Svarīgs juridisks paziņojums

|

52005SC0016

Ieteikums Padomes atzinums saskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 3. punktu par Austrijas atjaunināto stabilitātes programmu 2004. – 2008. gadam  /* SEC/2005/0016 galīgā redakcija */

	Briselē, 11.1.2005SEC(2005) 16 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 3. punktu par Austrijas atjaunināto stabilitātes programmu 2004. – 2008. gadam(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSPadomes Regula (EK) Nr. 1466/77 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1] nosaka, ka iesaistītajām dalībvalstīm, tas ir, tām dalībvalstīm, kuras ir pieņēmušas vienoto valūtu, līdz 1999. gada 1. martam Padomei un Komisijai bija jāiesniedz stabilitātes programmas. Saskaņā ar minētās regulas 5. pantu Padomei bija jāizvērtē visas stabilitātes programmas, balstoties uz novērtējumiem, kurus sagatavojusi Komisija un komiteja, kas izveidota saskaņā ar Līguma 114. pantu (Ekonomikas un finanšu komiteja). Balstoties uz Komisijas ieteikumu un pēc apspriešanās ar Ekonomikas un finanšu komiteju, Padome pēc programmas izvērtēšanas sniedza atzinumu. Saskaņā ar minēto regulu dalībvalstīm ik gadu ir jāiesniedz savu stabilitātes programmu atjauninātās versijas, kuras arī Padome var izvērtēt saskaņā ar šīm pašām procedūrām.Pirmā Austrijas stabilitātes programma par laika posmu no 1998. līdz 2002. gadam tika iesniegta 1998. gada 30. novembrī, un Padome to izvērtēja 1999. gada 18. janvārī. Pēc tam katru gadu tika iesniegtas atjauninātās versijas. Austrija savas stabilitātes programmas jaunāko atjaunināto versiju iesniedza 2004. gada 30. novembrī. Komisijas dienesti ir veikuši šīs atjauninātās versijas tehnisko novērtēšanu, ņemot vērā Komisijas dienestu 2004. gada rudenī sagatavoto ekonomikas prognožu rezultātus un ievērojot rīcības kodeksu[2], kopīgi pieņemto metodoloģiju prognozējamā kopprodukta un cikliski koriģēto bilanču novērtēšanai, 2003. – 2005. gada vispārīgajās ekonomikas politikas pamatnostādnēs iekļautos ieteikumus, kā arī principus, kas noteikti Komisijas 2002. gada 27. novembra paziņojumā Padomei un Eiropas Parlamentam par budžeta politiku koordinēšanas stiprināšanu[3]. Šā novērtējuma rezultātā radušies šādi secinājumi:-  Austrijas Ministru kabinets 2004. gada 30. novembrī pieņēma Austrijas stabilitātes programmas atjaunināto versiju. Tā aptver laika posmu no 2004. līdz 2008. gadam un plašos vilcienos ir saskaņā ar pārskatīto „Rīcības kodeksu par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu”, izņemot dažas nelielas novirzes no EKS pārskatu formāta. Tomēr, lai gan konsolidācijas gaita ir ar likumu noteikta Valsts stabilitātes paktā, programmā nav skaidri iezīmēti konkrēti pasākumi, ar kuru palīdzību tās noslēdzošajos divos gados varētu sasniegt ievērojamu budžeta konsolidāciju.-  Makroekonomikas prognozes līdz 2006. gadam, uz kurām balstās atjauninātā versija, plašos vilcienos ir saskaņā ar Komisijas 2004. gada prognozēm. Paredzēts, ka izaugsme no 1,9 % 2004. gadā palielināsies un noturēsies ap 2,5% līmenī atlikušajā programmas periodā. Programmā apgalvots, ka pašreizējā atveseļošanās, kas galvenokārt ir pateicoties eksportam, pakāpeniski veicina iekšējā pieprasījuma palielināšanos. Augšupeju paredzēts stimulēt ar ievērojamu nodokļu samazinājumu, kas stājas spēkā 2005. gadā, kā arī, stiprinot nodarbinātības palielināšanos. Prognozēts, ka 2007. un 2008. gadā reālais IKP pārsniegs tā potenciālo pieaugumu, kas lēsts 2 %, attiecīgi par 0,25 un 0,5 procentu punktiem. Līdz ar to saskaņā ar Komisijas dienestu aprēķiniem kopprodukta negatīvā tendence tiks novērsta un 2008. gadā tā kļūs pozitīva. Atjauninātajā versijā iekļautie īstermiņa makroekonomikas pieņēmumi ir ticami, taču pieņēmums, ka 2007. un 2008. gadā IKP izaugsme turpināsies virs 2 % gadā, šķiet pārlieku optimistisks, jo tādā gadījumā izaugsme pārsniegtu potenciālu četrus gadus pēc kārtas.-  Salīdzinājumā ar iepriekšējo programmu budžeta mērķi atjauninātajā versijā visos programmas gados ir samazināti par aptuveni 0,5 % no IKP. Tādējādi, mērķis sasniegt līdzsvarotu budžetu attālinās par vienu gadu, uz 2008. gadu. Paredzēts, ka deficīts no 1,3 % no IKP 2004. gadā palielināsies līdz 1,9 % no IKP 2005. gadā, bet pēc tam sākotnēji lēnām samazināsies līdz 1,7 % 2006. gadā un tad ar diviem vienādiem samazinājumiem nokritīsies līdz nullei 2008. gadā Šī trajektorija atspoguļo budžeta stratēģiju, kurā apvienota pastāvīga nodokļu sloga samazināšana ar atgriešanos pie līdzsvarota budžeta vidējā termiņā. Atbilstīgi EKS 95, nodokļu slogs samazināsies no 43 % 2003. gadā līdz 40 % 2008. gadā, minēto mērķi sasniedzot divus gadus ātrāk nekā valdība bija sākotnēji plānojusi.-  Pat izteiktāk nekā iepriekšējā atjauninātajā versijā, budžeta pielāgošanas procesā pirmajos gados plānots samazināt nodokļus, bet noslēdzošajos gados attiecīgi ierobežot izdevumus. Deficīta palielinājums 2005. gadā galvenokārt saistās ar ievērojamu nodokļu samazinājumu, kas stājas spēkā 1. janvārī. Neraugoties uz to, budžeta riski 2005. un 2006. gadā šķiet samērīgi, jo īpaši, ņemot vērā reālo makroekonomikas scenāriju. Tomēr noslēdzošajos gados (2007. un 2008. gadā) parādās izteikti riski, pirmkārt, sakarā ar pieņēmumu, ka IKP izaugsme arī turpmāk saglabāsies virs potenciālās vērtības un, otrkārt, tādēļ, ka paredzētais ievērojamais izdevumu attiecības pret IKP samazinājums programmā nav tuvāk izskaidrots. Tādējādi, atjauninātajā versijā iekļautais vidēja termiņa mērķis programmas periodā panākt cikliski koriģētā budžeta stāvokli tuvu līdzsvaram var palikt nesasniegts. Taču šķiet, ka budžeta stāvoklis programmas periodā nodrošina pietiekamu drošības rezervi pret 3% no IKP budžeta deficīta sliekšņa pārkāpšanu parastu makroekonomisko svārstību rezultātā.-  Konsolidācijas gaita līdz 2008. gadam ir noteikta Valsts stabilitātes paktā, kas noslēgts starp teritoriālajām iestādēm, un tas īstenojams visos valdības līmeņos, piemērojot sankciju sistēmu. Taču mērķi sparīgi ierobežot izdevumus minētajos divos gados nevar pilnībā pamatot ar programmā ietvertajiem ekonomikas politikas pasākumiem, kuri jau iekļauti tiesību aktos.-  Valsts bruto parāda rādītāji ir pārskatīti un samazināti, daļēji neitralizējot iepriekšējo gadu korekcijās paredzēto palielinājumu. Tā kā vienlaikus IKP rādītāji ir pārskatīti un paaugstināti sakarā ar piemērotās statistikas metodes maiņu, parāda īpatsvars 2003. gadā ir samazināts par teju 2 procentu punktiem, līdz 64,5 % no IKP. Lai gan tādējādi vajadzētu būt vieglāk sasniegt atsauces vērtību, 60 % no IKP, šā mērķa sasniegšanas termiņš ir noteikts par gadu vēlāk, uz 2008. gadu, jo sarukusi apņēmība samazināt deficītu. Ja piepildās augstākas izaugsmes scenārijs, šis mērķis tiktu sasniegts ātrāk, taču pie zemākas izaugsmes tas attālinātos vēl par vienu gadu. Pieņemot, ka IKP izaugsme programmas periodā saglabājas praktiski konstanta, parāda dinamiku nosaka primārā deficīta izmaiņas. Pozitīvu iespaidu varētu radīt atjauninātajā versijā pilnībā neiekļautais privatizācijas potenciāls Austrijā. Tādēļ, pat ja netiktu sasniegts budžeta deficīta mērķis, parāda kritērija izpilde 2008. gadā joprojām ir iespējama.-  Plānots, ka ambiciozais izdevumu attiecības pret IKP samazinājums tiks panākts ar būtiskiem samazinājumiem visās izdevumu kategorijās visā programmas periodā. Ilgtermiņā konsolidāciju galvenokārt plānots nodrošināt, samazinot sociālo pabalstu maksājumus. Lai gan valsts ieguldījumi sarūk proporcionāli vairāk, lielākie ietaupījumi paredzami no sociālo pabalstu maksājumu samazināšanas. Atjauninātajā versijā iekļauti optimistiski pieņēmumi par ietaupījumiem sakarā ar administratīvo reformu zemākos valdības līmeņos, kas jau sekmīgi ieviesta federālajā līmenī.-  Šķiet, ka Austrijā ir samērā labvēlīga situācija attiecībā uz valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspēju, neskatoties uz prognozētajām prāvajām budžeta izmaksām saistībā ar sabiedrības novecošanos. Plānots, ka 2003. un 2004. gada pensiju reformas ilgtermiņā ievērojami atslogos budžetu. Taču 2004. gada reforma vēl vairāk attālina konsolidāciju: lai gan patiešām ambiciozs ir plāns sākot no 2030. gada koriģēt pensijas tikai atbilstīgi inflācijai, noturot reālos maksājumus konstantā līmenī, ietaupījumi iepriekšējā periodā līdz ar 2003. gada reformas ieviešanu zināmā mērā ir samazinājušies.-  Programmā izklāstītā ekonomikas politika daļēji atbilst valsts ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm valsts finanšu jomā. Lai arī Austrija atvieglos tās ievērojamo nodokļu slogu, tas nenotiek vienlaikus ar izdevumu ierobežošanu, līdz ar to cikliski koriģētā budžeta stāvokli tuvu līdzsvaram prognozēts sasniegt tikai programmas noslēdzošajā gadā.-  Ņemot vērā šo novērtējumu, Austrijai kopējā budžeta konsolidācijas gaitā tiek ieteikts rīkoties enerģiskāk programmas pirmajos gados. Turklāt, Austrijai būtu sīkāk jāizklāsta konkrētie pasākumi, ar kuru palīdzību varētu tikt sasniegta ievērojama budžeta konsolidācija programmas divos noslēdzošajos gados.Galveno makroekonomikas un budžeta prognožu salīdzinājums2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |Reālais IKP (izmaiņas %) | SP XII 2004 | 1,9 | 2,5 | 2,5 | 2,2 | 2,4 |KOM | 1,9 | 2,4 | 2,4 | n.p. | n.p. |SP XI 2003 | 1,9 | 2,5 | 2,5 | 2,4 | n.p. |SPCI inflācija (%) | SP XII 2004 | 2,1 | 1,8 | 1,4 | 1,5 | 1,6 |KOM | 2,1 | 1,8 | 1,4 | n.p. | n.p. |SP XI 2003 | 1,2 | 1,5 | 1,7 | 1,8 | n.p. |Valsts bilance (% no IKP) | SP XII 2004 | -1,3 | -1,9 | -1,7 | -0,8 | 0,0 |KOM | -1,3 | -2,0 | -1,7 | n.p. | n.p. |SP XI 2003 | -0,7 | -1,5 | -1,1 | -0,4 | n.p. |Primārā bilance (% no IKP) | SP XII 2004 | 1,9 | 1,2 | 1,3 | 2,2 | 2,9 |KOM | 1,7 | 0,9 | 1,2 | n.p. | n.p. |SP XI 2003 | 2,8 | 1,9 | 2,2 | 2,8 | n.p. |Cikliski koriģētā bilance (% no IKP) | SP XII 20041 | -0,9 | -1,7 | -1,6 | -0,8 | -0,1 |KOM | -1,0 | -1,9 | -1,7 | n.p. | n.p. |SP XI 20031 | -0,4 | -1,4 | -1,1 | -0,5 | n.p. |Valsts bruto parāds (% no IKP) | SP XII 2004 | 64,2 | 63,6 | 63,1 | 61,6 | 59,1 |KOM | 64,0 | 63,9 | 63,4 | n.p. | n.p. |SP XI 2003 | 65,8 | 64,1 | 62,3 | 59,9 | n.p. |Piezīme: 1 Komisijas dienestu aprēķini, balstoties uz programmā iekļauto informāciju. Avoti: Stabilitātes programma (SP); Komisijas dienestu 2004. gada rudens ekonomikas prognozes (KOM); Komisijas dienestu aprēķini. |Balstoties uz šo novērtējumu, Komisija ir pieņēmusi pievienoto ieteikumu attiecībā uz Padomes atzinumu par Austrijas atjaunināto stabilitātes programmu un tās iesniegšanu Padomei.IeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 3. punktu par Austrijas atjaunināto stabilitātes programmu 2004. – 2008. gadamEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[4] un jo īpaši tās 5. panta 3. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu,apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.Padome [2005. gada 18. janvārī] izvērtēja Austrijas atjaunināto stabilitātes programmu, kas aptver laika posmu no 2004. līdz 2008. gadam. Programma plašos vilcienos atbilst prasībām attiecībā uz datiem „Rīcības kodeksā par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu”, izņemot dažas nelielas novirzes no EKS pārskatu formāta.Programmas pamatā esošajā makroekonomikas scenārijā paredzēts, ka izaugsme no 1,9 % 2004. gadā palielināsies un noturēsies ap 2,5% līmenī atlikušajā programmas periodā. Balstoties uz pašreiz pieejamo informāciju, šķiet, ka šis scenārijs atspoguļo ticamus pieņēmumus attiecībā uz izaugsmi pirmajos gados, taču šķiet pārāk optimistisks noslēdzošajos gados, jo prognoze pārsniedz kopprodukta potenciālu četrus gadus pēc kārtas. Programmā ietvertās inflācijas prognozes ir reālas.Austrijas mērķis ir sasniegt līdzsvarotu budžeta stāvokli 2008. gadā. Paredzēts, ka deficīts no 1,3 % no IKP 2004. gadā palielināsies līdz 1,9 % no IKP 2005. gadā, bet pēc tam sākotnēji lēnām samazināsies līdz 1,7 % 2006. gadā un tad ar diviem vienādiem samazinājumiem nokritīsies līdz nullei 2008. gadā Šī trajektorija atspoguļo budžeta stratēģiju, kurā apvienota pastāvīga nodokļu sloga samazināšana ar atgriešanos pie līdzsvarota budžeta vidējā termiņā. Atbilstīgi EKS 95, nodokļu slogs samazināsies no 43 % 2003. gadā līdz 40 % 2008. gadā. Konsolidācijas gaita ir noteikta Valsts stabilitātes paktā, kas noslēgts starp teritoriālajām iestādēm, un tā īstenojama visos valdības līmeņos, piemērojot sankciju sistēmu.Faktiski budžeta situācija varētu izrādīties sliktāka nekā plānots programmā. Konkrēti, budžeta pielāgošanas procesā pirmajos gados plānots samazināt nodokļus, bet noslēdzošajos gados attiecīgi ierobežot izdevumus. Riski ir samērīgi 2005. un 2006. gadā, kad deficīta dinamiku nosaka ievērojams nodokļu samazinājums, kas stājas spēkā 2005. gada 1. janvārī, un, ņemot vērā reālo makroekonomikas scenāriju. Tomēr noslēdzošajos gados (2007. un 2008. gadā) riski šķiet novērtēti par zemu, jo, pirmkārt, tiek pieņemts, ka IKP izaugsme arī turpmāk saglabāsies virs potenciālās vērtības un, otrkārt, paredzētais ievērojamais izdevumu attiecības pret IKP samazinājums programmā nav tuvāk izskaidrots. Ņemot vērā šo risku novērtējumu, programmā paredzētā budžeta nostāja var būt nepietiekama, lai līdz 2008. gadam sasniegtu Stabilitātes un izaugsmes paktā noteikto vidēja termiņa mērķi sasniegt tādu cikliski koriģēta budžeta stāvokli, kas ir tuvu līdzsvaram. Taču šķiet, ka budžeta stāvoklis programmas periodā nodrošina pietiekamu drošības rezervi pret 3% no IKP budžeta deficīta sliekšņa pārkāpšanu parastu makroekonomisko svārstību rezultātā.Parāda attiecība 2004. gadā tiek lēsta 64,2% no IKP, kas ir virs Līgumā noteiktās atsauces vērtības 60% no IKP. Programmā plānots, ka parāda attiecība programmas periodā samazināsies par 5 procentu punktiem. Parāda attiecības dinamika varētu būt sliktāka nekā plānots, ņemot vērā iepriekš minētos riskus attiecībā uz budžeta mērķiem. No otras puses, Austrija varētu potenciāli kompensēt šos riskus, veicot vērienīgas privatizācijas.Šķiet, ka Austrijā ir samērā labvēlīga situācija attiecībā uz valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspēju, neskatoties uz prognozētajām prāvajām budžeta izmaksām saistībā ar sabiedrības novecošanos. Plānots, ka 2003. un 2004. gada pensiju reformas ilgtermiņā ievērojami atslogos budžetu. Taču 2004. gada reforma vēl vairāk attālina konsolidāciju: lai gan patiešām ambiciozs ir plāns sākot no 2030. gada koriģēt pensijas tikai atbilstīgi inflācijai, noturot reālos maksājumus konstantā līmenī, ietaupījumi iepriekšējā periodā līdz ar 2003. gada reformas ieviešanu zināmā mērā ir samazinājušies.Programmā izklāstītā ekonomikas politika daļēji atbilst valsts ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm valsts finanšu jomā. Lai arī Austrija atvieglos tās ievērojamo nodokļu slogu, tas nenotiek vienlaikus ar izdevumu ierobežošanu, līdz ar to cikliski koriģētā budžeta stāvokli tuvu līdzsvaram prognozēts sasniegt tikai programmas noslēdzošajā gadā.***Ņemot vērā šo novērtējumu, Austrijai kopējā budžeta konsolidācijas gaitā tiek ieteikts rīkoties enerģiskāk programmas pirmajos gados. Turklāt, Austrijai būtu sīkāk jāizklāsta konkrētie pasākumi, ar kuru palīdzību varētu tikt sasniegta ievērojama budžeta konsolidācija programmas divos noslēdzošajos gados.Austrijas atjauninātajā stabilitātes programmā ietvertās galvenās prognozes2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |Reālā IKP izaugsme (%) | 0,8 | 1,9 | 2,5 | 2,5 | 2,2 | 2,4 |SPCI inflācija (%) | 1,3 | 2,1 | 1,8 | 1,4 | 1,5 | 1,6 |Valsts budžeta bilance (% no IKP) | -1,1 | -1,3 | -1,9 | -1,7 | -0,8 | 0,0 |Primārā bilance (% no IKP) | 2,1 | 1,9 | 1,2 | 1,3 | 2,2 | 2,9 |Cikliski koriģētā bilance (% no IKP)1 | -0,7 | -0,9 | -1,7 | -1,6 | -0,8 | -0,1 |Valsts bruto parāds (% no IKP) | 64,5 | 64,2 | 63,6 | 63,1 | 61,6 | 59,1 |1 Komisijas dienestu aprēķini, programmā iekļautajai informācijai piemērojot kopīgi pieņemto metodoloģiju.[1] OV L 209, 2.8.1997. Visi dokumenti, uz kuriem dotas atsauces šajā tekstā, atrodami šajā tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Ekonomikas un finanšu komitejas pārskatītais atzinums par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu, ko ECOFIN ir apstiprinājusi 10.7.2001.[3] KOM(2002) 668, 27.11.2002.[4] OV L 209, 2.8.1997. Visi dokumenti, uz kuriem dota atsauce šajā tekstā, atrodami šajā tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.


