               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 5.6.2019
            COM(2019) 501 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Beļģijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Beļģijas 2019. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Beļģijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Beļģijas 2019. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2018. gada 21. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2019. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pietiekami ņemts vērā Eiropas sociālo tiesību pīlārs, kuru 2017. gada 17. novembrī izsludināja Eiropas Parlaments, Padome un Komisija. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Komisija 2018. gada 21. novembrī, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Beļģija nebija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu “Padomes ieteikums par eurozonas ekonomikas politiku”, kuru Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Ieteikumu par eurozonas ekonomikas politiku (turpmāk “eurozonai adresētais ieteikums”) Padome pieņēma 2019. gada 9. aprīlī.

               (2)Ņemot vērā to, ka Beļģija ir dalībvalsts, kuras valūta ir euro, un ka ekonomiskajā un monetārajā savienībā ekonomikas ir savstarpēji cieši saistītas, Beļģijai būtu jānodrošina, ka tiek pilnībā un laikus īstenots eurozonai adresētais ieteikums, kurš atspoguļots turpmāk sniegtajā 1. līdz 3. ieteikumā.

               (3)2019. gada ziņojums par Beļģiju
                  2
                tika publicēts 2019. gada 27. februārī. Tajā tika izvērtēti Beļģijas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti Padomes 2018. gada 13. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, turpmākie pasākumi, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Beļģijas virzība uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu.

               (4)Beļģija 2019. gada 26. aprīlī iesniedza savu 2019. gada valsts reformu programmu un 2019. gada stabilitātes programmu. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

               (5)Attiecīgie šai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus (“ESI fondi”) 2014.–2020. gada plānošanas periodam. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013
                  3
                23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas ir vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par minētā noteikuma izmantošanu Komisija ir sniegusi Norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri saista ESI fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību
                  4
               .

               (6)Uz Beļģiju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa un noteikums par parādu. Valdība savā 2019. gada stabilitātes programmā plāno pakāpenisku nominālās bilances uzlabojumu no deficīta 0,7 % apmērā no IKP 2018. gadā uz 0,0 % no IKP 2022. gadā. Balstoties uz pārrēķināto strukturālo bilanci
                  5
               , vidējā termiņa budžeta mērķi, kas noteikts kā līdzsvarots budžeta stāvoklis strukturālā izteiksmē, nav plānots sasniegt laikposmā, uz kuru attiecas 2019. gada stabilitātes programma. Pēc tam, kad vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP sasniedza maksimumu, proti, gandrīz 107 % no IKP 2014. gadā, un samazinājās līdz 102 % no IKP 2018. gadā, saskaņā ar 2019. gada stabilitātes programmu sagaidāms, ka līdz 2022. gadam tā samazināsies līdz 94 %. Minēto budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams. Tajā pašā laikā pasākumi, kas nepieciešami, lai atbalstītu plānotos deficīta mērķus, sākot no 2020. gada, nav konkretizēti, un saskaņā ar Komisijas 2019. gada pavasara prognozi nemainīgas politikas apstākļos tas veicinās prognozēto strukturālās bilances pasliktinājumu 2020. gadā.

               (7)Komisija 2019. gada 5. jūnijā izdeva saskaņā ar LESD 126. panta 3. punktu sagatavotu ziņojumu, jo Beļģija 2018. gadā nebija ievērojusi noteikumu par parādu. Pēc visu attiecīgo faktoru izvērtēšanas ziņojumā secināts, ka pašreizējā analīze nav pilnīgi pārliecinoša attiecībā uz to, vai Līgumā un Regulā (EK) Nr. 1467/1997 noteiktais parāda kritērijs ir vai nav izpildīts.

               (8)Beļģija savā 2019. gada stabilitātes programmā apstiprina savu 2019. gada budžeta plāna projekta prasību izmantot preventīvajā daļā paredzēto elastīgumu saskaņā ar “Kopīgi saskaņoto nostāju par Stabilitātes un izaugsmes paktā paredzēto elastīgumu”, ko ECOFIN padome apstiprināja 2016. gada februārī. Beļģija pieprasīja īslaicīgu novirzi 0,5 % apmērā no IKP no korekcijas virzībā uz vidējā termiņa budžeta mērķi, ņemot vērā būtisku strukturālo reformu īstenošanu ar pozitīvu ietekmi uz publisko finanšu ilgtermiņa stabilitāti. Strukturālās reformas attiecas uz pensiju reformu, “nodokļu novirzīšanu”, uzņēmumu ienākuma nodokļa reformu, darba tirgus reformu, kā arī valsts pārvaldes reformu. Komisijas 2019. gada pavasara prognozē ir apstiprināts, ka Beļģija ievēro minimālo kritēriju 2019. gadā, paredzot drošības rezervi līdz deficīta robežvērtībai 3 % apmērā no IKP. Visi pasākumi, izņemot valsts pārvaldes reformu, tagad ir pilnībā iestrādāti tiesību aktos. Ņemot vērā šo pasākumu — jo īpaši nodokļu novirzīšanas un uzņēmumu ienākuma nodokļa reformas —būtību, joprojām pastāv neskaidrības par to īstermiņa ietekmi, it īpaši ņemot vērā to, ka šī ietekme nav budžeta ziņā neitrāla un ir pasliktinājusi budžeta stāvokli. Tomēr šie pasākumi ir uzlabojuši ekonomikas izaugsmes potenciālu, mazinājuši bezdarba līmeni un samazinājuši makroekonomikas nelīdzsvarotības risku, tādējādi pozitīvi ietekmējot parāda ilgtspēju vidējā termiņā un ilgtermiņā. Pamatojoties uz to, pašlaik vērtējams, ka Beļģija kvalificējas pieprasītajai īslaicīgajai novirzei 0,5 % apmērā no IKP 2019. gadā, ja vien tā pienācīgi īstenos saskaņotās reformas, kuras tiks uzraudzītas Eiropas pusgada ietvaros.

               (9)Padome 2018. gada 13. jūlijā ieteica Beļģijai nodrošināt, ka valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps 2019. gadā ( ) nepārsniedz 1,8 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,6 % apmērā no IKP. Tā kā Beļģija kvalificējas pieprasītajai īslaicīgajai novirzei 0,5 % apmērā no IKP saskaņā ar strukturālo reformu klauzulu, vajadzīgo strukturālo korekciju 2019. gadam var samazināt līdz 0,1 % no IKP, kura atbilst primāro neto izdevumu nominālajam pieauguma tempam, kas 2019. gadā nepārsniedz 2,8 %. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, pastāv risks būtiskai novirzei no ieteiktās korekcijas virzībā uz vidēja termiņa budžeta mērķi 2018. un 2019. gadā, aplūkojot abus kopā.

               (10)Ņemot vērā Beļģijas vispārējās valdības parāda attiecību, kas pārsniedz 60 % no IKP, un prognozēto izlaides starpību 0,1 % apmērā, 2020. gadā valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma tempam nevajadzētu pārsniegt 1,6 % atbilstīgi strukturālajai korekcijai 0,6 % apmērā no IKP, kas izriet no kopīgi pieņemtās prasību korekcijas matricas saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi nemainīgas politikas apstākļos, pastāv risks būtiskai novirzei no minētās prasības 2020. gadā. Saskaņā ar prognozēm Beļģija 2019. un 2020. gadā neizpildīs parāda noteikumu. Kopumā Padome uzskata, ka, sākot no 2019. gada, būtu jāveic vajadzīgie pasākumi, lai ievērotu Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Svarīgi būtu jebkādus neparedzētus ieņēmumus izmantot tam, lai vēl vairāk samazinātu vispārējās valdības parāda attiecību.Beļģijas publisko finanšu vidēja termiņa un ilgtermiņa ilgtspēja joprojām ir apdraudēta, jo parāda attiecība pret IKP ir ļoti liela un ir paredzams, ka pieaugs sabiedrības novecošanās izmaksas, jo īpaši tās, kas saistītas ar pensijām un ilgtermiņa aprūpi. 2015. gadā tika pieņemti vairāki likumi par pensiju reformu, kā rezultātā likumā noteiktais pensionēšanās vecums no 2025. gada tiks palielināts no 65 līdz 66 gadiem un, sākot no 2030. gada, līdz 67 gadiem. Turklāt tika noteiktas arī stingrākas prasības attiecībā uz vecumu un darba stāžu, lai gūtu labumu no priekšlaicīgas pensionēšanās. Tomēr publiskie izdevumi pensiju jomā līdz 2070. gadam joprojām pieaugs par 2,9 procentpunktiem no IKP, galvenokārt nākamo divu desmitgažu laikā. Turklāt vairākām lielām ierēdņu grupām priekšlaicīgas pensionēšanās nosacījumi joprojām ir izdevīgāki nekā standarta nosacījumi. Paredzams, ka publiskie izdevumi ilgtermiņa aprūpei līdz 2070. gadam palielināsies par 1,7 procentpunktiem no IKP, pārsniedzot vidējo pieaugumu, turklāt šo izdevumu līmenis jau ir viens no augstākajiem Eiropas Savienībā. Ilgtermiņa aprūpes organizatoriskā sadrumstalotība, kad pienākumi pašlaik ir sadalīti dažādos pārvaldes līmeņos, sarežģī dažus izdevumu efektivitātes aspektus, un līdz ar to vēl nav skaidrs, kāda reāla ietekme būs nesenajai atbildības nodošanai. Pārvaldības stiprināšana palīdzētu sasniegt vēlamo efektivitātes pieaugumu. Iespējams, ka ir veidi, kā optimizēt dažādos aprūpes veidus, lai palielinātu ilgtermiņa aprūpes sistēmas izmaksu efektivitāti.

               (11)Publisko izdevumu struktūru un efektivitāti var uzlabot, lai radītu iespēju veikt lielākus publiskos ieguldījumus. Neraugoties uz neseno samazinājumu, kopējie izdevumi kā daļa no IKP Beļģijā joprojām ir vieni no augstākajiem eurozonā. Lielais publisko izdevumu līmenis liecina par to, ka pastāv iespēja veikt lielāku uz izdevumiem balstītu fiskālo korekciju. Ņemot vērā publisko izdevumu augsto līmeni, noteiktas politikas rezultāti un dažu sabiedrisko pakalpojumu kvalitāte rada jautājumus par izmaksu efektivitāti. Izdevumu pārskatīšana un politikas novērtēšana var palīdzēt Beļģijai noteikt prioritātes un uzlabot publisko izdevumu efektivitāti. Turklāt izdevumu pārskatus varētu izmantot, lai novērtētu, cik efektīvs ir netiešais publiskais atbalsts uzņēmējdarbības pētniecībai un attīstībai, kas ir viens no augstākajiem Eiropas Savienībā, izsakot procentos no IKP, un kas pagājušajā gadā turpināja palielināties. Federālās un reģionālās iestādes ir nesen paudušas interesi savā budžeta mehānismā iekļaut izdevumu pārskatīšanu.

