title: EK: Komisijas Ieteikums (EK) (2005. gada 2. marts) par saskaņotu pārbaužu programmu dzīvnieku ēdināšanas jomā 2005. gadam, kas atbilst Padomes Direktīvai 95/53/EKDokuments attiecas uz EEZ

text:
               9.3.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 62/22

         KOMISIJAS IETEIKUMS (EK)
   (2005. gada 2. marts)
   par saskaņotu pārbaužu programmu dzīvnieku ēdināšanas jomā 2005. gadam, kas atbilst Padomes Direktīvai 95/53/EK
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2005/187/EK)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Padomes 1995. gada 25. oktobra Direktīvu 95/53/EK, ar ko nosaka principus, kas reglamentē oficiālu pārbaužu organizēšanu dzīvnieku ēdināšanas jomā (1), un jo īpaši tās 22. panta 3. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Dalībvalstis 2004. gadā noteica vairākas jomas, kurās 2005. gadā būtu lietderīgi veikt saskaņotu pārbaužu programmu.

               (2)

               Lai gan Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. maija Direktīva 2002/32/EK par nevēlamām vielām dzīvnieku barībā (2) nosaka aflatoksīna B1 maksimālo daudzumu barībā, nav Kopienas noteikumu par citiem mikotoksīniem, piemēram, okratoksīnu A, zearalenonu, deoksinivalenolu un fumonizīniem. Izlases veida pārbaudēs iegūtā informācija par šiem mikotoksīniem varētu sniegt noderīgu informāciju situācijas izvērtēšanai, lai izstrādātu tiesību aktus. Turklāt tādas barības vielas kā graudaugi un eļļas augi novākšanas, uzglabāšanas un transportēšanas apstākļu dēļ ir īpaši pakļauti mikotoksīnu iedarbībai. Tā kā mikotoksīnu koncentrācija gadu no gada atšķiras, par visiem minētajiem mikotoksīniem jāvāc dati vairāku gadu garumā.

               (3)

               Antibiotikas, kas nav kokcidiostati un histomonostati, var pārdot un lietot kā barības piedevas līdz 2005. gada 31. decembrim. Iepriekšējās pārbaudes, kas veiktas, lai noteiktu antibiotiku un kokcidiostatu klātbūtni tādā barībā, kurā dažu minēto vielu klātbūtne nav atļauta, liecina par to, ka šādi pārkāpumi vēl aizvien ir sastopami. Atklāto pārkāpumu biežuma un jautājuma problemātiskuma dēļ pārbaudes ir jāturpina.

               (4)

               Svarīgi nodrošināt efektīvu ierobežojumu īstenošanu attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes produktu lietošanu barībā, kā noteikts attiecīgos Kopienas tiesību aktos.

               (5)

               Jānodrošina, lai vara un cinka mikroelementu līmenis kombinētajā cūku barībā nepārsniegtu maksimāli pieļaujamo līmeni, kas noteikts Komisijas 2003. gada 25. jūlija Regulā (EK) Nr. 1334/2003, ar kuru groza nosacījumus, ar kādiem atļauj izmantot vairākas barības piedevas, kas pieder mikroelementu grupai (3).

               (6)

               Šajos ieteikumos paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas atzinumu,

         AR ŠO IESAKA.

               1.

               Dalībvalstīm 2005. gadā ieteicams īstenot saskaņotu pārbaužu programmu, kuras mērķis ir pārbaudīt:

                           a)

                           mikotoksīnu (aflatoksīns B1, okratoksīns A, zearalenons, deoksinivalenols un fuminozīni) līmeni barībā, nosakot analīzes metodes; paraugi jāņem gan izlases veidā, gan pēc mērķa metodes; mērķa metodes gadījumā paraugi jāņem no tādiem barības materiāliem, kuru gadījumā ir aizdomas, ka tie satur augstāku mikotoksīnu koncentrāciju, piemēram, graudaugiem, eļļas augiem vai augļiem, to produktiem un blakusproduktiem, kā arī no barības vielām, kas ilgstoši uzglabātas vai garāku ceļa posmu transportētas pa jūru; aflatoksīna B1 gadījumā uzmanība jāpievērš arī kombinētajai barībai, kas paredzēta piena lopiem, kas nav piena liellopi; par pārbaužu rezultātiem jāziņo, izmantojot I pielikumā iekļauto paraugu;

                           b)

                           antibiotiku, kokcidiostatu un/vai histomonostatu klātbūtni, kurus neatkarīgi no tā, vai tos atļauts vai nav atļauts lietot kā noteiktu dzīvnieku sugu un kategoriju barības piedevas, bieži lieto neārstnieciskajos premiksos un kombinētajā barībā, kur šos medikamentus nav atļauts lietot; šādu pārbaužu mērķis ir atklāt šo medikamentu klātbūtni premiksos un kombinētajā barībā, ja kompetentā iestāde uzskata, ka pastāv iespēja atklāt pārkāpumus; par pārbaužu rezultātiem jāziņo, izmantojot II pielikumā iekļauto paraugu;

                           c)

                           ierobežojumu īstenošanu dzīvnieku izcelsmes barības produktu ražošanā un lietošanā, kā noteikts III pielikumā;

                           d)

                           vara un cinka līmeņus kombinētajā cūku barībā saskaņā ar IV pielikumu.

               2.

               Dalībvalstīm ieteicams iekļaut 1. punktā paredzētās saskaņotās pārbaužu programmas rezultātus kā atsevišķu nodaļu gada pārskatā par pārbaudes darbībām, kas saskaņā ar Direktīvas 95/53/EK 22. panta 2. punktu un saskaņotā ziņošanas parauga jaunāko redakciju jānosūta līdz 2006. gada 1. aprīlim.

      Briselē, 2005. gada 2. martā

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Markos KYPRIANOU

      (1)  OV L 265, 8.11.1995., 17. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/46/EK (OV L 234, 1.9.2001., 55. lpp.).

      (2)  OV L 140, 30.5.2002., 10. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2003/100/EK (OV L 285, 1.11.2003., 33. lpp.).

      (3)  OV L 187, 26.7.2003., 11. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 2112/2003 (OV L 317, 2.12.2003., 22. lpp.).
   I PIELIKUMS
   Konkrētu mikotoksīnu (aflatoksīns B1, okratoksīns A, zearalenons, deoksinivalenols, fumonizīni) koncentrācija barībā
   Atsevišķi visu pārbaudīto paraugu rezultāti; 1. punkta a) apakšpunktā minētais ziņojumu paraugs

               Barība

               Paraugu ņemšana (izlases veida vai mērķa)

               Mikotoksīnu veids un koncentrācija (μg/kg attiecībā pret barību ar mitruma līmeni 12 %)

               Veids

               Izcelsmes valsts

               Aflatoksīns B1

               Okratoksīns A

               Zearalenons

               Deoksinivalenols

               Fumonizīni (1)

         Kompetentā iestāde norāda arī:

               —

               pasākumus, kas veikti, ja pārsniegts maksimāli pieļaujamais aflatoksīna B1 līmenis,

               —

               izmantotās analīžu metodes,

               —

               noteikšanas robežas.

      (1)  Fumonizīnu koncentrācija aptver B1, B2 un B3 fumonizīnu kopējo daudzumu.
   II PIELIKUMS
   Tādu konkrētu medikamentu klātbūtne, kurus nav atļauts izmantot kā barības piedevas
   Konkrētu antibiotiku, kokcidiostatu un citu medikamentu klātbūtne ir atļauta piedevu veidā noteiktu sugu un kategoriju dzīvnieku premiksos un kombinētajā barībā, ja to pieļauj prasības, kas noteiktas 10. pantā Eiropas Parlamenta un Padomes 2003. gada 22. septembra Regulā (EK) Nr. 1831/2003 par dzīvnieku ēdināšanā lietotām piedevām (1).
   Neatļautu medikamentu klātbūtne barībā uzskatāma par pārkāpumu.
   Kontrolējamie medikamenti jāizraugās no šādām vielām:

               1.

               Medikamenti, kurus atļauts izmantot kā barības piedevas tikai dažām dzīvnieku sugām un kategorijām:

                           avilamicīns

                           dekokvināts

                           diklazurils

                           flavofosfolipols

                           halofuginona hidrobromīds

                           lasalocīda A nātrijs

                           alfa – amonija maduramicīns

                           monensīnnātrijs

                           narazīns

                           narazīns – nikarbazīns

                           robenidīna hidrohlorīds

                           salinomicīnnātrijs

                           semduramicīnnātrijs

               2.

               Medikamenti, kurus vairs nav atļauts izmantot kā barības piedevas:

                           amprolijs

                           amprolijs/etopabāts

                           arprinocīds

                           avoparcīns

                           karbadokss

                           dimetridazols

                           dinitolmīds

                           ipronizadols

                           metiklorpindols

                           metiklorpindols/metilbenzokvāts

                           nikarbazīns

                           nifursols

                           olakvindokss

                           ronidazols

                           spiramicīns

                           tetraciklīni

                           tilosīna fosfāts

                           virginiamicīns

                           cinka bacitracīns

                           citi antibakteriāli līdzekļi

               3.

               Medikamenti, kuri nekad nav bijuši atļauti kā barības piedevas:

                           citas vielas
                           Atsevišķi visu neatbilstošo paraugu rezultāti; 1. punkta b) apakšpunktā minētais ziņojumu paraugs

                                       Barības veids (dzīvnieku suga un kategorija)

                                       Noteiktā viela

                                       Konstatētais līmenis

                                       Pārkāpuma iemesls (2)

                                       Veiktie pasākumi

                                 Kompetentā iestāde norāda arī:

                                       —

                                       pārbaudīto paraugu kopskaitu,

                                       —

                                       izmeklēto vielu nosaukumus,

                                       —

                                       izmantotās analīžu metodes,

                                       —

                                       noteikšanas līmeņus.

      (1)  OV L 268, 18.10.2003., 29. lpp.

      (2)  Kompetentās iestādes veiktajā izmeklēšanā konstatētais iemesls neatļautas vielas klātbūtnei barībā.
   III PIELIKUMS
   Dzīvnieku izcelsmes barības vielu ražošanas un izmantošanas ierobežojumi
   Neskarot Direktīvas 95/53/EK 3. līdz 13. un 15. pantu, 2005. gadā dalībvalstis īsteno saskaņotu pārbaužu programmu, lai noteiktu, vai ir ievēroti dzīvnieku izcelsmes barības vielu ražošanas un izmantošanas ierobežojumi.
   Lai jo īpaši nodrošinātu, ka tiek efektīvi īstenots aizliegums izbarot pārstrādātu dzīvnieku izcelsmes olbaltumvielas noteiktiem dzīvniekiem, kas paredzēts IV pielikumā Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Regulā (EK) Nr. 999/2001, ar kuru nosaka noteikumus dažu transmisīvo sūkļveida encefalopātiju profilaksei, kontrolei un apkarošanai (1), dalībvalstīm jāīsteno noteikta, uz mērķa pārbaudēm pamatota kontroles programma. Saskaņā ar Direktīvas 95/53/EK 4. pantu kontroles programma ir jāpamato uz riskam atbilstošu stratēģiju, kas aptver visus ražošanas posmus un visas telpas, kurās barību ražo, apstrādā un izbaro. Dalībvalstīm jāpievērš īpaša uzmanība to kritēriju definēšanai, kas var būt saistīti ar risku. Riskam veltītajiem apsvērumiem ir jābūt proporcionāliem šim riskam. Pārbaužu biežumam un telpās ņemto un analizēto paraugu skaitam jāatbilst šīm telpām paredzēto apsvērumu skaitam.
   Izstrādājot kontroles programmu, jāapsver šādi telpu veidi un kritēriji:

               Telpas

               Kritēriji

               Apsvērumi

               Barības fabrika

               Divplūsmas barības fabrikas, kurās ražo tādu kombinēto barību atgremotājiem un dzīvniekiem, kas nav atgremotāji, kas ietver atrunās minētas pārstrādātas dzīvnieku izcelsmes olbaltumvielas
               Barības fabrikas, kurās iepriekš konstatēta neatbilstība vai attiecībā uz kurām pastāv aizdomas, ka tās varētu neatbilst prasībām
               Barības fabrikas ar lielu tādas ievestas barības daudzumu, kas ietver daudz tādu olbaltumvielu kā zivju milti, sojas pupiņas, kukurūzas lipeklis un olbaltumvielu koncentrāti
               Barības fabrikas ar lielu kombinētās barības ražošanas jaudu
               Savstarpējas inficēšanās draudi, kuru iemesls ir iekšējās darbības procedūras (bunkuru izmantošana, efektīvas līniju nošķiršanas kontrole, sastāvdaļu kontrole, iekšējā laboratorija, paraugu ņemšanas procedūras)

