title: Padomes Ieteikums ( 2011. gada 12. jūlijs ) par Nīderlandes 2011. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par atjaunināto Nīderlandes stabilitātes programmu 2011.–2015. gadam

text:
               19.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 212/13

         PADOMES IETEIKUMS
   (2011. gada 12. jūlijs)
   par Nīderlandes 2011. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par atjaunināto Nīderlandes stabilitātes programmu 2011.–2015. gadam
   2011/C 212/04
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   pēc apspriešanās ar Ekonomikas un finanšu komiteju,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam uzsākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju – “Eiropa 2020” – kurai par pamatu ņemta ciešāka ekonomikas politikas koordinācija un kura pievērsīs uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā pieņēma Ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), bet 2010. gada 21. oktobrī – Lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (2), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Komisija 2011. gada 12. janvārī pieņēma pirmo Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot jaunu ekonomiskās pārvaldības ciklu ES un pirmo Eiropas ex-ante un integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas balstās uz stratēģiju “Eiropa 2020”.

               (4)

               Eiropadome 2011. gada 25. martā apstiprināja fiskālās konsolidācijas un strukturālu reformu prioritātes (saskaņā ar Padomes 2011. gada 15. februāra un 7. marta secinājumiem un atbilstīgi Komisijas Gada izaugsmes pētījumam). Tā uzsvēra, ka prioritāte jāpiešķir stabilam budžetam un fiskālās stabilitātes atjaunošanai, bezdarba samazināšanai, izmantojot darbaspēka tirgus reformas, un jauniem centieniem, lai stiprinātu izaugsmi. Tā aicināja dalībvalstis šīs prioritātes izvērst konkrētos pasākumos, ko paredzēts iekļaut to stabilitātes vai konverģences programmā un valsts reformu programmās.

               (5)

               Eiropadome 2011. gada 25. martā uzaicināja dalībvalstis, kuras piedalās paktā “Euro plus”, savlaicīgi nākt klajā ar savām saistībām, lai tās varētu ietvert minēto valstu stabilitātes vai konverģences programmās un valsts reformu programmās.

               (6)

               Nīderlande 2011. gada 29. aprīlī iesniedza savas 2011. gada stabilitātes programmas atjauninājumu, kas attiecas uz 2011.–2015. gadu, un savu 2011. gada valsts reformu programmu. Abas programmas izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (7)

               Neraugoties uz līdzšinējo labo ekonomikas attīstību, Nīderlandes ļoti atvērtā ekonomika saskārās ar ievērojamām grūtībām, krīzei ejot plašumā – reālais IKP 2009. gadā samazinājās par gandrīz 4 %. Ekonomikas atveseļošanās sākās 2009. gada otrajā pusē, galvenokārt pateicoties ārējā pieprasījuma pieaugumam, un pastiprinājās 2010. gada pirmajā pusē, IKP izaugsmei sasniedzot 1,8 %. Krīzes ietekme uz darba tirgu bija samērā ierobežota. Paredzams, ka bezdarba līmenis nākamajos divos gados pakāpeniski samazināsies – no 4,5 % 2010. gadā līdz 4 % 2012. gadā. Krīze smagi skāra Nīderlandes valsts finanses, proti, vispārējais valsts budžeta deficīts 2009. gadā palielinājās līdz 5,5 % no IKP un 2010. gadā līdz 5,4 %. Valdības pasākumi ar mērķi atbalstīt finanšu iestādes un stabilizēt finanšu tirgus izraisīja valsts parāda pieaugumu par 15 procentu punktiem no IKP, kā rezultātā valsts parāds 2009. gadā sasniedza 60,8 % no IKP.