               (12)Budžeta koordinācija starp struktūrām pašlaik nav pietiekami elastīga, lai radītu iespēju veikt publiskus ieguldījumus liela mēroga projektos. Efektīva budžeta koordinācija ir būtiska tādas federālas dalībvalsts gadījumā kā Beļģija, kur atbildība par izdevumiem ļoti lielā mērā ir nodota vietējām pašvaldībām. Neraugoties uz 2013. gadā parakstīto sadarbības nolīgumu, joprojām nav oficiālas vienošanās par gada mērķiem visos valdības līmeņos, kas sarežģī budžeta koordināciju. Pretstatā iepriekšējo stabilitātes programmu praksei, kad saskaņošanas komiteja “pieņēma zināšanai” fiskālo trajektoriju, visos valdības līmeņos tika apstiprināta 2018. gada stabilitātes programmā izklāstītā vispārējā fiskālā trajektorija un tika atbalstīta fiskālo mērķu sasniegšana līdz 2020. gadam attiecībā uz visiem valdības līmeņiem. Lai gan šis apstiprinājums vispārējo trajektoriju padarīja ticamu, nebija oficiālas vienošanās par gada fiskālajiem mērķiem katrā valdības līmenī. Bez vienošanās par mērķiem katrā valdības līmenī var tikt apdraudēta vispārējās trajektorijas dzīvotspēja vidējā termiņa mērķa sasniegšanai. Turklāt tas traucē Finanšu augstās padomes publiskā sektora aizņēmumu prasību nodaļai efektīvi uzraudzīt šo mērķu ievērošanu. 2019. gada stabilitātes programmā bija ietverti tikai orientējoši vispārējie un starpposma budžeta mērķi, jo 2019. gada 26. maijā federālā līmenī un reģionu un kopienu līmenī notika vēlēšanas.

               (13)Nesenās ekonomikas izaugsmes rezultātā ir noticis pēdējo desmit gadu laikā lielākais darbvietu un nodarbinātības pieaugums. Tomēr pāreja no neaktivitātes vai bezdarba uz nodarbinātību joprojām ir zema, un Beļģija nevirzās uz to, lai sasniegtu stratēģijas “Eiropa 2020” mērķi – nodarbinātību 73,2 % apmērā. Joprojām pastāv lielas reģionālās atšķirības darba tirgū. Jauniešu bezdarbs Briselē krietni pārsniedz Savienības vidējo līmeni. Mazkvalificētu darba ņēmēju, migrantu izcelsmes personu, gados vecāku darba ņēmēju un personu ar invaliditāti līdzdalība darba tirgū ir zema, un tas liecina, ka gan strukturālie, gan grupai raksturīgie faktori apgrūtina viņu iekļaušanos darba tirgū, savukārt esošie aktivizācijas pasākumi nav vienlīdz efektīvi visās iedzīvotāju grupās. Nodarbinātības līmenis gados vecākiem darba ņēmējiem (55–64 gadi) joprojām ir zem ES vidējā līmeņa, un šī atšķirība no ES vidējā rādītāja turpina pieaugt darba ņēmējiem, kuri ir vecāki par 60 gadiem. Migrantu izcelsmes personas, jo īpaši sievietes, turpina saskarties ar lielāku bezdarba līmeni, zemākiem aktivitātes rādītājiem, augstāku nodarbinātu personu nabadzības līmeni un pārāk augstu kvalifikāciju. Lai gan ir veikti daži pasākumi nolūkā atbalstīt nesen ieceļojušu migrantu integrāciju un novērst diskrimināciju, joprojām trūkst koordinētas pieejas, kā risināt problēmas, ar kurām saskaras migrantu izcelsmes personas. Lai risinātu zemo līdzdalības līmeni darba tirgū, “darbvietu vienošanās” reformas ietvaros ir veikti pasākumi, taču to ietekme vēl jānovērtē.

               (14)Joprojām pastāv būtiski finansiāli šķēršļi, kuri kavē nodarbinātību. Lai gan nodokļu novirzīšana ir samazinājusi darbaspēka nodokļu īpatsvaru darbaspēka izmaksās, tas joprojām kopumā ir augsts visu līmeņu atalgojuma saņēmējiem, izņemot ļoti zema atalgojuma saņēmējiem (piecdesmit procentu apmērā no vidējās algas). Beļģija joprojām ir vienīgā dalībvalsts, kurā bezdarba pabalstiem nav laika ierobežojuma, lai gan to apjoms pakāpeniski samazinās. Pastāv negatīvi finanšu stimuli cilvēkiem, kas gūst labumu no veselības un darbnespējas pabalstu sistēmām, un otriem pelnītājiem neuzsākt pilnas slodzes darbu. Jo īpaši vientuļie vecāki (un mazākā mērā arī pāri ar bērniem) saskaras ar ierobežotiem finanšu stimuliem uzsākt (pilnas slodzes) darbu, ņemot vērā izmaksu un pabalstu atsaukšanas kombināciju. Turklāt var rasties koordinācijas problēmas sakarā ar to, ka atbildība par sociālo aizsardzību ir sadalīta starp federālo, reģionālo un vietējo līmeni. Sociālā nodrošinājuma sistēma neaptver visus nodarbinātos, un dažiem nodarbinātajiem nav sociālās aizsardzības seguma.

               (15)Joprojām bažas rada izglītības efektivitātes samazināšanās un būtiskas atšķirības izglītības sistēmā. To jauniešu īpatsvaru, kuri neapgūst pamatprasmes, var uzlabot jo īpaši franču valodas kopienā, kur šis īpatsvars pārsniedz vidējo ESAO rādītāju. Sociāli ekonomiskās un migrācijas situācijas dēļ pastāv liela izglītības rezultātu atšķirība. Skolotājiem ir vajadzīgs lielāks atbalsts, lai risinātu daudzveidības jautājumus, un joprojām ir nepieciešams pielāgot skolotāju profesionālo kvalifikāciju. Ir jāpastiprina reformas, ar ko uzlabot izglītības rezultātus un novērst atšķirības ar mērķi veicināt zinātnesietilpīgu, ilgtspējīgu un iekļaujošu izaugsmi un sociālo iekļautību. Turpinās darbs pie “Pakta par izcilību” īstenošanas, franču valodas kopienas skolu plašās reformas, lai uzlabotu pamatprasmes, efektivitāti, pārvaldību un novērstu nevienlīdzību. Ir pieņemti un no 2020. gada septembra tiks piemēroti dekrēti par skolotāju darba organizēšanu, skolu kopējo mācību programmu, skolu direktoru statusu un franču valodas zināšanu paaugstināšanu jaunajiem skolēniem. Flāmu kopiena īsteno dažas vidējās izglītības reformas, sākot no 2019.-2020. gada, bet skolēnu agrīna ievirze joprojām rada bažas. Šo reformu un pasākumu ietekme būs atkarīga arī no to efektīvas īstenošanas un uzraudzības. Federālais parlaments ir arī samazinājis obligātās izglītības vecumu no sešiem uz pieciem gadiem. Ņemot vērā jau tā lielos izdevumus izglītības jomā, reformas būs jāīsteno, vairāk koncentrējoties uz sistēmas efektivitātes un lietderīguma palielināšanu, un tās spēju nodrošināt uz nākotni vērstas un darba tirgum nozīmīgas kompetences.

               (16)Prasmju neatbilstība un zema profesionālā mobilitāte kavē nodarbinātības un ražīguma pieaugumu. Neraugoties uz vairākiem reģionāliem un federāliem pasākumiem, kas veikti, lai novērstu prasmju trūkumu un palielinātu aktivitāti, tostarp “darbvietu vienošanās” ietvaros, vairākās nozarēs ir vērojams darbaspēka trūkums, jo īpaši informācijas un komunikācijas tehnoloģiju, būvniecības un veselības jomā. Būvniecības nozares izaugsmi kavē prasmju trūkums un darbaspēka nepietiekamība. Dažās nozarēs pastāv būtiskas vajadzības pēc darbaspēka pārkvalificēšanas un kvalifikācijas paaugstināšanas. Arī pieaugušo līdzdalība izglītībā un apmācībā, kā arī profesionālā mobilitāte ir zema. Kā liecina valsts reformu programma, vājas valodu prasmes ir nozīmīgs jautājums, jo īpaši Briselē, kur aptuveni 50 % darba piedāvājumu ir vajadzīgas gan franču, gan nīderlandiešu valodas zināšanas. Augstākās izglītības iegūšanas līmenis ir augsts, bet ir pārāk maz absolventu zinātnē, tehnoloģijās, inženierzinātnēs un matemātikā (STEM). 2016. gadā Beļģija ierindojās 26. vietā Eiropas Savienībā augstskolu absolventu ziņā STEM izglītības jomā, pastāvot mazam jaunu studentu, jo īpaši sieviešu, īpatsvaram saistītajās augstākās izglītības jomās. “STEM rīcības plāna 2012.–2020. gadam” vispārējā īstenošana Flandrijā liecina par virzību uz priekšu, tomēr tehnisko un profesionālo augstskolu absolventu skaits kopš 2010. gada ir palicis nemainīgs. Franču valodas kopienai nav STEM politikas stratēģijas, un tai joprojām ir jāīsteno tās nesen pieņemtās “Digitālās izglītības stratēģijas” plāns skolām. To speciālistu trūkums, kuri apgūst uzņēmējdarbības zināšanas zinātnes, tehnoloģiju, inženierzinātņu un matemātikas jomā, kavē jaunuzņēmumu attīstību. Vispārējais digitālo prasmju līmenis ir labs, bet tas neuzlabojas. Valsts reformu programmā ir uzsvērta vienošanās starp Flandriju un Valoniju, lai uzlabotu starpreģionālo darbaspēka mobilitāti.