               Robežkontroles punkti un citi punkti, kurus šķērso, iebraucot Kopienā

               Liels/mazs barības importa apjoms
               Barība ar augstu olbaltumvielu saturu

               Saimniecības

               Saimniecību ražotnes, kurās izmanto atrunās minētās pārstrādātās dzīvnieku izcelsmes olbaltumvielas
               Saimniecības, kurās tur atgremotājus un citu sugu dzīvniekus (šķērspadeves risks)
               Saimniecības, kas iepērk barību vairumā

               Piegādātāji

               Noliktavas un pagaidu uzglabāšana barībai ar augstu proteīna saturu
               Liels neiesaiņotas barības tirgošanas īpatsvars
               Ārvalstīs ražotas kombinētās barības piegādātāji

               Pārvietojamas ražotnes

               Ražotnes, kurās izgatavo barību gan atgremotājiem, gan citiem dzīvniekiem, kas nav atgremotāji
               Ražotnes, kurās iepriekš konstatēta neatbilstība vai attiecībā uz kurām pastāv aizdomas, ka tās varētu neatbilst prasībām
               Ražotnes, kurās izmanto barību ar augstu olbaltumvielu saturu
               Ražotnes ar lielu barības ražošanas jaudu
               Liels skaits apkalpoto saimniecību, tostarp tādu saimniecību, kurās tur atgremotājus

               Transportēšanas veids

               Transporta līdzekļi, kurus izmanto pārstrādātu dzīvnieku izcelsmes olbaltumvielu un barības transportēšanai
               Transporta līdzekļi, kas iepriekš nav atbilduši prasībām vai attiecībā uz kuriem pastāv aizdomas, ka tie varētu neatbilst prasībām

         Kā alternatīvu šīm telpām un kritērijiem dalībvalstis līdz 2005. gada 31. martam var iesniegt Komisijai pašas savu riska novērtējumu.
   Paraugi jāņem no tādām partijām vai tādos gadījumos, ja ir iespējama savstarpēja inficēšanās ar aizliegtām dzīvnieku izcelsmes olbaltumvielām (pirmā partija pēc tādas barības partijas transportēšanas, kurā ietvertas aizliegtu dzīvnieku izcelsmes olbaltumvielas, tehniskas problēmas, mainot ražošanas līnijas, izmaiņas neiesaiņotu materiālu uzglabāšanas tvertnēs vai bunkuros).
   2005. gadā dalībvalstīm jāveic cukurbiešu masas un ievesto barības sastāvdaļu analīze.
   Minimālais pārbaužu skaits gadā vienā dalībvalstī ir 10 pārbaudes uz 100 000 tonnām saražotās kombinētās barības. Minimālais oficiāli ņemto paraugu skaits gadā vienā dalībvalstī ir 20 paraugi uz 100 000 tonnām saražotās kombinētās barības. Līdz alternatīvo metožu apstiprināšanai paraugu analizēšanā jāizmanto mikroskopiskā identifikācija un novērtēšana, kā to paredz Komisijas 2003. gada 23. decembra Direktīva 2003/126/EK par dzīvnieku izcelsmes sastāvdaļu noteikšanas analīzes metodi oficiālai lopbarības pārbaudei (2). Jebkādu aizliegtu dzīvnieku izcelsmes sastāvdaļu klātbūtni barībā uzskata par barības aizlieguma pārkāpumu.
   Pārbaužu programmu rezultāti ir jādara zināmi Komisijai, izmantojot šādus formātus:
   To pārbaužu kopsavilkums, kas saistītas ar barības ierobežojumiem dzīvnieku izcelsmes barībai (aizliegtu pārstrādātu dzīvnieku izcelsmes proteīnu izbarošana)
   A.   Dokumentētās pārbaudes

               Posms

               To pārbaužu skaits, kurās pārbaudīta pārstrādātu dzīvnieku izcelsmes olbaltumvielu klātbūtne

               Dokumentu pārbaudē utt., nevis laboratoriskajās pārbaudēs konstatēto pārkāpumu skaits

               Barības materiālu imports

               Barības materiālu uzglabāšana

               Barības fabrikas

               Saimniecību ražotnes/pārvietojamās ražotnes

               Barības izplatīšanas starpnieki

               Transportēšanas veids

               Saimniecības, kurās netur atgremotājus

               Saimniecības, kurās tur atgremotājus

               Citi:…………………….

   B.   Barības materiālu un kombinētās barības paraugi un pārbaudes, lai noteiktu pārstrādātu dzīvnieku izcelsmes olbaltumvielu klātbūtni

               Telpas

               To oficiālo paraugu skaits, kas pārbaudīti, lai noteiktu pārstrādātu dzīvnieku izcelsmes olbaltumvielu klātbūtni

               Neatbilstošo paraugu skaits

               No sauszemes dzīvniekiem iegūtu pārstrādātu dzīvnieku izcelsmes olbaltumvielu klātbūtne

               No zivīm iegūtu pārstrādātu dzīvnieku izcelsmes olbaltumvielu klātbūtne

               Barības materiāli

               Kombinētā barība

               Barības materiāli

               Kombinētā barība

               Barības materiāli

               Kombinētā barība

               atgremotājiem

               citiem dzīvniekiem

               atgremotājiem

               citiem dzīvniekiem

               atgremotājiem

               citiem dzīvniekiem

               Ievešanas vietā

               Barības fabrikas

               Pie starpniekiem/uzglabāšanas vietā

               Transportēšanas līdzeklis

               Saimniecību ražotnes/pārvietojamās ražotnes

               Saimniecībā

               Citur: …

   C.   Kopsavilkums par atgremotājiem paredzētās barības paraugos atrastajām pārstrādātajām dzīvnieku izcelsmes olbaltumvielām

               Parauga ņemšanas mēnesis

               Piesārņojuma veids, pakāpe un izcelsme

               Noteiktās sankcijas (vai citi veiktie pasākumi)

               1

               2

               3

               4

               5

               …

      (1)  OV L 147, 31.5.2001., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Regulu (EK) Nr. 214/2005 (OV L 37, 10.2.2005., 9. lpp.).

      (2)  OV L 339, 24.12.2003., 78. lpp.
   IV PIELIKUMS
   Atsevišķi visu paraugu rezultāti (gan tie, kas atbilst prasībām, gan tie, kas neatbilst prasībām), kas ņemti, lai noteiktu vara un cinka līmeni cūkām paredzētajā kombinētajā barībā

               Kombinētās barības veids (dzīvnieku kategorija)

               Mikroelementi (varš vai cinks)

               Noteiktais līmenis (mg/kg gatavās barības)

               Iemesls, kādēļ pārsniegts maksimālais pieļaujamais līmenis (1)

               Veiktie pasākumi

      (1)  Konstatēts kompetentās iestādes veiktajā izmeklēšanā.


title: Padomes Ieteikums ( 2009. gada 10. februāris ) atbrīvot Komisiju no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (Devītais EAF) darbību īstenošanu attiecībā uz 2007. finanšu gadu

text:
               11.2.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 40/37

      PADOMES IETEIKUMS

   (2009. gada 10. februāris)
   atbrīvot Komisiju no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (Devītais EAF) darbību īstenošanu attiecībā uz 2007. finanšu gadu
   (2009/114/EK)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā ĀKK un EK partnerattiecību nolīgumu, kas parakstīts Kotonū 2000. gada 23. jūnijā (1) un grozīts ar nolīgumu, kas parakstīts Luksemburgā 2005. gada 25. jūnijā (2),
   ņemot vērā Iekšējo nolīgumu par to, kā finansē un pārvalda Kopienas atbalstu saskaņā ar Finanšu protokolu ĀKK un EK partnerattiecību nolīgumam (3), turpmāk “Iekšējais nolīgums”, ar ko izveido, cita starpā, Devīto Eiropas Attīstības fondu (Devītais EAF), un jo īpaši tā 32. panta 3. punktu,
   ņemot vērā 2003. gada 27. marta Finanšu regulu, ko piemēro Devītajam Eiropas Attīstības fondam (4), un jo īpaši tās 96. līdz 103. pantu,
   izskatījusi ieņēmumu un izdevumu pārskatu un bilanci saistībā ar Devītā EAF darbībām līdz 2007. gada 31. decembrim un Revīzijas palātas ziņojumu attiecībā uz 2007. finanšu gadu kopā ar Komisijas atbildēm (5),
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar Iekšējā nolīguma 32. panta 3. punktu Eiropas Parlaments atbrīvo Komisiju no atbildības par Devītā EAF finanšu pārvaldību pēc Padomes ieteikuma.

               (2)

               Devītā EAF darbības 2007. finanšu gadā Komisija ir vispārēji īstenojusi apmierinoši,

         AR ŠO IESAKA, lai Eiropas Parlaments atbrīvo Komisiju no atbildības par Devītā EAF darbību īstenošanu attiecībā uz 2007. finanšu gadu.

      Briselē, 2009. gada 10. februārī

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         M. KALOUSEK

      (1)  OV L 317, 15.12.2000., 3. lpp.

      (2)  OV L 287, 28.10.2005., 4. lpp.

      (3)  OV L 317, 15.12.2000., 355. lpp.

      (4)  OV L 83, 1.4.2003., 1. lpp.

      (5)  OV C 286, 10.11.2008., 273. lpp.


title: Recommendation for a Council opinion in accordance with the third paragraph of Article 9 of Council Regulation (EC) No 1466/97 of 7 July 1997 On the updated convergence programme of Sweden, 2006-2009