title: Padomes Ieteikums (2016. gada 12. jūlijs) par Kipras 2016. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Kipras 2016. gada stabilitātes programmu

text:
               18.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 299/27

         PADOMES IETEIKUMS
   (2016. gada 12. jūlijs)
   par Kipras 2016. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Kipras 2016. gada stabilitātes programmu
   (2016/C 299/07)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Kiprai saskaņā ar 1. panta 2. punktu Padomes Īstenošanas lēmumā 2013/463/ES (3) līdz 2016. gada 31. martam piemēroja makroekonomikas korekciju programmu. Saskaņā ar 12. pantu Eiropas Parlamenta un Padomes Regulā (ES) Nr. 472/2013 (4) Kiprai minētās programmas darbības laikā nepiemēroja Eiropas pusgada ekonomikas politikas koordinēšanas uzraudzību un izvērtējumu. Kiprai šo programmu vairs nepiemēro, tāpēc tagad tā ir pilnībā reintegrēta Eiropas pusgadā.

               (2)

               Komisija 2015. gada 26. novembrī pieņēma Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2016. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2016. gada 17.–18. martā. Komisija, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, 2015. gada 26. novembrī pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā tā norādīja, ka Kipras situācija tiks izvērtēta makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūras kontekstā pēc makroekonomikas korekciju programmas pabeigšanas. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu Padomes ieteikumam par eurozonas ekonomikas politiku. Eiropadome atbalstīja šo ieteikumu 2016. gada 18.–19. februārī, un 2016. gada 8. martā Padome to pieņēma (5). Ņemot vērā to, ka Kipras valūta ir euro un ekonomikas un monetārajā savienībā starp ekonomikām ir cieša savstarpējā saikne, Kiprai būtu jānodrošina minētā ieteikuma pilnīga un laicīga īstenošana.

               (3)

               2016. gada ziņojums par Kipru tika publicēts 2016. gada 7. aprīlī. Tajā tika izvērtēta Kipras ekonomiskā un sociālā situācija un problēmas pēc makroekonomikas korekciju programmas pabeigšanas 2016. gada 31. martā, un Kipras progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā tika ietverts arī saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu sagatavotais padziļinātais pārskats. 2016. gada 7. aprīlī Komisija iepazīstināja ar padziļinātā pārskata rezultātiem. Komisijas veiktā analīze tai ļauj secināt, ka Kiprā pastāv pārmērīga makroekonomikas nelīdzsvarotība. Jo īpaši svarīgi ir atrisināt ievērojamo nelīdzsvarotību uzkrājumu privātā sektora, valsts un ārējā parāda veidā un augsto ieņēmumus nenesošo kredītu līmeni.