               (17)Pētniecība un izstrāde ir koncentrēta dažās nozarēs, un inovācijas nepietiekami ietekmē pārējo ekonomiku, galu galā atstājot iespaidu uz ražīguma pieaugumu. Šķiet, ka publiskie pētījumi reģionos un kopienās ārpus Flandrijas nesasniedz Savienības vidējo rādītāju. Reģionālās un apakšreģionālās atšķirības pastāv arī attiecībā uz pētniecību, izstrādi un inovāciju. Valsts Stratēģisko investīciju paktā ir norādīts, ka digitalizācijas pastiprināšana ir daudzsološs veids, kā palielināt Beļģijas ražīgumu un inovācijas spējas. Lai to izdarītu, ir vajadzīgi ieguldījumi digitālajā infrastruktūrā — tostarp efektīvi pasākumi 5G veiksmīgai izvēršanai —, cilvēkkapitāls un uzņēmējdarbības gars, kā arī paātrināta digitālo tehnoloģiju ieviešana, jo īpaši tajos uzņēmumos, kas līdz šim ir bijuši mazāk attīstīti.

               (18)Ceļu infrastruktūras kvalitāte pasliktinās, jo publiskie ieguldījumi tajā gadiem ilgi ir bijuši mazi. Tajā pašā laikā šķiet, ka šāda liela un blīva tīkla uzturēšana nav rentabla ne reģioniem, ne vietējām pašvaldībām. Beļģijas ceļi ir vieni no noslogotākajiem Savienībā. Dzelzceļa infrastruktūra ir blīva un kvalitatīva, taču tās pabeigšana un modernizēšana joprojām rada problēmas, un sastrēgumi pastāv jo īpaši Briseles apkaimē un Antverpenes un Zēbriges ostu piekļuves punktos. Tiek plānoti nozīmīgi ieguldījumi piepilsētas dzelzceļa infrastruktūrā un signalizācijā, bet tos kavē jo īpaši budžeta piešķīrumu noteikumi reģionos. Turklāt kropļojoši stimuli un šķēršļi konkurencei un ieguldījumiem iekšzemes pasažieru dzelzceļa pakalpojumu un starppilsētu autobusu pārvadājumu pakalpojumu jomā ierobežo alternatīvu kolektīvo un mazoglekļa transporta pakalpojumu piedāvājumu un pieprasījumu. Arvien pieaugošos sastrēgumus daļēji izskaidro pastāvīgais vieglo automobiļu skaita pieaugums, ko veicina beznodevu ceļi, dienesta automašīnu atskaitījumi un zemi nodokļi vides jomā. Augsti darījumu nodokļi par nekustamo īpašumu un dienesta automašīnu sistēma nelabvēlīgi ietekmē mobilitāti. Dzelzceļa pakalpojumu kvalitāte ir samazinājusies, un pilsētu sabiedriskā transporta un pilsētu un lauku sabiedriskā transporta pakalpojumu piedāvājums ir vēl uzlabojams, jo īpaši Valonijā, kur piekļuve nodarbinātībai būtiski ierobežo darba meklētājus. Saskaņā ar valsts reformu programmu visos reģionos tiek veikti nozīmīgi ieguldījumi un īstenotas būtiskas reformas, savukārt federālā līmenī un sadarbībā ar reģioniem uz priekšu virzās piepilsētu dzelzceļu tīkla izbūves pabeigšana ap Briseli. Beļģija pieņēma likumu par iekšzemes dzelzceļa pakalpojumu atvēršanu, bet saskaņā ar sabiedrisko pakalpojumu sniegšanas saistībām ar tieši piešķirtu līgumu nodrošināto pasažieru pārvadājumu īpatsvars Beļģijā joprojām ir ļoti liels. Privātajiem autobusu pārvadātājiem nav atļauts veikt starppilsētu autobusu pārvadājumu pakalpojumus. Taksometriem piemērotie noteikumi atšķiras dažādās vietējās pašvaldībās. Lai gan reģioni ir izstrādājuši paši savus mobilitātes plānus, sarežģīta koordinācija kavē konsekventu redzējumu par mobilitāti Beļģijā un, iespējams, arī pierobežas pilsētās un reģionos. Dzelzceļa regulatīvajai iestādei ir iespēja attīstīt savu regulējošo darbību jomu.

               (19)Enerģētikas pārkārtošanai ir nepieciešami ievērojami ieguldījumi. Veco ēku, kuras tika uzceltas pirms enerģētikas normu ieviešanas, atjaunošana palīdzēs sasniegt 2020. un 2030. gada emisiju samazināšanas mērķus. Alternatīvās degvielas izvēršana ir visai vāja. Ir vajadzīgi ievērojami ieguldījumi elektroenerģijas ražošanā, kā arī starpsavienojumu jaudas, viedtīklu uzglabāšanas un energoefektivitātes jomā.

               (20)Neraugoties uz valdības centieniem, regulatīvais un administratīvais slogs uzņēmumiem joprojām ir smags un apgrūtina uzņēmējdarbību. Nodokļu sistēma ir vienkāršota jaunuzņēmumiem un maziem uzņēmumiem, bet tā joprojām ir sarežģīta finanšu ieguldījumiem. Beļģija ir reformējusi savu uzņēmējdarbības tiesību kodeksu, samazinot uzņēmumu juridisko veidu skaitu, atvieglojot juridisko elektronisko saziņu, samazinot minimālās kapitāla prasības un atbilstoši valsts reformu programmai reformējot maksātnespējas likumu, lai tajā iekļautu tieši brīvās profesijas. Tomēr, neraugoties uz šiem centieniem, pastāv liela kavēšanās būvatļauju saņemšanai, lielas nekustamā īpašuma reģistrācijas maksas un ilgstoša tiesvedība. Administratīvā tiesa saskaras ar problēmām saistībā ar resursu trūkumu un ilgstošu tiesvedību, radot būtisku kavēšanos, jo īpaši attiecībā uz būvatļaujām, kā arī iepirkuma procedūrām. Turklāt koordinācija klimata, enerģētikas, digitālās un transporta politikas jomā ir sarežģīta un ne vienmēr efektīva. Sadarbība starp muitas dienestiem un tirgus uzraudzības iestādēm nav pietiekami efektīva, palielinot risku, ka pār Beļģijas robežām Eiropas Savienībā tiek ievestas neatbilstīgas preces. Politikas veidošanas procesā varētu labāk integrēt ietekmes novērtējumu. Uzņēmumiem sniegto digitālo sabiedrisko pakalpojumu kvalitāte ir zema. Joprojām nopietnu problēmu rada tas, ka tiesu sistēma nav digitalizēta, jo īpaši datu vākšanas jomā. Tiesu sistēmas digitalizācijas pabeigšana ir svarīgs nosacījums tiesu sistēmas kvalitātes turpmākai uzlabošanai, piemēram, uzņēmējdarbības procesu atjaunināšanai un cilvēkresursu un finanšu resursu labākai pārvaldībai tiesās.

               (21)Konkurences un ieguldījumu šķēršļi vairākos uzņēmējdarbības pakalpojumos kavē izaugsmi un produktivitāti. Jauni pakalpojumu sniedzēji tirgū ienāk daudz retāk, nekā tas ir vidēji Eiropas Savienībā, savukārt peļņas likmes pārsniedz ES vidējo līmeni. Komisijas ierobežotības indikators liecina, ka Beļģijas tiesiskais regulējums attiecībā uz grāmatvežiem, nodokļu konsultantiem, arhitektiem un nekustamā īpašuma aģentiem ir ievērojami stingrāks nekā vidēji Eiropas Savienībā. Nesen pieņemtajā likumā ir ieviestas stingrākas prasības attiecībā uz patentu aģentiem. Federālās plānošanas birojs lēš, ka regulējuma sloga vērienīgs samazinājums juridiskiem, grāmatvedības un arhitektūras pakalpojumiem palielinātu darba ražīgumu. Regulētās maksas notāriem par darījumiem ar nekustamo īpašumu ir ievērojamas, radot izmaksas papildus augstajiem reģistrācijas nodokļiem. Reģioni ir nevienmērīgi veikuši reformas amatniecības un tirdzniecības profesiju jomā. Mazumtirdzniecības nozare joprojām saskaras ar darbības ierobežojumiem, kas kavē tās ražīgumu un bremzē ieguldījumus. Lielveikalu sektorā pastāv nepietiekams konkurences līmenis, galvenokārt tāpēc, ka koncentrācija ir augsta, un uzņēmējdarbības uzsākšanai un izbeigšanai šajā jomā ir vāja dinamika. Saskaņā ar mazumtirdzniecības ierobežotības indikatoru Beļģija ir sestā ierobežojošākā dalībvalsts attiecībā uz mazumtirgotāju darbības vidi. Valsts reformu programmā ir uzsvērts, ka Briseles nesen veiktās reformas veicina mazumtirdzniecības uzņēmumu dibināšanu. Telesakaru tirgu raksturo augsts koncentrācijas līmenis (ko vēl vairāk pastiprina neseni pārņemšanas darījumi) un vāja konkurence. Par to liecina arī salīdzinoši augstās fiksēto pakalpojumu cenas salīdzinājumā ar līdzīgām valstīm. Fiksētajos tīklos mazumtirdzniecības tirgu raksturo vēsturisko un kabeļu tīklu operatoru ģeogrāfiski noteikti duopoli. Tas var radīt šķēršļus dažu operatoru fiksēto un mobilo konverģēto komplekso pakalpojumu sniegšanai. Valsts reformu programmā ir uzsvērts, ka ir pieņemta ekonomikas tiesību aktu reforma, lai uzlabotu konkurences tiesību aktu ievērošanu un Beļģijas Konkurences iestādes darbību, uzlabojot procedūras, un mazinātu turpmāku strīdu risku Cour des Marchés/Marktenhof tiesā. Beļģijas Konkurences iestādei ir ierobežoti resursi salīdzinājumā ar citu dalībvalstu konkurences iestāžu resursiem.

               (22)ES līdzekļu plānošana laikposmam no 2021. līdz 2027. gadam varētu palīdzēt novērst dažas no ieteikumā norādītajām nepilnībām, jo īpaši jomās, uz kurām attiecas ziņojuma par valsti D pielikums
                  6
               . Tas ļautu Beļģijai pēc iespējas labāk izmantot minētos līdzekļus norādītajās nozarēs, ņemot vērā reģionālās atšķirības.

