu 2011. gadā;

         Globālā pārvaldība un ANO reforma

               h)

               uzņemties vadību pašreizējās diskusijās par globālo pārvaldību un nodrošināt, ka pastāv skaidra saikne starp darbu, ko veic G 20 un ANO kā leģitīmas organizācija globālo jautājumu risināšanā;

               i)

               īstenot redzamu rīcību un jaunas iniciatīvas, lai atbalstītu ANO sistēmas reformu procesu, uzsverot nepieciešamību veikt visaptverošu Drošības padomes reformu visos tās aspektos;

               j)

               aicināt priekšsēdētāja vietnieci / Augsto pārstāvi panākt saskaņotāku ES dalībvalstu nostāju attiecībā uz ANO Drošības padomes reformu un virzīt šo nostāju ANO; uzsvērt, ka Eiropas Savienības mērķis ir saglabāt ES vietu paplašinātajā Drošības padomē;

               k)

               veicināt atsevišķu valstu un valstu apvienību parlamentu ciešāku līdzdalību ANO darbībās ar mērķi stiprināt ANO, tās programmu un aģentūru demokrātisko būtību un tādējādi atbalstīt pilsoniskās sabiedrības un parlamentu iniciatīvas;

               l)

               pastiprināt centienus, mudinot ANO Ģenerālo asambleju uz saskaņotu darbību kopā ar galvenajiem partneriem, lai īpašo darba grupu ieteikumus un ANO amatpersonu ierosinājumus, piemēram, ANO Ģenerālās asamblejas priekšsēdētāja 64. sesijā paustos ierosinājumus, realizētu konkrētos pasākumos, kas nostiprinātu Asamblejas nozīmi, autoritāti, sasniegumus un efektivitāti, kā arī, palielinātu tās darba pārredzamību;

               m)

               piedalīties jaunās dzimumu līdztiesības sistēmas, kā arī būtisku institucionālu jauninājumu īstenošanā, lai pēc iespējas drīzāk izveidotu saliedētāku atšķirīgo pārstāvju organizāciju, kas strādā, lai veicinātu dzimumu līdztiesību, sieviešu aizsardzību un viņu iespēju palielināšanu, tostarp konflikta un pēckrīzes situācijās;

         Miers un drošība

               n)

               pilnībā atbalstīt ANO ģenerālsekretāra centienus labāk definēt principa “Pienākums aizsargāt” (R2P) būtību, lai uzsvērtu tā nozīmi konfliktu novēršanā, vienlaikus veicinot tā īstenošanu;

               o)

               atbalstīt ES dalībvalstu iniciatīvas, lai pieņemtu ANO rezolūciju par jūrās izgāztajiem ķīmiskajiem ieročiem un apdraudējumu, ko tie rada ekoloģijai, veselībai, drošībai un ekonomikai, kā arī par nepieciešamību šajā jautājumā stiprināt starptautisko un reģionālo sadarbību un brīvprātīgi apmainīties ar informāciju, pieredzi un tehnoloģijām;

      Krīzes pārvarēšana, miera uzturēšana un miera veidošana

               p)

               sekmēt ANO miera uzturēšanas spēju uzlabošanu, lai mazinātu risku, kas saistīts ar pārāk lielas atbildības uzņemšanos, un veicinātu miera veidošanas koncepcijas iekļaušanu miera veidošanas darbībā; uzņemties vadību jaunu mērķu noteikšanā ANO miera uzturēšanas jomā, uzsverot civiliedzīvotāju un militārpersonu sinerģijas nozīmi un uzlabojot koordināciju starp dažādiem reģionālajiem partneriem, jo īpaši starp ES un Āfrikas Savienību;

               q)

               pamatojoties uz ES un ANO partnerību, uzlabot kopīgās spēku dislokācijas operācijas miera uzturēšanas misijās ar ANO mandātu; aicināt attiecīgās ANO iestādes vēl vairāk nostiprināt starptautiskās un reģionālās miera veidošanas partnerības, jo īpaši, lai nodrošinātu ierobežoto resursu pēc iespējas efektīvāku izlietojumu;

               r)

               censties panākt saskaņotu ES nostāju un rīcību attiecībā uz MVK pārskatu 2011. gadā; atbalstīt centienus paplašināt MVK nozīmi miera nolīgumu ilgtspējības vecināšanā un nodrošināšanā un stiprināt tās konsultatīvo lomu, sadarbojoties ar Drošības padomi;

               s)

               turpināt ES un ANO sadarbības veicināšanu saistībā ar pēckrīzes atveseļošanos un censties panākt visaptverošu pieeju, lai saglabātu mieru, novērstu konfliktus un risinātu daudzus politiskos, ekonomiskos, sociālos un vides apstākļus, kas veicina konfliktu saasināšanos sabiedrībā;

      Kodolatbruņošanās un kodolieroču neizplatīšana, atbruņošanās un bruņojuma kontrole, cīņa pret terorismu

               t)

               saskaņoti, konsekventi un efektīvi strādāt kopā ar ES dalībvalstīm, lai panāktu veiksmīgus 2010. gada KNL pārskatīšanas konferences rezultātus; apņemties panākt pilnīgu kodolatbruņošanos atbilstīgi ANO Drošības padomes Rezolūcijai Nr. 1887, kurā apstiprināts mērķis “pasaule bez kodolieročiem”, tiklīdz būs izpildīti priekšnoteikumi; un panākt atbruņošanos, ievērojot stingru un efektīvu starptautisko kontroli; padziļināt dialogu ar visām kodolvalstīm, lai izstrādātu kopīgu darba kārtību un konkrētu grafiku kodolieroču kaujas galviņu krājumu pakāpeniskai samazināšanai un iespējamai likvidēšanai, vienlaicīgi uzlabojot kontroles mehānismus; pasteidzināt Līguma par kodolizmēģinājumu vispārējo aizliegumu (CTBT) ratifikāciju un stāšanos spēkā;

               u)

               atbalstīt ASV administrāciju tās paziņoto saistību izpildē attiecībā uz vispārējo kodolatbruņošanos, ko apstiprina prezidenta B. Obamas redzējums par pasauli bez kodolieročiem un atzinīgi vērtēt vairāku ES dalībvalstu dažādās iniciatīvas, lai apspriestu Eiropas teritorijas atbrīvošanu no kodolieročiem ciešā sadarbībā ar Krieviju, panākot proporcionālu teritorijas atbrīvošanu;

               v)