               (4)

               Kipra 2016. gada 28. aprīlī iesniedza savu 2016. gada valsts reformu programmu un 2016. gada 13. maijā pēc termiņa beigām – 2016. gada stabilitātes programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (5)

               Attiecīgie konkrētai valstij adresētie ieteikumi iekļauti Eiropas strukturālo un investīciju fondu 2014.–2020. gadam plānošanā. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013 (6) 23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerattiecību nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Komisija ir sniegusi papildu informāciju par to, kā tā izmantos šo noteikumu norādēs par to pasākumu piemērošanu, kuri saista Eiropas strukturālo un investīciju fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību.

               (6)

               Pēc pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras atcelšanas Kiprai piemēro Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvo daļu, un uz to attiecas pārejas noteikums par parādu. Tiek lēsts, ka strukturālā bilance 2015. gadā ir ar pārpalikumu, sasniedzot 1,7 % no IKP un pārsniedzot vidēja termiņa budžeta mērķi (VTM) tādā pašā apmērā. Pamatojoties uz Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, ir sagaidāms, ka vidēja termiņa budžeta mērķis tiks izpildīts arī 2016. gadā. Tomēr nemainīgas politikas apstākļos pastāv risks par zināmu novirzi no vidēja termiņa budžeta mērķa 2017. gadā. Tiek prognozēts, ka Kipras strukturālā bilance pasliktināsies vairāk, nekā tas ir atļauts saskaņā ar pārejas noteikumu par parādu. Pamatojoties uz stabilitātes programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka pastāv risks, ka Kipra neievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Tādēļ, lai 2017. gadā nodrošinātu atbilstību, būs nepieciešami turpmāki pasākumi.

               (7)

               Kipra savas makroekonomikas korekciju programmas ietvaros ir īstenojusi nozīmīgas fiskālās un strukturālās reformas. Joprojām ir jāpieņem daži sekundārie tiesību akti par budžeta sagatavošanas procedūrām, prasībām budžeta korekcijām gada ietvaros un saistību kontroles ierēdņu pienākumiem. Publiskajā sektorā joprojām ir vērojama neefektivitāte. Jo īpaši valsts pārvaldē ir vērojamas vienas no lielākajām algām (procentos no IKP) eurozonā, kaut arī efektivitātes rādītāji joprojām ir vidēji un sakņojas mobilitātes un darbības stimulu trūkumā. Valsts sniegtos pakalpojumus (telesakari, enerģija) raksturo augtas cenas, un tie joprojām ir diezgan aizsargāti pret konkurenci. Saskaņā ar makroekonomikas korekciju programmu Kipra apņēmās pieņemt saistošu mehānismu publiskā sektora darbinieku algu pieauguma ierobežošanai kā līdzekli, kas garantētu publisko finanšu stabilitāti ilgtermiņā. Kaut arī likuma projekts ir sagatavots un iesniegts Pārstāvju palātā, tas joprojām nav pieņemts. Saskaņā ar makroekonomikas korekciju programmu publiskā sektora efektivitātes uzlabošanai tika ierosināta valsts pārvaldes horizontālā reforma, vietējo pašpārvalžu reformas plāns un jauns likums par valstij piederošu vienību pārvaldību, taču tie joprojām nav pieņemti.

               (8)

               Privātā sektora parāds Kiprā joprojām ir pārmērīgs. Kaut arī piespiedu atsavināšanas un maksātnespējas satvaru reforma ir nozīmīgs solis uz priekšu, lai līdzsvarotu aizņēmēju un kreditoru tiesības, joprojām ir iespējams uzlabot to efektivitāti un paplašināt izmantošanu. Vairākas nepilnības šo satvaru darbībā kavē panākt privātā sektora parāda ilgtspējīgu lejupējas attīstības tendenci un ieņēmumus nenesošo kredītu ātrāku samazināšanos. Tas apgrūtina arī spēju sniegt otru iespēju uzņēmējiem. Joprojām turpina pastāvēt arī vairākas nepilnības privātā sektora parāda restrukturizācijas risinājumu darbībā. Turklāt visu nepieciešamo civilprocesa noteikumu pieņemšana ir svarīga efektīvai maksātnespējas tiesību aktu īstenošanai. Lai Maksātnespējas birojs varētu pilnībā veikt savas funkcijas, tam ir nepieciešams atbilstīgs personāls, IT infrastruktūra un pietiekams skaits pienācīgi apmācītu un licencētu maksātnespējas procesa administratoru. Turklāt uzticama un ātra īpašumtiesības apstiprinošu aktu izdošanas un īpašumtiesību nodošanas aktu sistēma ir absolūti nepieciešama, lai izvairītos no neizskatītu lietu uzkrāšanās un aizsargātu pircējus, nodrošinot īpašumtiesību pienācīgu konstatēšanu un veicinot uzticēšanās atgriešanos mājokļu tirgū.

               (9)

               Kipra saskaras arī ar nozīmīgām problēmām attiecībā uz tiesu sistēmas darbību. Neefektīvas tiesu procedūras un ierobežotā spēja apstrādāt lietas noved pie ievērojamas kavēšanās tiesas lietu izskatīšanā, kas kavē piespiedu atsavināšanas un maksātnespējas satvara darbību un vājina darījumdarbības vidi kopumā. Tā kā joprojām nav reformēts civilprocesa likums, tiesu nolēmumu apstrāde un izpilde un uzkrāto neizskatīto lietu skaita samazināšanās joprojām notiek lēni.

               (10)

               Ievērojams progress makroekonomikas korekciju programmas ietvaros ir panākts, restrukturējot un atjaunojot uzticēšanos Kipras finanšu sistēmai. Tomēr Kiprā joprojām problemātiska ir ekonomikas normālas kreditēšanas atjaunošana un ieņēmumus nenesošo kredītu samazināšana, kuri veido aptuveni 55 % no visiem aizdevumiem mājsaimniecībām un nefinanšu sabiedrībām. Lieli uzņēmumu parādi padara tos mazāk konkurētspējīgus un apgrūtina to spēju veikt ieguldījumus un augt. Lai gan ir panākts zināms progress, banku pūliņi restrukturēt dzīvotspējīgu aizņēmēju parādus līdz šim nav devuši taustāmus rezultātus, un finansējums ienākumus nenesošo riska darījumu segumam saglabājas relatīvi mērens. Nepilnības līgumu izpildē un parādu atmaksāšanas disciplīna apgrūtina spēju risināt stratēģiskus trūkumus un apturēt ieņēmumus nenesošo kredītu izsniegšanu. Neskatoties uz to, ka ir izveidots kredītu reģistrs, bankām ir ierobežota pieeja informācijai par aizņēmēju ienākumiem un aktīviem.

               (11)

               Kipra ir daudz darījusi, lai izvestu tās ekonomiku no recesijas, taču investīciju līmenis joprojām ir zems, un ekonomikas izaugsmes potenciāls ir ierobežots. Programmas ietvaros Kipra pieņēma rīcības plānu izaugsmei, kura mērķis bija uzlabot konkurenci, pastiprināt stimulus inovācijai un atvieglot investīcijas, izveidojot pārredzamāku un efektīvāku darījumdarbības vidi un atvieglojot licencēšanas un atļauju saņemšanas procedūras. Privatizācijas plāna īstenošanas un valsts regulatīvo iestāžu stiprināšanas mērķis ir piesaistīt produktivitāti veicinošas ārvalstu investīcijas. Jaunuzņēmumiem un MVU pašlaik ir ļoti ierobežotas iespējas piekļūt finansējumam, ņemot vērā banku striktos kredītu izsniegšanas nosacījumus un alternatīvu finansējuma avotu trūkumu. Piekļuvi finansējumam varētu veicināt ar tādu ES instrumentu ciešāku koordināciju kā, piemēram, Eiropas strukturālie un investīciju fondi, Eiropas Stratēģisko investīciju fonds un ES konkurences programma.

               (12)

               Darba tirgus 2015. gadā sāka atveseļoties, tomēr bezdarba līmenis – lai arī krītas – joprojām saglabājas augsts. Jo īpaši bažas raisa jaunatnes un ilgtermiņa bezdarbs. Daži pasākumi ir veikti aktīvas darba tirgus politikas un valsts nodarbinātības dienestu jomā. Taču pēdējie minētie joprojām nespēj apmierināt pieprasījumu, sniegt kvalitatīvu darba meklēšanas palīdzību un konsultācijas un sasniegt nereģistrētos bezdarbniekus. Kavējas valsts nodarbinātības dienestu administratīvo spēju uzlabošanas plāni, tostarp tieši ar klientiem strādājošo konsultantu specializācijas uzlabošana un skaita palielināšana. Aktīva darba tirgus politikas efektivitāte ir ierobežota, jo tai trūkst efektīvas pašreizējo programmu kvalitātes uzraudzības.

               (13)

               Jaunatnes dalība profesionālajā izglītībā un apmācībā joprojām ir neliela, un darba devēji neiesaistās studentu izglītībā. Tomēr pašlaik tiek īstenoti pasākumi saskaņā ar profesionālās izglītības un apmācības stratēģiju.

               (14)

               Kiprā nav vispārējas veselības apdrošināšanas sistēmas, un tās veselības aprūpes sistēmai neizdodas nodrošināt atbilstīgu un efektīvu piekļuvi aprūpei. Ņemot vērā nelielo publisko finansējumu veselības aprūpei, neapmierināto veselības aprūpes vajadzību skaits – gan izmaksu, gan pacientu tiešu iemaksu dēļ – ir ievērojami lielāks nekā citās ES dalībvalstīs. Resursu izmantošanu šajā jomā iespējams uzlabot. Valsts slimnīcu lielāka neatkarība un valsts veselības aprūpes sistēmas izveide ir to pasākumu vidū, kas tiek uzskatīti par nozīmīgiem, taču joprojām nav pieņemti, lai uzlabotu Kipras veselības aprūpes sistēmas atbilstību un rentabilitāti.

               (15)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Kipras ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2016. gada ziņojumā par valsti. Tā ir izvērtējusi arī Kipras stabilitātes programmu un valsts reformu programmu. Tā ir ņēmusi vērā ne tikai šo programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Kiprā, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jāstiprina ES vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1. līdz 5. ieteikumā.

               (16)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu, un tās atzinums (7) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (17)

               Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti turpmāk 1. līdz 5. ieteikumā,

         AR ŠO Kiprai 2016. un 2017. gadā IESAKA rīkoties šādi.

               1.

               Pēc pārmērīga deficīta novēršanas 2016. un 2017. gadā ievērot vidēja termiņa budžeta mērķi. Līdz 2016. gada beigām pieņemt saistošu mehānismu, kas aptur publiskā sektora darbinieku kompensāciju pieaugumu. Līdz 2016. gada beigām pieņemt valsts pārvaldes horizontālo reformu un likumu par valstij piederošo vienību pārvaldību, kā arī īstenot vietējo pašpārvalžu reformu. Līdz 2016. gada beigām pieņemt sekundāros tiesību aktus, lai pabeigtu jauno budžeta satvaru.

               2.

               Līdz 2017. gada jūnijam novērst šķēršļus, kas kavē maksātnespējas un piespiedu atsavināšanas satvaru pilnīgu īstenošanu, un nodrošināt pietiekamus resursus Maksātnespējas birojam. Nodrošināt uzticamu un ātru sistēmu īpašumtiesības apstiprinošu aktu izdošanai un īpašumtiesību uz nekustamo īpašumu nodošanai. Palielināt tiesu sistēmas efektivitāti un kapacitāti. Reformēt civilprocesa likumu.