               (8)

               Balstoties uz atjauninātās stabilitātes programmas novērtējumu saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka makroekonomikas scenārijs, kura pamatā ir stabilitātes programmā izklāstītās budžeta prognozes, ir ticams. Stabilitātes programmas pamatā ir nedaudz piesardzīgākas izaugsmes prognozes 2011. un 2012. gadam nekā Komisijas dienestu izstrādātajā 2011. gada pavasara prognozē. Stabilitātes programmā ir plānots samazināt 2012. gadā vispārējo valsts budžeta deficītu zem 3 % atsauces vērtības, kas būtu vienu gadu pirms pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūrā noteiktā termiņa. Balstoties uz stabilitātes programmā iekļautajiem datiem, vidēja termiņa mērķis (VTM), proti, strukturālais deficīts 0,5 % apmērā no IKP, tiks gandrīz panākts līdz stabilitātes programmas laikposma beigām, jo Komisijas aprēķinātā strukturālā bilance 2015. gadā sasniedz – 0,8 % no IKP. Budžeta stratēģija ir pilnībā pamatota līdz 2015. gadam ar pietiekami konkrētiem pasākumiem, kaut arī to īstenošana ir pakļauta zināmam riskam, galvenokārt saistībā ar spēju izlīdzināt izdevumu pārsniegumus veselības aprūpes nozarē un uzraudzīt pašvaldību izdevumus. 2011.–2013. gadā fiskālie pasākumi vidēji gadā ir 0,75 % no IKP, kas atbilst Padomes 2009. gada 2. decembra ieteikumam saskaņā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru. Attiecībā uz gadiem pēc pārmērīga budžeta deficīta novēršanas termiņa (2014. un 2015. gads) ir minams, ka pārrēķinātā strukturālā bilance 2014. gadā uzlabosies par 0,25 % un 2015. gadā par 0,5 %, tādējādi gandrīz panākot pieprasīto strukturālās bilances uzlabojumu (0,5 %) līdz vidēja termiņa mērķa sasniegšanai.

               (9)

               Nīderlandes iestāžu plānotā un īstenotā budžeta konsolidācija ievērojamā mērā balstās uz strukturālo izdevumu lielu samazinājumu, kas veido apmēram 3 % no IKP līdz stabilitātes programmas laikposma beigām (2015. gads) salīdzinājumā ar atsauces līmeni. Uz tā rezultātā panāktās korekcijas pamata ir paredzēts samazināt vispārējo valsts budžeta deficītu no 3,8 % no IKP 2011. gadā līdz 2,4 % no IKP 2012. gadā, deficītam turpinot kristies 2013.–2015. gadā par apmēram 0,5 % ik gadus. Nīderlande ir stingri apņēmusies sasniegt šos mērķus. Pasargājot izaugsmi veicinošas politikas jomas, piemēram, izglītības nozari, no budžeta samazinājumiem, netiktu kavēts ekonomikas izaugsmes nākotnes potenciāls un tiktu veicināta pārmērīga budžeta deficīta ilgtspējīga novēršana.

               (10)

               Papildus īstermiņa konsolidācijai viens no galvenajiem uzdevumiem ir uzlabot valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspēju, ko negatīvi ietekmē ar novecošanu saistīto izdevumu straujš pieaugums. Ar novecošanu saistītās ilgtermiņa izmaksas skaidri pārsniedz ES vidējo rādītāju, jo īpaši attiecībā uz ilgtermiņa aprūpi un pensijām. Paredzamais ilgtermiņa aprūpes izdevumu pieaugums ir lielākais Eiropā, kā liecina Komisijas 2009. gada ziņojums par novecošanu. Galvenais iemesls šai situācijai ir tas, ka šobrīd pastāv visaptveroša formālās ilgtermiņa aprūpes sistēma (piemēram, valsts ilgtermiņa apdrošināšana sedz izmaksas par personas aprūpi, medmāsām, palīdzību, ārstēšanu un uzturēšanos ārstniecības iestādē), savukārt neformālai aprūpei Nīderlandē ir mazāka nozīme. Saskaņā ar Komisijas jaunāko novērtējumu riski attiecībā uz valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspēju šķiet augsti. Papildus saviem konsolidācijas plāniem Nīderlandes valdība ir iesniegusi parlamentam pasākumus, kas atbalstīs ilgtermiņa ilgtspēju, tostarp likuma noteiktā pensionēšanās vecuma palielināšanu, kas līdz šim vēl nav pieņemta.