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

52007SC0192

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 13.2.2007SEC(2007) 192 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES ATZINUMSpar atjaunināto Zviedrijas konverģences programmu 2006.-2009. gadam saskaņā ar 9. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSVispārējs pamatojumsStabilitātes un izaugsmes pakta, kas stājās spēkā 1998. gada 1. jūlijā, pamatmērķis ir sakārtot valsts finanses, lai tādējādi radītu vēl labākus nosacījumus cenu stabilitātei un spēcīgai un ilgtspējīgai izaugsmei, kas veicina darbavietu radīšanu. Ar pakta 2005. gada reformu, atzīstot pakta lietderību fiskālās disciplīnas stiprināšanā, tika meklētas iespējas uzlabot efektivitāti un ekonomisko pamatojumu, kā arī ilgstoši saglabāt valsts finanšu ilgtspējību.Padomes Regulā (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1], kas ir Stabilitātes un izaugsmes pakta daļa, paredzēts, ka dalībvalstīm ir jāiesniedz Padomei un Komisijai stabilitātes vai konverģences programmas un to ikgadējie atjauninājumi (dalībvalstis, kas jau ir pieņēmušas vienoto valūtu, iesniedz (atjauninātas) stabilitātes programmas, bet dalībvalstis, kas to vēl nav pieņēmušas, iesniedz (atjauninātas) konverģences programmas). Zviedrijas pirmā konverģences programma tika iesniegta 1998. gada decembrī. Saskaņā ar minēto regulu Padome, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju, 1999. gada 8. februārī sniedza atzinumu par to. Saskaņā ar šo pašu procedūru Komisija novērtē un iepriekšminētā komiteja pārbauda atjauninātās stabilitātes un konverģences programmas, ko vajadzības gadījumā var pārbaudīt arī Padome.Atjauninātās programmas novērtējuma pamatojumsKomisija ir pārbaudījusi jaunāko Zviedrijas konverģences programmas atjauninājumu, kas iesniegts 2006. gada 7. decembrī, un ir pieņēmusi ieteikumu Padomes atzinumam par to (skat. ierāmēto informāciju par galvenajiem novērtējumā iztirzātajiem jautājumiem).Lai radītu priekšstatu par kontekstu, kādā tiek novērtēta atjauninātās konverģences programmas budžeta stratēģija, turpmākajos punktos apkopota šāda informācija:1.  saimnieciskās darbības un budžeta izpildes rādītāji pēdējo desmit gadu laikā;2.  jaunākais valsts stāvokļa novērtējums saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvo daļu (kopsavilkums Padomes atzinumam par iepriekšējo konverģences programmas atjauninājumu) un3.  Komisijas novērtējums par 2006. gada novembra valsts reformu programmu.Jaunākie saimnieciskās darbības un budžeta izpildes rādītājiPēdējos desmit gados Zviedrijas saimnieciskās darbības rādītāji kopumā ir bijuši spēcīgi. Reālā IKP pieaugums ir bijis lielāks nekā euro zonā. Šos ekonomiskās izaugsmes rādītājus raksturo spēcīgs darba ražīguma pieaugums un neto eksporta devums izaugsmei. Tekošajos kontos uzrādās pastāvīgi pieaugošs budžeta pārpalikums. Bezdarba līmenis ir zemāks nekā euro zonā un ir krities, lai gan pēc vietējiem standartiem tas vēl joprojām tiek uzskatīts par augstu. Nodarbinātības līmenis ir salīdzinoši augsts. Inflācija ir zema, pateicoties ticamai, ar inflācijas mērķiem sasaistītai monetārajai politikai. Tāpat kā citur ir kritušās reālās un nominālās procentu likmes. Valsts finanšu stāvoklis, pateicoties valsts regulējumam, ir stabils un uzrāda vidējos budžeta pārpalikumus, kas kopumā atbilst 2% valsts budžeta pārpalikuma mērķim ekonomikas ciklā. Vispārējā valsts kopējā parāda attiecība pakāpeniski ir samazinājusies un ir krietni zem 60% sliekšņa.Novērtējums Padomes atzinumā par iepriekšējo programmuPadome 2006. gada 24. janvārī pieņēma atzinumu par iepriekšējo konverģences programmas atjauninājumu laika posmam no 2005. gada līdz 2009. gadam. Padome uzskatīja, ka budžeta stāvoklis ir stabils un budžeta stratēģija sniedz piemēru atbilstīgi Stabilitātes un izaugsmes paktam veiktai fiskālai politikai.Zviedrija izmanto pārejas periodu (kas beidzas 2007. gada pavasarī), lai īstenotu Eurostat 2004. gada 2. marta lēmumu par fondēto pensiju shēmu nozaru klasifikāciju. Eurostat lēmuma ievērošana pazeminās budžeta pārpalikumu par aptuveni 1% no IKP ik gadus un paaugstinās valsts parāda attiecību par 0,5 procentu punktiem.Komisijas novērtējums par 2006. gada novembra valsts reformu programmuĪstenošanas ziņojums par Zviedrijas valsts reformu programmu, ko pārskatījusi jaunā valdība un kas paredzēta saskaņā ar atjaunoto Lisabonas stratēģiju izaugsmei un nodarbinātībai, tika iesniegts 2006. gada 28. novembrī. Zviedrijas valsts reformu programmā kā galvenās problēmas/prioritātes minēti šādi uzdevumi: vajadzība nodrošināt augsta līmeņa nodarbinātību un nostrādāto stundu skaitu, kā arī tādas uz zināšanām pamatotas ekonomikas veicināšana, kam raksturīgi videi nekaitīgi ražošanas procesi.Komisijas novērtējumā par šo programmu (ko pieņēma kā daļu no 2006. gada decembra ikgadējā progresa ziņojuma [2] ) atzīts, ka, īstenojot valsts reformu programmas pasākumus, Zviedrija gūst ļoti labas sekmes. Uz stabilitāti orientētais makroekonomikas regulējums ir piemērots un sniedz labus rādītājus. Daudz ir paveikts, lai uzlabotu stimulus darbam. Ir nepieciešami papildu pasākumi, lai paaugstinātu konkurenci pakalpojumu jomā.Pamatojoties uz jau panākto progresu, Zviedriju aicināja koncentrēties arī uz tādām jomām kā reglamentējoši pasākumi konkurētspējas paaugstināšanai, ietekmes novērtējuma sistēma, labāks regulējums, darbaspēka pieejamība un nostrādātās stundas, imigrantu un jauniešu nodarbinātības līmenis, kā arī to cilvēku reintegrācija, kas iekļauti darba nespējas sistēmās.Galvenie novērtējumā iztirzātie jautājumi Kā paredzēts Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktā (stabilitātes programmām) un 9. panta 1. punktā (konverģences programmām), novērtējums attiecas uz šādiem jautājumiem: vai programmas pamatā esošie saimnieciskie pieņēmumi ir ticami; dalībvalsts norādītais vidēja termiņa budžeta mērķis (VTM) un tas, vai korekcijas ir pietiekamas, lai to sasniegtu; vai veiktie un/vai ierosinātie pasākumi, lai piemērotu šīs korekcijas, ir pietiekami, lai sasniegtu vidēja termiņa mērķi attiecīgajā ekonomikas ciklā; vai, izvērtējot korekcijas, ko izdara, lai sasniegtu VTM, korekcijas tiek veiktas ekonomiskā uzplaukuma laikā, vai korekcijas var būt mazākas ekonomikas lejupslīdes laikā un (attiecībā uz euro zonas un VKM II dalībvalstīm) vai dalībvalsts cenšas panākt ikgadēju cikliski koriģētās bilances uzlabojumu (atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus) par 0,5 % no IKP, kas ir kritērijs, lai tā sasniegtu savu VTM; nosakot VTM korekcijas (attiecībā uz dalībvalstīm, kas to vēl nav sasniegušas) vai atļaujot īslaicīgu novirzi no VTM (attiecībā uz dalībvalstīm, kuras to jau ir sasniegušas), tādu nozīmīgāko strukturālo reformu īstenošana, kas ilgākā laika posmā ļauj tieši ietaupīt izmaksas (veicinot arī potenciālo pieaugumu) un tādējādi pārbaudāmi ietekmējot valsts finanšu ilglaicīgu ilgtspējību (ar nosacījumu, ka tiek saglabāta atbilstīga drošības rezerve attiecībā uz atsauces vērtību 3 % no IKP un ka programmas darbības laikā atkal ir gaidāma budžeta stāvokļa atbilstība VTM), un ar ko īpašu uzmanību velta pensiju reformām, ar kurām ievieš vairāku līmeņu sistēmu, kas ietver obligātu pilnībā finansētu pensiju līmeni; vai dalībvalstu ekonomikas politikas virzība atbilst ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm. Programmas makroekonomisko pieņēmumu ticamību novērtē, pamatojoties uz Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozi, izmantojot arī kopīgi apstiprināto metodoloģiju attiecībā uz ražošanas potenciālā apjoma novērtēšanu un cikliski koriģētām bilancēm. Atbilstību ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm novērtē, ņemot vērā ekonomikas politikas vispārējās pamatnostādnes valsts finanšu jomā, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs 2005.—2008. gadam. Novērtējumā pārbauda arī: parāda attiecības dinamiku un stāvokli attiecībā uz valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējību, kam saskaņā ar Padomes 2005. gada 20. marta ziņojumu „Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanas uzlabošana” budžeta uzraudzībā jāveltī pienācīga vērība. Komisijas 2006. gada 12. oktobra paziņojumā izklāstīta pieeja ilgtermiņa ilgtspējības novērtēšanai[3]; integrācijas pakāpi valsts reformu programmā, ko iesniegušas dalībvalstis saistībā ar Lisabonas stratēģiju izaugsmei un nodarbinātībai; Ekonomikas un finanšu padome (ECOFIN padome) 2005. gada 7. jūnija pavadvēstulē Eiropas Padomei par ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm 2005.—2008. gadam paziņoja, ka valsts reformu programmām jāatbilst stabilitātes un konverģences programmām; atbilstību rīcības kodeksam[4], kas cita starpā nosaka kopīgu struktūru un datu tabulas stabilitātes un konverģences programmām. |-  IeteikumsPADOMES ATZINUMSpar atjaunināto Zviedrijas konverģences programmu 2006.-2009. gadam saskaņā ar 9. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[5] un jo īpaši tās 9. panta 3. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu,apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.4.  Padome [2007. gada 27. februārī] izskatīja atjaunināto Zviedrijas konverģences programmu laika posmam no 2006. līdz 2009. gadam.5.  Programmas pamatā esošajā makroekonomikas scenārijā paredzēts, ka reālā IKP pieaugums samazināsies no 4,0% 2006. gadā līdz vidēji 3,0% pārējā programmas darbības laikā, lai gan tas saglabāsies tuvu potenciālajam pieauguma rādītājam. Pēc pašlaik pieejamās informācijas šis scenārijs šķiet pamatots uz ticamiem pieņēmumiem par izaugsmi, turklāt 2006. gadā izaugsme, iespējams, bijusi pat lielāka. Programmas prognozes attiecībā uz inflāciju arī šķiet reālas.6.  Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozē vispārējais valsts budžeta pārpalikums 2006. gadā ir novērtēts 2,8% apjomā no IKP, salīdzinot ar iepriekšējā konverģences programmas atjauninājumā paredzēto rezultātu 0,9% apjomā; atšķirība galvenokārt atspoguļo pamata efektu budžeta pārpalikumam, kas 2005. gadā bija lielāks nekā gaidīts. Pamatojoties uz pieejamajiem skaidras naudas datiem, šķiet, ka gan zemāku primāro izdevumu, gan augstāku nodokļu ieņēmumu ietekmē 2006. gada budžeta pārpalikums, iespējams, bijis augstāks nekā Komisijas dienestu prognozēs.7.  Programmas atjauninājumā apstiprināts, ka vidējais budžeta pārpalikums 2% apjomā no IKP ekonomikas ciklā saglabājas kā galvenais fiskālais mērķis, ko atbalsta izdevumu daudzgadu ierobežojumi. Ar 2007. gada fiskālās politikas likumu valdība pārskatīs pašreizējo mērķi attiecībā uz vispārējo valsts budžeta pārpalikumu, ņemot vērā Eurostat lēmumu par fondēto otrā pīlāra pensiju shēmu klasifikāciju[6]. Pēc šā lēmuma īstenošanai paredzētā pārejas perioda beigām (2007. gada pavasaris) budžeta pārpalikums būs mazāks par aptuveni 1% no IKP ik gadus un kopējā parāda un IKP attiecība būs jākoriģē uz augšu par aptuveni 0,5% no IKP. Atjauninājumā izklāstītajā budžeta stratēģijā paredzēta budžeta pārpalikuma samazināšanās 2007. gadā (no 3,0% no IKP 2006. gadā līdz 2,4%) un pēc tam pakāpeniska palielināšanās (līdz 3,1% 2009. gadā); attiecībā uz primāro budžeta pārpalikumu gaidāma līdzīga attīstība. Gan izdevumu, gan ieņēmumu attiecība pret IKP pakāpeniski samazinās visā programmas darbības laikā. Šajā uz programmas beigām orientētajā stratēģijā ievērojamie nodokļi samazinājumi 2007. gadā tiek finansēti tikai daļēji. Salīdzinot ar iepriekšējo atjauninājumu, budžeta pārpalikuma paredzētā attīstība (sākotnējam samazinājumam seko pakāpenisks palielinājums) ir līdzīga, tomēr ar augstākām tīro aizdevumu pozīcijām visā programmas darbības laikā.8.  Paredzēts, ka strukturālais budžeta pārpalikums (t.i., cikliski koriģētais pārpalikums, atskaitot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus), ko aprēķina saskaņā ar kopīgi pieņemtu metodoloģiju, saglabāsies virs 2% no IKP visā programmas darbības laikā. Tāpat kā iepriekšējā konverģences programmas atjauninājumā vidējā termiņa mērķis (VTM) programmā izklāstītajam budžeta stāvoklim atbilst iepriekš minētajam mērķim par budžeta pārpalikumu 2% apjomā no IKP vidēji uzņēmējdarbības cikla laikā (t.i., strukturālā izteiksmē), ko programmā plānots saglabāt visā programmas darbības laikā. Tā kā VTM ir ievērojami augstāks par minimālo kritēriju (noteiktais deficīts apmēram 1% no IKP), ar tā sasniegšanu tiks nodrošināta drošības rezerve pret pārmērīga budžeta deficīta rašanos. VTM ir arī ievērojami augstāks nekā būtu nepieciešams, ņemot vērā parāda attiecību un ražošanas potenciālā apjoma vidējo pieaugumu ilgtermiņā.9.  Programmas budžeta prognožu riski kopumā šķiet līdzsvaroti no 2007. gada. Šķiet, ka makroekonomiskā perspektīva un nodokļu ieņēmumu prognozes atspoguļo ticamus pieņēmumus, neraugoties uz nelielo neskaidrību par kapitāla peļņas nodokļu ieņēmumiem nākotnē. Izdevumu mērķus atbalsta līdzšinējie panākumi ar iepriekš minētajiem izdevumu ierobežojumiem.10.  Ņemot vērā šo riska novērtējumu, šķiet, ka budžeta nostādne programmā ir pietiekama, lai atbilstīgi programmai visā tās darbības laikā uzturētu VTM. Turklāt tā nodrošina pietiekamu drošības rezervi, lai programmas darbības laikā parastu makroekonomisku svārstību dēļ netiktu pārsniegts deficīta slieksnis 3 % apjomā no IKP. Tomēr ir risks, ka programmas fiskālās politikas nostādne varētu izrādīties procikliska 2007. gadā, kad gaidāma ekonomiskā uzplaukuma turpināšanās. Tas neatbilstu Stabilitātes un izaugsmes paktam.11.  Tiek lēsts, ka valsts kopējais parāds 2006. gadā samazinājās līdz 46,5% no IKP, kas ir krietni mazāk nekā Līgumā paredzētā atsauces vērtība — 60 % no IKP. Saskaņā ar programmu parāda attiecība turpinās samazināties un programmas darbības laikā nokritīsies vēl par 13,5 procentu punktiem.12.  Iedzīvotāju novecošanās ilgtermiņa ietekme uz budžetu Zviedrijā ir zemāka nekā vidēji ES, jo prognozēts, ka ilgtermiņā pensiju izdevumi saglabāsies kā salīdzinoši stabila IKP daļa, ko iespaidos pensiju sistēmas reformas izdevumu samazināšanās ievērojamā ietekme. Sākotnējais budžeta stāvoklis ar lielu primāro budžeta pārpalikumu veicina kopējā parāda samazināšanos un līdzekļu uzkrāšanu. Stabila valsts budžeta uzturēšana ar plānotiem ilglaicīgiem budžeta pārpalikumiem palīdzētu ierobežot riskus attiecībā uz valsts finanšu ilgtspējību. Kopumā šķiet, ka Zviedrijas valsts finanšu ilgtspējību apdraud zems risks.13.  Konverģences programmā ietverts kvalitatīvais novērtējums par valsts reformu programmas 2006. gada novembra īstenošanas ziņojuma kopējo ietekmi atbilstīgi vidēja termiņa fiskālajai stratēģijai. Turklāt tajā sniegta sistemātiska informācija par tiešajām budžeta izmaksām vai ietaupījumiem saistībā ar galvenajām reformām, kas paredzētas valsts reformu programmā, un budžeta prognozēs ņemta vērā valsts reformu programmā izklāstīto darbību ietekme uz valsts finansēm. Šķiet, ka konverģences programmā paredzētie pasākumi valsts finanšu jomā atbilst valsts reformu programmā minētajiem pasākumiem. Jo īpaši abās programmās paredzēta pasākumu īstenošana, lai palielinātu darbaspēka pieejamību.14.  Programmas budžeta stratēģija kopumā atbilst vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm, kas ietvertas integrētajās pamatnostādnēs laika posmam no 2005. līdz 2008. gadam.15.  Attiecībā uz prasībām par sniedzamajiem datiem, kas norādītas rīcības kodeksā stabilitātes un konverģences programmām, programmā vērojami daži trūkumi attiecībā uz obligātajiem un fakultatīvajiem datiem[7].Kopumā var secināt, ka vidēja termiņa budžeta stāvoklis ir stabils un budžeta stratēģija sniedz labu Stabilitātes un izaugsmes paktam atbilstošu fiskālās politikas piemēru. Tomēr būs svarīgi nodrošināt, lai strukturālā budžeta stāvokļa pasliktināšanās 2007. gadā saistībā ar strukturālajām reformām, kuru mērķis ir paaugstināt nodarbinātības līmeni darba tirgū, neturpinātos nākamajos gados.Galveno makroekonomikas un budžeta prognožu salīdzinājums 12005. | 2006. | 2007. | 2008. | 2009. |Reālais IKP (% izmaiņas) | KP 2006. g. dec. | 2,7 | 4,0 | 3,3 | 3,1 | 2,7 |COM 2006. g. nov. | 2,7 | 4,0 | 3,3 | 3,1 | n.d. |KP 2005. g. dec. | 2,4 | 3,1 | 2,8 | 2,3 | n.d. |SPCI inflācija2 (%) | KP 2006. g. dec. | 1,3 | 1,9 | 2,2 | 1,5 | 1,9 |COM 2006. g. nov. | 0,8 | 1,5 | 1,6 | 1,8 | n.d. |KP 2005. g. dec. | 1,5 | 1,5 | 2,0 | 2,0 | n.d. |Starpība starp potenciālo un faktisko ražošanas apjomu (% no iespējamā IKP) | KP 2006. g. dec.3 | -0,7 | 0,0 | 0,3 | 0,3 | 0,3 |COM 2006. g. nov.7 | -0,5 | 0,2 | 0,5 | 0,6 | n.d. |KP 2005. g. dec.3 | -0,4 | -0,1 | 0,1 | -0,1 | n.d. |Valsts budžeta bilance (% no IKP) | KP 2006. g. dec. | 3,0 | 3,0 | 2,4 | 2,7 | 3,1 |COM 2006. g. nov. | 3,0 | 2,8 | 2,4 | 2,5 | n.d. |KP 2005. g. dec. | 1,6 | 0,9 | 1,2 | 1,7 | n.d. |Primārā bilance (% no IKP) | KP 2006. g. dec. | 4,6 | 4,5 | 4,1 | 4,2 | 4,6 |COM 2006. g. nov. | 4,6 | 4,5 | 4,1 | 4,3 | n.d. |KP 2005. g. dec. | 3,2 | 2,5 | 3,0 | 3,6 | n.d. |Cikliski koriģētā bilance (% no IKP) | KP 2006. g. dec.3 | 3,4 | 3,0 | 2,2 | 2,5 | 3,0 |COM 2006. g. nov. | 3,3 | 2,7 | 2,1 | 2,1 | n.d. |KP 2005. g. dec.3 | 1,8 | 0,9 | 1,1 | 1,7 | n.d. |Strukturālā bilance4 (% no IKP) | KP 2006. g. dec.5 | 3,0 | 3,0 | 2,2 | 2,5 | 3,0 |COM 2006. g. nov.6 | 2,9 | 2,7 | 2,1 | 2,1 | n.d. |KP 2005. g. dec. | 1,8 | 0,9 | 1,1 | 1,7 | n.d. |Valsts kopējais parāds (% no IKP) | KP 2006. g. dec. | 50,3 | 46,5 | 41,5 | 37,4 | 33,0 |COM 2006. g. nov. | 50,4 | 46,7 | 42,6 | 38,7 | n.d. |KP 2005. g. dec. | 50,9 | 49,4 | 47,8 | 46,0 | n.d. |Piezīmes. 1 Budžeta prognozēs nav ietverta ietekme no Eurostat 2004. gada 2. marta lēmuma par fondēto pensiju shēmu klasifikāciju, kas jāievieš līdz 2007. gada pavasara paziņojuma laikam. Ievērojot šo ietekmi, vispārējā valsts bilance saskaņā ar programmas atjauninājumu būtu 2,0% no IKP 2005. gadā, 2,0% 2006. gadā, 1,3% 2007. gadā, 1,6% 2008. gadā un 2,0% 2009. gadā, kamēr valsts parāda kopapjoms būtu 50,9% no IKP 2005. gadā, 47,0% 2006. gadā, 42,0% 2007. gadā, 37,9% 2008. gadā un 33,5% 2009. gadā. 2 KP inflācijas rādītāji ir noteikti, pamatojoties uz datiem laika posmā no decembra līdz decembrim, turpretim Komisijas dati ir gada vidējie rādītāji. Tas izskaidro atšķirību starp Komisijas un SPCI datiem attiecībā uz 2005. un 2006. gadu. Programmā arī pieņemts, ka SPCI ievēros UND1X (valsts patēriņa cenu indekss, izņemot izmaiņas netiešajos nodokļos, subsīdijās un hipotēkas procentu izdevumos) 2008. un 2009. gadā. Tomēr sagaidāms, ka SPCI inflācija būs par 0,5 procentu punktiem augstāka nekā UND1X inflācija 2007. gadā, tādējādi uzsverot programmas prognozēto kritienu attiecībā uz SPCI inflāciju 2008. gadā. 3 Komisijas dienestu aprēķini, kuru pamatā ir programmā atrodamā informācija. 4 Cikliski koriģētā bilance (kā iepriekšējās rindās), izņemot vienreizējus un citus pagaidu pasākumus. 5 Vienreizēji un citi pagaidu pasākumi no programmas (0,4% no IKP 2005. gadā; samazina budžeta deficītu). 6 Vienreizēji un citi pagaidu pasākumi no Komisijas dienestu 2006. gada rudens prognozes (0,4% no IKP 2005. gadā; samazina budžeta deficītu). 7 Pamatojoties uz attiecīgi 2,6%, 3,2%, 3,1% un 3,0% lēsto potenciālo pieaugumu laikā no 2005. līdz 2008. gadam. Avots. Konverģences programma (KP), Komisijas dienestu 2006. gada rudens ekonomiskās prognozes (COM), Komisijas dienestu aprēķini. |[1] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Visi dokumenti, kas ir minēti šajā tekstā, ir atrodami šādā tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Komisijas paziņojums Eiropadomes pavasara sanāksmē „Lisabonas izaugsmes un nodarbinātības atjaunotās stratēģijas īstenošana — rezultātu gads”, 12.12.2006., COM(2006) 816.[3] Komisijas Paziņojums Padomei un Eiropas Parlamentam „Valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējība Eiropas Savienībā”, 12.10.2006., COM(2006) 574, un Eiropas Komisija, Ekonomikas un finanšu lietu ģenerāldirektorāts, (2006.), „The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy Nr. 4/2006.[4] „Specifikācijas par Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanu un pamatnostādnes par stabilitātes un konverģences programmu formātu un saturu”, ko ECOFIN padome atbalstīja 2005. gada 11. oktobrī.[5] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1055/2005 (OV L 174, 7.7.2005., 1. lpp.). Šajā tekstā minētie dokumenti ir pieejami šādā tīmekļa vietnē:http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[6] Skatīt Eurostat Ziņu izlaidumu Nr. 30/2004 (2004. gada 2. marts) un Nr. 117/2004 (2004. gada 23. septembris).[7] Pie trūkstošajiem datiem cita starpā pieskaitāmi konkrēti deflatori, nodokļu slogs un attiecīgo ārvalstu tirgu izaugsme.