               3.

               Līdz 2016. gada beigām veikt papildu pasākumus, lai nodrošinātu ieņēmumus nenesošo kredītu samazināšanos un ķīlas objektu precīzu novērtējumu finansējuma aprēķina nolūkos. Palielināt kreditoriem pieejamās informācijas apjomu un uzlabot šobrīd sniegtās informācijas kvalitāti, lai kredītu reģistrs būtu spējīgs pilnībā efektīvi veikt savas funkcijas.

               4.

               Novērst šķēršļus investīcijām, jo īpaši īstenojot izaugsmes rīcības plānu, turpinot īstenot privatizācijas plānu un stiprinot valsts regulatīvās iestādes. Veikt pasākumus, lai palielinātu mazo un vidējo uzņēmumu iespējas piekļūt finansējumam.

               5.

               Veicināt valsts nodarbinātības dienestu spējas un to pakalpojumu sniegšanu ilgtermiņa bezdarbniekiem; uzlabot spēju sasniegt nereģistrētos bezdarbniekus. Pieņemt tiesību aktus par slimnīcu reformu un turpināt plānoto vispārējās veselības aprūpes apdrošināšanas sistēmas īstenošanu.

      Briselē, 2016. gada 12. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. KAŽIMÍR

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (3)  Padomes Īstenošanas lēmums 2013/463/ES (2013. gada 13. septembris), ar ko apstiprina Kipras makroekonomikas korekciju programmu un atceļ Lēmumu 2013/236/ES (OV L 250., 20.9.2013., 40. lpp.).

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 472/2013 (2013. gada 21. maijs) par to eurozonas dalībvalstu ekonomiskās un budžeta uzraudzības pastiprināšanu, kurās ir vai kurām draud nopietnas finanšu stabilitātes grūtības (OV L 140., 27.5.2013., 1. lpp.).

      (5)  OV C 96, 11.3.2016., 1. lpp.

      (6)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

      (7)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


title: Komisijas Ieteikums ( 2009. gada 12. maijs ) par privātuma un datu aizsardzības principu īstenošanu saistībā ar radiofrekvenciālās identificēšanas lietojumiem (izziņots ar dokumenta numuru C(2009) 3200)

text:
               16.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 122/47

      KOMISIJAS IETEIKUMS

   (2009. gada 12. maijs)
   par privātuma un datu aizsardzības principu īstenošanu saistībā ar radiofrekvenciālās identificēšanas lietojumiem
   (izziņots ar dokumenta numuru C(2009) 3200)
   (2009/387/EK)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 211. pantu,
   apspriedusies ar Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāju,
   tā kā:

               (1)

               Radiofrekvenciālā identifikācija (RFID) ir jauns informācijas sabiedrības attīstības virziens, kura ietvaros par neatņemamu ikdienas sastāvdaļu aizvien plašāk kļūs priekšmeti, kas aprīkoti ar mikroelektronikas ierīcēm, kuras spēj automātiski apstrādāt datus.

               (2)

                  RFID tiek izmantota aizvien plašāk un tādējādi kļūst par ikdienas dzīves sastāvdaļu virknē jomu, piemēram, loģistikā (1), veselības aprūpē, sabiedriskajā transportā, mazumtirdzniecībā (jo īpaši saistībā ar produktu drošuma uzlabošanu un produktu ātrāku izņemšanu no tirgus), izklaidē, darbā, ceļu nodevu iekasēšanas pārvaldībā, bagāžas pārvaldībā un ceļojuma dokumentos.

               (3)

               Pateicoties tam, ka RFID tehnoloģija ir ļoti perspektīva ekonomikas jomā, kur tā var radīt jaunas uzņēmējdarbības iespējas, samazināt izmaksas un uzlabot efektivitāti, jo īpaši saistībā ar viltošanas apkarošanu un e-atkritumu, bīstamu materiālu un pārstrādātu produktu pārvaldīšanu to aprites cikla beigās, tai ir iespēja kļūt par jaunu izaugsmes un darba vietu radīšanas virzītājspēku, tādējādi ievērojami sekmējot Lisabonas stratēģijas mērķu sasniegšanu.

               (4)

                  RFID tehnoloģija ļauj no neliela attāluma, bez redzamas mijiedarbības ar RFID marķējumu un bez fiziskas saskares starp lasītāju vai rakstītāju un šādu marķējumu īstenot datu, tostarp personas datu, apstrādi. Tādējādi attiecīgā persona var nezināt, ka šāda mijiedarbība notiek.

               (5)

                  RFID iespējams izmantot arī, lai apstrādātu datus, kas attiecas uz identificētu vai identificējamu fizisku personu, to identificējot tieši vai netieši. Šādam lietojumam paredzētas sistēmas var apstrādāt marķējumā saglabātus personas datus, piemēram, personas vārdu, dzimšanas datumu vai adresi, biometriskos datus vai datus, kas sasaista RFID priekšmeta numuru ar sistēmā citviet saglabātiem personas datiem. Turklāt šo tehnoloģiju potenciāli var izmantot tādu personu uzraudzīšanai, kuru īpašumā atrodas viens vai vairāki priekšmeti ar RFID priekšmeta numuru.

               (6)

                  RFID marķējumu iespējams nemanāmā veidā izvietot it visur, tāpēc, izmantojot šo tehnoloģiju, īpaša uzmanība jāpievērš ar privātumu un datu aizsardzību saistītiem jautājumiem. Tāpēc, pirms tiek plaši uzsākta RFID izmantošana, sistēmā jāiestrādā privātuma un informācijas drošības funkcijas (“konstrukcijā iekļautas drošības un privātuma” princips).

               (7)

               Daudzos ieguvumus ekonomikas un sociālajā jomā RFID spēs nodrošināt tikai tad, ja būs īstenoti efektīvi pasākumi personas datu un privātuma aizsardzībai, kā arī atrisināti ar to saistītie ētiskie principi, kas ir galvenais temats diskusijās par to, vai RFID tehnoloģija ir pieņemama sabiedrībai.

               (8)

               Dalībvalstīm un ieinteresētajām personām jo īpaši šajā RFID ieviešanas sākumposmā vajadzētu veikt papildu darbības, lai nodrošinātu, ka RFID lietojumus uzrauga un ka tiek ievērotas personu tiesības un brīvības.

               (9)

               Komisijas 2007. gada 15. marta paziņojumā “Radiofrekvenču identifikācija (RFID) Eiropā: ceļā uz politikas īstenošanas pasākumiem” (2) teikts, ka Komisija ar vienu vai vairākiem ieteikumiem precizēs un sniegs vadlīnijas par datu aizsardzības un privātuma aspektiem RFID lietojumos.

               (10)

                  RFID lietojumiem, kas apstrādā personas datus, pilnībā piemēro tiesības un pienākumus saistībā ar personas datu aizsardzību un šādu datu brīvu apriti, kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīvā 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (3) un Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 12. jūlija Direktīvā 2002/58/EK par personas datu apstrādi un privātās dzīves aizsardzību elektronisko komunikāciju nozarē (direktīva par privāto dzīvi un elektronisko komunikāciju) (4).

               (11)

               Eiropas Parlamenta un Padomes 1999. gada 9. marta Direktīvā 1999/5/EK par radioiekārtām un telekomunikāciju termināla iekārtām un to atbilstības savstarpējo atzīšanu (5) noteiktie principi būtu jāpiemēro, izstrādājot RFID lietojumus.

               (12)

               Eiropas Datu aizsardzības uzraudzītāja atzinumā (6) ietverti norādījumi, kā rīkoties ar izstrādājumiem, kuriem pievienots marķējums un kuri nonāk personu īpašumā, un aicināts veikt privātuma un drošības ietekmes novērtējumus, lai noteiktu un izstrādātu “labākos pieejamos paņēmienus”, kā nodrošināt RFID sistēmu privātumu un drošību.

               (13)

                  RFID lietojuma operatoriem būtu jāveic visi nepieciešamie pasākumi, lai nodrošinātu, ka datus ne ar kādiem līdzekļiem, kurus varētu izmantot vai nu RFID lietojuma operators, vai jebkura cita persona, nebūtu iespējams piesaistīt identificētai vai identificējamai fiziskai personai, izņemot, ja šādus datus apstrādā atbilstīgi piemērojamajiem principiem un tiesību normām attiecībā uz datu aizsardzību.

               (14)

               Komisijas 2007. gada 2. maija paziņojumā “Datu aizsardzības veicināšana, izmantojot privātuma uzlabojošas tehnoloģijas (PUT)” (7) ir skaidri noteikts, ka, lai samazinātu personas datu apstrādi un vienmēr, kad iespējams, izmantotu anonīmus vai pseidoanonīmus datus, jāatbalsta PUT izstrādāšana un tas, ka PUT izmanto par datu apstrādi atbildīgās personas un fiziskas personas.

               (15)

               Komisijas 2006. gada 31. maija paziņojumā “Drošas informācijas sabiedrības stratēģija – Dialogs, partnerība un iespējas” (8) atzīts, ka dažādība, atvērtība, savietojamība, izmantojamība un konkurence ir svarīgs informācijas sabiedrības virzītājspēks, uzsvērta dalībvalstu un valsts pārvaldes loma, lai uzlabotu izpratni un veicinātu labu drošības paņēmienu izmantošanu, kā arī izteikts aicinājums privātā sektora ieinteresētajām personām sākt rīkoties, lai izveidotu izmaksu ziņā pieejamas drošības sertifikācijas shēmas produktiem, procesiem un pakalpojumiem saistībā ar konkrētiem lietojumiem ES, jo īpaši attiecībā uz privātumu.

               (16)

               Padomes 2007. gada 22. marta Rezolūcijā par drošas informācijas sabiedrības stratēģiju Eiropā (9) dalībvalstis tiek aicinātas veltīt pienācīgu uzmanību nepieciešamībai nepieļaut jaunus un cīnīties ar esošajiem drošības apdraudējumiem elektronisko sakaru tīklos.

               (17)

               Kopienas līmenī izstrādāta sistēma privātuma un datu aizsardzības ietekmes novērtējumu īstenošanai nodrošinās, ka visas dalībvalstis saskaņoti ievēros šo ieteikumu. Šādas sistēmas izveidošanai vajadzētu pamatoties uz pašreizējo praksi un pieredzi, kas gūta dalībvalstīs un trešās valstīs, kā arī darbu, ko veikusi Eiropas Tīklu un informācijas drošības aģentūra (ENISA) (10).

               (18)

               Komisija nodrošinās vadlīniju izstrādāšanu Kopienas līmenī par informācijas drošības pārvaldību RFID lietojumos, pamatojoties uz pašreizējo praksi un pieredzi, kas gūta dalībvalstīs un trešās valstīs. Dalībvalstīm vajadzētu piedalīties šajā procesā un iedrošināt piedalīties privātas struktūras un iestādes.

               (19)

               Pirms ieviest RFID lietojumu, operatora īstenots privātuma un datu aizsardzības ietekmes novērtējums nodrošinās informāciju, kas nepieciešama, lai veiktu atbilstošus aizsardzības pasākumus. Šādi pasākumi būs jāuzrauga un jāpārskata visā RFID lietojuma ekspluatācijas laikā.