               (11)

               Nīderlandes darba tirgu raksturo samērā augsti līdzdalības rādītāji, augsts darba ražīgums nostrādātā stundā un zems bezdarba līmenis. Tomēr galvenais uzdevums attiecībā uz darba tirgu būs pastiprināt neizmantotā darbaspēka potenciāla izmantošanu, jo īpaši lai kompensētu prognozējamo darbspējīgā vecuma iedzīvotāju skaita samazināšanos sabiedrības novecošanas rezultātā. Kā liecina jaunākie pieejamie dati, vidējais gadā nostrādāto stundu skaits ir mazākais ES. Mazā nostrādāto stundu skaita iemesls ir ļoti lielais to personu, īpaši sieviešu, īpatsvars, kuri strādā nepilnu slodzi (tādējādi atspoguļojot viņu personīgo izvēli), kā arī finansiāli šķēršļi attiecībā uz iesaistīšanos darba tirgū vai darba stundu skaita palielināšanu. Pašlaik viens no galvenajiem šķēršļiem, kas Nīderlandē kavē personas, kuras ir otrie pelnītāji mājsaimniecībā, iesaistīties darba tirgū vai strādāt vairāk stundu, ir augstā otrajiem ienākumiem piemērojamā nodokļu robežvērtība, kas dažos gadījumos var pārsniegt 80 %; šīs situācijas iemesls cita starpā ir vispārējais nodokļu kredīts un no ienākumiem atkarīgu pabalstu, piemēram, bērnu aprūpes pabalsta, samazinājums.

               (12)

               Attiecībā uz arvien lielāko un neviendabīgo personu grupu, ko veido cilvēki ar daļēju invaliditāti un ilgstoši bezdarbnieki, kurus arvien lielākā mērā apdraud strukturālais bezdarbs, ir minams, ka aktīvas darba tirgus politikas īstenošana acīmredzami nav sniegusi pozitīvus rezultātus. Personas, kas nav ES valstspiederīgie, saskaras ar īpašām grūtībām, tādējādi palielinot esošās atšķirības nodarbinātības un bezdarba jomā.

               (13)

               Nīderlandes pētniecības un inovāciju sistēma ir saglabājusi savas inovatīvās spējas, taču mazais privātā sektora īpatsvars pētniecības un attīstības ieguldījumos varētu negatīvi ietekmēt turpmāko ekonomikas izaugsmi un Nīderlandes ekonomikas konkurētspēju. Valdības mērķis ir radīt uzņēmumiem (tostarp ārvalstu) pievilcīgu vidi pētniecības un inovāciju jomā fiskālo stimulu, uzņēmējdarbības telpu un izcilas pētniecības veidā. Tomēr šogad notiekošās budžeta konsolidācijas dēļ dažas uzņēmumiem paredzētās subsīdijas, iespējams, tiks pārtrauktas, savukārt citas tiks racionalizētas un mērķtiecīgi novirzītas uz “svarīgākajām ekonomikas jomām” un pārvestas uz vispārīgāka rakstura nodokļu instrumentiem.

               (14)

               Satiksmes pārslogotības līmenis uz autoceļiem un dzelzceļa transportā negatīvi ietekmē uzņēmējdarbības vidi. Šis satiksmes pārslogotības līmenis ir viens no augstākajiem Eiropas Savienībā. Samērā neefektīvā transporta infrastruktūra šajā saistībā negatīvi ietekmē darba ņēmēju mobilitāti un tādējādi ar ražīguma palīdzību sasniedzamo iespējamo izaugsmi. Darba ņēmējiem ir jāpārvar lieli attālumi starp dzīves un darba vietu, un viņi saskaras ar neprognozējamu ceļā pavadāmo laiku un lielām sastrēgumu izraisītām izmaksām. Paredzams, ka līdz 2020. gadam šīs izmaksas palielināsies vēl vairāk, ja netiks veiktas pārmaiņas politikā. Uzlabojumi ar mērķi panākt infrastruktūras efektīvu izmantošanu (piemēram, ieviešot ceļu nodevas) palīdzētu palielināt darba ņēmēju mobilitāti un ražīgumu un tādējādi arī izaugsmes potenciālu.