               uzsvērt nepieciešamību īstenot efektīvu ieroču kontroli, tostarp attiecībā uz mazajiem ieročiem un munīciju, kas satur vājinātu urānu; izmantot savu ietekmi, lai atbalstītu plašākus praktiskākus un efektīvākus atbruņošanās centienus un pasākumus; uzsvērt nepieciešamību pilnībā īstenot Konvenciju par ķīmiskajiem ieročiem (CWC), Konvenciju par bioloģiskajiem un toksīnu ieročiem (BTWC), Konvenciju par kasešu munīciju (CCM), Konvenciju par pretkājnieku mīnām (APMC), vienlaikus uzsverot tālākas attīstības nepieciešamību attiecībā uz starptautisko režīmu pret masu iznīcināšanas ieroču izplatīšanu;

               w)

               nostiprināt sadarbību un koordināciju ar galvenajiem partneriem cīņā pret terorismu, pilnībā ievērojot starptautiskos tiesību aktus un cilvēktiesības, atbalstīt ANO daudzpusējos terorisma apkarošanas centienus (tostarp pasākumus ANO teroristu saraksta sistēmas saskaņošanai ar starptautisko cilvēktiesību normu standartiem), kā arī Vispārējā terorisma apkarošanas stratēģijas īstenošanu; pastiprināt centienus panākt vienošanos un noslēgt visaptverošu konvenciju par starptautisko terorismu; cieši sadarboties situācijās, kad tiek apdraudētas ķīlnieku dzīvības;

         Attīstība un klimata pārmaiņas

               x)

               uzņemties vadību ANO attīstības palīdzības efektivitātes stiprināšanā, jo pašlaik vērojamā fragmentācija var pakāpeniski mazināt ANO kā galvenā attīstības virzītāja lomu; prasīt saskaņotāku ANO plānošanas un darbības struktūru, lai palīdzētu iespējami palielināt ANO attīstības palīdzības ietekmi;

               y)

               pieprasīt krīzi neizmantot par aizbildinājumu, lai izvairītos no nepieciešamās pasaules mēroga reakcijas uz klimata pārmaiņām un vides degradāciju vai novilcinātu to, un tā vietā izmantot reakciju uz krīzi kā iespēju izveidot pamatu jaunai un modernai videi draudzīgai ekonomikai; šajā sakarībā pilnībā vajadzētu atbalstīt Apvienoto Nāciju Organizācijas Vides programmas ierosināto videi draudzīgās ekonomikas iniciatīvu un veicināt ar to saistītās diskusijas par jaunu pasaules mēroga vienošanos vides jomā “Global Green New Deal”;

               z)

               uzsvērt nepieciešamību panākt ilgtspējīgu ekonomikas izaugsmi un attīstību;

               aa)

               apstiprināt principu, ka attīstības palīdzības politika ir jāizstrādā sadarbībā ar palīdzības saņēmējām valstīm;

      Tūkstošgades attīstības mērķi

               ab)

               gatavojoties TAM pārskatīšanas konferencei, atkārtoti apstiprināt apņemšanos līdz 2015. gadam sasniegt TAM; aicināt visus partnerus darīt to pašu, norādot uz to, ka finansējuma devēji nepilda 2005. gadā dotos solījumus attiecībā uz ikgadējām palīdzības plūsmām un ka kopējais progress ir bijis pārāk lēns, lai lielāko daļu mērķu varētu sasniegt līdz 2015. gadam;

               ac)

               ņemot vērā augsta līmeņa plenārsēdi par TAM, uzņemties stingru vadošu lomu un jo īpaši atbalstīt šādus mērķus:

                           —

                           apstiprināt, ka TAM mērķu un uzdevumu sasniegšana līdz 2015. gadam ir minimālais uzdevums un vērsties pret jebkuriem mēģinājumiem mazināt, vājināt vai atlikt dotos solījumus;

                           —

                           panākt attīstīto valstu un jaunattīstības valstu vienošanos par ātrāku rīcību, tostarp skaidriem un konkrētiem plāniem un saistībām, jo pasaules sabiedrība joprojām ne tuvu nepilda TAM solījumus un vairāk nekā miljards cilvēku joprojām dzīvo galējā nabadzībā, turklāt ir gaidāms to skaita pieaugums;

                           —

                           dot nepārprotamu signālu, ka pirms 2015. gada tiks pieņemta jauna, vēl vērienīgāka nabadzības izskaušanas programma, kurā būs paredzēti turpmāki centieni pilnīgai nabadzības izskaušanai;

                           —

                           censties panākt ANO aģentūru labāku sadarbību un saskaņotākus ANO darbības principus, lai TAM sasniegšanā novērstu sadrumstalotību;

               ad)

               ļoti stingri paust, ka TAM mērķu sasniegšana ir gan morāls pienākums, gan arī liels ieguldījums starptautiskās labklājības, stabilitātes, drošības un sociālā taisnīguma veicināšanā;

               ae)

               uzsvērt, ka starptautiskajai sabiedrībai jāpieliek papildu pūliņi, lai novērstu globālās ekonomikas krīzes un klimata pārmaiņu negatīvo ietekmi uz jaunattīstības valstīm; ierosināt jaunus finansēšanas mehānismus, piemēram, finanšu darījumu aplikšanu ar starptautisku nodokli;

               af)

               uzņemties konkrētas saistības nodrošināt labāku koordināciju, politikas saskaņotību un 8. TAM izpildi, kā arī kompensēt finansējuma trūkumu, lai sasniegtu Glenīglsas sanāksmes mērķi 2010. gadā OAP vajadzībām kopumā tērēt apmēram 154 miljardus ASV dolāru (2008. gada cenās);

               ag)

               augsta līmeņa plenārsēdē par TAM atkārtoti apstiprināt kopīgās saistības līdz 2015. gadam OAP vajadzībām tērēt 0,7 % no NKI, pamatojoties uz precīziem, saistošiem grafikiem katrai dalībvalstij;

               ah)

               prasīt TAM sasniegšanai paredzēto finansējumu neizmantot finanšu un klimata pārmaiņu krīzes seku novēršanai; tā vietā mobilizēt papildu līdzekļus un rīkoties efektīvāk, lai sasniegtu mērķus jomās, kurās progress ir bijis pārāk lēns, piemēram, attiecībā uz 5. TAM (mātes veselības aprūpe) un 4. TAM (bērnu mirstība); pievērst uzmanību TAM aktivizēšanai atbilstoši darba kārtībai un plānam 2010.-2015. gadam;