               (20)

               Mazumtirdzniecības nozarē privātuma un datu aizsardzības ietekmes novērtējumam attiecībā uz izstrādājumiem ar RFID marķējumu, kurus pārdod patērētājiem, vajadzētu nodrošināt nepieciešamo informāciju, lai noteiktu, vai ir iespējams privātuma vai personas datu aizsardzības apdraudējums.

               (21)

               Informācijas drošības un privātuma pasākumus visā ar RFID izmantošanu saistītajā uzņēmējdarbības procesā var palīdzēt pārvaldīt starptautisku standartu (piemēram tādu, ko izstrādājusi Starptautiskā Standartizācijas organizācija (ISO)), rīcības kodeksu un ES normatīvajai bāzei atbilstošas labākās prakses izmantošana.

               (22)

                  RFID lietojumiem, kas skar sabiedrību kopumā, piemēram, elektroniskās biļetes sabiedriskajā transportā, ir nepieciešami piemēroti aizsargpasākumi. Attiecībā uz informācijas drošību un privātumu īpaši būtiski ir tādi RFID lietojumi, kas ietekmē privātpersonas, piemēram, ja tiek apstrādāti to biometriskie identifikācijas dati vai ar veselību saistīti dati, un tāpēc tiem jāpievērš pastiprināta uzmanība.

               (23)

               Sabiedrībai kopumā jāapzinās pienākumi un tiesības, kas piemērojamas saistībā ar RFID lietojumiem. Tāpēc to pušu pienākums, kuras ievieš šo tehnoloģiju, ir informēt attiecīgās personas par šādiem lietojumiem.

               (24)

               Sabiedrības un mazo un vidējo uzņēmumu (MVU) informēšana par RFID funkcijām un iespējām palīdzēs pilnvērtīgi izmantot šīs tehnoloģijas ekonomisko potenciālu, vienlaicīgi mazinot risku, ka to varētu izmantot sabiedrībai nevēlamā veidā, un padarot to pieņemamāku iedzīvotājiem.

               (25)

               Komisija piedalīsies šā ieteikuma īstenošanā tieši un netieši, veicinot dialogu un sadarbību starp ieinteresētajām personām, jo īpaši – izmantojot Konkurētspējas un jauninājumu pamatprogrammu (KJP), kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 1639/2006/EK (11), un Septīto pētniecības pamatprogrammu (FP7), kas izveidota ar Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmumu Nr. 1982/2006/EK (12).

               (26)

               Kopienas līmenī ir būtiski pētīt un attīstīt privātumu uzlabojošas zemu izmaksu tehnoloģijas un informācijas drošības tehnoloģijas, lai veicināto to plašāku ieviešanu ar pieņemamiem nosacījumiem.

               (27)

               Šajā ieteikumā ir ievērotas pamattiesības un principi, kas jo īpaši atzīti Eiropas Savienības Pamattiesību hartā. Šā ieteikuma mērķis jo īpaši ir nodrošināt to, ka pilnībā tiek ņemts vērā privātums un ģimenes dzīve, un personas datu aizsardzība,

         AR ŠO IESAKA.

      Ieteikuma joma

               1.

               Šajā ieteikumā sniegti norādījumi dalībvalstīm par to, kā projektēt un ekspluatēt RFID lietojumus likumīgā, ētiski, sociāli un politiski pieņemamā veidā, ievērojot tiesības uz privātumu un nodrošinot personas datu aizsardzību.

               2.

               Šajā ieteikumā sniegti norādījumi par pasākumiem, kas veicami RFID lietojumu ieviešanai, lai nodrošinātu, ka, tos ieviešot, tiktu ievēroti tie valstu tiesību akti, ar kuriem ievieš Direktīvu 95/46/EK, Direktīvu 1999/5/EK un Direktīvu 2002/58/EK (ja tādi ir).

      Definīcijas

               3.

               Šajā ieteikumā piemēro Direktīvā 95/46/EK noteiktās definīcijas. Piemēro arī šādas definīcijas:

                           a)

                           “radiofrekvenciālā identifikācija” (RFID) ir elektromagnētiskā starojuma viļņu vai reaktīvās induktīvās saites (reactive field coupling) izmantošana spektra radiofrekvenču daļā, lai nodrošinātu sakarus ar marķējumu, izmantojot dažādas modulācijas un kodēšanas shēmas, lai unikālā veidā nolasītu radiofrekvenciālā marķējuma identitāti vai citus tajā saglabātos datus;

                           b)

                           “RFID marķējums” jeb “marķējums” ir vai nu RFID ierīce, kura spēj ģenerēt radiosignālu, vai arī RFID ierīce, kura (atkarībā no ierīces veida) atpakaļsavieno, atpakaļizplata vai atstaro un modulē nesējsignālu, kas saņemts no lasītāja vai rakstītāja;

                           c)

                           “RFID lasītājs vai rakstītājs” jeb “lasītājs” ir stacionāra vai mobila datu uztveršanas un identifikācijas ierīce, kas izmanto radiofrekvences spektra elektromagnētiskos viļņus vai reaktīvo induktīvo saiti (reactive field coupling), lai ierosinātu un nodrošinātu modulētu datu saņemšanu no marķējuma vai marķējumu grupas;

                           d)

                           “RFID lietojums” jeb “lietojums” ir lietojums, kad, izmantojot marķējumu un lasītājus, tiek apstrādāti dati un kuru atbalsta ar papildsistēmu un sakaru tīkla infrastruktūru;

                           e)

                           “RFID lietojuma operators” jeb “operators” ir fiziska vai juridiska persona, iestāde, aģentūra vai jebkura cita struktūra, kas atsevišķi vai kopā ar citām nosaka, kāds ir lietojuma mērķis un izmantojamie līdzekļi, tostarp par personas datu apstrādi atbildīgās personas RFID lietojumā;

                           f)

                           “informācijas drošība” ir informācijas konfidencialitātes, integritātes un pieejamības saglabāšana;

                           g)

                           “uzraudzība” ir jebkura darbība, ko īsteno ar mērķi noteikt, novērot, kopēt vai reģistrēt datus par personas atrašanās vietu, pārvietošanos, darbības vai stāvokli.

      Privātuma un datu aizsardzības ietekmes novērtējumi

               4.

               Dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka nozare sadarbībā ar attiecīgām pilsoniskās sabiedrības ieinteresētajām personām sagatavo privātuma un datu aizsardzības ietekmes novērtējuma sistēmu. Šī sistēma iesniedzama apstiprināšanai 29. panta datu aizsardzības darba grupai 12 mēnešu laikā pēc šā ieteikuma publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

               5.

               Dalībvalstīm vajadzētu nodrošināt, ka operatori, neskarot to pienākumus, kas noteikti Direktīvā 95/46/EK, īsteno šādas darbības:

                           a)

                           sagatavo novērtējumu par to, kā lietojuma īstenošana ietekmēs personas datu un privātuma aizsardzību, tostarp par to, vai lietojumu varētu izmantot privātpersonu uzraudzībai. Novērtējuma detalizācijas līmenim vajadzētu atbilst tam, cik lielā mērā konkrētais lietojums varētu apdraudēt privātumu;

                           b)

                           īsteno pienācīgus tehniskus un organizatoriskus pasākumus, lai nodrošinātu personas datu un privātuma aizsardzību;

                           c)

                           ieceļ personu vai personu grupu, kas atbildīgas par novērtējumu un tehnisko un organizatorisko pasākumu turpmākas piemērotības pārskatīšanu, lai nodrošinātu personas datu un privātuma aizsardzību;

                           d)

                           novērtējumu dara pieejamu kompetentajai iestādei vismaz sešas nedēļas pirms lietojuma ieviešanas;

                           e)

                           kad ir pieejams 4. punktā aprakstītais privātuma un datu aizsardzības ietekmes novērtējums, īsteno iepriekš minētos noteikumus saskaņā ar to.

      Informācijas drošība

               6.

               Dalībvalstīm vajadzētu palīdzēt Komisijai noteikt, kādi ir tie lietojumi, kas varētu radīt informācijas drošības apdraudējumus, kuri skar sabiedrību kopumā. Attiecībā uz šādiem lietojumiem dalībvalstīm vajadzētu nodrošināt, ka operatori kopā ar valstu kompetentajām iestādēm un pilsoniskās sabiedrības organizācijām izstrādā jaunas vai piemēro jau esošās shēmas, piemēram, sertificēšanu vai operatoru pašnovērtējumu, lai pierādītu, ka attiecībā uz novērtētajiem riskiem ir izveidots pienācīgs informācijas drošības un privātuma aizsardzības līmenis.

      Informācija un RFID izmantošanas pārredzamība

               7.

               Neskarot par datu apstrādi atbildīgo personu pienākumus, kas noteikti Direktīvā 95/46/EK un Direktīvā 2002/58/EK, dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka operatori sagatavo un publicē īsu, precīzu un viegli saprotamu informācijas kopsavilkumu par katru savu lietojumu. Minētajā dokumentā iekļaujama vismaz šāda informācija:

                           a)

                           operatoru identitāte un adrese;

                           b)

                           lietojuma mērķis;

                           c)

                           kādus datus šajā lietojumā apstrādās, jo īpaši, ja tiks apstrādāti personas dati, kā arī – vai tiks veikta uzraudzīta, lai sekotu marķējuma atrašanās vietai;

                           d)

                           privātuma un datu aizsardzības ietekmes novērtējuma kopsavilkums;

                           e)

                           iespējamie ar privātumu saistītie riski (ja tādi ir) saistībā ar marķējuma izmantošanu lietojumā un pasākumi, kurus personas var īstenot šo risku mazināšanai.

               8.

               Izmantojot visā Eiropā kopēju apzīmējumu, ko izstrādājušas Eiropas standartizācijas organizācijas ar attiecīgo ieinteresēto personu atbalstu, dalībvalstīm vajadzētu nodrošināt, ka operatori īsteno pasākumus, lai iedzīvotājus informētu par lasītāju esamību. Uz šā apzīmējuma vajadzētu norādīt arī operatora identifikācijas datus un kontaktpersonu, lai iedzīvotāji varētu saņemt lietojuma informācijas politiku.

      RFID lietojumi mazumtirdzniecībā

               9.

               Izmantojot visā Eiropā kopēju apzīmējumu, ko izstrādājušas Eiropas standartizācijas organizācijas ar attiecīgo ieinteresēto personu atbalstu, operatoriem vajadzētu informēt iedzīvotājus par uz izstrādājumiem izvietotām vai tajos iestrādātu marķējumu.

               10.

               Veicot privātuma un datu aizsardzības ietekmes novērtējumu, kā aprakstīts 4. un 5. punktā, lietojuma operatoram būtu īpaši jāizvērtē, vai marķējums, kas izvietots uz tādiem izstrādājumiem vai iestrādāts tādos izstrādājumos, kurus patērētājiem pārdod mazumtirgotāji, kas nav konkrētā lietojuma operatori, nevar radīt draudus privātumam vai personas datu aizsardzībai.

               11.

               Mazumtirgotājiem savos lietojumos izmantotais marķējums būtu jādeaktivē vai jānoņem tirdzniecības vietā, izņemot, ja patērētāji pēc tam, kad viņi ir informēti par 7. punktā aprakstīto politiku, piekrīt, ka marķējumu nedeaktivē. Ar marķējuma deaktivāciju būtu jāsaprot jebkurš tāds process, ar kuru pārtrauc marķējuma mijiedarbību ar vidi un kura īstenošanai nav nepieciešama patērētāja aktīva līdzdalība. Mazumtirgotājam marķējumu vajadzētu deaktivēt vai noņemt nekavējoties un bez maksas. Patērētājiem vajadzētu būt iespējai pārliecināties, ka deaktivācija vai noņemšana ir notikusi.