               (15)

               Nīderlande 2011. gada 4. aprīlī paziņoja vairākas saistības atbilstoši paktam “Euro plus”. Tās cita starpā aptver pasākumus, lai veicinātu konkurētspēju (ieviest jaunu uzņēmējdarbības politiku, kas balstās uz nodokļu un administratīvā sloga vispārīgāka rakstura samazinājumu) un nodarbinātību (sasaistīt sociālo drošību ar attiecīgo personu lielāku aktivitāti un samazināt atkarību no bezdarbnieka pabalstiem), lai turpinātu veicināt publisko finanšu ilgtspēju (iekļaut Stabilitātes un izaugsmes paktu valsts tiesību aktos) un pastiprinātu finanšu stabilitāti (piešķirt vairāk pilnvaru uzraudzības iestādēm). Šīs saistības attiecas uz visām pakta jomām. Saistības veido turpinājumu plašākam reformu plānam, kas izklāstīts stabilitātes programmā un valsts reformu programmā. Tomēr trūkst sīkākas informācijas par saistību grafiku un pasākumiem, kas būs vajadzīgi to īstenošanai. Šīs saistības ir izvērtētas un ņemtas vērā ieteikumos.

               (16)

               Komisija ir izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu, tostarp saistības, ko Nīderlande uzņēmās saskaņā ar paktu “Euro plus”. Komisija ir ņēmusi vērā ne tikai to lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Nīderlandē, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā to, ka ir jānostiprina ES vispārējā ekonomiskā pārvaldība, kas panākams, turpmākajos valstu lēmumos sniedzot ES līmeņa norādes. Komisija uzskata, ka pilnībā precizētā Nīderlandes budžeta konsolidācijas stratēģija ir jāīsteno atbilstoši paredzētajam, vienlaikus saglabājot izdevumus jomās, kuras visvairāk veicina ilgtermiņa izaugsmi. Jāveic turpmāki pasākumi, lai uzlabotu publisko finanšu ilgtermiņa ilgtspēju (jo īpaši pensiju un ilgtermiņa aprūpes jomā), palielinātu līdzdalību un integrāciju darba tirgū un risinātu satiksmes pārslogotības izraisītos jautājumus.

               (17)

               Ņemot vērā šo novērtējumu un Padomes 2009. gada 2. decembra ieteikumu saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 126. panta 7. punktu, Padome ir izskatījusi Nīderlandes stabilitātes programmas 2011. gada atjauninājumu, un tās atzinums (3) ir atspoguļots jo īpaši Padomes ieteikuma 1. un 2. punktā turpmāk. Ņemot vērā Eiropadomes 2011. gada 25. marta secinājumus, Padome ir izskatījusi Nīderlandes valsts reformu programmu.

         AR ŠO IESAKA Nīderlandei laikposmā no 2011. līdz 2012. gadam rīkoties šādi:

               1.

               Īstenot budžeta stratēģiju 2012. gadam atbilstīgi Padomes ieteikumiem par pārmērīga budžeta deficīta korekcijām, panākot augstā valsts parāda samazināšanos. Pēc tam panākt progresu, lai sasniegtu vidēja termiņa mērķi atbilstīgi Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām, ievērojot vispārējo izdevumu griestus un konsolidācijas prasības, tādējādi nodrošinot, ka konsolidācija ir ilgtspējīga un izaugsmi veicinoša, saglabājot izdevumus jomās, kas tieši saistītas ar izaugsmi, piemēram, pētniecībā un inovācijā, izglītībā un apmācībā.

               2.

               Īstenot pasākumus, lai palielinātu likumā noteikto pensionēšanās vecumu, piesaistot paredzamajam dzīves ilgumam, un atbalstīt šos pasākumus ar citiem pasākumiem, kuru mērķis ir palielināt faktisko pensionēšanās vecumu un uzlabot publisko finanšu ilgtermiņa ilgtspēju. Izstrādāt projektu ilgtermiņa aprūpes reformai, ņemot vērā iedzīvotāju novecošanu.

               3.

               Palielināt līdzdalību darba tirgū, samazinot fiskālos šķēršļus, kas kavē personas, kuras otrie pelnītāji mājsaimniecībā, uzsākt darbu, un izstrādāt pasākumus, lai atbalstītu vismazāk aizsargātās iedzīvotāju grupas un palīdzētu tām reintegrēties darba tirgū.

               4.