title: Ieteikums Nr. U1 ( 2009. gada 12. jūnijs ) par tiesību aktiem, kas piemērojami bezdarbniekiem, kuri iesaistās nepilnas slodzes profesionālās vai aroda darbībās dalībvalstī, kas nav šo personu dzīvesvietas valsts (Dokuments attiecas uz EEZ un uz EK un Šveices nolīgumu)

text:
               24.4.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 106/49

         IETEIKUMS Nr. U1
   (2009. gada 12. jūnijs)
   par tiesību aktiem, kas piemērojami bezdarbniekiem, kuri iesaistās nepilnas slodzes profesionālās vai aroda darbībās dalībvalstī, kas nav šo personu dzīvesvietas valsts
   (Dokuments attiecas uz EEZ un uz EK un Šveices nolīgumu)
   2010/C 106/15
   ADMINISTRATĪVĀ KOMISIJA SOCIĀLĀS NODROŠINĀŠANAS SISTĒMU KOORDINĀCIJAI,
   ņemot vērā 72. panta a) punktu Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulā (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (1), kurā paredzēts, ka Administratīvā komisija nodarbojas ar visiem administratīvajiem jautājumiem vai interpretācijas jautājumiem, kas izriet no Regulas (EK) Nr. 883/2004 un Eiropas Parlamenta un Padomes 2009. gada 16. septembra Regulas (EK) Nr. 987/2009, ar ko nosaka īstenošanas kārtību Regulai (EK) Nr. 883/2004 par sociālās nodrošināšanas sistēmu koordinēšanu (2),
   ņemot vērā Regulas (EK) Nr. 883/2004 11. panta 3. punkta a) apakšpunktu, 16. panta 1. punktu un Regulas (EK) Nr. 987/2009 18. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Gadījumos, kad dalībvalsts teritorijā dzīvojošām personām ir tiesības saņemt bezdarbnieka pabalstu atbilstoši piemērojamiem tiesību aktiem, šīm personām jāļauj nodarboties ar nepilnas slodzes profesionālām vai aroda darbībām citas dalībvalsts teritorijā, vienlaikus saglabājot tiesības saņemt bezdarbnieka pabalstus, ko sniedz dzīvesvietas valsts.

               (2)

               Šajā situācijā jānosaka, kādi tiesību akti piemērojami minētajām personām saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 883/2004 11. pantu, lai novērstu iespējamas tiesību normu pretrunas.

               (3)

               Saskaņā ar minētās regulas 11. panta 2. punktu personas, kuras saņem naudas pabalstus sakarā ar darbību nodarbinātas vai pašnodarbinātas personas statusā vai tās rezultātā, uzskatāmas par tādām, kas veic minēto darbību.

               (4)

               Saskaņā ar minētās regulas 11. panta 3. punkta a) apakšpunktu uz personām, kas veic darbību nodarbinātas vai pašnodarbinātas personas statusā kādā dalībvalstī, attiecas minētās dalībvalsts tiesību akti.

               (5)

               Iepriekš 1. apsvērumā minēto personu interesēs ir vēlams, lai uz šīm personām arī turpmāk attiecinātu dzīvesvietas valsts tiesību aktus, kas regulē gan līdzekļu iemaksu veikšanu, kas saistītas ar profesionālo vai aroda darbību, gan pabalstu piešķiršanu.