               12.

               Šā ieteikuma 11. punktu nevajadzētu piemērot, ja privātuma un datu aizsardzības ietekmes novērtējumā secināts, ka marķējums, kas izmantots mazumtirdzniecības lietojumam un saglabā darbspēju ārpus tirdzniecības vietas, nerada iespējamu privātuma vai personas datu aizsardzības apdraudējumu. Tomēr mazumtirgotājiem vajadzētu bez maksas darīt pieejamus vienkāršus līdzekļus, ar kuriem nekavējoties vai vēlāk minēto marķējumu var noņemt.

               13.

               Marķējuma deaktivēšana vai noņemšana nedrīkstētu būt saistīta ne ar kādu mazumtirgotāja vai ražotāja juridisko saistību pret patērētāju ierobežošanu vai pārtraukšanu.

               14.

               Šā ieteikuma 11. un 12. punktam būtu jāattiecas tikai uz tiem operatoriem, kas ir mazumtirgotāji.

      Izpratnes padziļināšanas pasākumi

               15.

               Dalībvalstīm sadarbībā ar nozari, Komisiju un citām ieinteresētajām personām vajadzētu veikt piemērotus pasākumus, lai informētu un padziļinātu iestāžu un uzņēmumu, jo īpaši MVU, izpratni par potenciālajiem ieguvumiem un risku, kas saistīts ar RFID tehnoloģijas izmantošanu. Īpaša uzmanība būtu jāpievērš informācijas drošības un privātuma aspektiem.

               16.

               Dalībvalstīm sadarbībā ar nozari, pilsoniskās sabiedrības apvienībām, Komisiju un citām ieinteresētajām personām vajadzētu noteikt un sniegt labas prakses piemērus par RFID lietojumu ieviešanu, lai informētu par tiem sabiedrību un padziļinātu tās izpratni par šo jomu. Dalībvalstīm vajadzētu arī veikt piemērotus pasākumus, piemēram, liela mēroga izmēģinājuma projektus, lai veicinātu sabiedrības izpratni par RFID tehnoloģiju, tās priekšrocībām, radīto risku un lietošanas īpatnībām, kas palīdzētu plašāk ieviest šo tehnoloģiju.

      Pētniecība un attīstība

               17.

               Dalībvalstīm būtu jāsadarbojas ar nozari, attiecīgām pilsoniskās sabiedrības ieinteresētajām personām un Komisiju, lai, jau sākot ar agrīnu RFID lietojumu izstrādāšanas posmu, veicinātu un atbalstītu “integrētas drošības un privātuma aizsardzības” principu.

      Turpmākie pasākumi

               18.

               Dalībvalstīm vajadzētu veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai ar šo ieteikumu iepazītos visas ieinteresētās personas, kas Kopienā iesaistītas RFID lietojumu projektēšanā un ekspluatācijā.

               19.

               Dalībvalstis vēlākais 24 mēnešus pēc šā ieteikuma publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī informē Komisiju par saistībā ar šo ieteikumu veiktajiem pasākumiem.

               20.

               Trīs gadu laikā pēc šā ieteikuma publicēšanas Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī Komisija sagatavo ziņojumu par šā ieteikuma īstenošanu, efektivitāti un ietekmi uz operatoriem un patērētājiem, jo īpaši attiecībā uz 9. līdz 14. punktā iekļautajiem ieteikumiem.

      Adresāti

               21.

               Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm.

      Briselē, 2009. gada 12. maijā

            Komisijas vārdā —

            Komisijas locekle

         Viviane REDING

      (1)  COM(2007) 607, galīgā redakcija.

      (2)  COM(2007) 96, galīgā redakcija.

      (3)  OV L 281, 23.11.1995., 31. lpp.

      (4)  OV L 201, 31.7.2002., 37. lpp.

      (5)  OV L 91, 7.4.1999., 10. lpp.

      (6)  OV C 101, 23.4.2008., 1. lpp.

      (7)  COM(2007) 228, galīgā redakcija.

      (8)  COM(2006) 251, galīgā redakcija.

      (9)  OV C 68, 24.3.2007., 1. lpp.

      (10)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 460/2004 2. panta 1. punkts (OV L 77, 13.3.2004., 1. lpp.).

      (11)  OV L 310, 9.11.2006., 15. lpp.

      (12)  OV L 412, 30.12.2006., 1. lpp.


title: Komisijas Ieteikums ( 2010. gada 28. aprīlis ) par pētniecības kopīgas plānošanas iniciatīvu Veselīgs uzturs veselīgai dzīvei

text:
               1.5.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 110/36

         KOMISIJAS IETEIKUMS
   (2010. gada 28. aprīlis)
   par pētniecības kopīgas plānošanas iniciatīvu “Veselīgs uzturs veselīgai dzīvei”
   (2010/250/ES)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un īpaši tā 181. panta 2. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Iedzīvotāju veselība ir ļoti būtiska Eiropas Savienības izaugsmei un labklājībai.

               (2)

               Pēdējās trīs desmitgadēs krasi ir pieaudzis to Eiropas Savienības iedzīvotāju skaits, kuriem ir liekais svars un aptaukošanās, jo tas vērojams īpaši bērnu vidū.

               (3)

               Eiropas Savienības iedzīvotāju uztura kvalitātes pasliktināšanās un fizisko aktivitāšu mazināšanās tendence kļūst arvien izteiktāka.

               (4)

               Pieaug to iedzīvotāju skaits, kuri slimo ar hroniskām slimībām, piemēram, sirds un asinsvadu slimībām, hipertoniju, 2. tipa diabētu, trieku, noteiktiem vēža slimības veidiem, muskuļu un kaulu sistēmas traucējumiem un pat dažādiem garīgās veselības traucējumiem.

               (5)

               Novēršot biežāk sastopamos dzīvesveida riska faktorus, tostarp ar uzturu saistītos, varētu novērst aptuveni 80 % sirds slimību, triekas un 2. tipa diabēta un 40 % vēža saslimšanas gadījumu.

               (6)

               Konkurētspējas padome 2009. gada 3. decembrī iniciatīvu “Veselība, pārtika un ar uzturu saistītu slimību profilakse” (nosaukumu vēlāk nomainīja uz “Veselīgs uzturs veselīgai dzīvei”) atzina par jomu, kurā kopīgas plānošanas pieeja piešķirs nozīmīgu papildu vērtību dalībvalstu pašreizējiem sadrumstalotajiem centieniem pētniecības jomā. Tāpēc savos secinājumos tā atzina nepieciešamību uzsākt kopīgas plānošanas iniciatīvu šajā jomā un aicināja Komisiju dot savu ieguldījumu tās sagatavošanā. Turklāt Padome vēlreiz apstiprināja, ka kopīga plānošana ir dalībvalstu īstenojams process, Komisijai iesaistoties vienīgi kā koordinatorei.

               (7)

               Kopīga pētniecības plānošana uztura un veselības jomā nodrošinās koordināciju pētniecībai par dzīvesveida un uztura ietekmi uz veselību, būtiski veicinot pilnīgi funkcionējošas Eiropas Pētniecības telpas izveidi ar uzturu saistītu slimību profilaksei un pētniecības pasākumu vadošā stāvokļa un konkurētspējas nostiprināšanai šajā jomā.

               (8)

               Lai nodrošinātu dalībvalstu kopīgo pārtikas un veselības jomā veikto pasākumu efektivitāti, dalībvalstīm jāizstrādā un jāīsteno stratēģiska pētniecības programma, kas balstīta uz kopīgu pieeju ar uzturu saistītu slimību profilaksei.

               (9)

               Lai nodrošinātu kopīgi veicamo pasākumu efektīvu pārvaldību, dalībvalstīm jāizveido vienota vadības struktūra, kuras uzdevums ir izstrādāt vienotus sadarbības un koordinēšanas nosacījumus, noteikumus un procedūras un uzraudzīt stratēģiskās pētniecības programmas īstenošanu.

               (10)

               Šajā ieteikumā paredzēto mērķu sasniegšanai dalībvalstīm ir jāsadarbojas ar Komisiju, lai noteiktu, ar kādām iniciatīvām Komisija var palīdzēt dalībvalstīm stratēģiskās pētniecības programmas izstrādē un īstenošanā.

               (11)

               Lai Komisija varētu sniegt ziņojumus Eiropas Parlamentam un Padomei, dalībvalstīm regulāri ir jāziņo Komisijai par šajā kopīgajā plānošanas iniciatīvā gūtajiem rezultātiem,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.

               1.

               Dalībvalstīm tiek ieteikts izstrādāt kopīgu koncepciju, kā Eiropas Savienības mēroga sadarbība un koordinācija pētniecības jomā var palīdzēt uzlabot ar uzturu saistītu slimību profilaksi.

               2.

               Dalībvalstīm tiek ieteikts izstrādāt stratēģisku pētniecības programmu, nosakot vidēja termiņa un ilgtermiņa vajadzības un mērķus pētniecības veikšanai ar uzturu saistītu slimību profilakses jomā. Stratēģiskajā pētniecības programmā jāiekļauj īstenošanas plāns, nosakot prioritātes un termiņus, un stratēģiskās pētniecības programmas īstenošanai nepieciešamos pasākumus, instrumentus un līdzekļus.

               3.

               Dalībvalstīm tiek ieteikts stratēģiskās pētniecības programmā un īstenošanas plānā iekļaut šādus pasākumus:

                           a)

                           valsts programmu un pētniecības darbību attiecīga noteikšana un informācijas apmaiņa par tām;

                           b)

                           to jomu vai pētniecības pasākumu noteikšana, saistībā ar kuriem ir vēlama koordinēšana, kopīgi uzaicinājumi iesniegt priekšlikumus vai resursu apvienošana;

                           c)

                           apmaiņa ar informāciju, resursiem, paraugpraksi, metodoloģiju un vadlīnijām, īpaši – veidojot plašas pētniecības grupas un veicot klīniskus pētījumus;

                           d)

                           iepriekš b) apakšpunktā apzinātajās jomās kopīgi veicamo pētniecības procedūru, tostarp kvalitātes kritēriju, noteikšana;

                           e)

                           attiecīgā gadījumā – esošo pētniecības infrastruktūru kopīga izmantošana vai jaunu instrumentu izveide, piemēram, koordinētas datubāzes, bioloģiskās bankas vai modeļi datu ekstrapolācijai, attiecinot uz cilvēkiem;

                           f)

                           zināšanu, jauninājumu un starpnozaru metodoloģisko pieeju nodošana un izplatīšana un pētniecības rezultātu efektīvas izmantošanas nodrošināšana, lai atbalstītu Eiropas konkurētspēju un politikas veidošanu;

                           g)

                           valsts un privātā sektora ciešākas sadarbības veicināšana un atbalstīšana, kā arī atvērtu jauninājumu vide starp dažādām uzņēmējdarbības nozarēm;

                           h)

                           sadarbības tīkla izveide starp pašreizējiem centriem, kas specializējas jo īpaši patērētājzinībās, uzturzinātnē un pārtikas pārstrādes tehnoloģijās.

               4.

               Dalībvalstīm tiek ieteikts izveidot kopīgu vadības struktūru ar uzturu saistītu slimību profilakses jomā, piešķirot tiesības izstrādāt vienotus noteikumus, nosacījumus un procedūras sadarbībai un koordinācijai un uzraudzīt stratēģiskās pētniecības programmas īstenošanu.

               5.

               Dalībvalstīm tiek ieteikts kopīgi īstenot stratēģisko pētniecības programmu, tostarp vietējo valsts pētniecības programmu ietvaros vai ar citu valsts mēroga pētniecības pasākumu starpniecību.