               Veicināt inovāciju, privātos ieguldījumus pētniecībā un attīstībā un ciešākas saites starp zinātni un uzņēmumiem, sniedzot piemērotus stimulus jaunās uzņēmumu politikas (“Naar de top”) kontekstā.

      Briselē, 2011. gada 12. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Saglabātas 2011. gadam ar Padomes Lēmumu 2011/308/ES (2011. gada 19. maijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (OV L 138, 26.5.2011., 56. lpp.).

      (3)  Paredzēts Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 3. punktā.


title: Padomes Ieteikums ( 2014. gada 8. jūlijs ) par Zviedrijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Zviedrijas 2014. gada konverģences programmu

text:
               29.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/132

         PADOMES IETEIKUMS
   (2014. gada 8. jūlijs)
   par Zviedrijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Zviedrijas 2014. gada konverģences programmu
   2014/C 247/25
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu nodarbinātības un izaugsmes stratēģiju “Eiropa 2020”, kam pamatā būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), un 2010. gada 21. oktobrī tā pieņēma lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (3), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Dalībvalstu vai to valdību vadītāji 2012. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu par Izaugsmes un nodarbinātības paktu, kas ir saskaņots pamats rīcībai valstu, ES un eurozonas līmenī, izmantojot visas iespējamās sviras, instrumentus un politiku. Viņi pieņēma lēmumu par dalībvalstu līmenī veicamo rīcību, jo īpaši paužot pilnīgu apņemšanos sasniegt stratēģijas “Eiropa 2020” mērķus un īstenot konkrētai valstij adresētos ieteikumus.

               (4)

               Padome 2013. gada 9. jūlijā pieņēma ieteikumu (4) par Zviedrijas 2013. gada valsts reformu programmu un sniedza savu atzinumu par atjaunināto Zviedrijas konverģences programmu 2012.–2016. gadam.

               (5)

               Komisija 2013. gada 13. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, iezīmējot 2014. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. 2013. gada 13. novembrī Komisija, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā tā noteica Zviedriju kā vienu no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (6)

               Eiropadome 2013. gada 20. decembrī apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes sekmēšanai. Tā uzsvēra vajadzību īstenot diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju, atjaunot normālus aizdevumu nosacījumus ekonomikai, sekmēt izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu, novērst krīzes sociālās sekas un modernizēt valsts pārvaldi.

               (7)

               Komisija 2014. gada 5. martā publicēja saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu sava padziļinātā pārskata rezultātus par Zviedriju. Komisijas veiktā analīze ļauj secināt, ka Zviedrijā joprojām pastāv makroekonomiskā nelīdzsvarotība, kurai nepieciešama uzraudzība un politiska rīcība. Uzmanība joprojām jāpievērš jo īpaši tam, kā notiek mājsaimniecību parādsaistību attīstība apvienojumā ar neefektivitāti mājokļu tirgū. Lai gan lielais tekošā konta pārpalikums nerada riskus, kas ir līdzīgi lieliem deficītiem, un daļēji ir saistīts ar nepieciešamību pēc aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšanas, Komisija Eiropas pusgada kontekstā uzraudzīs tekošā konta attīstību Zviedrijā.

               (8)

               Zviedrija 2014. gada 16. aprīlī iesniedza savu 2014. gada valsts reformu programmu un 2014. gada konverģences programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (9)