               (6)

               Regulas (EK) Nr. 883/2004 16. panta 1. punktā paredzēts, ka dalībvalstis var noteikt izņēmumus no minētās regulas 11.–15. panta.
               Rīkojoties saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 883/2004 71. panta 2. punktā izklāstītajiem nosacījumiem,

         AR ŠO IESAKA KOMPETENTAJIEM DIENESTIEM UN IESTĀDĒM.

               1.

               Attiecīgo dalībvalstu kompetentās iestādes noslēdz vai uzdod šo kompetento iestāžu norādītām struktūrām atbilstoši Regulas (EK) Nr. 883/2004 16. panta 1. punktam noslēgt līgumus, ievērojot šādus nosacījumus:
               Līgumos jāparedz, ka uz personām, kas saņem bezdarbnieka pabalstu dzīvesvietas valstī un vienlaikus veic nepilnas slodzes profesionālo vai aroda darbību citā dalībvalstī, attiecināmi tikai pirmās valsts tiesību akti gan saistībā ar iemaksu veikšanu, gan pabalstu piešķiršanu.
               Iestāde, kas sniedz bezdarbnieka pabalstu attiecīgās personas dzīvesvietas valstī, informē minētās dalībvalsts kompetentās iestādes norādīto struktūru par jebkuru nepilnas slodzes profesionālu vai aroda darbību, ko attiecīgā persona veic citā dalībvalstī.
               Minētā iestāde nekavējoties informē tās dalībvalsts kompetentās iestādes norādīto struktūru, kuras teritorijā attiecīgā persona veic nepilnas slodzes darbību, par to, ka uz šo personu joprojām attiecas dzīvesvietas valsts tiesību akti.

               2.

               Saistībā ar šiem līgumiem piemēro Regulas (EK) Nr. 987/2009 19. līdz 21. pantā izklāstītās administratīvās procedūras.

               3.

               Līgums, ko dalībvalstis noslēdz saskaņā ar 1986. gada 28. februāra Ieteikumu Nr. 18, kas iekļauts pielikumā, paliek spēkā atbilstoši Regulai (EK) Nr. 883/2004 un Regulai (EK) Nr. 987/2009, ievērojot šā ieteikuma 2. punktu.

               4.

               Šo ieteikumu publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī. To piemēro no Regulas (EK) Nr. 987/2009 spēkā stāšanās dienas.

            Administratīvās komisijas priekšsēdētāja

         Gabriela PIKOROVÁ

      (1)  OV L 166, 30.4.2004., 1. lpp.

      (2)  OV L 284, 30.10.2009., 1. lpp.

      PIELIKUMS
      1986. gada 28. oktobra Līgums starp Beļģiju un Luksemburgu par tiesību aktu noteikšanu, kas piemērojami bezdarbniekiem, kuri dzīvo vienā no abām valstīm, kad šīs personas saņem bezdarbnieka pabalstu vienā valstī, bet ir nodarbinātas uz nepilnu slodzi otrā valstī.


Ieteikums Padomes atzinums Saskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 3. punktu par Kipras atjaunināto konverģences programmu 2004. – 2008. gadam


title: Padomes Ieteikums (2016. gada 12. jūlijs) par Spānijas 2016. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Spānijas 2016. gada stabilitātes programmu

text:
               18.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 299/7

         PADOMES IETEIKUMS
   (2016. gada 12. jūlijs)
   par Spānijas 2016. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Spānijas 2016. gada stabilitātes programmu
   (2016/C 299/02)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Komisija 2015. gada 26. novembrī pieņēma Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2016. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2016. gada 17. un 18. martā. Komisija, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, 2015. gada 26. novembrī pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Spānija bija minēta to dalībvalstu vidū, kurām paredzēts veikt padziļinātu pārskatu. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu Padomes ieteikumam par eurozonas ekonomikas politiku. Eiropadome atbalstīja šo ieteikumu 2016. gada 18. un 19. februārī, un 2016. gada 8. martā Padome to pieņēma (3). Ņemot vērā to, ka Spānijas valūta ir euro un ekonomikas un monetārajā savienībā starp ekonomikām ir cieša savstarpējā saikne, Spānijai būtu jānodrošina pilnīga un laicīga minētā ieteikuma īstenošana.

               (2)

               2016. gada ziņojums par Spāniju tika publicēts 2016. gada 26. februārī. Tajā tika izvērtēti Spānijas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti Padomes 2015. gada 14. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, un Spānijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā ietverts arī padziļināts pārskats, ko veica saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu. Komisija 2016. gada 8. martā iepazīstināja ar padziļinātā pārskata rezultātiem. Komisijas veiktā analīze ļauj secināt, ka Spānijā ir makroekonomikas nelīdzsvarotība. Jo īpaši liels ārējais un iekšējais parāds, gan publiskais, gan privātais, joprojām rada neaizsargātību augsta bezdarba apstākļos. Svarīga ir vajadzība pēc rīcības, lai samazinātu risku, ka tas nelabvēlīgi ietekmēs Spānijas ekonomiku, un – ņemot vērā tās apmēru – risku, ka tas negatīvi netieši ietekmēs ekonomikas un monetāro savienību. Neraugoties uz tekošā konta bilances uzlabošanos, tiek prognozēts, ka neto ārējās saistības īstermiņā nesasniegs piesardzīgus līmeņus. Notiek privātā sektora aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšana, ko daļēji veicina labvēlīgi izaugsmes apstākļi, bet aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšanas vajadzības ir lielas, un valsts parāds saglabājas liels. Ir veikti pasākumi finanšu sektorā un korporatīvajā un personu maksātnespējas sistēmā, bet ir nepieciešama turpmāka rīcība attiecībā uz inovāciju un prasmēm, kā arī attiecībā uz atbilstību Stabilitātes un izaugsmes paktam.

               (3)

               Spānija 2016. gada 29. aprīlī iesniedza 2016. gada valsts reformu programmu, un 2016. gada 30. aprīlī tā iesniedza 2016. gada stabilitātes programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (4)

               Attiecīgie konkrētai valstij adresētie ieteikumi iekļauti Eiropas strukturālo un investīciju fondu 2014.–2020. gadam plānošanā. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013 (4) 23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerattiecību nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Komisija ir sniegusi papildu norādes par to, kā tā izmantos šo noteikumu norādēs par to pasākumu piemērošanu, kuri saista Eiropas strukturālo un investīciju fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību.

               (5)

            Uz Spāniju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta korektīvā daļa. 2016. gada stabilitātes programmā Spānija plāno sasniegt nominālā deficīta mērķus – 3,6 % no IKP 2016. gadā un 2,9 % no IKP 2017. gadā. Tādējādi tiek plānots, ka pārmērīgais deficīts tiks novērsts vienu gadu vēlāk, nekā pašlaik ieteikusi Padome, 2014. un 2015. gadā nesasniedzot fiskālās konsolidācijas un pamata mērķus. Šajos mērķos uzņemas pilnībā īstenot 0,4 % no IKP attiecībā uz pastāvīgiem ietaupījumiem centrālās un reģionālās valdības līmenī, kas izziņoti, atbildot uz atsevišķo Komisijas 2016. gada 9. marta ieteikumu. Plānots, ka pēc tam deficīts turpinās samazināties, 2019. gadā sasniedzot 1,6 % no IKP. Tomēr stabilitātes programmas laikā netiek plānots sasniegt vidējā termiņa mērķi – līdzsvarotu budžeta stāvokli strukturālā izteiksmē. Jo īpaši tiek prognozēts, ka pārrēķinātā strukturālā bilance 2016. un 2017. gadā uzlabosies tikai nedaudz līdz aptuveni – 2
                   % no IKP, lēnām samazināsies un 2019. gadā sasniegs – 2
                   % no IKP. Valsts parāda attiecība pret IKP 2015. gadā samazinājās tikai nedaudz līdz 99,2 % no IKP, un sagaidāms, ka 2016. un 2017. gadā tā samazināsies nedaudz, bet nākamajos divos gados – būtiskāk līdz 96 % no IKP 2019. gadā, kad būs primārās bilances pārpalikums. Šo budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams 2016. un 2017. gadam un nedaudz optimistisks pēc tam; to ir apstiprinājusi Spānijas Neatkarīgā fiskālā iestāde (AIReF). Komisijas 2016. gada pavasara prognozē deficīts ir 3,9 % no IKP 2016. gadā un 3,1 % no IKP 2017. gadā, kas pārsniedz stabilitātes programmā noteiktos pamatmērķus. Tādējādi netiek prognozēts, ka Spānija līdz 2016. gadam novērsīs pārmērīgo budžeta deficītu, kā ieteikusi Padome. Riski, kas apdraud programmā noteiktos budžeta deficīta mērķus, lielā mērā izriet no nenoteiktības, kas saistīta ar ietaupījumu īstenošanu no 2016. gada marta/aprīļa pasākumiem. Tā kā tiek prognozēts, ka strukturālais deficīts abos gados nedaudz palielināsies, fiskālā konsolidācija neatbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Pamatojoties uz stabilitātes programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka pastāv risks, ka Spānija neievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Tāpēc, lai 2016. un 2017. gadā nodrošinātu atbilstību, ir nepieciešami turpmāki pasākumi.

               (6)

               Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1467/97 (5) 10. panta 1. punktu Komisija regulāri uzraudzīs, kā tiek īstenoti pasākumi, ko Spānija veic, atsaucoties uz jaunāko Padomes ieteikumu, kas sniegts saskaņā ar LESD 126. panta 7. punktu: tāpēc Komisija ieteiks Padomei veikt atbilstošus pasākumus saistībā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru.

               (7)

               Kopš 2012. gada Spānijas fiskālā sistēma ir nostiprināta, lai cita starpā novērstu novirzes un nodrošinātu visu valdības līmeņu atbilstību to attiecīgajiem deficīta, parāda un izdevumu mērķiem. Turklāt 2015. gada vidū tika apstiprināts noteikums par piemērošanu (brīvprātīgu, bet 2016. gadā to padarot par obligātu attiecībā uz lielāko daļu reģionu) reģionu līmenī, lai ierobežotu veselības aprūpes un zāļu izdevumu pieaugumu, un 2015. gada novembrī tika parakstīts līgums starp valdību un farmācijas nozari, lai palīdzētu racionalizēt izdevumus par zālēm. Neraugoties uz to, 2015. gadā vairums reģionu, kā arī sociālās apdrošināšanas sektors ievērojami neizpildīja iekšzemes fiskālos mērķus. Stabilitātes likuma noteikumu par izdevumiem neievēroja centrālās, reģionālās un vietējās valdības apakšsektori, un zāļu izdevumu pieaugums, proti, slimnīcās, vēl vairāk pastiprinājās, pat neņemot vērā ietekmi, ko radīja C hepatīta jaunās ārstniecības metodes.

               (8)

               Publiskā iepirkuma jomā Spānijas veikums ir labs attiecībā uz tiesību aktu kvalitāti un pārskatīšanas procedūru pieejamību. Ir veikti centieni, lai racionalizētu publisko iepirkumu, jo īpaši izmantojot kopīgus iepirkuma mehānismus. Tomēr administrācijās pastāv atšķirības publiskā iepirkuma īstenošanā, un nepietiekami kontroles mehānismi kavē publiskā iepirkuma noteikumu pareizu piemērošanu. ES publiskā iepirkuma tiesību aktu iespējamo pārkāpumu skaits, kuri pēdējos gados nonākuši Komisijas uzmanības lokā, ir bijis samērā liels. Turklāt Spānijas Revīzijas palāta ir norādījusi uz dažiem trūkumiem, piemēram, sarunu procedūras bieža izmantošana bez publikācijas, līgumu atkārtota grozīšana, līgumu sadalīšana mazākos līgumos un dažu konkursa dokumentu un administratīvu lēmumu nepietiekama precizitāte un skaidrība.

               (9)

               Spānija ir guvusi būtisku progresu finanšu sektora pārstrukturēšanā. Ir īstenots likums par krājbankām, lai stiprinātu to pārvaldību un samazinātu banku fondu turētās kontrolpaketes. Ir ievērojami pavirzījusies uz priekšu valsts atbalstu saņēmušo banku pārstrukturēšanas plānu īstenošana. Spānijas Banka ir grozījusi esošo grāmatvedības režīmu kredītiestādēm un pieņēmusi jaunu regulējumu attiecībā uz Spānijas aktīvu pārvaldīšanas sabiedrību SAREB. Jaunais regulējums ļaus SAREB panākt to, ka tiks pienācīgi uzskaitīti vērtības samazinājumi, un palīdzēs tās aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšanas politikas nostādnes pielāgot ticamiem tirgus pieņēmumiem.