               6.

               Dalībvalstīm tiek ieteikts sadarboties ar Komisiju, lai apzinātu iespējamās Komisijas iniciatīvas, palīdzot dalībvalstīm izstrādāt un īstenot stratēģisko pētniecības programmu, un lai saskaņotu kopīgās programmas ar citām Eiropas Savienības iniciatīvām šajā jomā.

               7.

               Dalībvalstīm tiek ieteikts regulāri ziņot Komisijai par šajā kopīgas plānošanas iniciatīvā gūtajiem rezultātiem.

      Briselē, 2010. gada 28. aprīlī

            Komisijas vārdā –

            Komisijas locekle

         Máire GEOGHEGAN-QUINN


				|

		52013DC0371

			Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par Polijas 2013. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Polijas konverģences programmu 2012.–2016. gadam /* COM/2013/0371 final - 2013/ () */

Ieteikums
PADOMES IETEIKUMS
par Polijas 2013. gada valsts reformu
programmu
un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Polijas konverģences programmu
2012.–2016. gadam

EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta
2. punktu un 148. panta 4. punktu,
ņemot vērā Padomes
1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par
budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas
uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1] un jo īpaši tās
9. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu[2],
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
rezolūcijas[3],
ņemot vērā Eiropadomes
secinājumus,
ņemot vērā
Nodarbinātības komitejas atzinumu,
pēc apspriešanās ar Ekonomikas un
finanšu komiteju,
tā kā:
(1)       Eiropadome 2010. gada
26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes
un nodarbinātības stratēģiju “Eiropa 2020”, kam
pamatā būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija,
lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām,
kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas
izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.
(2)       Padome 2010. gada
13. jūlijā, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem,
pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības
vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm
(2010.–2014. g.), un 2010. gada 21. oktobrī – lēmumu
par dalībvalstu nodarbinātības politikas
pamatnostādnēm[4],
kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”.
Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs
integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un
nodarbinātības politikā.
(3)       Valstu vai to valdību
vadītāji 2012. gada 29. jūnijā pieņēma
lēmumu par Izaugsmes un nodarbinātības paktu, kas ir
saskaņots pamats rīcībai valstu, ES un eurozonas
līmenī, izmantojot visas iespējamās sviras, instrumentus un
politikas jomas. Viņi pieņēma lēmumu par dalībvalstu
līmenī veicamo rīcību, jo īpaši paužot pilnīgu
apņemšanos sasniegt stratēģijas “Eiropa 2020”
mērķus un īstenot konkrētai valstij adresētos
ieteikumus.
(4)       Padome 2012. gada
6. jūlijā pieņēma ieteikumu par Polijas valsts reformu
programmu 2011. gadam un sniedza savu atzinumu par atjaunināto
Polijas konverģences programmu 2011.-2015. gadam.
(5)       Komisija 2012. gada
28. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu[5], iezīmējot
2013. Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu.
Komisija, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, 2012. gada
28. novembrī pieņēma brīdināšanas mehānisma
ziņojumu[6],
kurā Polija nebija minēta to dalībvalstu vidū, par
kurām paredzēts izstrādāt padziļinātu
pārskatu.
(6)       Eiropadome 2013. gada
14. martā apstiprināja, ka prioritātes ir nodrošināt
finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un sekmēt
izaugsmi. Tā uzsvēra vajadzību īstenot diferencētu, uz
izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju, atjaunot normālus
aizdevumu nosacījumus ekonomikai, sekmēt izaugsmi un
konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu, novērst
krīzes sociālās sekas un modernizēt valsts pārvaldi.
(7)       Polija 2013. gada
30. aprīlī iesniedza savu 2013. gada konverģences
programmu, kas attiecas uz laikposmu no 2012. līdz 2016. gadam,
un 2013. gada valsts reformu programmu. Abas programmas
izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to
savstarpējo saistību.
(8)       Polija
2011.–2012. gadā veica ievērojamu konsolidāciju atbilstoši
Padomes ieteikumam. Tomēr, ņemot vērā pasaules
ekonomiskās situācijas pasliktināšanos, nav ievērots
pārmērīga budžeta deficīta novēršanas termiņš, un
ir nepieciešams vairāk laika, lai to novērstu. Pamatojoties uz
2013. gada konverģences programmas novērtējumu
saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata,
ka makroekonomikas scenārijs, uz kuru pamatojas programmā
sniegtās budžeta prognozes, ir optimistisks. Jo īpaši ir
sagaidāms, ka privātais patēriņš un privātās
investīcijas pieaugs straujāk, nekā paredzēts Komisijas
2013. gada pavasara prognozēs, un tā rezultātā
kopējais izaugsmes rādītājs 2013. gadā būs
augstāks (1,5 % attiecībā pret 1,1 %). Programmā
izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir
līdz 2013. gadam (vienu gadu pēc sākotnējā
pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras
termiņa 2012. gadā) sasniegt deficītu
3,5 % apmērā no IKP un līdz 2016. gadam sasniegt
budžeta vidējā termiņa mērķi (turpmāk „VTM”).
Tomēr 2013. gada konverģences programmā paredzēts
pamata deficītu 3 % apmērā no IKP sasniegt tikai
līdz 2015. gadam. Ņemot vērā programmā
ietvertās pārāk optimistiskās izaugsmes un
ieņēmumu prognozes, Padome uzskata, ka fiskālā
konsolidācija, ko iestādes plāno veikt, nav savienojama ar
faktisko pārmērīgā budžeta deficīta novēršanu
līdz 2013. gadam, ja vien netiks veikti būtiski papildu
pasākumi, lai stiprinātu centienus šajā gadā. Programma
balstās uz optimistisku scenāriju un nav pietiekami pamatota ar
sīki izstrādātiem pasākumiem, lai ticami nodrošinātu
deficīta novēršanu, vēlākais, līdz 2014. gadam.
Tādēļ ir nepieciešami papildu centieni, pamatojoties uz
sīki izstrādātiem pasākumiem gan 2013., gan
2014. gadam. Iestādes nav pietiekami izmantojušas izaugsmes
apstākļus pirmskrīzes laikā, lai reformētu publisko
izdevumu struktūru ar mērķi noteikt prioritātes
attiecībā uz izaugsmi veicinošām jomām. Programmā ir
saglabāts iepriekšējais VTM -1 % apmērā no IKP,
kas atspoguļo paktā noteiktos mērķus. Pamatojoties uz
(pārrēķināto) strukturālo deficītu, nav
plānots sasniegt VTM līdz 2016. gadam, kā tas ir
paredzēts programmā, jo plānotā gada virzība uz VTM
sasniegšanu 0,3 % apmērā no IKP (strukturālā
izteiksmē) 2015. gadā un 0,7 % apmērā no IKP
2016. gadā nav pietiekama. Valsts izdevumu kāpums, ņemot
vērā diskrecionāros ieņēmumu pasākumus, atbilst
Stabilitātes un izaugsmes pakta kritērijam visā programmas
laikposmā. Var būt nepieciešami papildu centieni un korekciju
sastāva izmaiņas arī turpmākajos programmas gados, jo
virzība uz VTM sasniegšanu galvenokārt paļaujas uz valsts
ieguldījumu izdevumu apjomīgiem samazinājumiem un to pietiekami
neatbalsta sīki izstrādāti pasākumi. Tiek prognozēts,
ka Polijā programmas laikposmā vispārējais valsts
parāds saglabāsies mazāks par 60 % no IKP. Valsts
iestādes prognozē, ka tas saglabāsies kopumā nemainīgs
nedaudz virs 55,5 % no IKP līdz 2014./2015. gadam (un
samazināsies 2016. gadā), turpretī Komisija, ņemot
vērā iespējamos riskus, kas apdraud konsolidācijas
plānus un parāda samazināšanas pozīcijas, paredz pieaugumu
līdz apmēram 59 % no IKP 2014. gadā. Nodokļu
iekasēšana joprojām ir svarīgs jautājums
attiecībā uz cīņu pret izvairīšanos no nodokļu
maksāšanas, un tam ir nepieciešams arī samazināt
administratīvo slogu nodokļu maksātājiem un uzlabot
nodokļu pārvaldības efektivitāti. Lai nodrošinātu
panākumus fiskālās konsolidācijas stratēģijas
īstenošanā, ir svarīgi, lai fiskālā konsolidācija
tiktu atbalstīta ar visaptverošām strukturālām
reformām.
(9)       Izaugsmi veicinošu izdevumu
(izglītībā, izpētē un inovācijās) nelielais
īpatsvars un valsts ieguldījumu samazinājums pazemina
ilgtermiņa izaugsmes izredzes. Veselības aprūpes nozarē Polijā
ir vērojami ierobežojumi piekļuvē veselības aprūpei un
izmaksu neefektivitāte, lai gan paredzams, ka vidējā
termiņā līdz ilgtermiņā izdevumi veselības
aprūpes jomā ievērojami palielināsies sabiedrības
novecošanas dēļ, palielinot slogu valsts finansēm. Sistēmu
var uzlabot, stiprinot primāro veselības aprūpi un
konsultēšanas sistēmas un izmantojot izmaksu efektivitātes
ieguvumu potenciālu stacionārajā aprūpē.
(10)     Polijas valdība vēl
nav īstenojusi pastāvīgu noteikumu attiecībā uz
izdevumiem atbilstoši Eiropas kontu sistēmai. Polija arī nav guvusi panākumus
vidēja termiņa plānošanā un koordinācijas
uzlabošanā starp dažādiem valdības līmeņiem budžeta
procesā.
(11)     Pieaug jauniešu bezdarbs, kas
lielā mērā ir tādēļ, ka iegūtā
izglītība nav pietiekami saskaņota ar darba tirgus
vajadzībām. Lai gan īstenoto izglītības sistēmas
reformu mērķis ir novērst prasmju un darbavietu
neatbilstību, joprojām ir nepieciešams palielināt
māceklības un apmācību darbavietā pieejamību,
stiprināt skolu un darba devēju sadarbību un uzlabot
mācīšanas kvalitāti. Garantijas jauniešiem īstenošana,
pamatojoties uz jau esošajiem centieniem, palīdzētu atbalstīt
jauniešu nodarbinātību. To pieaugušo īpatsvars, kas
piedalās mūžizglītībā, joprojām ir zems, un
mūžizglītības stratēģija vēl nav pieņemta.
(12)     Attiecībā uz
agrīno bērnu aprūpi valdība galveno uzmanību
pievērsa mazbērnu programmas (Toddler programme)
īstenošanai. Tā rezultātā bērnudārzu skaits
pēdējos divos gados gandrīz divkāršojās, taču tas
joprojām ir ļoti neliels relatīvā izteiksmē un
neapmierina pieprasījumu. Polija veica tikai nenozīmīgus
pasākumus, lai risinātu situāciju saistībā ar plaši