         Klimata pārmaiņas

               ai)

               veicināt diskusijas saistībā ar gaidāmo ANO Vispārējās konvencijas par klimata pārmaiņām (COP16) pušu konferenci Meksikā 2010. gada decembrī un sākt izstrādāt vienošanos par jauna, saistoša starptautiskā nolīguma par klimata pārmaiņām pieņemšanu laikposmam pēc 2012. gada;

               aj)

               izvairīties no Kopenhāgenas COP15 konferences organizatoriskajām un strukturālajām kļūdām, kuru dēļ neizdevās panākt starptautiski saistošu vienošanos, ierosinot īpašus balsošanas noteikumus, kas balstīti uz ievērojamu balsu vairākumu, lai veicinātu progresu sarunās;

         Cilvēktiesības

      Institucionālie jautājumi

               ak)

               aicināt priekšsēdētāja vietnieci/ augsto pārstāvi, risinot cilvēktiesību jautājumus, runāt visu ES dalībvalstu vārdā, un arī aicināt katru dalībvalsti akcentēt šādas kopējās ES nostājas, lai uzsvērtu to nozīmi, ievērojot, ka saskaņā ar ES līguma 21. pantu cilvēktiesību un pamatbrīvību universālums un nedalāmība ir principi, kas vada Eiropas Savienības starptautisko darbību, un ka demokrātijas un cilvēktiesību atbalsts ir viens no tās ārējās darbības mērķiem;

               al)

               savlaicīgā un lietišķā dialogā ar ES dalībvalstīm un ANO dalībvalstīm panākt efektīvu, proaktīvu sarunu stratēģiju, kā arī kopēju nostāju par Cilvēktiesību padomes (CTP) 2011. gada pārskatu, ievērojot, ka pārskatu par darba metodēm veiks Ženēvā, bet organizācijas statusu apspriedīs Ņujorkā; stiprināt Trešo komiteju, kurā ir pārstāvji no visas pasaules, jo tā sekmē saziņu par CTP risinātajiem cilvēktiesību jautājumiem, turklāt ievērojot, ka Trešā komiteja arī varētu kompensēt CTP nepilnības;

               am)

               ar CTP pārskata starpreģionu partneriem vienoties par dalības kritērijiem un izstrādāt vadlīnijas, ko izmantot CTP vēlēšanās; stiprināt CTP un īpašās procedūras, neuzsākot diskusijas par iestāžu izveides dokumentu kopumu un saglabājot Augstā cilvēktiesību komisāra biroja neatkarību; atbalstīt iespēju CTP risināt noteiktus cilvēktiesību pārkāpumus, izmantojot valstu rezolūcijas;

               an)

               atbalstīt jauno ģenerālsekretāra palīgu, kurš strādā ANO Augstā cilvēktiesību komisāra birojā, lai iekļautu cilvēktiesību aspektus ANO galvenajā mītnē Ņujorkā pieņemtajos būtiskākajos politikas un vadības lēmumos;

      Cilvēktiesību jautājumi

               ao)

               stingri ieteikt ANO Ģenerālajai asamblejai arī turpmāk rezolūcijās risināt valstu specifiskās situācijas, vienlaicīgi izvairoties no priekšlikumiem, kuri neparedz nekādu darbību;

               ap)

               būt vadībā, veicinot un aizsargājot cilvēktiesības, tostarp mazāk aizsargāto grupu un minoritāšu tiesības, vārda brīvību un brīvus plašsaziņas līdzekļus, reliģijas brīvību, bērnu tiesības, cilvēktiesību aizstāvju aizsardzību un sadarbību ar pilsonisko sabiedrību;

               aq)

               stingri aizstāvēt prioritātes noteikšanu cilvēktiesībām, formulējot atbildi uz globālo palēninājumu finanšu jomā, jo tā negatīvo ietekmi nesamērīgi asi izjūt jau tā kritiskās iedzīvotāju grupas daudzās valstīs, kurās cilvēktiesību īstenošana ir nopietni traucēta vai pilnībā iedragāta;

               ar)

               koncentrēt centienus, lai nostiprinātu globālo tendenci virzībā uz nāves soda atcelšanu, pieņemot atbilstīgu rezolūciju par nāves sodu; atbalstīt visus centienus izskaust spīdzināšanu un jo īpaši veicināt ANO Konvencijas par spīdzināšanu fakultatīvā protokola pieņemšanu;

      Integrēta pieeja dzimumu līdztiesības īstenošanai un sieviešu iespēju palielināšana

               as)

               censties palielināt iespējas arvien lielākam skaitam sieviešu, lai viņas varētu īstenot savu svarīgo lomu, veicinot ilgtspējīgu mieru, drošību un izlīgumu, kā arī veicināt viņu līdzdalību starpniecībā un konfliktu risināšanā, ņemot vērā arī gaidāmo ANO Drošības padomes Rezolūcijas Nr. 1325 pieņemšanas desmitgadi; aicināt tās ES dalībvalstis, kuras vēl nav aktīvi iesaistījušās šā jautājuma risināšanā, izstrādāt valsts rīcības plānus minētās rezolūcijas īstenošanai;

               at)

               izrādīt savu ciešo apņemšanos attiecībā uz ANO DP Rezolūciju Nr. 1325, kas pieņemta 2000. gadā, piedaloties pasākumos par godu tās 10. gadadienai;

               au)

               apņēmīgi un ar visiem iespējamiem līdzekļiem cīnīties pret izvarošanu un seksuālo vardarbību kā ieroci karā; uzstāt, ka par šiem noziegumiem ir jāsoda kā par kara noziegumiem un noziegumiem pret cilvēki, un ka šādu noziegumu upuriem ir vajadzīgas īpašas atbalsta programmas; atbalstīt ANO ģenerālsekretāra nesen iecelto īpašo pārstāvi cīņai pret seksuālo vardarbību konfliktos;

         Galīgie ieteikumi

               av)

               censties iekļaut ANO Ģenerālās asamblejas 65. sesijas darba kārtībā atsevišķu jautājumu par sadarbību starp Apvienoto Nāciju Organizāciju, reģionālajām asamblejām, valstu parlamentiem un Parlamentu savienību, lai veicinātu diskusijas par to, kā parlamentārieši, valstu parlamenti un reģionālās parlamentārās asamblejas var aktīvāk piedalīties Apvienoto Nāciju Organizācijas darbā saskaņā ar lēmumu, ko pieņēma Ģenerālās asamblejas 63. sesijas rezolūcijā “Sadarbība starp Apvienoto Nāciju Organizāciju un Parlamentu savienību” (A/RES/63/24);

         *
   * *
   2.   Uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo ieteikumu priekšsēdētāja vietniecei/ augstajai pārstāvei, Padomei un informēšanas nolūkā Komisijai.