               (23)Komisija 2019. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Beļģijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un to publicējusi 2019. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī izvērtējusi 2019. gada stabilitātes programmu un 2019. gada valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Beļģijai adresētajiem ieteikumiem. Izvērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Beļģijā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (24)Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi 2019. gada stabilitātes programmu, un tās atzinums
                  7
                ir atspoguļots jo īpaši turpmāk sniegtajā 1. ietekumā.

               AR ŠO IESAKA Beļģijai 2019. un 2020. gadā rīkoties šādi.

               1.Nodrošināt, ka valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps 2020. gadā nepārsniedz 1,6 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,6 % apmērā no IKP. Izmantot neparedzētos ieņēmumus, lai straujāk samazinātu vispārējās valdības parāda attiecību pret IKP. Turpināt reformas, lai nodrošinātu ilgtermiņa aprūpes un pensiju sistēmu fiskālo ilgtspēju, tostarp ierobežojot iespējas priekšlaicīgi izstāties no darba tirgus. Uzlabot publisko izdevumu struktūru un efektivitāti, jo īpaši, veicot izdevumu pārskatīšanu un fiskālo politiku koordinēšanu visos valdības līmeņos, lai radītu iespēju veikt publiskus ieguldījumus.

               2.Novērst faktorus, kas attur no strādāšanas, un stiprināt aktīvas darba tirgus politikas efektivitāti, jo īpaši attiecībā uz mazkvalificētiem darba ņēmējiem, gados vecākiem darba ņēmējiem un migrantu izcelsmes personām. Uzlabot izglītības un apmācības sistēmu darbības rezultātus un iekļautību un novērst prasmju neatbilstību.

               3.Ņemot vērā reģionālās atšķirības, uz ieguldījumiem vērstu ekonomikas politiku koncentrēt uz ilgtspējīgu transportu — tostarp dzelzceļa infrastruktūras modernizāciju —, zemām oglekļa emisijām, enerģētikas pārkārtošanu, pētniecību un inovāciju, jo īpaši digitalizācijas jomā. Risināt pieaugošās problēmas saistībā ar mobilitāti, pastiprinot stimulus un likvidējot šķēršļus, lai palielinātu sabiedriskā un zema emisijas līmeņa transporta piedāvājumu un pieprasījumu.

               4.Samazināt regulatīvo un administratīvo slogu, lai stimulētu uzņēmējdarbību un likvidētu šķēršļus konkurencei pakalpojumu jomā, jo īpaši telesakaru, mazumtirdzniecības un profesionālo pakalpojumu jomā.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        SWD(2019) 1000 final.

                     (3)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

                     (4)

                        COM(2014) 494 final.

                     (5)

                        Cikliski koriģētā bilance, no kuras atskaitīti vienreizējie un pagaidu pasākumi un kuru Komisija pārrēķinājusi, izmantojot vispārpieņemtu metodiku.

                     (6)

                        SWD(2019) 1000 final.

                     (7)

                        Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 5.6.2019
            COM(2019) 507 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Īrijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Īrijas 2019. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Īrijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Īrijas 2019. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību
                  2
               , un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2018. gada 21. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2019. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Komisija 2018. gada 21. novembrī uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Īrija bija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu “Padomes ieteikums par eurozonas ekonomikas politiku”, kuru Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Ieteikumu par eurozonas ekonomikas politiku (turpmāk “eurozonai adresētais ieteikums”) Padome pieņēma 2019. gada 9. aprīlī.

               (2)Ņemot vērā to, ka Īrija ir dalībvalsts, kuras valūta ir euro, un ka ekonomiskajā un monetārajā savienībā tautsaimniecības ir savstarpēji cieši saistītas, Īrijai būtu jānodrošina, ka tiek pilnībā un laikus īstenots eurozonai adresētais ieteikums, kurš atspoguļojas turpmāk sniegtajā 1. un 3. ieteikumā. Konkrētāk, ar ieguldījumiem saistītas ekonomikas koncertēšana konkrētajās jomās un nodokļu pasākumu ieviešana palīdzēs īstenot otro eurozonai adresēto ieteikumu attiecībā uz ieguldījumu atbalstīšanu, publisko finanšu uzlabojumiem un cīņu pret agresīvu nodokļu plānošanu.

               (3)2019. gada ziņojums par Īriju
                  3
                tika publicēts 2019. gada 27. februārī. Tajā bija izvērtēts, kā Īrija īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2018. gada 13. jūlijā, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Īrijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā bija ietverts arī padziļināts pārskats, kurš veikts saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu un kura rezultāti arī tika publicēti 2019. gada 27. februārī
                  4
               . No Komisijas veiktās analīzes secināms, ka Īrijā pastāv makroekonomikas nelīdzsvarotība. Konkrētāk, lielais privātā sektora un valsts parāda apjoms un neto ārējās saistības padara Īriju neaizsargātu pret nelabvēlīgiem satricinājumiem, taču plūsmas mainīgie lielumi ir turpinājuši uzlaboties. Privātā sektora parāda līmenis joprojām ir augsts, bet ekonomikas izaugsme turpina palīdzēt to samazināt. Starptautisko uzņēmumu darbība turpina ietekmēt uzņēmumu parādu. Mājsaimniecību parāds, šķiet, kopumā atbilst pamatrādītājiem, kaut arī tas ir liels salīdzinājumā ar izmantojamo ienākumu. Tiek prognozēts, ka valsts parāds turpinās samazināties, savukārt budžeta deficīts kļūst līdzsvarotāks. Mājokļu cenas jau vairākus gadus strauji pieaug, taču pēdējā laikā šis pieaugums ir palēninājies. Mājokļu cenas lielā mērā ietekmē piedāvājuma ierobežojumi, un nav skaidru pierādījumu, ka tie būtu pārāk augstu novērtēti. Lai gan ienākumus nenesošo aizdevumu apjoms joprojām ir augsts, tas ir samazinājies vēl vairāk, pat ja ilgtermiņa maksājumu kavējumi sarūk lēnāk.

               (4)Īrija savu 2019. gada valsts reformu programmu iesniedza 2019. gada 17. aprīlī  un 2019. gada stabilitātes programmu – 2019. gada 29. aprīlī. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus.

               (5)Attiecīgie šai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus (“ESI fondi”) 2014.–2020. gada plānošanas periodam. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013
                  5
                23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas ir vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par minētā noteikuma izmantošanu Komisija ir sniegusi Norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri saista ESI fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību
                  6
               .

               (6)Uz Īriju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa un noteikums par parādu. Valdība savā 2019. gada stabilitātes programmā paredz nominālās bilances uzlabojumu līdz 0,2 % no IKP 2019. gadā un pēc tam turpmāku pakāpenisku uzlabošanos līdz 1,3 % no IKP 2023. gadā. Pamatojoties uz pārrēķināto strukturālo bilanci
                  7
               , plānots, ka līdz 2020. gadam tiks sasniegts vidēja termiņa budžeta mērķis, kas ir noteikts kā strukturālais deficīts 0,5 % apmērā no IKP. Saskaņā ar stabilitātes programmu sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2019. gadā samazināsies līdz 61,1 % un turpinās samazināsies līdz 51,6 % 2023. gadā. Minēto budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams. Vienlaikus tie pasākumi, kas ir vajadzīgi, lai no 2020. gada sekmētu plānoto deficīta mērķu sasniegšanu, nav pietiekami precizēti.

               (7)Padome 2018. gada 13. jūlijā ieteica Īrijai sasniegt vidēja termiņa budžeta mērķi 2019. gadā. Tas saskan ar valdības neto primāro izdevumu maksimālo nominālo pieauguma tempu
                  8
                7,0 % apmērā 2019. gadā, kas atbilst pieļautajam strukturālās bilances pasliktinājumam 0,3 % apmērā no IKP. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, sagaidāms, ka Īrija 2019. gadā veiks ieteiktās fiskālās korekcijas.

               (8)Īrijai 2020. gadā būtu jāsasniedz tās vidēja termiņa budžeta mērķis. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, tas atbilst valdības neto primāro izdevumu maksimālajam nominālajam pieauguma tempam 3,7 % apmērā
                  9
               , kas atbilst strukturālajai korekcijai 0,7 % apmērā no IKP gadā. Tiek prognozēts, ka Īrija sasniegs vidēja termiņa budžeta mērķi. Prognozēts, ka vispārējās valdības parāds turpinās stabili samazināties, kļūstot mazāks par apjomu, ko paredz noteikums par parādu. Kopumā Padome uzskata, ka ir paredzams, ka Īrija 2019. un 2020. gadā atbildīs Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem. Ņemot vērā atšķirību starp IKP mērījumiem un iekšzemes ražojumu apjomu Īrijā un saistīto ietekmi uz parāda attiecību pret IKP, Īrijas pašreizējos cikliskos apstākļus un paaugstinātos ārējos riskus, būtu svarīgi izmantot visus neparedzētos ieņēmumus, lai vēl vairāk samazinātu vispārējās valdības parāda attiecību.

               (9)Publisko finanšu stāvoklis ir vēl vairāk uzlabojies, pateicoties stabilai ražošanas apjomam izaugsmei, tomēr joprojām pastāv ieņēmumu svārstīguma risks un ir iespējams ieņēmumus padarīt noturīgākus pret ekonomikas svārstībām un nelabvēlīgiem satricinājumiem. Ierobežojot nodokļu izdevumu tvērumu un skaitu un paplašinot nodokļu bāzi, uzlabotos ieņēmumu stabilitāte, ņemot vērā ekonomikas nepastāvību. Kaut arī Īrija tūrisma darbībām ir palielinājusi pievienotās vērtības nodokļa likmi, daži nesenie pasākumi nodokļu jomā ir bijuši vērsti uz samazinājumiem un atvieglojumiem. Turklāt Īrijai ir vēl liels potenciāls, lai uzlabotu to, kā nodokļu sistēma var palīdzēt īstenot mērķus vides jomā. Šādi centieni varētu ietvert fosilā kurināmā subsīdiju samazināšanu un spēcīgāku cenu signālu ieguldītājiem, apņemoties nākamajā desmitgadē īstenot oglekļa dioksīda nodokļa palielinājumu.