               2014. gada konverģences programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir nodrošināt, ka darījumdarbības ciklā vispārējās valdības budžeta pārpalikums ir vidēji 1 % no IKP, kā to paredz Zviedrijas fiskālā politika. Konverģences programmā ir saglabāts iepriekšējā konverģences programmā noteiktais vidēja termiņa mērķis, proti, strukturālais deficīts 1 % apmērā no IKP, kas atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Pamatojoties uz (pārrēķinātu) strukturālo budžeta bilanci, konverģences programmā paredzēts iznākums, kas vairāk nekā pietiekami izpilda vidēja termiņa mērķi visā programmas periodā. Saskaņā ar konverģences programmu ir paredzēts, ka valsts parāds, kas joprojām ir krietni zem atsauces vērtības 60 % no IKP, samazināsies no 41,5 % no IKP 2014. gadā līdz 35 % 2017. gadā. Kopumā konverģences programmā izklāstītā budžeta stratēģija atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Konverģences programmas makroekonomikas scenārijs, kas ir budžeta prognožu pamatā, ir ticams. Attiecībā uz valsts finanšu stabilitāti ilgtermiņā liela daļa no IKP tiek tērēta ilgtermiņa aprūpei, un ilgtermiņā ir paredzēta izdevumu būtiska palielināšanās, lai pienācīgi ņemtu vērā sabiedrības novecošanu, tādējādi izdevumi Zviedrijā 2060. gadā sasniegs 6,4 % no IKP. Zviedrijai šis jautājums būtu jārisina, nodrošinot pietiekamu primāro pārpalikumu un vēl vairāk ierobežojot ar novecošanu saistītu izdevumu pieaugumu, lai nodrošinātu ilgtermiņa fiskālo stabilitāti. Pamatojoties uz 2014. gada konverģences programmas izvērtējumu un Komisijas prognozi, Padome saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97 uzskata, ka Zviedrijas programmā ir izpildīti Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumi un riski, kas apdraud budžeta mērķu sasniegšanu, ir ierobežoti.

               (10)

               Lielās privātā sektora un jo īpaši Zviedrijas mājsaimniecību parādsaistības joprojām ir iemesls satraukumam. Turklāt finanšu sektora (pretēji uzņēmumiem) atkarība no mājsaimniecībām ir palielinājusies atbilstīgi mājsaimniecību nozares parādam, kas šobrīd ir 83 % no IKP jeb aptuveni 160 % no izmantojamiem ienākumiem. Parādsaistību rašanos veicina nepārtraukts kredītu pieaugums un lēns hipotekāro kredītu amortizācijas temps. Ja procentu likmes palielinātos, mājokļu cenas kristos un/vai makroekonomikas attīstība būtu negatīva, mājsaimniecības sektora lielās parādsaistības būtu pakļautas riskam. Šāda notikumu attīstība ietekmētu mājsaimniecības un to patēriņa modeļus. Tai varētu būt arī negatīva netiešā ietekme uz banku nozari, palielinot ienākumus nenesošo aizdevumu īpatsvaru un tirgus finansējuma izmaksas. Zviedrija nav ne paziņojusi par kādiem pasākumiem, ne arī tādus ir pieņēmusi, lai risinātu jautājumu saistībā ar parādu kropļojošo ietekmi uz mājokļu nodokļu sistēmu, ko varētu izdarīt nodokļu pārdales kontekstā, nepalielinot kopējo nodokļu slogu. Tomēr Zviedrija ir rīkojusies, lai sekmētu piesardzīgu aizdevumu politiku, ieviešot hipotēku riska darījumiem 2013. gada maijā 15 % minimālo riska pakāpi, par kuru ir ziņots, ka tā palielināsies. Taču amortizācijas prakse joprojām ir ļoti pielaidīga – ar ļoti ilgiem amortizācijas periodiem, kas ir mazāk par 75 % no aizdevuma apjoma pret ieķīlāto vērtību, – un šajā saistībā nav īstenoti stingri pasākumi, ņemot vērā 2013. gada oktobra ieteikuma par individuāliem amortizācijas plāniem brīvprātīgo raksturu. Zviedrijas Banku asociācija 2014. gada martā savu ieteikumu padarīja stingrāku, aicinot amortizāciju samazināt līdz 70 % no no aizdevuma apjoma pret ieķīlāto vērtību. Visbeidzot, Zviedrija jautājumu par uzņēmumu nodokļu parādu kropļojošo ietekmi ir risinājusi, nosakot vēl stingrākus ierobežojumus attiecībā uz procentu atskaitāmību, sākot no 2013. gada janvāra attiecinot tos uz visu veidu grupas iekšējiem aizdevumiem un ieviešot tā dēvētos ieguldītāju atskaitījumus, kas varētu atvieglot parādu kropļojošo ietekmi uz nodokļu sistēmu. Uzņēmumu ienākuma nodoklis, sākot no 2013. gada sākuma, tika samazināts no 26,3 % līdz 22 %.