      (1)  Pieņemtie teksti, P6_TA(2009)0150.

      (2)  A/RES/64/223.

      (3)  A/RES/64/217.

      (4)  A/RES/64/200.

      (5)  A/RES/64/196.

      (6)  A/RES/64/176.

      (7)  A/RES/64/173.

      (8)  A/RES/64/171.

      (9)  A/RES/64/160.

      (10)  A/RES/64/158.

      (11)  A/RES/64/157.

      (12)  A/RES/64/146.

      (13)  A/RES/64/145.

      (14)  A/RES/64/143.

      (15)  A/RES/64/73.

      (16)  A/RES/64/69.

      (17)  A/RES/64/57.

      (18)  A/RES/64/53.

      (19)  A/RES/64/34.

      (20)  Pieņemtie teksti, P7_TA(2009)0110.

      (21)  Pieņemtie teksti, P7_TA(2009)0089.

      (22)  Pieņemtie teksti, P7_TA(2009)0056.

      (23)  ieņemtie teksti, P7_TA(2009)0029.

      (24)  Pieņemtie teksti, P6_TA(2009)0372.

      (25)  Pieņemtie teksti, P6_TA(2009)0333.

      (26)  Pieņemtie teksti, P6_TA(2009)0259.

      (27)  Pieņemtie teksti, P6_TA(2009)0152.

      (28)  OV C 124 E, 25.5.2006., 549. lpp.


title: Padomes Ieteikums (2016. gada 12. jūlijs) par Austrijas 2016. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Austrijas 2016. gada stabilitātes programmu

text:
               18.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 299/57

         PADOMES IETEIKUMS
   (2016. gada 12. jūlijs)
   par Austrijas 2016. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Austrijas 2016. gada stabilitātes programmu
   (2016/C 299/14)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Komisija 2015. gada 26. novembrī pieņēma Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2016. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2016. gada 17.–18. martā. Komisija, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2), 2015. gada 26. novembrī pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Austrija bija minēta to dalībvalstu vidū, kurām paredzēts veikt padziļinātu pārskatu. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu Padomes ieteikumam par eurozonas ekonomikas politiku. Eiropadome atbalstīja šo ieteikumu 2016. gada 18.–19. februārī, un 2016. gada 8. martā Padome to pieņēma (3). Ņemot vērā to, ka Austrijas valūta ir euro un ekonomikas un monetārajā savienībā starp ekonomikām ir cieša savstarpējā saikne, Austrijai būtu jānodrošina pilnīga un laicīga minētā ieteikuma īstenošana.

               (2)

               2016. gada ziņojums par Austriju tika publicēts 2016. gada 26. februārī. Tajā tika izvērtēti Austrijas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti Padomes 2015. gada 14. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, un Austrijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Minētais ziņojums ietver arī padziļinātu pārskatu saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu. Komisija 2016. gada 8. martā nāca klajā ar padziļinātā pārskata secinājumiem. Komisijas izvērtējums ļauj secināt, ka Austrijā nepastāv makroekonomikas nelīdzsvarotība.

               (3)

               Austrija 2016. gada 26. aprīlī iesniedza savu 2016. gada valsts reformu programmu, un 2016. gada 27. aprīlī tā iesniedza savu 2016. gada stabilitātes programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (4)

               Attiecīgie konkrētai valstij adresētie ieteikumi iekļauti Eiropas strukturālo un investīciju fondu 2014.–2020. gadam plānošanā. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013 (4) 23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerattiecību nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Komisija ir sniegusi papildu norādes par to, kā tā izmantos šo noteikumu norādēs par to pasākumu piemērošanu, kuri saista Eiropas strukturālo un investīciju fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību.

               (5)

               Stabilitātes programma liecina par to, ka bēgļu ārkārtējā pieplūduma ietekme uz budžetu ir ievērojama, un tā sniedz pietiekamus pierādījumus par minēto budžeta papildu izmaksu vērienu un būtību. Saskaņā ar Komisijas minēto atbilstīgie papildu izdevumi 2015. gadā sasniedza 0,09 % no IKP, un pašlaik tiek lēsts, ka 2016. gadā tie būs 0,26 % apmērā no IKP. Minētās summas liecina par augšupvērstu to aplēšu pārskatīšanu, kas tika sniegtas 2016. gada budžeta plāna projektā, kurā tika paredzēts, ka papildu izdevumi 2015. un 2016. gadā veidos attiecīgi aptuveni 0,08 % un 0,16 % no IKP. Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktā un 6. panta 3. punktā izklāstītie noteikumi paredz segt šos papildu izdevumus, jo bēgļu pieplūdums ir ārkārtējs notikums, tā ietekme uz Austrijas publiskajām finansēm ir ievērojama un ilgtspēja netiktu nelabvēlīgi ietekmēta, ja tiktu pieļauta novirze no vidējā termiņa budžeta mērķa sasniegšanai vajadzīgajām korekcijām. 2015. gadā, kad Austrija bija sasniegusi vidējā termiņa budžeta mērķi, tā neguva labumu no iespējamās pagaidu novirzes. Tomēr, lai nodrošinātu to, ka Austrijai ir ļauts izmantot tādu pašu pagaidu novirzi kā valstīm, kuras vēl nav sasniegušas savu vidējā termiņa budžeta mērķi, Austrijai būs ļauts no tās vidējā termiņa budžeta mērķa 2016. un 2017. gadā novirzīties par summu, kas attiecībā uz 2015. gadu tika uzskatīta par atbilstīgu. Pamatojoties uz Austrijas iestāžu sniegtajiem novērotajiem datiem, 2017. gada pavasarī tiks veikts galīgais novērtējums par iespējamu papildu novirzi 2016. gadā, tai skaitā par atbilstīgajām summām.