               (10)

               Pēdējos gados veiktās darba tirgus reformas ir ļāvušas nodarbinātībai labāk reaģēt uz izaugsmi, un ir atsākusies darbvietu radīšana, ko veicina lielāka elastība un pastāvīga algu mērenība. Šo tendenci veicina koplīgumi, kā arī 2015. gada jūnijā parakstītais starpprofesiju nolīgums. Nesenais kopējās nodarbinātības pieaugums ir izskaidrojams galvenokārt ar pagaidu līgumiem, lai gan lēnām palielinās parakstīto jauno beztermiņa līgumu skaits. Tomēr stimulu izmantošana jaunai, pastāvīgai pieņemšanai darbā joprojām ir neliela, un pagaidu darbinieku daļa joprojām ir viena no augstākajām Savienībā, tajā pašā laikā pagaidu darbinieku iespējas pāriet uz pastāvīgu līgumu joprojām ir mazas. Pagaidu līgumu īsais termiņš mazina stimulus veikt ieguldījumus cilvēkkapitālā, tādējādi kavējot ražīguma pieaugumu. Lai gan bezdarba līmenis strauji samazinās, tas joprojām ir ļoti augsts, jo īpaši jauniešu vidū, un tā vidējais ilgums arī ir ļoti liels. Pastāvīgi augsts, ilgstošs bezdarbs nozīmē to, ka bezdarbs riskē nostiprināties, tādējādi negatīvi ietekmējot darba un sociālos apstākļus. Gandrīz 60 % ilgstošo bezdarbnieku ir mazkvalificēti, kam ir nepieciešams atbilstošs aktīvs un pasīvs darba tirgus un mācību politikas nostādnes, lai novērstu pieaugošās prasmju neatbilstības un prasmju vērtības samazināšanos šajā grupā. Mijiedarbība ar darba devējiem mācību programmu izstrādē joprojām ir neliela.

               (11)

               Aktivizēšanas un aktīva darba tirgus pasākumu efektivitāte lielā mērā ir atkarīga no nodarbinātības dienestu spējas izveidot un piedāvāt individualizētu atbalstu saņēmējiem. Aktīva darba tirgus politikas nostādņu neseno reformu īstenošana notiek lēni, un valsts nodarbinātības dienestu spēja sniegt efektīvas, individualizētas konsultācijas un palīdzību darba meklēšanā joprojām ir ierobežota. Sadarbība starp reģionālajiem valsts nodarbinātības dienestiem un privātām darbā iekārtošanas aģentūrām joprojām ir ierobežota. Turklāt sadarbība starp nodarbinātības un sociālajiem dienestiem reģionos ir nevienmērīga, tādējādi kavējot koordinētas palīdzības sniegšanu tiem, kas atrodas tālāk no darba tirgus, jo īpaši minimālo ienākumu saņēmējiem. Reģionos pastāv būtiskas atšķirības attiecībā uz ienākumu atbalsta shēmām, piemēram, īstenošanas kārtību, attiecināmības prasībām, tvērumu un atbilstību, bet sociālo pabalstu pārskaitīšanas grūtības kavē profesionālo mobilitāti starp reģioniem. Turklāt informācija par pāreju no minimālo ienākumu shēmām uz nodarbinātību ir diezgan ierobežota. Spānija pašlaik sagatavo karti ar valsts un reģionālām ienākumu atbalsta shēmām valstī, aptverot valsts un reģionālos līmeņus. Lai gan ir ieviesti daži pasākumi, ģimenes un mājsaimniecību pabalstu efektivitāte nabadzības samazināšanā joprojām ir ierobežota, un pietiekamas un cenas ziņā pieejamas bērnu aprūpes un ilgtermiņa aprūpes nodrošināšanas trūkums attur, jo īpaši sievietes, no darba uzsākšanas.

               (12)

               Aizvien straujākās izmaiņas nodarbinātības sektorālajā sadalījumā, ar ko Spānija sastopas kopš 2008. gada, papildina pieaugošā prasmju neatbilstība. Zemais vispārējais prasmju līmenis ierobežo pāreju uz darbībām ar augstāku pievienoto vērtību un kavē ražīguma pieaugumu. Neraugoties uz augsto terciārās izglītības iegūšanas līmeni, prasmju piedāvājums nav pietiekami salāgots ar darba tirgus vajadzībām, un neseno terciārās izglītības ieguvēju nodarbinātības līmenis ir viens no zemākajiem Eiropā, un ievērojama daļa to tiem strādā darbu, kurā nav nepieciešams akadēmisks grāds. Turklāt, neraugoties uz nelielu uzlabojumu pēdējos piecos gados, ko daļēji ir veicinājušas iniciatīvas, kuru mērķis ir palielināt uzņēmumu pārstāvību augstskolu valdēs, sadarbība starp augstskolām un uzņēmumiem joprojām ir vāja. Akadēmiķu ierobežotā mobilitāte, augstskolu pārvaldības sistēmas neelastība un administratīvie šķēršļi, ar kuriem saskaras Pētniecības rezultātu nodošanas biroji (Oficinas de transferencia de resultados de investigación), kavē ciešāku sadarbību.

               (13)

               Pētniecības un inovācijas politika Spānijā saskaras ar vairākām problēmām. Mijiedarbība starp publisko un privāto pētniecību ir vāja. Spānijas pētniecības un izstrādes intensitāte (izdevumi par pētniecību un izstrādi attiecībā pret IKP) un inovācijas veikums turpina samazināties apstākļos, kad ir samērā neliels inovatīvu uzņēmumu skaits un nelieli stimuli sadarbībai starp publisko pētniecību un uzņēmumiem. Spānijas veikums nav pietiekams attiecībā uz lielāko daļu uzņēmumu inovācijas rādītāju. Plaisa attiecībā uz izdevumu par pētniecību un izstrādi intensitāti salīdzinājumā ar Savienību kopumā ir īpaši būtiska attiecībā uz privātā sektora ieguldījumiem pētniecībā un izstrādē (0,6 % Spānijā salīdzinājumā ar 1,3 % Savienībā kopumā). Riska kapitāls Spānijā joprojām netiek plaši izmantots, jo īpaši priekšizpētes posmā. Pētniecības un inovācijas politikas nostādņu sliktā koordinācija Spānijā un sadrumstalota reģionālā aina ar struktūrām un programmām, lai veicinātu inovācijas darbības un sekmētu zinātnes un uzņēmumu sadarbību, rada būtiskas problēmas uzņēmumiem, īpaši mazākiem uzņēmumiem. Zemais uzņēmumu iesaistīšanās līmenis inovācijas darbībās varētu liecināt par apguves spējas, inovācijai labvēlīgu pamata nosacījumu un stimulu trūkumu. Kā norādīts ERAC (Eiropas Pētniecības telpas un inovācijas jautājumu komiteja) 2014. gada salīdzinošā izvērtēšanā par Spānijas pētniecības un inovācijas sistēmu, veiksmīgākās publiskās pētniecības sistēmas virza augstākas pakāpes novērtēšana un pārskatatbildība, nekā tas ir Spānijā. Šajā saistībā publiskā institucionālā finansējuma piešķiršana augstskolām un publiskās pētniecības struktūrām parasti nav balstīta uz pētniecības un inovācijas veikumu, tādējādi samazinot stimulus uzlabot zinātnisko rezultātu kvalitāti un relevanci.

               (14)

               Spānijas uzņēmumu nelielais vidējais izmērs palīdz izskaidrot ekonomikas pastāvīgi zemo produktivitāti. Uzņēmumu izaugsme apvienojumā ar cilvēkkapitāla, inovācijas, tehnoloģijas, finansējuma pieejamības uzlabojumiem un efektīvu tiesu sistēmu varētu veicināt kopējo ražīgumu. 2015. gadā pastiprinājās uzņēmumu ieguldījumi, kuru pamatā bija dinamiski pieprasījuma apstākļi, zemas aizņēmumu izmaksas un notiekoša bilances sakārtošana korporatīvajā sektorā un mājsaimniecībās. Spānija ir veikusi dažādus pasākumus, lai atvieglotu uzņēmumu izaugsmi. Piemēram, sagaidāms, ka nesen izdotais likums par uzņēmumu finansēšanu maziem un vidējiem uzņēmumiem (MVU) atvieglos piekļuvi finansējumam.. Turklāt tagad iepriekšējs novērtējums par jaunu tiesību aktu potenciālo ietekmi uz MVU ir obligāts. Tomēr laiks un to atļauju skaits, kas nepieciešamas uzņēmuma izveidei un noteiktu saimniecisko darbību sākšanai, joprojām ir samērā liels.

               (15)

               Spānijas ievērojamās regulatīvās prakses atšķirības reģionos, tostarp attiecībā uz uzņēmumu licencēšanu, var ierobežot uzņēmumu izaugsmes spēju. Tirgus vienotības likuma mērķis ir samazināt šķēršļus saimnieciskās darbības pieejamībai un veikšanai Spānijas reģionos un uzlabot regulējumu. Tam potenciāli varētu būt ievērojama ietekme, lai likvidētu šķēršļus ieguldījumiem un veicinātu uzņēmumu licencēšanu, darījumdarbību un uzņēmumu izaugsmi. Lai īstenotu tirgus vienotības likumu, ir nepieciešama visu pārvaldes iestāžu pilnīga iesaistīšanās. Tomēr tā trešajā piemērošanas gadā reģionālās pašvaldības to īsteno lēni. Tāpat ieguvumi no mazumtirdzniecības sektora 2014. gada reformas ir atkarīgi no reģionālo pašvaldību pieņemtajiem nepieciešamajiem īstenošanas aktiem. Turklāt šķēršļu novēršana, lai piekļūtu profesionālo pakalpojumu sektoram, iespējams, uzlabotu produktivitāti citos sektoros, kas izmanto šos resursus. Papildus Pakalpojumu direktīvas transponēšanai Spānijas tiesību aktos nav gūts progress reglamentēto profesiju un profesionālo apvienību tiesiskā regulējuma horizontālajā reformā, izņemot projektu profesionālās valdes sertifikācijas jomā. Secīgās valsts reformu programmās plānotā reforma nav pieņemta. Šīs reformas mērķis bija noteikt profesijas, km ir vajadzīga reģistrācija profesionālā organizācijā, palielināt profesionālo struktūru pārredzamību un pārskatatbildību, liberalizēt nepamatoti ierobežotas darbības un nodrošināt tirgus viengabalainību attiecībā uz piekļuvi profesionāliem pakalpojumiem un to veikšanu Spānijā.

               (16)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Spānijas ekonomikas politikas analīzi un to publicējusi 2016. gada ziņojumā par valsti. Tā ir arī izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Spānijai adresētiem ieteikumiem. Tā ir ņēmusi vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Spānijā, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina ES vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valstu lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1.–4. ieteikumā.

               (17)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu, un tās atzinums (6) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (18)

               Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1.–4. ieteikumā,

         AR ŠO Spānijai 2016. un 2017. gadā IESAKA rīkoties šādi.

               1.

               Nodrošināt, lai noturīgi tiktu novērsts pārmērīgais budžeta deficīts saskaņā ar attiecīgajiem lēmumiem vai ieteikumiem pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūrā, veicot nepieciešamos strukturālos pasākumus un izmantojot visu negaidīto papildu peļņu budžeta deficīta un parāda samazināšanai. Visos valdības līmeņos īstenot instrumentus, kas noteikti fiskālās sistēmas likumā. Pastiprināt kontroles mehānismus publiskajam iepirkumam un iepirkuma politikas nostādņu koordināciju valdības līmeņos.

               2.

               Veikt turpmākus pasākumus, lai uzlabotu darba tirgus integrāciju, koncentrējot uzmanību uz individualizētu atbalstu un pastiprinot mācību pasākumu efektivitāti. Uzlabot reģionālo nodarbinātības dienestu spēju un pastiprināt to koordināciju ar sociālajiem dienestiem. Novērst plaisas un atšķirības minimālo ienākumu shēmās un uzlabot ģimenes atbalsta shēmas, tostarp kvalitatīvas bērnu aprūpes un ilgtermiņa aprūpes pieejamību.

               3.

               Veikt turpmākus pasākumus, lai uzlabotu terciārās izglītības relevanci darba tirgū, tostarp stimulējot sadarbību starp augstskolām, uzņēmumiem un pētniecības iestādēm. Palielināt publisko pētniecības struktūru un augstskolu uz veikumu balstīto finansējumu un veicināt privātā sektora pētniecības un inovācijas ieguldījumus.

               4.

               Paātrināt tirgus vienotības likuma īstenošanu reģionālā līmenī. Nodrošināt, ka autonomie reģioni īsteno reformas pasākumus, kas pieņemti mazumtirdzniecības nozarei. Pieņemt plānoto reformu par profesionālajiem pakalpojumiem un profesionālajām apvienībām.