               (11)

               Zviedrijas mājokļu tirgus, ko raksturojis straujš cenu pieaugums pēdējo divu desmitgažu laikā, joprojām ir potenciāls nestabilitātes avots. Piedāvājuma ziņā mājokļu tirgu joprojām raksturo efektivitātes zudums, kas jo īpaši skaidrojams ar sarežģītu plānošanas procesu, ierobežotu konkurenci celtniecības nozarē un augstu īres maksas uzraudzības pakāpi. Kopā ar parādus veicinošu nodokļu sistēmu šis efektivitātes zudums mēdz radīt mājokļu cenu palielinājuma tendenci. Zviedrija ir īstenojusi dažus pasākumus mājokļu īres tirgū, taču šie pasākumi izrādās nepietiekami, lai risinātu pamatā esošo strukturālo problēmu saistībā ar īres sistēmas augsto neelastības pakāpi. Valdības 2014. gada 9. aprīlī iesniegtajā pavasara likumprojektā nebija iekļauti nekādi pasākumi, ar kuriem tiktu risināts īres tirgus jautājums. Zviedrija ir pieņēmusi pasākumus, lai novērstu zonējuma un plānošanas procesa efektivitātes zudumu, kā arī pašvaldību plānošanas monopolu, aicinot pašvaldības mājokļu vajadzību noteikšanā ņemt vērā reģionālo perspektīvu. Šie pasākumi ir vērsti pareizajā virzienā, taču ne visi no tiem jau ir īstenoti, un pašvaldībām, kuras tos neīsteno, nav noteikti nekādi sodi.

               (12)

               Lai arī finansējums ir apjomīgs, veicot skolēnu starptautisko novērtējumu, ir gūts pierādījums, ka mācību rezultāti obligātajā skolā ir sliktāki nekā 21. gadsimta sākumā, un šobrīd Zviedrijā rezultāti ir zemāki par vidējiem rezultātiem ES un ESAO visās trīs jomās, kurās notika testi (lasīšana, matemātika un zinātne). Turklāt saikne starp sociālekonomiskajiem apstākļiem un rezultātiem ir kļuvusi ciešāka, un atšķirības skolu vidū ir palielinājušās. Lai arī valdības ierosinātie pasākumi ir solis pareizajā virzienā, izrādās, ka būs nepieciešamas radikālākas strukturālās izmaiņas. Šajā nolūkā Zviedrija plāno veikt skolu sistēmas efektivitātes pārskatīšanu, lai atjaunotu labus rezultātus.

               (13)

               Jauniešu, mazkvalificētu darbinieku un personu ar migrantu izcelsmi situācija darba tirgū joprojām ir vāja. Jauniešu bezdarba līmenis joprojām ir virs vidējā rādītāja ES. Lai arī valdība ir veikusi pasākumus šo jautājumu risināšanai, izrādās, ka grūtības var būt saistītas ar problēmām izglītības jomā, kur izglītības sistēma noteiktai daļai jauniešu nenodrošina prasmes, kas nepieciešamas viņu sekmīgai integrēšanai darba tirgū. Attiecībā uz integrāciju darba tirgū, izglītību un apmācību Zviedrija ir pieņēmusi pasākumus, lai sekmētu pāreju no skolas uz darba tirgu (māceklības reforma, kas ietver “mācekļa algu”) un palīdzētu jauniešiem gūt darba pieredzi (“darbs iepazīstināšanai ar arodu”). Šī pāreja de facto ir stiprināta, ieviešot agrīnus pasākumus tiem, kuriem tie ir visvairāk nepieciešami. Tomēr shēmas tvērums un to iedzīvotāju iesaistīšana, kuri nav reģistrējušies valsts nodarbinātības dienestā un kuri nav ne nodarbināti, ne iesaistīti izglītībā vai apmācībā, ir vāja. Zviedrija strādā arī pie tā, lai paātrinātu personu ar migrantu izcelsmi integrāciju, taču problēmas ir jo īpaši ar personām ar migrantu izcelsmi, kuras nāk no valstīm ārpus Savienības. Visbeidzot, Zviedrija šobrīd izvērtē, cik efektīva ir pašlaik samazinātā PVN likme restorāniem un ēdināšanas uzņēmumu pakalpojumiem, lai sekmētu darbavietu radīšanu. Galīgo vērtējumu ir paredzēts pabeigt 2016. gada janvārī.