               (10)Lai atbilstoši 2019. gadā eurozonai adresētajam ieteikumam nodokļu sistēmas padarītu efektīvākas un taisnīgākas, ir būtiski apkarot agresīvu nodokļu plānošanu. Nodokļu maksātāju agresīvo nodokļu plānošanas stratēģiju blakusietekme uz citām dalībvalstīm nozīmē, ka papildus ES tiesiskajam regulējumam ir nepieciešama koordinēta politiskā rīcība valsts līmenī. Īrija ir veikusi pasākumus, kas vērsti pret agresīvu nodokļu plānošanu, taču autoratlīdzību un dividenžu maksājumu lielais īpatsvars IKP liek domāt, ka sabiedrības, kas agresīvi plāno nodokļus, izmanto Īrijas nodokļu noteikumus. Nodokļu ieturēšanas ierobežota piemērošana izejošajiem (proti, no ES rezidentiem – trešo valstu rezidentiem) autoratlīdzības un dividenžu maksājumiem, ko veic Īrijā bāzēti uzņēmumi, var radīt situāciju, kurā par šiem maksājumiem vispār netiek maksāti nodokļi, ja tiem nepiemēro nodokļus arī saņēmējā jurisdikcijā.

               (11)Joprojām pastāv ilgtermiņa fiskālās ilgtspējas riski, kas saistīti ar iedzīvotāju novecošanas izmaksām. Tiek prognozēts, ka izdevumi veselības aprūpes jomā pieaugs no 4,1 % no IKP 2016. gadā līdz 5,1 % 2070. gadā, sasniedzot maksimumu 5,2 % apmērā 2063. gadā. Lai gan Īrijā ir veselības aprūpes sistēmas aspekti, kas darbojas labi vai ir uzlabojušies, sistēma ir neefektīva, cenšas apmierināt pieprasījumu un nenodrošina koordinētu un integrētu aprūpi. Lai mazinātu arvien pieaugošo spiedienu uz pieprasījumu, Īrijas valdība apstiprināja Sláintecare īstenošanas stratēģiju un izveidoja Sláintecare programmas īstenošanas biroju, lai nākamo 10 gadu laikā visaptveroši reformētu un modernizētu Īrijas veselības un sociālās aprūpes pakalpojumus. Plānotā reforma ir uzticams redzējums, kā padarīt veselības aprūpes sistēmu visiem pieejamu un ilgtspējīgu, lai apmierinātu novecojošas sabiedrības prasības un novirzītu aprūpi uz sabiedrību, lielāku uzmanību pievēršot profilaksei. Tas, visticamāk, pozitīvi ietekmēs mazāku paļaušanos uz akūtu aprūpi, tādējādi padarot veselības aprūpi izmaksu ziņā efektīvāku. Tomēr īstenošanu apdraud veselības aprūpes sistēmas grūtības saistībā ar divkāršas veselības apdrošināšanas tirgu, un efektīvu sava budžeta pārvaldību, sniegumu un darbaspēku īstermiņā. Būtu jāierobežo arī īstermiņa izmaksas, lai izpildītu Sláintecare redzējumu ilgtermiņā.

               (12)Neraugoties uz iepriekšējiem valdības centieniem ierobežot valsts pensiju izdevumus, ir sagaidāms, ka pensiju sistēmas kopējais deficīts ilgtermiņā ievērojami palielināsies, jo pensiju izdevumi pieaugs no 5 % no IKP 2016. gadā līdz 6,6 % 2070. gadā, sasniedzot maksimumu 7,5 % apmērā 2053. gadā. Pilnīga un savlaicīga iesniegtā pensiju reformas ceļveža īstenošana ir ļoti būtiska, lai padarītu Īrijas pensiju sistēmu fiskāli stabilāku.

               (13)Lai uzlabotu Īrijas produktivitāti un ilgtermiņa iekļaujošu izaugsmi, ļoti nozīmīgi ir palielināt ieguldījumus prasmju apguvē, izglītībā un apmācībā, kā arī sociālajā iekļautībā. Kāpjošais pieprasījums pēc darbarokām un jauno prasmju trūkums un neatbilstības atsevišķās nozarēs mudina pielikt pūles, lai aizsniegtu neaktīvās potenciālo darba ņēmēju grupas un veiktu ieguldījumus nepietiekami izmantotajā cilvēkkapitālā. Ir iespējams veicināt prasmju pilnveidi un labāk pieskaņot izglītības programmas un profesionālo apmācību darba tirgus vajadzībām. Darba ņēmēju, kuriem ir digitālās pamatprasmes, mazais procentuālais īpatsvars liek veikt papildu ieguldījumus apmācībā darbavietā un pieaugušo darba ņēmēju prasmju pilnveidi. Ieguldījumi kvalitatīvas un cenu ziņā pieejamas bērnu aprūpes pieejamībā un valsts bērnu aprūpes sistēmas izvēršanā palīdzēs palielināt sieviešu visai zemo nodarbinātības līmeni. Personu ar invaliditāti līdzdalības līmenis darba tirgū ir viens no zemākajiem Eiropā. To cilvēku skaits, kuri dzīvo mājsaimniecībās ar zemu darba intensitāti, joprojām ir viens no augstākajiem Eiropas Savienībā, liecinot, ka ir iespējamas integrētākas un mērķtiecīgākas aktivizēšanas stratēģijas šīs iedzīvotāju grupas atbalstam.

               (14)Gadi, kuros pēc ekonomikas lejupslīdes ir bijis zems ieguldījumu līmenis, ir apgrūtinājuši cenas ziņā pieejamu un sociālu mājokļu un piemērotas infrastruktūras pieejamību tādās jomās kā tīrs transports un enerģija, ūdensapgādes pakalpojumi un īpaši ātrdarbīga platjosla, kas savukārt rada šķēršļus ieguldījumiem uzņēmējdarbībā. Turklāt autotransporta radītās siltumnīcefekta gāzu emisijas pēdējo 5 gadu laikā ir stipri palielinājušās. Pilnveidota infrastruktūra apvienojumā ar telpisko plānošanu varētu būt nozīmīgs veicinošs faktors, lai uzlabotu mājokļu piedāvājumu, palielinātu privātos ieguldījumus, veicinātu ražīguma pieaugumu un nodrošinātu līdzsvarotu reģionālās ekonomikas attīstību. Nākotnes vajadzībām piemērota savienojamība un pietiekamas digitālās prasmes joprojām ir ļoti būtiskas, lai vietēji uzņēmumi varētu efektīvi izmantot digitālās tehnoloģijas un lai attīstītu vietējo informācijas un sakaru tehnoloģiju nozari. Joprojām pastāv būtiskas problēmas saistībā ar piekļuvi īpaši ātrdarbīgai platjoslai, jo īpaši lauku apvidos. Lielāki infrastruktūras ieguldījumi tīras enerģijas, tīra un sabiedriskā transporta un ūdensapgādes pakalpojumu jomā, kā arī aktīvāki centieni dekarbonizācijas, energoefektivitātes, atjaunojamās enerģijas un aprites ekonomikas jomā palīdzētu Īrijai pāriet uz mazoglekļa un vides ziņā noturīgu ekonomiku.

               (15)Lai gan valsts attīstības plāna uzsākšana galu galā varētu radīt papildu pamata infrastruktūru, būvniecības nozares vājā jauda varētu kļūt par šķērsli tās savlaicīgai īstenošanai. Turklāt, dažādojot jūras transporta un enerģētikas savienojumus ar kontinentālo Eiropu, būtu iespējams palielināt ekonomikas noturību pret ārējiem satricinājumiem. Īrija līdz šim nav spējusi nošķirt ekonomikas izaugsmi no siltumnīcefekta gāzu un gaisa piesārņotāju emisijām. Siltumnīcefekta gāzu emisijas ir nepārtraukti palielinājušās, jo īpaši transporta, lauksaimniecības, enerģētikas un apbūvētās vides jomā. Negūstot progresu šajā jomā, Īrijai būs grūtāk izpildīt ES saistības, un vienlaikus palielināsies turpmākās rīcības izmaksas.

               (16)Pastāvīgs piedāvājuma trūkums līdz ar pieaugošo pieprasījumu turpina palielināt nekustamā īpašuma cenu pieaugumu. Lai gan 2017. gadā cenas nešķita pārvērtētas, bažas rada pieejamība cenu ziņā. Mājokļu piedāvājuma trūkums ietekmē arī sociālos mājokļus nepietiekamu ieguldījumu dēļ, un pēdējo desmit gadu laikā tas turpina palielināties. Lai gan ir aplēsts, ka pieprasījums ir aptuveni 72 000 vienību, 2019. gadā tika ieplānoti tikai 10 000 vienību. Vēl 17 000 personām ir jāsniedz palīdzība, izmantojot Īrijas Mājokļu atbalsta maksājumu vai īres maksājumu shēmu, taču pastāv risks, ka tas palielinās īres maksas pieaugumu privātajā īres tirgū, kur piedāvājums jau ir ierobežots. Liels skaits sociālo mājokļu ir nepietiekami apdzīvoti, jo īpaši Dublinas apgabalā, daļēji novecojušas mantošanas prakses dēļ. Neatbilstīgi dažādie sociālo māju veidi, kā arī ļoti ierobežotais cenu ziņā pieejamu un īres izmaksu ziņā pieejamu mājokļu daudzums, ir faktori, kas vēl vairāk pasliktina situāciju. Tā rezultātā pastāvīgi pieaug to cilvēku un ģimeņu skaits, kuri dzīvo ārkārtas izmitināšanas vietās, bezpajumtnieku skaitam 2019. gada februārī sasniedzot jaunus apmērus.

               (17)Lai atbalstītu stabilāku un noturīgāku produktivitātes pieaugumu valstī, ļoti būtiski ir sekmēt vietējo uzņēmumu inovācijas virzītu ražīguma pieaugumu. Uzņēmumu pētniecības un izstrādes izdevumi turpina pieaugt, taču tie joprojām ir zemāki par ES vidējo rādītāju un ir izteikti koncentrēti ārvalstnieku īpašumā esošos uzņēmumos. Pastāv iespēja virzīt inovācijas politiku uz to, lai labāk atbalstītu Īrijas mazos un vidējos uzņēmumus. Netiešais atbalsts (t. i., nodokļu kredīti) joprojām ir galvenais publiskā atbalsta instruments pētniecībai un izstrādei Īrijā (80 % no kopējā publiskā atbalsta). Ciešākas saiknes starp starptautiskiem un vietējiem uzņēmumiem varētu palīdzēt uzlabot inovācijas izplatību visā ekonomikā. Turklāt ciešāka sadarbība starp uzņēmumiem un publiskiem pētniecības centriem vairotu arī inovāciju potenciālu.