      Briselē, 2016. gada 12. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. KAŽIMÍR

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (3)  OV C 96, 11.3.2016., 1. lpp.

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

      (5)  Padomes Regula (EK) Nr. 1467/97 (1997. gada 7. jūlijs) par to, kā paātrināt un precizēt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras īstenošanu (OV L 209, 2.8.1997., 6. lpp.).

      (6)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52007PC0214

Ieteikums Padomes lēmums par Bulgārijas un Rumānijas pievienošanos 1998. gada 17. jūnija Konvencijai par vadītāja tiesību atņemšanu, kas sastādīta, pamatojoties uz K3. pantu Līgumā par Eiropas Savienību  /* COM/2007/0214 galīgā redakcija - CNS 2007/0075 */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 25.4.2007COM(2007) 214 galīgā redakcija2007/0075 (CNS)IeteikumsPADOMES LĒMUMSpar Bulgārijas un Rumānijas pievienošanos 1998. gada 17. jūnija Konvencijai par vadītāja tiesību atņemšanu, kas sastādīta, pamatojoties uz K3. pantu Līgumā par Eiropas Savienību(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSLai Bulgārija un Rumānija pievienotos konvencijām (un protokoliem), ko dalībvalstis ir noslēgušas, pamatojoties uz Līguma par Eiropas Savienību 34. pantu (iepriekš Līguma par Eiropas Savienību K.3. pants) vai EK 293. pantu, ar 2005. gada Bulgārijas un Rumānijas Pievienošanās aktu[1] ieviesa vienkāršotu sistēmu. Šobrīd vairs nav vajadzības apspriest un noslēgt īpašus pievienošanās protokolus šīm konvencijām (kas būtu jāratificē 27 valstīm), kā tas notika agrāk – minētā akta 3. panta 3. punkts paredz, ka, stājoties spēkā Pievienošanās aktam, Bulgārija un Rumānija pievienojas šīm konvencijām un protokoliem.Pievienošanās akta 3. panta 3. punktā un 3. panta 4. punktā ir paredzēts, ka Padome, lai noteiktu datumu, kurā šīs konvencijas attiecībā uz Bulgāriju un Rumāniju stāsies spēkā, un lai veiktu šo konvenciju pielāgojumus, kas vajadzīgi sakarā ar minēto divu jauno dalībvalstu pievienošanos (jebkurā gadījumā iekļaujot šo konvenciju pieņemšanu bulgāru un rumāņu valodās, lai šīs versijas būtu „vienlīdz autentiskas”), šajā sakarā pieņem lēmumu. Apspriedusies ar Eiropas Parlamentu, Padome rīkojas pēc Komisijas ieteikuma.Pievienošanās akta I pielikumā ir sniegts saraksts, kurā iekļautas septiņas konvencijas un protokoli, kas saistīti ar tieslietu un iekšlietu jomu.Šajā sarakstā ir iekļauta 1998. gada 17. jūnija Konvencija par vadītāja tiesību atņemšanu, kas sastādīta, pamatojoties uz K3. pantu Līgumā par Eiropas Savienību.Šā Komisijas ieteikuma Padomes lēmumam nolūks ir veikt vajadzīgos pielāgojumus saistībā ar Bulgārijas un Rumānijas pievienošanos iepriekš minētajai konvencijai atbilstīgi Pievienošanās akta 3. panta 4. punktam.2007/0075 (CNS)IeteikumsPADOMES LĒMUMSpar Bulgārijas un Rumānijas pievienošanos 1998. gada 17. jūnija Konvencijai par vadītāja tiesību atņemšanu, kas sastādīta, pamatojoties uz K3. pantu Līgumā par Eiropas SavienībuEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienību,ņemot vērā Bulgārijas un Rumānijas Pievienošanās līgumu,ņemot vērā Bulgārijas un Rumānijas Pievienošanās aktu, (turpmāk „Pievienošanās akts”) un jo īpaši tā 3. panta 4. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu[2],ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu[3],tā kā:1.  1998. gada 17. jūnija Konvenciju par vadītāja tiesību atņemšanu[4], kas sastādīta, pamatojoties uz K3. pantu Līgumā par Eiropas Savienību (turpmāk „Konvencija par vadītāja tiesību atņemšanu”) parakstīja Luksemburgā, un tā vēl nav stājusies spēkā.2.  Pievienošanās akta 3. panta 3. punktā ir paredzēts, ka Bulgārija un Rumānija pievienojas dalībvalstu noslēgtajām konvencijām un protokoliem, kas norādītas Pievienošanās akta I pielikumā, kurā cita starpā ir iekļauta Konvencija par vadītāja tiesību atņemšanu. Attiecībā uz Bulgāriju un Rumāniju Padome nosaka to spēkā stāšanās datumu.3.  Saskaņā ar Pievienošanās akta 3. panta 4. punktu Padomei ir jāveic visi šo konvenciju un protokolu pielāgojumi, kas ir vajadzīgi sakarā ar pievienošanos,IR NOLĒMUSI ŠĀDI.1. pantsKonvencija par vadītāja tiesību atņemšanu attiecībā uz Bulgāriju un Rumāniju stājas spēkā dienā, kad tā stājas spēkā sākotnējās parakstītājvalstīs.2. pantsKonvencijas par vadītāja tiesību atņemšanu teksti, kas sastādīti bulgāru un rumāņu valodās un ir pievienoti šim lēmumam, ir autentiski ar tādiem pašiem nosacījumiem kā pārējie minētās Konvencijas teksti.3. pantsŠis lēmums stājas spēkā nākamajā dienā pēc tā publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī .Briselē,Padomes vārdā —priekšsēdētājsPIELIKUMS 1998. gada 17. jūnija Konvencijas par vadītāja tiesību atņemšanu, kas sastādīta, pamatojoties uz K3. pantu Līgumā par Eiropas Savienību, teksts bulgāru un rumāņu valodā.[1] OV L 157, 2005., 203. lpp.[2] OV C […] […], […] lpp.[3] OV C […] […], […] lpp.[4] OV C 216, 10.7.1998., 1. lpp.


				|

		52013DC0376

			Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par Somijas 2013. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Somijas stabilitātes programmu 2012.-2017. gadam /* COM/2013/0376 final - 2013/ () */

Ieteikums
PADOMES IETEIKUMS
par Somijas 2013. gada valsts reformu
programmu
un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Somijas stabilitātes programmu
2012.-2017. gadam

EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta
2. punktu un 148. panta 4. punktu,
ņemot vērā Padomes
1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta
stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un
koordinācijas stiprināšanu[1]
un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
un Padomes 2011. gada 16. novembra Regulu (ES) Nr. 1176/2011 par
to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko
nelīdzsvarotību[2],
un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu[3],
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
rezolūcijas[4],
ņemot vērā Eiropadomes
secinājumus,
ņemot vērā
Nodarbinātības komitejas atzinumu,
pēc apspriešanās ar Ekonomikas un
finanšu komiteju,
tā kā:
(1)       Eiropadome 2010. gada
26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes
un nodarbinātības stratēģiju “Eiropa 2020”, kam pamatā
būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, lielākoties
pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās
jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas
izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.
(2)       Padome 2010. gada
13. jūlijā, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem,
pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības
vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm
(2010.–2014. g.), bet 2010. gada 21. oktobrī – lēmumu
par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm[5], kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”.
Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs
integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un
nodarbinātības politikā.
(3)       Valstu vai to valdību
vadītāji 2012. gada 29. jūnijā pieņēma
lēmumu par Izaugsmes un nodarbinātības paktu, kas ir
saskaņots pamats rīcībai valstu, ES un eurozonas
līmenī, izmantojot visas iespējamās sviras, instrumentus un
politikas virzienus. Viņi pieņēma lēmumu par dalībvalstu
līmenī veicamo rīcību, jo īpaši paužot pilnīgu
apņemšanos sasniegt stratēģijas “Eiropa
2020” mērķus un īstenot konkrētai valstij adresētos
ieteikumus.
(4)       Padome 2012. gada
6. jūlijā pieņēma ieteikumu par Somijas
2012. gada valsts reformu programmu un sniedza atzinumu par
atjaunināto Somijas 2011.-2015. gada stabilitātes programmu.
(5)       Komisija 2012. gada
28. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu[6], iezīmējot
2013. Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu.
Pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, Komisija 2012. gada
28. novembrī pieņēma brīdināšanas mehānisma
ziņojumu[7],
kurā Somija minēta kā viena no dalībvalstīm, par
kurām tiks sagatavots padziļināts pārskats.
(6)       Eiropadome 2013. gada
14. martā apstiprināja, ka prioritātes ir nodrošināt
finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un sekmēt
izaugsmi. Tā uzsvēra nepieciešamību īstenot
diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju,
ekonomikā atjaunot parastos aizdevumu izsniegšanas nosacījumus,
sekmēt izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba
problēmu, novērst krīzes sociālās sekas un modernizēt
valsts pārvaldi.
(7)       Komisija saskaņā ar
Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu 2013. gada
10. aprīlī publicēja sava padziļinātā
pārskata rezultātus[8]
par Somiju. Komisijas veiktā analīze ļauj secināt, ka
Somijā ir makroekonomiskā nelīdzsvarotība, kurai nepieciešama
uzraudzība un politiskā rīcība. Uzmanība joprojām
jāpievērš jo īpaši tekošā konta pozīcijas
būtiskajam pasliktinājumam un zemiem eksporta
rādītājiem, ko veicina rūpniecības
pārstrukturēšana, kā arī izmaksu un ārpusizmaksu
konkurētspējas faktoriem.
(8)       Somija 2013. gada
18. aprīlī iesniedza savu 2013. gada stabilitātes
programmu, kas attiecas uz laikposmu no 2012. līdz 2017. gadam, un
2013. gada valsts reformu programmu. Abas programmas izvērtētas vienlaikus,
lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.
(9)       Pamatojoties uz
2013. gada stabilitātes programmas novērtējumu
saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka
valsts finanšu stāvoklis Somijā kopumā ir bijis stabils, un ir
pieliktas pūles palielināt ieņēmumus un kontrolēt
izdevumus, lai virzītos uz vidēja termiņa mērķa (VTM)
sasniegšanu. Programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomiskais
scenārijs ir ticams. Pieauguma prognozes 2013. gadam atbilst
Komisijas pavasara prognozēm, savukārt prognoze 2014. gadam par
0,6 procentu punktiem pārsniedza Komisijas prognozi. Programmā
izklāstītais budžeta stratēģijas mērķis ir
līdzsvarot valsts finanses un panākt, lai līdz 2015. gadam
valsts parāda attiecība pret IKP sāktu samazināties.
Programmā ir ietvertas izmaiņas attiecībā uz vidēja termiņa
mērķi (VTM), proti, no 0,5 % līdz -0,5 %. Jaunais VTM
atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām.
Saskaņā ar programmu VTM tiks sasniegts līdz 2014. gadam,
un tas tiks saglabāts līdz 2017. gadam. Pamatojoties uz
(pārrēķināto) strukturālo bilanci, balstoties uz
programmā ietverto informāciju, Somija 2012. gadā
nesasniedza iepriekš piemērojamo VTM, un arī 2013. gadā
tā nesasniegs jauno mērķi. Programmā prognozēts, ka
(pārrēķinātā) strukturālā bilance uzlabosies
no -1 % no IKP 2012. gadā līdz -0,9 % no IKP
2013. gadā. Laikposmā no 2014. līdz 2017. gadam
tā paliktu robežās no -0,6 % līdz -0,7 % no IKP.
Somijas neto izdevumi 2012. gadā palielinājās par
0,4 %, kas joprojām ir zem piemērojamās izdevumu
kritērija atsauces vērtības. Negatīva reālā IKP pieauguma
2012. gadā dēļ, pavisam nelielais strukturālais
pielāgojums ir uzskatāms par pietiekamu. 2013. gadā
Somijā (pārrēķinātā) strukturālā
bilance uzlabojas, un tiek prognozēts, ka tās neto izdevumi
atšķirsies no izdevumu kritērija tikai par 0,1 % no IKP.
Ņemot vērā Somijas lielo negatīvas ražošanas apjomu
starpību, tas tiek uzskatīts par piemērotu. 2014. gadā
tiek prognozēts, ka Somijas (pārrēķinātā)
strukturālā bilance vēl vairāk uzlabosies, sasniedzot -0,6 %
no IKP, tādējādi esot pietiekami tuvu VTM (turklāt
saskaņā ar Komisijas pavasara prognozēm Somija VTM
pilnībā sasniegtu 2014. gadā). Kopumā tas atbilstu
Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajai daļai. Valsts
kopējais konsolidētais parāds 2012. gadā bija
53 % no IKP un saskaņā ar programmu saglabāsies zem
60 % no IKP visā programmas laikposmā. Programmā
paredzēts, ka parādu līmenis 2016. un 2017. gadā
samazināsies. Ilgtermiņa stabilitāte joprojām ir
visbūtiskākais fiskālās politikas ietvaros veicamais
uzdevums. Ir atzīts ar sabiedrības novecošanu saistītais
stabilitātes nepietiekamības apmērs attiecībā uz
pensijām, veselības aprūpi un ilgtermiņa aprūpi, un
tas ir nepārtraukti jāuzrauga.
(10)     Sabiedrisko pakalpojumu
produktivitātes pieaugums neatbilda produktivitātes pieaugumam
plašākā ekonomikas vidē, un tajā pašā laikā ar
sabiedrības novecošanu saistītais slogs palielinās. Lai arī
ir izstrādāti principi reformu veikšanai pašvaldībās,
apvienošanās joprojām notiks pēc brīvprātības
principa, lai gan būs pieejami valsts finansiālie stimuli.
Sagaidāms, ka reforma, kas šobrīd tiek īstenota sociālo un
veselības aprūpes pakalpojumu jomā, būtiski
nesamazinās pašreizējo veselības aprūpes centru skaitu.
(11)     Lai
samazinātu jauniešu un ilgstošu bezdarbu, ir īstenoti pasākumi,
piemēram, ieviesta garantija jauniešiem, pagaidu prasmju programma
jauniešiem un izmēģinājuma programma ilgstošiem bezdarbniekiem.
Papildus šiem pasākumiem 2013. gadā tika sniegts papildu
finansiālais atbalsts stažēšanās iespējām garantijas
jauniešiem ietveros; šie pasākumi tiek atzinīgi vērtēti
saistībā ar negaidītu bezdarba līmeņa
palielināšanos. Tie tagad ir jāīsteno ar skaidru
mērķi — uzlabot mērķa grupu prasmju līmeni
un pozīciju darba tirgū. Gados vecāku darbinieku bezdarba
līmeņa paaugstināšana ir svarīgs faktors, kas
palīdzētu nodrošināt valsts finanšu ilgtspēju un
nākotnē apmierināt pieprasījumu pēc darbaspēka.
Darbspējīgā vecuma iedzīvotāju skaits Somijā
samazinās. Ir panākta vienošanās par vairākiem
pasākumiem, lai novērstu agrīnas pensionēšanās
iespējas, piemēram, palielināt vecumu, kad ir tiesības
doties daļējā pensijā, atcelt samazinātas pensijas
iespējas un palielināt pensionēšanās vecumu pēc
bezdarba perioda. Taču paredzamā mūža ilguma
palielināšanās ir notikusi straujāk, nekā tika
paredzēts 2005. gada pensiju reformā, un pašreizējais
likumā paredzētā pensionēšanās vecuma diapazons laika
gaitā var izrādīties pārāk zems, savukārt
pensijas — nepietiekamas. Valdība savā programmā
apņēmusies līdz 2025. gadam palielināt faktisko
pensionēšanās vecumu līdz 62,4 gadiem, kas joprojām ir
zems, ņemot vērā paredzamo mūža ilgumu un
demogrāfiskās problēmas. Šo saskaņoto darbības
virzienu īstenošana joprojām ir prioritāte īstermiņā.
(12)     Regulatīvie
šķēršļi Somijas pakalpojumu sektorā vēl aizvien ir
ierobežojoši, un tirgus koncentrācija ir liela tādos būtiskos
sektoros kā mazumtirdzniecība. Konkurences tiesību aktos
paredzētajām izmaiņām attiecībā uz pārtikas
preču tirdzniecības operatoru dominējošo stāvokli,
programmas par veselīgu konkurenci mērķiem attiecībā
uz lielāku šīs nozares uzraudzību un nevajadzīgo
ierobežojumu atcelšanu konkurencei esošajos tiesību aktos, piemēram,
attiecībā uz teritoriālo plānošanu un celtniecību,
būtu jāsekmē pašreizējo problēmu risināšana.
Konkurences iestādes un patērētāju aģentūras apvienošanai
kopā ar tai piešķirto lielāku budžetu un plašākām
pilnvarām aptvert konkurences neitralitāti starp valsts un
privātajiem dalībniekiem būtu arī jāuzlabo konkurences
politikas efektivitāte un ieguvumi plašākā mērogā.
Konkurences tiesību aktos paredzētie naudas sodi Somijā
vienmēr ir bijuši nelieli, un 2013. gadā plānotajai
aptaujai vajadzētu būt par pamatu turpmākām reformām,
lai uzlabotu to atturošo iedarbību.
(13)     Produktivitātes pieaugums
Somijā joprojām atpaliek no algu pieauguma, savukārt starptautiskā
konkurētspēja ir samazinājusies, kā to apliecina aizvien
mazāka Somijas eksporta tirgus daļa. Lai arī
pētniecībā, izstrādē un inovācijā vēl
aizvien tiek veikti lieli ieguldījumi, būtisks jautājums
joprojām ir efektivitāte, ar kādu šīs pētniecības
rezultāti tiek pārvēsti inovācijās, un jauni, strauji
augoši uzņēmumi, kas var iekļūt strauji augošos eksporta
tirgos un stiprināt starptautisko konkurētspēju.
Īstermiņā Somijai būtu jāīsteno nesen
pieņemtie politikas virzieni un pasākumi, lai uzlabotu tādu
pētniecības un inovācijas sistēmu kā jaunais
rīcības plāns, un attiecīgā gadījumā
būtu jāierosina turpmākas reformas, balstoties uz esošajiem
novērtējumiem un prognozējošo ziņojumu, kas šobrīd
tiek izstrādāts. Cenas par enerģiju un darbaspēku ir
identificētas kā ražošanas resursu cenas, kas Somijas ražotājiem
paaugstina izmaksas. Trīspusējās vienošanās par algām,
kuras darbība beidzas 2013. gadā, rezultātā algu
pieaugums pēdējos gados ir bijis neliels. Tādēļ bažas
rada tas, ka sociālie partneri vēl nav noslēguši nevienu jaunu
nolīgumu.
(14)     Eiropas pusgada ietvaros
Komisija ir vispusīgi izanalizējusi Somijas ekonomikas politiku.
Tā ir izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu
programmu un iesniegusi padziļinātu pārskatu. Vērtējumā
Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību
ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās
politikas izveidē Somijā, bet arī programmu atbilstību ES
noteikumiem un norādēm, ņemot vērā vajadzību
nostiprināt Eiropas Savienības vispārējo ekonomikas
pārvaldību, kas panākams, turpmākajos valstu lēmumos
ievērojot ES līmeņa ieguldījumu. Tās ieteikumi
saskaņā ar Eiropas pusgadu ir sniegti turpmāk 1.‑5. ieteikumā.
(15)     Ņemot vērā šo
novērtējumu, Padome ir izskatījusi Somijas stabilitātes
programmu, un tās atzinums[9]
ir atspoguļots jo īpaši turpmāk 1. ieteikumā.
(16)     Ņemot vērā
Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu,
Padome ir izskatījusi Somijas valsts reformu programmu un
stabilitātes programmu. Tās ieteikumi saskaņā ar
6. pantu Regulā (ES) Nr. 1176/2011 par to, kā novērst
un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību, ir
atspoguļoti turpmāk 3., 4. un 5. ieteikumā.
(17)         Eiropas
pusgada ietvaros Komisija ir izanalizējusi arī visas eurozonas
ekonomikas politiku. Pamatojoties uz iepriekš minēto, Padome ir sniegusi
konkrētus ieteikumus dalībvalstīm, kuru naudas vienība ir
euro. Tāpat arī Somijai būtu jānodrošina šo ieteikumu
pilnīga un laicīga īstenošana,
IESAKA Somijai laikposmā no 2013.
līdz 2014. gadam rīkoties šādi.
1.           Īstenot uz izaugsmi
vērstu fiskālo politiku un saglabāt stabilu fiskālo
stāvokli, kā tika paredzēts, visā programmas laikposmā
nodrošinot VTM ievērošanu. Arī turpmāk katru gadu
novērtēt ar sabiedrības novecošanu saistītās
ilgtspējas nepietiekamības apmēru un koriģēt valsts
ieņēmumus un izdevumus atbilstīgi ilgtermiņa
mērķiem un vajadzībām. Nodrošināt ilgtermiņa
aprūpes izmaksu efektivitāti un ilgtspēju un lielāku
uzmanību vērst uz preventīviem pasākumiem,
rehabilitāciju un neatkarīgu dzīvi.
2.           Nodrošināt, lai
efektīvi tiktu īstenotas pašreiz īstenotās administratīvās
reformas attiecībā uz pašvaldību struktūru tā, lai,
sniedzot sabiedriskos pakalpojumus, tostarp sociālos un veselības
aprūpes pakalpojumus, uzlabotu produktivitāti un ietaupītu
izmaksas.
3.           Veikt turpmākus
pasākumus gados vecāku darbinieku nodarbinātības
veicināšanai, tostarp uzlabojot viņu nodarbināmību un
mazinot iespējas agrāk atstāt darba tirgu, un likumā
noteikto minimālo pensionēšanās vecumu saskaņot ar
paaugstināto paredzamā mūža ilgumu. Īstenot un cieši
uzraudzīt spēkā esošo pasākumu ietekmi, lai uzlabotu jaunu
cilvēku un ilglaicīgu bezdarbnieku pozīciju darba tirgū,
īpašu uzmanību pievēršot ar darbu saistītu prasmju
attīstībai.
4.           Turpināt centienus
uzlabot konkurenci preču un pakalpojumu tirgos, sevišķi
mazumtirdzniecībā, īstenojot jauno veselīgas konkurences
veicināšanas programmu.
5.           Uzlabot Somijas spēju
nodrošināt novatoriskus ražojumus, pakalpojumus un strauji augošus
uzņēmumus strauji mainīgā vidē, un turpināt
rūpniecības diversifikāciju virzībā uz ne tik
energoietilpīgām nozarēm. Pašreizējā vidē ar zemu
izaugsmes līmeni veicināt faktisko algu un produktivitātes
attīstības tendenču saskaņošanu, tajā pašā
laikā pilnībā ievērojot sociālo partneru lomu un
atbilstīgi valsts praksi.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā —
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 209, 2.8.1997, 1. lpp.
[2]               OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.
[3]               COM(2013) 376 final.
[4]               P7_TA(2013)0052 un P7_TA(2013)0053.
[5]               Padomes 2013. gada 22. aprīļa
Lēmums 2013/208/ES.
[6]               COM(2012) 750 final.
[7]               COM(2012) 751 final.
[8]               SWD(2013) 123 final.
[9]               Saskaņā ar Padomes Regulas (EK)
Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


title: Eiropas Centrālās bankas ieteikums ( 2011. gada 25. februāris ) Eiropas Savienības Padomei par Nationale Bank van België/Banque Nationale de Belgique ārējo revidentu (ECB/2011/1)

text:
               2.3.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 67/1

         EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS IETEIKUMS
   (2011. gada 25. februāris)
   Eiropas Savienības Padomei par Nationale Bank van België/Banque Nationale de Belgique ārējo revidentu
   (ECB/2011/1)
   2011/C 67/01
   EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtus un jo īpaši to 27.1. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropas Centrālās bankas (ECB) un nacionālo centrālo banku pārskatus revidē neatkarīgi ārējie revidenti, kurus ieteikusi ECB Padome un apstiprinājusi Eiropas Savienības Padome.

               (2)

                  Nationale Bank van België/Banque Nationale de Belgique ārējā revidenta pilnvaras beidzās pēc 2010. finanšu gada revīzijas pabeigšanas. Tādēļ vajadzīgs iecelt ārējā revidenta laika posmam, kas sākas 2011. finanšu gadā.

               (3)

                  Nationale Bank van België/Banque Nationale de Belgique par savu ārējo revidentu 2011.–2013. finanšu gadam ir izvēlējusies Ernst & Young Bedrijfsrevisoren/Réviseurs d’entreprises, ar iespēju pilnvaru termiņu vienu reizi pagarināt uz 2014.–2016. finanšu gadu,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
   Tiek ieteikts par Nationale Bank van België/Banque Nationale de Belgique ārējo revidentu 2011.–2013. finanšu gadam iecelt Ernst & Young Bedrijfsrevisoren/Réviseurs d’entreprises, ar iespēju pilnvaru termiņu vienu reizi pagarināt uz 2014.–2016. finanšu gadu.

      Frankfurtē pie Mainas, 2011. gada 25. februārī

            ECB prezidents

         Jean-Claude TRICHET