izmantoto pagaidu nodarbinātību. Valstī ir trešais
lielākais piespiedu kārtā terminētu darba līgumu
īpatsvars ES, jo īpaši vecuma grupā no 15 līdz
24 gadiem. Lai gan bieži tiek apgalvots, ka terminēti līgumi ir
instruments, ar kura palīdzību bezdarbnieki ienāk darba
tirgū, lai vēlāk noslēgtu līgumu uz nenoteiktu laiku,
tas, šķiet, neatbilst patiesībai attiecībā uz vairākumu
nodarbināto Polijā. Tā vietā šādu līgumu
plašā izmantošana, šķiet, negatīvi ietekmē
produktivitāti un cilvēkkapitāla kvalitāti, jo pagaidu
darbiniekiem parasti ir mazāka piekļuve profesionālajai
apmācībai. Atalgojuma ierobežojums, slēdzot terminētus
līgumus, arī ir samērā augsts, tādējādi
nodarbinātu personu nabadzības rādītājs ir viens no
augstākajiem ES. Turklāt ir plaši izplatīta atjaunojamu
civiltiesisku līgumu slēgšana ar ievērojami mazāku
sociālo aizsardzību. Saskaņā ar valdības ziņojumu
“Jaunatne 2011” vairāk nekā 50 % jauno darba
ņēmēju ir nodarbināti, pamatojoties uz šādiem
līgumiem.
(13)     Polijā ir zems gados
vecāku cilvēku nodarbinātības līmenis. Kaut gan
priekšlaicīgas pensionēšanās iespējas tika ievērojami
samazinātas un ir veikta vispārējā pensiju reforma,
kalnračiem joprojām ir īpaša pensiju shēma. Turklāt
lauksaimnieku sociālā nodrošinājuma sistēma (KRUS)
rada stimulus maziem lauksaimniekiem turpināt darbu lauksaimniecības
nozarē galvenokārt tāpēc, ka individuālo lauksaimnieku
ienākumi sistēmā netiek precīzi izsekoti. Tā
rezultātā rodas slēptais bezdarbs lauku apvidos, kas
aizkavē produktivitātes izaugsmi un reģionālā un
nozaru darbaspēka mobilitāti.
(14)     Polija ir to ES valstu
vidū, kurās ir viszemākais pētniecības un
attīstības izdevumu līmenis, un Polijā ir viens no
zemākajiem plaša novatorisma rādītājiem.
Pētniecības un attīstības izdevumu kopējā
attiecība pret IKP Polijā 2011. gadā bija 0,77 %, un
tas ir viens no zemākajiem rādītājiem ES. Jo īpaši
zems ir privāto pētniecības un attīstības izdevumu
līmenis (0,2 % no IKP 2011. gadā). Polijas
uzņēmumi ļoti paļāvās uz tehnoloģiju
absorbciju, t. i., jau esošo tehnoloģiju izmantošanu, veicot
ieguldījumus pamatkapitālā. Lai gan tas ir bijis veiksmīgs
risinājums, lai nodrošinātu produktivitātes pieaugumu un
ekonomikas izaugsmi, Polijai tagad ir nepieciešama pāreja uz tādu
modeli, kas būtu vairāk pielāgots vietējiem
apstākļiem un balstīts uz inovācijām. Zinātnes un
augstākās izglītības sistēmu reformas ir sākušas
vērienīgu pārstrukturēšanu, lai rosinātu zinātnes
un ražošanas nozaru sadarbību. Vēl nav pieejami šo reformu
novērtējumi. Ir nepieciešama holistiskāka pieeja, lai
saskaņotu centienus pētniecības, inovāciju un
rūpniecības politikās un nodrošinātu, ka pastāv
piemēroti instrumenti, kas atbalsta visu inovāciju ciklu.
(15)     Vēl joprojām ir
ļoti liels ieguvumu potenciāls energoefektivitātes uzlabošanai
visās Polijas ekonomikas jomās, jo īpaši ēku
siltināšanā, un šādi ieguvumi varētu veicināt
izaugsmi. Vietējais elektroenerģijas tīkls joprojām ir
pārslogots, taču tiek izstrādāti plāni, lai
palielinātu starpsavienojumu ar kaimiņvalstu tirgiem kapacitāti.
Konkurenci dabasgāzes tirgū joprojām kavē daudzi faktori,
proti, vēl nav pabeigta pakāpeniska regulēto cenu
pārtraukšana, dominējošajam īpašniekam pieder tirgus daļa
aptuveni 97 % apmērā mazumtirdzniecības un
vairumtirdzniecības tirgos, un 90 % dabasgāzes tiek
importēti no Krievijas.
(16)     Neraugoties un dažiem
panākumiem, Polijas slikti attīstītā transporta
infrastruktūra joprojām ir galvenais izaugsmes kavēklis. Ir
gūti panākumi lielos ceļu infrastruktūras projektos, bet
dzelzceļa ieguldījumu projekti joprojām ievērojami
kavējas. Bojātajai dzelzceļa infrastruktūrai ir
nepieciešami būtiski, pieaugoši ieguldījumi, jo tikai 36 % no
aptuveni 20 000 km garajām dzelzceļa līnijām, kas
tiek izmantotas, ir labā tehniskā stāvoklī. Neraugoties uz
nesenajiem centieniem, Polija vēl aizvien krietni atpaliek no citām
dalībvalstīm attiecībā uz informācijas un
komunikāciju tehnoloģiju izaugsmes potenciāla izmantošanu.
Fiksētā platjoslas tīkla pārklājums ir
vismazākais ES gan valsts līmenī, gan lauku apvidos.
Ieguldījumi ūdensceļu tīklos joprojām nav pietiekami.
(17)     Polijas valsts
pārvalde darbojas sliktāk, nekā vidēji ES. Galvenās
problēmas ir pārredzamības trūkums, nodokļu
sistēmas sarežģītība un atbilstības izmaksas, arvien
ilgāks civillietu un komerclietu vidējais izskatīšanas laiks,
ilgi maksātnespējas procesi un zemi atgūšanas
rādītāji. E-pārvaldes izmantošana valsts pārvaldē
arī ir zemāka par ES vidējo rādītāju. Polija
sāka reformu piekļuves reglamentētām profesijām
atvieglošanai pēc sākotnēji paziņotā termiņa.
(18)     Eiropas pusgada ietvaros
Komisija ir vispusīgi izanalizējusi Polijas ekonomikas politiku.
Tā ir izvērtējusi konverģences programmu un valsts reformu
programmu. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne
tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un
sociālekonomiskās politikas izveidē Polijā, bet arī
atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā,
ka ir jānostiprina Eiropas Savienības vispārējā
ekonomikas pārvaldība, kas panākams, turpmākajos valsts
lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas
ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir sniegti turpmāk 1.–7. ieteikumā.
(19)     Ņemot vērā šo
novērtējumu, Padome ir izskatījusi Polijas konverģences
programmu, un tās atzinums[7]
ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā,
IESAKA Polijai laikposmā no
2013. gada līdz 2014. gadam rīkoties šādi.
1.           Pastiprināt un
īstenot budžeta stratēģiju 2013. gadam un turpmāk,
kuras pamatā ir pietiekami konkrēti pasākumi gan
2013. gadam, gan 2014. gadam, lai nodrošinātu, ka
ilgtspējīgā veidā tiek laikus novērsts
pārmērīgais budžeta deficīts līdz 2014. gadam un
ka tiek veikti fiskālie pasākumi, kas noteikti Padomes ieteikumos
saistībā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas
procedūru. Noturīgai fiskālās nelīdzsvarotības
koriģēšanai nepieciešams ticami īstenot vērienīgas
strukturālās reformas, kas varētu palielināt
pielāgošanās spējas un izaugsmes un nodarbinātības
potenciālu. Pēc pārmērīgā budžeta deficīta
novēršanas īstenot strukturālas pielāgošanas centienus, kas
ļaus Polijai sasniegt vidēja termiņa mērķi
2016. gadā. Lai uzlabotu publisko finanšu kvalitāti, ierobežot
izaugsmi veicinošu ieguldījumu samazinājumus, no jauna
izvērtēt izdevumu politiku, precīzāk nosakot
sociālās politikas mērķus un palielinot izmaksu
efektivitāti attiecībā uz izdevumiem veselības aprūpes
nozarē. Uzlabot nodokļu iekasēšanu, jo īpaši palielinot
nodokļu pārvaldības efektivitāti.
2.           Nodrošināt tiesību
akta par pastāvīgiem noteikumiem attiecībā uz izdevumiem
pieņemšanu 2013. gadā atbilstoši Eiropas kontu sistēmas
noteikumiem. Veikt pasākumus, lai stiprinātu gada un vidēja
termiņa budžeta koordinācijas mehānismus starp dažādiem
valdības līmeņiem.
3.           Stiprināt centienus, lai
samazinātu jauniešu bezdarbu, piemēram, izmantojot garantiju
jauniešiem, palielināt māceklības un apmācību
darbavietā pieejamību, stiprināt skolu un darba devēju
sadarbību un uzlabot mācīšanas kvalitāti. Pieņemt
ierosināto mūžizglītības stratēģiju. Novērst
nodarbinātu personu nabadzību un darba tirgus segmentāciju,
ieviešot labāku pāreju no nodarbinātības uz noteiktu laiku
uz nodarbinātību uz nenoteiktu laiku un samazinot civiltiesisku
līgumu pārmērīgu izmantošanu.
4.           Arī turpmāk veikt
pasākumus, lai palielinātu sieviešu dalību darba tirgū, jo
īpaši veicot ieguldījumus bērnu pieņemamas kvalitātes
aprūpē un pirmsskolas izglītībā, nodrošinot stabilu
finansējumu un kvalificētu personālu. Lai uzlabotu nozaru darbaspēka
mobilitāti, veikt pastāvīgus pasākumus, lai reformētu
lauksaimnieku sociālā nodrošinājuma sistēmu KRUS.
Pakāpeniski pārtraukt īpašo pensiju sistēmu
kalnračiem, lai viņus integrētu vispārējā
shēmā. Nostiprināt vispārējo pensiju reformu ar
pasākumiem, kas veicina gados vecāku cilvēku
nodarbinātību, lai palielinātu izstāšanās no darba
tirgus vecumu.
5.           Veikt papildu pasākumus,
lai nodrošinātu inovācijai labvēlīgu
uzņēmējdarbības vidi, stiprinot saiknes starp
pētniecības, inovāciju un rūpniecības politiku,
turpinot attīstīt pārstrukturētos instrumentus un
nodokļu atvieglojumus un mērķtiecīgāk izmantojot
esošos instrumentus inovācijas cikla dažādos posmos.
6.           Atjaunot un paplašināt
enerģijas ražošanas jaudu un uzlabot efektivitāti visā
energoapgādes ķēdē. Paātrināt un paplašināt
elektroenerģijas tīkla, tostarp pārrobežu starpsavienojumu,
izveidi un novērst šķēršļus elektroenerģijas
pārrobežu apmaiņai. Pastiprināt konkurenci dabasgāzes
nozarē, pakāpeniski pārtraucot regulētas cenas.
Nostiprināt dzelzceļa tirgus regulatora lomu un resursus un
nodrošināt dzelzceļa ieguldījumu projektu efektīvu
īstenošanu nekavējoties. Pastiprināt centienus, lai
palielinātu platjoslas tīkla pārklājumu. Uzlabot atkritumu
un ūdens resursu apsaimniekošanu.
7.           Veikt turpmākus
pasākumus, lai uzlabotu uzņēmējdarbības vidi,
vienkāršojot līgumu izpildi un prasības būvatļauju
saņemšanai un samazinot nodokļu iekasēšanas izmaksas.
Pieņemt un īstenot plānoto piekļuves profesionālajiem
pakalpojumiem liberalizāciju.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā –
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 209, 2.8.1997.,
1. lpp.
[2]               COM(2013) 371 final.
[3]               P7_TA(2013) 0052 un
P7_TA(2013) 0053.
[4]               Padomes 2013. gada
22. aprīļa Lēmums 2013/208/ES.
[5]               COM(2012) 750 final.
[6]               COM(2012) 751 final.
[7]               Saskaņā ar Padomes
Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.