               (18)Lai gan publiskās pētniecības un izstrādes zemais līmenis joprojām rada bažas (1,05 % no IKP salīdzinājumā ar ES vidējo rādītāju – 2 %), nesen pieņemtā Īrijas 2019. gada nākotnes nodarbinātības programma (“Future Jobs Ireland 2019”) paredz daudzsološu sistēmu inovāciju un tehnoloģisko pārmaiņu stimulēšanai un mazo un vidējo uzņēmumu produktivitātes uzlabošanai. Tomēr tās pilnīga īstenošana būs atkarīga no publisko izdevumu ievērojama pieauguma pētniecības un inovāciju jomā, kā arī no nesen pieņemtās programmas ieviešanas konkrētos politikas pasākumos. Pašreizējā vērienīgajā pasākumu sarakstā joprojām trūkst svarīgu datu un precīzu īstenošanas datumu. Piemēram, attiecībā uz darbībām, kas jāveic 2019. gadā, nav apzināti nekādi pasākumi, lai palielinātu ilgtermiņa kapitāla ieguldījumu pieejamību ar mērķi atbalstīt vietējos uzņēmumus to uzņēmējdarbības paplašināšanā; politikas pasākumu kombinācija ar mērķi stimulēt mazos un vidējos uzņēmumus ieguldīt jaunās tehnoloģijās apvieno nodokļu kredītus un ar nodokļiem nesaistītus stimulus, lai mudinātu mazos un vidējos uzņēmumus ieguldīt inovācijā, taču šo pasākumu relatīvais mērogs joprojām nav zināms. Lai gan stratēģijā atzīts, cik nozīmīga ražīgumam ir platjoslas infrastruktūra, netiek plānotas konkrētas darbības un galīgie rezultāti, lai novērstu plaisu starp Īriju un citām ES valstīm saistībā ar nākotnes prasībām atbilstošu platjoslas tīklu izvēršanu atbilstoši ES Gigabitu sabiedrības mērķiem 2025. gadam.

               (19)Īrijā pastāv ievērojamas reģionālās atšķirības, un pēdējo desmit gadu laikā tās ir palielinājušās. Salīdzinājuma ar citām ES dalībvalstīm Īrijā ir visai lielas reģionu ekonomiskās atšķirības IKP izteiksmē uz vienu iedzīvotāju. Laikposmā no 2000. līdz 2016. gadam IKP uz vienu iedzīvotāju Dienvidu un austrumu reģionā pieauga par 74 %, kas ir par 63 procentpunktiem vairāk nekā Piekrastes, Midlendas un Rietumu reģionā, un šis pieaugums kļuva straujāks pēc 2012. gada. 2016. gadā IKP uz vienu iedzīvotāju Dienvidu un austrumu reģionā bija 2,6 reizes lielāks nekā Piekrastes, Midlendas un Rietumu reģionā. Dublinas apgabals, kurā dzīvo 40 % Īrijas iedzīvotāju, laikposmā no 2000. līdz 2016. gadam veicināja IKP pieaugumu par 62 procentpunktiem.

               (20)Regulatīvie šķēršļi uzņēmējdarbībai (jo īpaši atsevišķi tiesību akti, kas attiecas uz komerciālo īpašumu un juridiskajiem pakalpojumiem) negatīvi ietekmē uzņēmumu ienākšanu tirgū un iziešanu no tā un tādējādi arī Īrijas uzņēmumu produktivitāti. Problēmas rada šķēršļi iekļūšanai mazumtirdzniecības tirgos. Īrija ir no tām piecām valstīm, kurās ir visvairāk procesuālo prasību attiecībā uz mazumtirdzniecības punktu izveidi. Mazumtirgotāji saskaras ar procesuāliem šķēršļiem, kas kavē jaunu veikalu atvēršanu un palielina to izmaksas un kas var negatīvi ietekmēt tirgus struktūru un dinamiku.

               (21)Jaunais Juridisko pakalpojumu regulējuma akts vēl ir jāīsteno, jo noteikumu ieviešana joprojām ievērojami kavējas, kaut arī notiek sagatavošanās apspriedes. Joprojām nav konkrētu iespēju, kā nodrošināt tiešu profesionālu piekļuvi advokātiem strīdīgos jautājumos, kā arī kā juridiskām personām kļūt par partneriem visu veidu juridiskajā praksē. No otras puses, ir jāizvairās no pārāk sarežģītiem daudznozaru prakses darbības un pārvaldības noteikumiem. Beztermiņa reformu vērienīga īstenošana ir ļoti prioritārs jautājums. Ar programmas Future Jobs Ireland 2019 iedaļu “Ambition 2.3” ir paredzēts risināt problēmas saistībā ar juridisko pakalpojumu izmaksām, bet vienīgais mērķuzdevums 2019. gadā ir provizorisks, un tā grafiks ir neskaidrs. Kavēšanās šīs reformas īstenošanā palielina juridisko pakalpojumu augstās izmaksas Īrijā, kaitējot uzņēmumiem, jo īpaši mazajiem un vidējiem uzņēmumiem, un privātpersonām. Tā kā juridiskie pakalpojumi ir būtisks ieguldījums citos uzņēmējdarbības pakalpojumos, ierobežojumi šajā nozarē veicina augsto izmaksu līmeni citiem pakalpojumiem (piemēram, apdrošināšanai).

               (22)Ienākumus nenesošo aizdevumu īpatsvars turpināja kristies un līdz 2018. gada trešajam ceturksnim samazinājās par 3,4 procentpunktiem līdz 7,8 % gadā. Bankas ir uz pareizā ceļa, lai sasniegtu savus samazināšanas mērķus, ko atbalsta portfeļa pārdošana, pārstrukturēšanas centieni un augošās nekustamā īpašuma cenas. Ilgtermiņa hipotekāro kredītu maksājumu kavējumi (kavējumi par vairāk nekā 2 gadiem) joprojām ir salīdzinoši lieli, un tie palīdz saglabāt ienākumus nenesošo aizdevumu attiecību virs eurozonas vidējā rādītāja. Ir ierosinātas vairākas iniciatīvas un likumprojekti, piemēram, “bez piekrišanas nav pārdošanas” (“no consent, no sale”) likums, lai risinātu ienākumus nenesošu aizdevumu noregulējuma sociālo un ekonomisko ietekmi, tostarp attiecībā uz neaizsargātām mājsaimniecībām. Kredītu reģistrs 2018. gadā sāka pilnībā funkcionēt patēriņa aizdevumu jomā, un tam būs izšķiroša nozīme, novērtējot, vai aizņēmēji spēj apkalpot savus parādus. Maksātnespējas procedūras un tiesas un ārpustiesas risinājumu izmantošana maksājumu kavējumu noregulēšanai joprojām ir ierobežota. Turpmāka ilgtermiņa hipotekāro maksājumu kavējumu samazināšana, vienlaikus turpinot darbu ar iniciatīvām, kas vērstas uz neaizsargātām mājsaimniecībām, neradot nevajadzīgus šķēršļus ienākumus nenesošu aizdevumu noregulējumam, joprojām ir problēma, un tā prasa pastāvīgu uzraudzību.

               (23)ES līdzekļu plānošana laikposmam no 2021. līdz 2027. gadam varētu palīdzēt novērst dažas no ieteikumā norādītajām nepilnībām, jo īpaši jomās, uz kurām attiecas ziņojuma par valsti D pielikums
                  10
               . Tas ļautu Īrijai pēc iespējas labāk izmantot minētos līdzekļus norādītajās nozarēs, ņemot vērā reģionālās atšķirības.

               (24)Komisija 2019. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Īrijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un to publicējusi 2019. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī izvērtējusi 2019. gada stabilitātes programmu un 2019. gada valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Īrijai adresētajiem ieteikumiem. Izvērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Īrijā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (25)Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi 2019. gada stabilitātes programmu, un saskaņā ar tās atzinumu ir sagaidāms, ka Īrija atbildīs Stabilitātes un izaugsmes paktam.

               (26)Padome ir izskatījusi 2019. gada valsts reformu programmu un 2019. gada stabilitātes programmu, ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu. Padomes ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1. līdz 3. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Īrijai 2019. un 2020. gadā rīkoties šādi.

               1.Sasniegt vidēja termiņa budžeta mērķi 2020. gadā. Izmantot neparedzētos ieņēmumus, lai straujāk samazinātu vispārējās valdības parāda attiecību pret IKP. Ierobežot nodokļu izdevumu tvērumu un skaitu un paplašināt nodokļu bāzi. Turpināt darbu ar nodokļu sistēmas iezīmēm, kas var veicināt agresīvu nodokļu plānošanu, konkrētu uzmanību pievēršot izejošajiem maksājumiem. Pievērsties paredzamajam ar sabiedrības novecošanu saistīto izdevumu pieaugumam, padarot veselības aprūpes sistēmu izmaksu ziņā efektīvāku un pilnībā īstenojot pensiju reformu plānus.

               2.Sniegt personalizētu, aktīvu integrācijas atbalstu un veicināt prasmju pilnveidi, jo īpaši neaizsargātām grupām un cilvēkiem, kas dzīvo mājsaimniecībās ar zemu darba intensitāti. Palielināt piekļuvi cenas ziņā pieejamai un kvalitatīvai bērnu aprūpei.

               3.Ar ieguldījumiem saistītu ekonomikas politiku orientēt uz zemu oglekļa emisiju un enerģētikas pārkārtošanu, siltumnīcefekta gāzu emisiju samazinājumu, ilgtspējīgu transportu, ūdensapgādi, digitālo infrastruktūru un cenas ziņā pieejamiem un sociāliem mājokļiem, ņemot vērā reģionālās atšķirības. Īstenot pasākumus, tostarp tos, kas iekļauti nākotnes nodarbinātības stratēģijā, lai dažādotu ekonomiku un uzlabotu Īrijas uzņēmumu – jo īpaši mazo un vidējo uzņēmumu – produktivitāti, izmantojot tiešākus finansēšanas instrumentus pētniecības un inovācijas veicināšanai un samazinot regulatīvos šķēršļus uzņēmējdarbībai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

                     (3)

                        SWD(2019) 1006 final.

                     (4)

                        COM(2019) 150 final.

                     (5)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

                     (6)

                        COM(2014) 494 final.