               (6)

               Uz Austriju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa, un tai piemēro pārejas noteikumu par parādu. Valdība savā 2016. gada stabilitātes programmā paredz, ka nominālais deficīts 2016. gadā pasliktināsies līdz 1,6 % no IKP un tad pakāpeniski uzlabosies līdz 0,4 % no IKP (2020. gadā). Paredzēts, ka no 2018. gada tiks sasniegts vidējā termiņa budžeta mērķis, proti, strukturālais deficīts 0,45 % apmērā no IKP līdz 2016. gadam, kas tika pārskatīts un no 2017. gada kļūs par strukturālo deficītu 0,5 % apmērā no IKP. Tomēr, pamatojoties uz pārrēķināto strukturālo bilanci, vidējā termiņa budžeta mērķis tiktu sasniegts tikai no 2019. gada. Saskaņā ar stabilitātes programmu sagaidāms, ka valdības parāda attiecība pret IKP, 2015. gadā sasniedzot augstāko punktu 86,2 % apmērā, pakāpeniski samazināsies līdz 76,6 % 2020. gadā. Makroekonomiskais scenārijs, kas ir budžeta prognozes pamatā, ir ticams. Tomēr pasākumi, kuru mērķis ir veicināt plānoto deficīta mērķu sasniegšanu, sākot ar 2017. gadu, netika pietiekamā mērā precizēti. Pamatojoties uz Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, pastāv risks par zināmu novirzi 2016. gadā. Tomēr, ja bēgļu ārkārtējā pieplūduma radītā papildu ietekme, kas pašlaik prognozēta attiecībā uz 2016. gadu, arī tiks izslēgta no novērtējuma, paredzams, ka Austrija 2016. gadā ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Nemainīgas politikas apstākļos pastāv risks, ka 2017. gadā būs ievērojama novirze no ieteiktās korekcijas. Tomēr prognozētā novirze 2017. gadā vairs nebūtu ievērojama, ja tiktu ņemts vērā ar bēgļu ārkārtējā pieplūduma ietekmi uz budžetu saistītā papildu novirze, kas varētu tikt piešķirta 2016. gadam. Prognozēts, ka Austrija 2016. gadā ievēros pārejas noteikumu par parādu, un 2017. gadā, pēc pārejas perioda beigām – parāda samazināšanas kritēriju. Pamatojoties uz stabilitātes programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka pastāv risks, ka Austrija neievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Tāpēc, lai 2016. un 2017. gadā nodrošinātu atbilstību, būs nepieciešami turpmāki pasākumi.

               (7)

               Nesenās nodokļu reformas ietekme uz budžetu joprojām ir neskaidra. Veicot pasākumus saistībā ar fiskālās stabilitātes nodrošināšanu, būtu jāņem vērā tas, ka, neraugoties uz nesenajām reformām, darbaspēka nodokļu slogs joprojām ir augsts un ka Austrijai salīdzinājumā ar citām Eiropas valstīm ir augsts nodokļu īpatsvars. Savukārt izaugsmei labvēlīgāki nodokļu avoti, kas ļauj samazināt darbaspēka nodokļu slogu, netiek pietiekami izmantoti. Ja tiktu veikti pasākumi, lai samazinātu darbaspēka nodokļu slogu, pārnesot minēto slogu uz citiem avotiem, kas mazāk kaitē izaugsmei, tas palīdzētu risināt šo problēmu.

               (8)

               Nodarbinātības rādītājs personām vecumā no 55 līdz 64 gadiem 2015. gadā bija 46,3 % (ES vidējais rādītājs – 53,3 %) un ierindojās 19. vietā salīdzinājumā ar citām dalībvalstīm. Kopš 2014. gada spēkā ir papildu pasākumi, ar ko paaugstināt faktisko pensionēšanās vecumu, un tiem ir bijusi zināma ietekme. Vēl ir jāvērtē, vai minētie pasākumi apvērsīs tendenci, ka faktiskais pensionēšanās vecums Austrijā vidējā termiņā ir zemāks par Savienības vidējo rādītāju. Papildus tam pensijas ilgums pieaug, jo mūža ilgums ir garāks. Laikposmā no 2024. gada līdz 2033. gadam likumā noteiktais pensionēšanās vecums sievietēm tiks palielināts un tikai pakāpeniski pieskaņots vīriešu pensionēšanās vecumam. Austrijā likumā noteiktais pensionēšanās vecums nav piesaistīts arvien pieaugošajam paredzamajam mūža ilgumam. Komisija lēš, ka 2040. gadā pensiju izdevumi salīdzinājumā ar 2013. gadu pieaugs par 0,8 % no IKP. Paredzams, ka ilgtermiņā (2060. g.) pensiju izdevumi pieaugs par 0,5 % no IKP. Tāpat paredzams, ka laikposmā no 2013. gada līdz 2040. gadam veselības aprūpes izdevumi pieaugs par 1 % no IKP un 2060. gadā par 1,3 % no IKP. Šie izdevumi kopā ar prognozēto ilgtermiņa aprūpes izdevumu pieaugumu rada vidēju risku Austrijas fiskālajai stabilitātei.

               (9)

               Fiskālie mehānismi dažādajos valdības līmeņos (federālā, pavalstu un vietējā līmenī) ir sarežģīti, un daudzās politikas jomās, piemēram, veselības aprūpē, atbildība par ieņēmumiem un izdevumiem nav saskaņota. Lai gan saskaņā ar ESAO 2014. gada datiem reģionālo un vietējo pašvaldību politikas jomu atbildība sasniedz vispārējās valdības tēriņus 16 % apmērā no IKP, reģionālo un vietējo pašvaldību nodokļu īpatsvars ir tikai aptuveni 2 % apmērā no IKP. Šādi sarežģījumi izmaksā dārgi un var samazināt budžeta disciplīnu. Pašlaik notiek sarunas par ieņēmumu sadali starp trim valdības līmeņiem attiecībā uz laikposmu no 2017. gada, un līdz ar to ir iespēja risināt minēto jautājumu.

               (10)

               Austrijā tradicionāli ir viens no zemākajiem bezdarba līmeņiem Savienībā. Tomēr bezdarba līmenis kopš 2011. gada pieaug, un 2015. gadā tas sasniedza 5,7 %. Arī jauniešu bezdarba līmenis ir zems, proti, 2015. gadā tas bija 10,6 % no aktīvajiem jauniešiem 15 līdz 24 gadu vecumā. Turklāt Austrijā ir augsts nodarbinātības līmenis. Tomēr, lai gan sieviešu nodarbinātības līmenis ir 70,2 % (rādītājs, kas ir augstāks par ES vidējo līmeni), salīdzinoši liela daļa sieviešu strādā pusslodzes darbu, jo viņām ir bērnu vai vecāku cilvēku aprūpes pienākumi. Tas rada vienu no lielākajām vīriešu un sieviešu darba samaksas atšķirībām Savienībā, kā arī lielu sieviešu un vīriešu pensiju atšķirību. Vecāku darbinieku (55 līdz 64 gadu vecumā) nodarbinātības līmenis ir zemāks par ES vidējo līmeni.