                     (7)

                        Cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un pagaidu pasākumus, ko Komisija pārrēķina, izmantojot vispārpieņemtu metodiku.

                     (8)

                        Valdības primāros neto izdevumus veido kopējie valdības izdevumi, izņemot procentu izdevumus, izdevumus saistībā ar Savienības programmām, kas ir pilnībā izlīdzināti ar ienākumiem no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas saistībā ar bezdarbnieku pabalstu izdevumiem. Valsts finansētā bruto pamatkapitāla veidošanas līmenis ir izlīdzināts 4 gadu laikposmā. Ir ņemti vērā tiesību aktos paredzētie diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu jomā ir atskaitīti. Izdevumu kritērijs Īrijai atspoguļo korekciju attiecībā uz 10 gadu atsauces likmes vidēja termiņa izaugsmes potenciāla traucējumu, kuru radīja ārkārtīgi liels reālā IKP pieaugums 2015. gadā. Ņemot vērā Īrijas iestāžu pieeju 2017. gada budžeta aprēķinos, Komisija izmantoja vidējos 2014. un 2016. gada potenciālās izaugsmes rādītājus.

                     (9)

                        Tāpat kā 2019. gadā izdevumu kritērijs atspoguļo korekciju attiecībā uz 10 gadu atsauces likmes vidēja termiņa izaugsmes potenciāla traucējumu, kuru radīja ārkārtīgi liels reālā IKP pieaugums 2015. gadā.

                     (10)

                        SWD(2019) 1006 final.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 5.6.2019
            COM(2019) 506 final
            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Igaunijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Igaunijas 2019. gada stabilitātes programmu

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Igaunijas 2019. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Igaunijas 2019. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Komisija 2018. gada 21. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2019. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Tajā pienācīgi ņēma vērā Eiropas sociālo tiesību pīlārs, ko  Eiropas Parlaments, Padome un Komisija pasludināja 2017. gada 17. novembrī. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Komisija 2018. gada 21. novembrī, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Igaunija nebija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu “Padomes ieteikums par eurozonas ekonomikas politiku”, kuru Eiropadome apstiprināja 2019. gada 21. martā. Ieteikumu par eurozonas ekonomikas politiku (turpmāk “eurozonai adresētais ieteikums”) Padome pieņēma 2019. gada 9. aprīlī.

               (2)Ņemot vērā to, ka Igaunija ir dalībvalsts, kuras valūta ir euro, un ka ekonomiskajā un monetārajā savienībā tautsaimniecības ir savstarpēji cieši saistītas, Igaunijai būtu jānodrošina, ka tiek pilnībā un laikus īstenots eurozonai adresētais ieteikums, kurš atspoguļojas turpmāk sniegtajā 3. ieteikumā. Konkrēti, pasākumi ieguldījumu ekonomikas politikas koncertēšanai konkrētajās jomās palīdzēs īstenot otro eurozonai adresēto ieteikumu attiecībā uz atbalstu ieguldījumiem.

               (3)2019. gada ziņojums par Igauniju
                  2
                tika publicēts 2019. gada 27. februārī. Tajā tika izvērtēti Igaunijas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti Padomes 2018. gada 13. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, turpmākie pasākumi, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados pieņemtajiem ieteikumiem, un Igaunijas virzība uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu.

               (4)Igaunija 2019. gada 30. maijā iesniedza 2019. gada valsts reformu programmu un 2019. gada 30. aprīlī – 2019. gada stabilitātes programmu.

               (5)Attiecīgie šai valstij adresētie ieteikumi ir ņemti vērā, plānojot Eiropas strukturālos un investīciju fondus (“ESI fondi”) 2014.–2020. gada plānošanas periodam. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013
                  3
                23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas ir vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Sīkāku informāciju par minētā noteikuma izmantošanu Komisija ir sniegusi Norādēs par to, kā piemērojami pasākumi, kuri saista ESI fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību
                  4
               .

               (6)Uz Igauniju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa. 2019. gada stabilitātes programma tika iesniegta, pamatojoties uz nemainīgas politikas scenāriju. Valdība plāno, ka notiks pāreja no vispārējās valdības budžeta deficīta, kas 2018. gadā bija 0,6 % apmērā no IKP, uz deficītu 0,2 % apmērā no IKP 2019. gadā, 0,3 % apmērā no IKP 2020. gadā un līdz 2022. gadam tiks reģistrēts deficīts 0,7 % apmērā no IKP. Balstoties uz pārrēķināto strukturālo bilanci
                  5
               , vidējā termiņa budžeta mērķi, kas noteikts kā deficīts 0,5 % apmērā no IKP strukturālā izteiksmē, nav plānots sasniegt laikposmā, uz kuru attiecas 2019. gada stabilitātes programma. Tiek prognozēts, ka līdz 2022. gadam vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP samazināsies līdz 5,3 % no IKP. Makroekonomikas scenārijs, kas ir minēto budžeta prognožu pamatā, ir labvēlīgs. Nav precizēti pasākumi, kuru mērķis ir veicināt plānoto deficīta mērķu sasniegšanu, radot risku pieņēmumiem par ieņēmumiem.

               (7)Padome 2018. gada 13. jūlijā ieteica Igaunijai nodrošināt, ka valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps 2019. gadā
                  6
                nepārsniedz 4,1 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,6 % apmērā no IKP. Ņemot vērā Komisijas 2018. gada rudens prognozi, kurā tika prognozēts tuvāks stāvoklis vidējā termiņa budžeta mērķim 2019. gadā, un saskaņā ar noteikumiem par vajadzīgās korekcijas atsaldēšanu, valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma tempam nebūtu jāpārsniedz 4,9 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,3 % apmērā 2019. gadā. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi, pastāv risks būtiskai novirzei no minētās prasības 2019. gadā.

               (8)Ņemot vērā Igaunijas prognozēto izlaides starpību 2,7 % apmērā no IKP un prognozēto IKP izaugsmi, kas būs zemāka par aprēķināto potenciālo pieauguma tempu, valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma tempam 2020. gadā nebūtu jāpārsniedz 4,1 % atbilstoši strukturālajai korekcijai 0,6 % apmērā no IKP, kas izriet no kopīgi pieņemtās prasību korekcijas matricas saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu. Pamatojoties uz Komisijas 2019. gada pavasara prognozi nemainīgas politikas apstākļos, pastāv risks būtiskai novirzei no minētās prasības 2020. gadā. Kopumā Padome uzskata, ka, sākot no 2019. gada, būtu jāveic vajadzīgie pasākumi, lai ievērotu Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.

               (9)Nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršana ir kļuvusi par Igaunijas prioritāti, ņemot vērā lielus nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas skandālus. Igaunija ir pastiprinājusi savu regulējumu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas jomā, un nerezidentu noguldījumu īpatsvars Igaunijas banku nozarē ir ievērojami samazinājies. Tomēr problēmas joprojām pastāv. Lai gan Igaunijas valdība ieviesa papildu pasākumus un pamatnostādnes par to, kā vēl vairāk pastiprināt novēršanas pasākumus šajā jomā, Igaunijas parlaments vēl nav pieņēmis likumdošanas iniciatīvu, kuras mērķis ir palielināt noziedzīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas uzraudzības spējas. Jāpievērš uzmanība šo pasākumu efektīvai īstenošanai pēc to pieņemšanas.

               (10)Prasmju trūkums un neatbilstība ir daži no galvenajiem šķēršļiem, kas kavē ieguldījumus uzņēmējdarbībā un ierobežo lielāku ražīguma pieaugumu. Pēdējo gadu laikā Igaunija ir īstenojusi visaptverošas reformas, bet darba tirgus tendences un darbspējīgā vecuma iedzīvotāju skaita samazināšanās rada ilgtermiņa problēmas izglītības un apmācības sistēmai. Šo problēmu vidū ir joprojām augsts izglītības priekšlaicīgas pamešanas rādītājs, skolu tīkla nepilnīga reorganizācija, nepietiekama augstākās izglītības un profesionālās izglītības un apmācības atbilstība darba tirgus vajadzībām, kā arī problēmas, kas saistītas ar skolotāju novecošanu un šīs profesijas mazo pievilcīgumu. Lai gan līdzdalība pieaugušo izglītībā uzlabojas, darba ņēmēju kvalifikācijas paaugstināšana un pārkvalificēšana nenotiek pietiekami ātri, lai neatpaliktu no darba tirgus tendencēm. Nepietiekamās spējas ieviest jauninājumus ir centrālā apzināto prasmju vajadzība. Neraugoties uz lielo informācijas un komunikācijas tehnoloģiju speciālistu procentuālo daudzumu, uzņēmumi nodrošina ierobežotu digitālo prasmju apmācību. Uzlabojot izglītības un apmācības sistēmas atbilstību darba tirgus vajadzībām, tostarp veicot ieguldījumus karjeras konsultēšanā, novēršot priekšlaicīgu mācību pārtraukšanu un labāk prognozējot vajadzīgās prasmes, varētu nodrošināt, ka cilvēkiem ir nepieciešamās prasmes. Turklāt, uzlabojot skolotāju darba apstākļus, mācīšanas kvalitāti un izglītības politiku, demogrāfisko un ekonomikas tendenču iespaidā, tiktu stiprinātas izglītības un apmācības sistēmas spējas.

               (11)Neraugoties uz uzlabojumiem, joprojām pastāv augsts nabadzības, sociālās atstumtības un ienākumu nevienlīdzības līmenis, jo īpaši vecāka gadagājuma cilvēku vidū. 2017. gadā nabadzības un sociālās atstumtības riskam bija pakļauti aptuveni 42 % iedzīvotāju vecumā virs 65 gadiem salīdzinājumā ar Eiropas Savienības vidējo rādītāju – 15 %. Sociālie pabalsti joprojām nav efektīvs līdzeklis nabadzības samazināšanai, un sociālās drošības tīkls ir vājš. Kvalitatīvu un cenu ziņā pieejamu sociālo pakalpojumu sniegšanu kavē vājā koordinācija starp veselības un sociālās aprūpes dienestiem un lielās atšķirības pašvaldību spējā noteikt vajadzību pēc sociālajiem pakalpojumiem un sniegt tos. Privātpersonām ir arī jāsedz liela daļa no iestāžu sniegto pakalpojumu izmaksām. Igaunijas publiskie izdevumi ilgtermiņa aprūpes jomā bija mazāk nekā puse no ES vidējā rādītāja (0,6 % no IKP salīdzinājumā ar 1,6 % no IKP 2016. gadā). Nav ieviesti preventīvi pasākumi vai atbalsta sistēma, lai mazinātu slogu, kas gulstas uz neoficiālajiem aprūpētājiem. Cilvēku ar neapmierinātām medicīniskām vajadzībām īpatsvars joprojām ir viens no lielākajiem ES (11,7 %), kas norāda uz problēmām ar veselības aprūpes sistēmas pieejamību un efektivitāti. Šīs problēmas liecina par nepieciešamību integrēti nodrošināt cenu ziņā pieejamus un kvalitatīvus sociālās un veselības aprūpes pakalpojumus un izstrādāt visaptverošu ilgtermiņa aprūpes sistēmu. Ieguldījumi, kas atbalsta sociālo iekļaušanu, tostarp sociālajā infrastruktūrā, veicinātu iekļaujošu izaugsmi.

               (12)Vīriešu un sieviešu darba samaksas atšķirība 25,6 % apmērā 2017. gadā joprojām ir viena no lielākajām Savienībā, un tā ir nedaudz lielāka nekā iepriekšējā gadā. Turklāt vecāku lomas ietekme uz sieviešu nodarbinātību ievērojami pārsniedz Savienības vidējo rādītāju (attiecīgi 25,2 un 9,0 %). Ilgi bērna kopšanas atvaļinājumi sievietēm bieži vien izraisa lēnāku karjeras izaugsmi. Sievietes mēdz strādāt zemāk atalgotās ekonomikas nozarēs un profesijās, kaut arī viņu izglītības līmenis ir augstāks nekā vīriešiem. Nesen veiktie pasākumi vairoja bērna kopšanas atvaļinājumu un pabalstu sistēmas elastību, lai veicinātu vecāku atgriešanos darba tirgū. Bērnu aprūpes pakalpojumu izmantošana ir uzlabojusies. Tomēr tādi faktori kā saimnieciskā aktivitāte, nodarbošanās, vecums, darba pieredze vai darba laiks tikai daļēji izskaidro vīriešu un sieviešu darba samaksas atšķirību, atstājot neizskaidrotu atšķirību 20 % apmērā salīdzinājumā ar ES vidējo rādītāju – 11,5 %. Atalgojuma pārredzamība varētu palīdzēt labāk izprast vīriešu un sieviešu darba samaksas atšķirības iemeslus. Ilgstoši ieguldījumi bērnu aprūpē un aktīvi darba tirgus pasākumi sekmētu sieviešu nodarbinātību. Turklāt plašākā kontekstā joprojām būtiski ir sadarboties ar sociālajiem partneriem un stiprināt to spējas.

               (13)Igaunija ir perifēra valsts ar zemu iedzīvotāju blīvumu, un tās saimieciskajai darbībai un eksportaam nozīmīga ir labi funkcionējoša un savstarpēji savienota transporta sistēma. Igaunijas transporta infrastruktūra saskaras ar dažiem būtiskiem trūkumiem savienojamības un ilgtspējas jomā. Dzelzceļa transports un intermodālais transports joprojām ir nepietiekami attīstīti. Turklāt autotransporta radītās siltumnīcefekta gāzu emisijas pēdējos piecus gadus ir palielinājušās. Turpmāki inovatīvi un ilgtspējīgi risinājumi varētu palīdzēt novērst sastrēgumus un ar sabiedrisko transportu saistītas problēmas. Sinhronizēt Igaunijas elektroenerģijas sistēmu ar kontinentālās Eiropas tīklu ir ļoti būtiski, lai nodrošinātu elektroapgādes drošību visā Baltijas reģionā. Ieguldījumi infrastruktūrā palīdzētu uzlabot Igaunijas uzņēmumu konkurētspēju.

               (14)Sakarā ar nelielajiem ieguldījumiem (jo īpaši privātā sektora mazajiem ieguldījumiem) pētniecībā un izstrādē Igaunijas darba ražīgums atpaliek. Lai gan 2017. gadā publiskie izdevumi pētniecības un izstrādes jomā bija nedaudz zemāki par ES vidējo rādītāju, uzņēmējdarbības ieguldījumi bija tikai 0,61 % no IKP, kas ir aptuveni puse no ES vidējā rādītāja. Ir mazs tādu uzņēmumu, jo īpaši mazo un vidējo uzņēmumu, īpatsvars, kas ziņo par veiktajām pētniecības un inovācijas darbībām. Ar pētniecību nesaistītie un izstrādes inovāciju izdevumi samazinās, un sadarbība starp zinātni un uzņēmumiem ir vāja. Daži no šiem faktoriem mazina valsts inovācijas darbības rezultātus un ražīgumu. Mērķtiecīgāki ieguldījumi pētniecībā, izstrādē un inovācijā, tostarp uzņēmumu digitalizācijā un automatizācijā, palielinātu Igaunijas ražīgumu un konkurētspēju. Tāpat lietderīgi būtu noteikt labākas prioritātes ekonomikai būtiskas pētniecības jomās. Igaunijas iestādes ir izstrādājušas un īstenojušas vairākus pasākumus, lai novērstu trūkumus pētniecības un inovāciju sistēmā, taču to ietekme šobrīd vēl aizvien ir ierobežota.

               (15)Joprojām pastāv problēmas resursu efektivitātes un energoefektivitātes jomā. Igaunijas ekoinovācijas darbības rezultāti pilnībā neatspoguļo valsts potenciālu, un tās kombinētais ekoinovācijas rādītājs (proti, 60) ir par 40 % zemāks nekā ES vidējais rādītājs. Neraugoties uz dažiem pēdējos gados panāktajiem uzlabojumiem, Igaunijas sniegums attiecībā uz resursu produktivitāti ir trīs reizes zemāks par ES vidējo rādītāju, un šī atšķirība ar pārējo Eiropas Savienību palielinās. Tikai neliela daļa Igaunijas mazo un vidējo uzņēmumu veic darbības, lai uzlabotu resursu efektivitāti un kļūtu ekoloģiskāki. Turklāt ekonomika ir ļoti energoietilpīga, un enerģijas patēriņa līmenis krietni pārsniedz ES vidējo rādītāju. Visi Igaunijas reģioni atpaliek resursu efektivitātes un energoefektivitātes uzlabošanā. Igaunijā atjaunojamo energoresursu īpatsvars transporta nozarē ir 0,4 %, kas ir daudz mazāk nekā valsts mērķis, proti, 10 %. Resursu efektivitātes un energoefektivitātes veicināšana, jo īpaši ēku sektorā, un aprites ekonomikas atbalstīšana, tostarp palielinot ieguldījumus, vēl vairāk veicinātu konkurētspējīgāku un ilgtspējīgāku ekonomiku.

               (16)Maksātnespējas procedūras Igaunijā ilgst aptuveni trīs gadus, un atgūšanas rādītājs ir nedaudz virs 40 %. Tā rezultātā darba un finanšu resursi paliek mazāk ražīgos uzņēmumos. Tas apdraud stimulus veikt ieguldījumus un sniegt finansējumu uzņēmumiem. Maksātnespējas regulējuma reforma būtu svarīga, lai saīsinātu maksātnespējas procedūras ilgumu un palielinātu atgūšanas rādītāju kreditoriem. Konkrētāk, šīs reformas ietvaros varētu mudināt izmantot pirmsmaksātnespējas un pēcmaksātnespējas pārstrukturēšanas procesus un novērst uzņēmumu saraustītu likvidāciju.

               (17)ES līdzekļu plānošana laikposmam no 2021. līdz 2027. gadam varētu palīdzēt novērst dažas no ieteikumā norādītajām nepilnībām, jo īpaši jomās, uz kurām attiecas ziņojuma par valsti D pielikums
                  7
               . Tas ļautu Igaunijai pēc iespējas labāk izmantot minētos līdzekļus norādītajās nozarēs, ņemot vērā reģionālās atšķirības.

               (18)Komisija 2019. gada Eiropas pusgada ietvaros ir veikusi Igaunijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un to publicējusi 2019. gada ziņojumā par šo valsti. Tā ir arī izvērtējusi 2019. gada stabilitātes programmu un 2019. gada valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Igaunijai adresētajiem ieteikumiem. Izvērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Igaunijā, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (19)Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi 2019. gada stabilitātes programmu, un tās atzinums
                  8
                ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā turpmāk,

               AR ŠO IESAKA Igaunijai 2019. un 2020. gadā rīkoties šādi.

               1.Nodrošināt, ka valdības neto primāro izdevumu nominālā pieauguma temps 2020. gadā nepārsniedz 4,1 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,6 % apmērā no IKP. Nodrošināt nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas regulējuma efektīvu uzraudzību un izpildi.

               2.Novērst prasmju trūkumu un veicināt inovāciju, pilnveidojot izglītības un apmācības sistēmas spēju un atbilstību darba tirgus vajadzībām. Uzlabot sociālās drošības tīkla piemērotību un piekļuvi cenu ziņā pieejamiem un integrētiem sociāliem pakalpojumiem. Veikt pasākumus, lai mazinātu vīriešu un sieviešu darba samaksas atšķirības, tostarp uzlabojot atalgojuma pārredzamību.

               3.Ieguldījumu ekonomikas politiku orientēt uz ilgtspējīgu transporta un enerģētikas infrastruktūru, tostarp starpsavienojumiem, pētniecības un inovācijas veicināšanu, resursu efektivitāti un energoefektivitāti, ņemot vērā reģionālās atšķirības.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        SWD(2019) 1005 final.

                     (3)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

                     (4)

                        COM(2014) 494 final.

                     (5)

                        Cikliski koriģētā bilance, atskaitot vienreizējus un pagaidu pasākumus, ko Komisija pārrēķina, izmantojot vispārpieņemtu metodiku.

                     (6)

                        Valdības primāros neto izdevumus veido kopējie valdības izdevumi, izņemot procentu izdevumus, izdevumi saistībā ar Savienības programmām, kas ir pilnībā izlīdzināti ar ienākumiem no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas saistībā ar bezdarbnieku pabalstu izdevumiem. Valsts finansētā bruto pamatkapitāla veidošanas līmenis ir izlīdzināts 4 gadu laikposmā. Ir ņemti vērā tiesību aktos paredzētie diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu jomā ir atskaitīti.

                     (7)

                        SWD(2019) 1005 final.

                     (8)

                        Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.