               (11)

               Austrija jau ir pārsniegusi savus stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķus attiecībā uz izglītību. Priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas rādītājs 2015. gadā bija 7,3 %, un augstākās izglītības iegūšanas līmenis bija 38,7 %. Tomēr izglītības rādītāji ir ļoti atkarīgi no sociālekonomiskās izcelsmes. Starppaaudžu mobilitāte izglītības jomā ir viena no zemākajām visu to ESAO valstu vidū, kuru dati bija pieejami. Mācību priekšlaicīgas pārtraukšanas rādītājs migrantu izcelsmes skolēnu vidū ir vairāk nekā trīs reizes lielāks par to skolēnu mācību priekšlaicīgas pārtraukšanas rādītāju, kuri nav migrantu izcelsmes, un pastāv papildu grūtības bēgļu un migrantu jauniešus, kuri ir obligātā skolas vecumā vai vecāki, integrēt izglītības un apmācību sistēmā.

               (12)

               Lai gan Austrijas bankas saskaras ar grūtībām gan vietējos, gan ārvalstu tirgos, uzraudzības darbības valsts un Eiropas mērogā ir palīdzējusi novērst riskus, kas rodas no sliktākas aktīvu kvalitātes Centrāleiropā, Austrumeiropā un Dienvidaustrumeiropā. Attiecībā uz grūtībās nonākušu finanšu iestāžu reorganizāciju un likvidāciju fiskālie riski jau ir ņemti vērā valdības kontos. Lai gan nevar izslēgt papildu riskus, šķiet, ka tie aprobežojas ar pārmantotām problēmām dažās konkrētās iestādēs.

               (13)

               Austrijā ieguldījumu rādītājs ir augstāks par ES vidējo rādītāju attiecībā uz visiem IKP komponentiem, izņemot mājokļus. Tomēr ieguldījumi Austrijā ir bijuši zemi kopš 2012. gada, neraugoties uz stabilu korporatīvo likviditāti un labvēlīgiem finansēšanas apstākļiem. Lai stimulētu ieguldījumus un izaugsmi, būtu jānovērš administratīvie sarežģījumi un šķēršļi. Piemēram, regulatīvi ierobežojumi un administratīvais slogs pakalpojumu sniegšanas jomā neveicina jaunas darījumdarbības izveidi. Attiecībā uz ierobežojumiem saistībā ar starpdisciplināru uzņēmumu izveidi, kā minēts 2015. gada konkrētai valstij adresētajā ieteikumā, Austrija ir sākusi apsvērt uzlabojumus, taču vēl nav pieņemti nekādi lēmumi. Darījumdarbības pakalpojumu jomā īpašas problēmas rodas no ierobežojošām atļauju piešķiršanas prasībām un – attiecībā uz konkrētām profesijām – no ierobežojumiem attiecībā uz juridisko formu un akcionāru sastāvu, kā rezultātā samazinās tirgus dinamika un rodas negatīvs ražīguma pieaugums. Austrijas iesniegtajā rīcības plānā, kas ir abpusējas novērtēšanas rezultāts saistībā ar piekļuvi reglamentētām profesijām un to praktizēšanu, ir ierosināts tikai ierobežots skaits pasākumu, lai gan ir skaidri redzams, ka nepieciešami vērienīgāki priekšlikumi.

               (14)

               Pagājušajā gadā piedzīvotais lielais bēgļu pieplūdums ir radījis virkni sociālu un ekonomisku seku Austrijā. Lai gan īstermiņā bēgļu pieplūdums palielinās publiskos izdevumus un radīs papildu pieprasījumu iekšzemes tirgū, tādējādi palielinot IKP, vidējā termiņā ietekme uz nodarbinātību un izaugsmi ir atkarīga no bēgļu veiksmīgas integrācijas darba tirgū un sociālās integrācijas, tostarp ar izglītības atbalstu. Šim jautājumam ir augsta politiskā prioritāte gan Savienības, gan dalībvalstu līmenī, un tas tiks cieši novērots un izvērtēts, tostarp arī 2017. gada ziņojumā par valsti.

               (15)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Austrijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2016. gada ziņojumā par valsti. Tā ir arī izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Austrijai adresētiem ieteikumiem. Tā ir ņēmusi vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Austrijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jāstiprina ES vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1. līdz 3. ieteikumā.

               (16)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu, un tās atzinums (5) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā,

         AR ŠO Austrijai 2016. un 2017. gadā IESAKA rīkoties šādi.

               1.

               Nodrošināt, ka novirze no vidējā termiņa budžeta mērķa 2016. un 2017. gadā attiecas vienīgi uz atļauju saistībā ar bēgļu ārkārtējā pieplūduma ietekmi uz budžetu 2015. gadā, un šajā sakarībā 2017. gadā panākt gada fiskālo korekciju 0,3 % apmērā no IKP, ja vien vidējā termiņa budžeta mērķis netiek ievērots ar zemāku rādītāju. Nodrošināt veselības aprūpes un pensiju sistēmas ilgtspēju, sasaistot likumā noteikto pensionēšanās vecumu ar paredzamo mūža ilgumu. Vienkāršot, racionalizēt un optimizēt dažādo valdības līmeņu fiskālās attiecības un atbildību.

               2.

               Uzlabot sieviešu iesaisti darba tirgū. Veikt pasākumus, lai uzlabotu nelabvēlīgā situācijā esošu jauniešu, jo īpaši migrantu izcelsmes jauniešu, sasniegumus izglītības jomā.

               3.

               Samazināt – pakalpojumu jomā – administratīvos un regulatīvos šķēršļus ieguldījumiem, piemēram, ierobežojošas atļauju piešķiršanas prasības un ierobežojumus attiecībā uz juridisko formu un akcionāru sastāvu, kā arī šķēršļus starpdisciplināru uzņēmumu dibināšanai.

      Briselē, 2016. gada 12. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. KAŽIMÍR

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.).

      (3)  OV C 96, 11.3.2016., 1. lpp.

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

      (5)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


title: Padomes Ieteikums ( 2013. gada 9. jūlijs ) par Igaunijas 2013. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Igaunijas stabilitātes programmu 2012.–2017. gadam

text:
               30.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/21

      PADOMES IETEIKUMS

   (2013. gada 9. jūlijs)
   par Igaunijas 2013. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Igaunijas stabilitātes programmu 2012.–2017. gadam
   2013/C 217/06
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam uzsākt jaunu nodarbinātības un izaugsmes stratēģiju “Eiropa 2020”, kam pamatā būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), un 2010. gada 21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (2), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Dalībvalstu valsts vai valdības vadītāji 2012. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu par Izaugsmes un nodarbinātības paktu, kas ir saskaņots pamats rīcībai valstu, ES un eurozonas līmenī, izmantojot visas iespējamās sviras, instrumentus un politikas jomas. Viņi pieņēma lēmumu par dalībvalstu līmenī veicamo rīcību, jo īpaši paužot pilnīgu apņemšanos sasniegt stratēģijas “Eiropa 2020” mērķus un īstenot konkrētai valstij adresētos ieteikumus.

               (4)

               Padome 2012. gada 10. jūlijā pieņēma ieteikumu (3) par Igaunijas valsts reformu programmu 2012. gadam un sniedza atzinumu par Igaunijas stabilitātes programmu 2012.–2015. gadam.

               (5)

               Komisija 2012. gada 28. novembrī pieņēma Gada izaugsmes pētījumu, iezīmējot 2013. Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Komisija, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (4), 2012. gada 28. novembrī pieņēma arī Brīdinājuma mehānisma ziņojumu, kurā Igaunija netika norādīta kā viena no dalībvalstīm vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (6)

               Eiropas Parlaments ir bijis pienācīgi iesaistīts Eiropas pusgada norisēs saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, un 2013. gada 7. februārī tas pieņēma rezolūciju par nodarbinātību un sociālajiem aspektiem 2013. gada Gada izaugsmes pētījumā un rezolūciju par ieguldījumu 2013. gada Gada izaugsmes pētījumā.

               (7)

               Eiropadome 2013. gada 14. martā apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes sekmēšanai. Tā uzsvēra, ka jāpanāk diferencēta, izaugsmei labvēlīga fiskālā konsolidācija, jāatjauno parastie kreditēšanas nosacījumi ekonomikai, jāveicina izaugsme un konkurētspēja, jārisina bezdarba problēma un krīzes sociālās sekas un jāmodernizē valsts pārvalde.

               (8)

               Igaunija 2013. gada 30. aprīlī iesniedza savu valsts reformu programmu 2013. gadam un savu stabilitātes programmu laikposmam no 2012. līdz 2017. gadam. Abas programmas izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (9)

               Pamatojoties uz 2013. gada stabilitātes programmas izvērtējumu, ievērojot Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka stabilitātes programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs ir ticams 2013.–2014. gadā, kad reālais IKP pieaugums ir paredzēts vidēji 3,3 % apmērā. Komisija dienesti 2013. gada pavasara prognozē paredz pieaugumu 3,5 % apmērā 2013.–2014. gadā. Igaunija ir sasniegusi pamata budžeta deficītu 0,3 % apmērā no IKP 2012. gadā. Stabilitātes programmā joprojām ir saglabāts iepriekš noteiktais vidēja termiņa mērķis (VTM) par strukturālu pārpalikumu. Tas ir tālejošāks, nekā noteikts Stabilitātes un izaugsmes paktā. Tā kā Igaunijas strukturālā bilance 2012. gadā bija ar pārpalikumu, Igaunija sasniedza savu VTM vienu gadu ātrāk, nekā paredzēts stabilitātes programmā 2012.–2015. gadam. Stabilitātes programmā 2012.–2017. gadam izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir nodrošināt ilgtspējīgu fiskālo politiku, kas sekmē līdzsvarotu izaugsmi, saglabājot VTM un vienlaicīgi nodrošinot pietiekamas fiskālās rezerves un samazinot nodokļu slogu darbaspēkam. Stabilitātes programmā paredzēts, ka plānotais pamata budžeta deficīts (0,5 % no IKP 2013. gadā) prognožu periodā samazināsies un 2014. gadā būs līdzsvarā, un turpmāk – ar pārpalikumu. No pārrēķinātās strukturālās bilances vispārējā izvērtējuma, kurā ietverta Stabilitātes un izaugsmes pakta izdevumu kritērija analīze, izriet, ka Igaunijā nav ievērojamu atšķirību no VTM 2013. gadā, un 2014. gadā tiks sasniegts strukturāls pārpalikums. Parāda attiecība ir krietni mazāka par 60 % no IKP, un saskaņā ar stabilitātes programmu tā, visticamāk, pēc 2013. gada samazināsies līdz aptuveni 9 % 2015.–2016. gadā. Igaunija 2013. gadā plāno ieviest strukturālās budžeta bilances normu atbilstīgi prasībām Līgumā par stabilitāti, koordināciju un pārvaldību Ekonomiskajā un monetārajā savienībā, kas parakstīts 2012. gada 2. martā Briselē. Tiklīdz budžeta strukturālā bilances norma būs ieviesta, minētā norma būtu jāpapildina ar saistošo daudzgadu izdevumu mērķu stiprināšanu.

               (10)

               Attiecībā uz darba tirgu, neraugoties uz to, ka nodarbinātības līmenis turpina pieaugt, joprojām ir šķēršļi, kas kavē izaugsmi, tostarp pastāvīgs jauniešu un ilgstošais bezdarbs, prasmju neatbilstība un pieaugošais darbinieku trūkums, tostarp arī darbaspēka zudumi ilgstošu veselības problēmu dēļ. Sociālo pabalstu sistēma būtu jāpadara elastīgāka un mērķtiecīgāka, sniedzot atbalsta pakalpojumus un stimulus bezdarbniekiem un nenodarbinātajiem, kas varētu atgriezties darba tirgū, tajā pašā laikā būtu jāstiprina aktivizēšanas pasākumi, lai nodrošinātu, ka tie ir vērsti uz tām grupām, kurām tie ir visvairāk nepieciešami. Izdevumu efektivitāti ģimenes politikas jomā varētu uzlabot, neskarot budžetu, tostarp pārdalot finansējumu vecāku pabalstiem un piešķirot to efektīvākiem pasākumiem, piemēram, bērnu aprūpes pakalpojumiem, kas, sagaidāms, pozitīvi ietekmēs sieviešu nodarbinātību. Jautājums par ekonomisko attīstību reģionos ir jārisina saskaņotākā veidā, lai gūtu redzamākus rezultātus.

               (11)

               Izglītības un apmācības jomā Igaunija daļēji īstenoja 2012. gada Padomes ieteikumus: augstākās izglītības reforma tika pieņemta 2012. gadā, un 2013. gadā ir plānots pieņemt jaunu visaptverošu profesionālās izglītības un apmācības reformu. Īpaša uzmanība būs jāpievērš pietiekamai sociālo partneru iesaistīšanai, lai nodrošinātu pietiekamu māceklības vietu skaitu profesionālajā izglītībā. Vidējās izglītības racionalizēšana ir svarīgas saistības, kas vēl nav izpildītas. Jautājums par jauniešu bezdarbu, kas joprojām ir samērā augsts, ir jārisina, ņemot vērā lielo to personu īpatsvaru, kam nav profesionālās izglītības vai arodizglītības. Joprojām netiek pietiekami risināts mazkvalificēto darbinieku pieejas mūžizglītībai jautājums, un pasākumi attiecībā uz jauniešu bezdarbu ne vienmēr atbilst darba tirgus vajadzībām. Trūkstošā saikne starp valsts pētniecības nozari un ekonomiku turpina būt par problēmu produktivitātes izaugsmei un konkurētspējai. Turklāt pētniecības un inovāciju sistēmas internacionalizācija un tās noteikšana par prioritāti joprojām ir problēma, ņemot vērā Igaunijas ekonomikas mazo apjomu.

               (12)

               Igaunijas energointensitāte joprojām ir ļoti augstā līmenī. Lai gan valdība ir veikusi zināmus pasākumus, centieni ir jāturpina un jāpastiprina, papildu uzmanību pievēršot dzīvojamo ēku renovēšanai. Jaunu automobiļu parks Igaunijā ir visenergointensīvākais Savienībā, un patēriņa modelis nemainās, neraugoties uz palielinātajiem degvielas akcīzes nodokļiem. Bez papildu pasākumu veikšanas Igaunija, visticamāk, nesasniegs mērķi attiecībā uz siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanu, jo īpaši tad, ja netiks veikti pasākumi transporta un mājokļu jomā. Igaunijas enerģijas tirgus joprojām ir samērā izolēts, ņemot vērā, ka pārrobežu savienojumi nav pietiekami.

               (13)

               To pakalpojumu sniegšana, kas ir vietējo pašvaldību juridisks pienākums, vairākumā jomu ir neefektīva, jo īpaši ilgtermiņa aprūpes, ģimenes atbalsta pakalpojumu, izglītības un transporta jomā; tas pats attiecas uz vietējiem atbalsta pasākumiem, kas nepieciešami, lai nodrošinātu efektīvu veselības aprūpes pakalpojumu sniegšanu. Tas ir vietējo pašvaldību zemās administratīvās spējas dēļ un tādēļ, ka vietējo pašvaldību ieņēmumi neatbilst uzticētajiem pienākumiem. Vēl nav izstrādāts dzīvotspējīgs plāns vietējās administrācijas uzlabošanai.

               (14)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir vispusīgi izanalizējusi Igaunijas ekonomikas politiku. Tā ir izvērtējusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Tā ir ņēmusi vērā ne tikai šo programmu nozīmību ilgtspējīgai fiskālajai un sociālekonomiskajai politikai Igaunijā, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā vajadzību stiprināt Savienības vispārējo ekonomisko pārvaldību, turpmākajos valstu lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1.–5. ieteikumā.

               (15)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu, un tās atzinums (5) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (16)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir arī veikusi analīzi par visas eurozonas ekonomikas politiku. Pamatojoties uz to, Padome ir sniegusi konkrētus ieteikumus, kas adresēti dalībvalstīm, kuru naudas vienība ir euro (6). Igaunijai kā valstij, kuras naudas vienība ir euro, būtu arī jānodrošina pilnīga un savlaicīga minēto ieteikumu īstenošana,

         AR ŠO IESAKA Igaunijai laikposmā no 2013. līdz 2014. gadam rīkoties šādi.

               1.

               Īstenot izaugsmi veicinošu fiskālo politiku un saglabāt stabilu fiskālo stāvokli, kā paredzēts, nodrošinot atbilstību VTM stabilitātes programmas laikā. Papildināt plānoto strukturālo budžeta bilances normu ar saistošākiem daudzgadu izdevumu noteikumiem vidēja termiņa budžeta satvarā un turpināt publisko izdevumu efektivitātes uzlabošanu.

               2.

               Uzlabot stimulus strādāt, padarot pašreizējās dažādās sociālo pabalstu sistēmas saskaņotākas un palielinot pabalstu piešķiršanas elastību un mērķorientāciju. Uzlabot sociālo pakalpojumu sniegšanu, tostarp bērnu aprūpi, vienlaikus uzlabojot ģimenes politikas efektivitāti un izmaksu lietderību. Stiprināt aktivizēšanas pasākumus, lai atvieglotu ilgstošo bezdarbnieku un personu, kas saņem invaliditātes un darba nespējas pabalstus, atgriešanos darba tirgū. Izveidot saskaņotus pasākumus to reģionu ekonomiskās izaugsmes veicināšanai, kuros ir augsts bezdarba līmenis.

               3.

               Turpināt centienus, lai uzlabotu izglītības un apmācības sistēmu atbilstību darba tirgum, tostarp turpinot iesaistīt sociālos partnerus un īstenojot mērķtiecīgus pasākumus jauniešu bezdarba mazināšanai. Būtiski palielināt mazkvalificēto darbinieku piedalīšanos mūžizglītībā. Pastiprināt centienus, lai pētniecības un inovāciju sistēmas noteiktu par prioritārām un sekmētu to internacionalizāciju, un palielināt sadarbību starp uzņēmumiem, augstākās izglītības iestādēm un pētniecības iestādēm.

               4.

               Uzlabot energoefektivitāti, jo īpaši saistībā ar ēkām un transportu, un stiprināt vides stimulus attiecībā uz transportlīdzekļiem un atkritumiem. Pastiprināt pārrobežu energotīklu savienojumu attīstību, lai dažādotu enerģijas avotus un veicinātu konkurenci enerģijas tirgū.

               5.

               Labāk līdzsvarot vietējo pašvaldību ieņēmumus un uzticētos pienākumus. Uzlabot vietējo pašvaldību efektivitāti un nodrošināt, lai tiktu sniegti kvalitatīvi vietējie sabiedriskie pakalpojumi.

      Briselē, 2013. gada 9. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         R. ŠADŽIUS

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Saglabātas 2013. gadam ar Padomes Lēmumu 2013/208/ES (2013. gada 22. aprīlis) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (OV L 118, 30.4.2013., 21. lpp.).

      (3)  OV C 219, 24.7.2012., 25. lpp.

      (4)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (5)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.

      (6)  Skatīt šā Oficiālā Vēstneša 97. lappusi.