               (14)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir vispusīgi izanalizējusi Zviedrijas ekonomikas politiku. Tā ir izvērtējusi valsts reformu programmu un konverģences programmu. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Zviedrijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomiskā pārvaldība, turpmākajos valstu lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1. līdz 4. ieteikumā.

               (15)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi konverģences programmu, un tās atzinums (5) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (16)

               Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un konverģences programmu. Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 2. un 3. ieteikumā,

         AR ŠO IESAKA Zviedrijai laikposmā no 2014. gada līdz 2015. gadam rīkoties šādi.

               1.

               Arī turpmāk īstenot uz izaugsmi vērstu fiskālo politiku un saglabāt stabilu fiskālo stāvokli, konverģences programmas darbības periodā izpildot vidēja termiņa budžeta mērķi, arī ņemot vērā problēmas, kādas sabiedrības novecošana rada attiecībā uz valsts finanšu stabilitāti ilgtermiņā.

               2.

               Samazināt mājsaimniecības sektora kredītu pieaugumu un privātā sektora parādsaistības. Šajā nolūkā samazināt parādu kropļojošo ietekmi uz iedzīvotāju ienākumu nodokļiem, pakāpeniski ierobežojot nodokļu atskaitījumu no hipotekārajiem procentu maksājumiem un/vai palielinot regulārus īpašuma nodokļus. Veikt turpmākus pasākumus, lai palielinātu hipotekāro aizdevumu amortizāciju.

               3.

               Vēl vairāk uzlabot mājokļu tirgus efektivitāti, turpinot īres tiesību noteikšanas sistēmas reformu. Jo īpaši ļaut uz tirgu orientētas īres maksas, atsakoties no lietderīguma sistēmas un vēl vairāk liberalizējot noteiktus īres tirgus segmentus, un ļaut lielāku brīvību slēgt līgumu starp atsevišķiem īrniekiem un īpašniekiem. Samazināt plānošanas un pārsūdzību procesu ilgumu un sarežģītību, pazeminot un apvienojot administratīvās prasības, pašvaldībās saskaņojot celtniecības prasības un standartus un attiecībā uz zemes piešķiršanas procedūrām uzlabojot pārredzamību. Aicināt pašvaldības savā rīcībā esošo zemi darīt pieejamu jauniem dzīvojamo māju kompleksiem.

               4.

               Veikt atbilstošus pasākumus, lai uzlabotu pamatprasmes un atvieglotu pāreju no izglītības uz darba tirgu, tostarp plašākā mērā izmantojot apmācību darbavietā un māceklības iespējas. Stiprināt centienus darba tirgus un izglītības pasākumus efektīvāk virzīt uz jauniešiem ar zemu izglītības līmeni un personām ar migrantu izcelsmi. Palielināt agrīnas iejaukšanās pasākumus un to jauniešu iesaistīšanu, kas nav reģistrēti publiskos dienestos.

      Briselē, 2014. gada 8. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. C. PADOAN

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (3)  Paliek spēkā 2014. gadā ar Padomes Lēmumu 2014/322/ES (2014. gada 6. maijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm 2014. gadam (OV L 165, 4.6.2014., 49. lpp.).

      (4)  OV C 217, 30.7.2013., 86. lpp.

      (5)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.


title: Komisijas Ieteikums ( 2008. gada 15. oktobris) par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem 7. pantā paredzētajiem paziņojumiem, termiņiem un apspriedēm (izziņots ar dokumenta numuru K(2008) 5925) (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               12.11.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 301/23

      KOMISIJAS IETEIKUMS

   (2008. gada 15. oktobris)
   par Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem 7. pantā paredzētajiem paziņojumiem, termiņiem un apspriedēm
   (izziņots ar dokumenta numuru K(2008) 5925)
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2008/850/EK)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvu 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (1) un jo īpaši tās 19. panta 1. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Atbilstīgi reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem valstu pārvaldes iestādēm ir pienākums veicināt iekšējā tirgus izveidi, pārredzamā veidā sadarbojoties citai ar citu un ar Komisiju, lai nodrošinātu konsekventas regulējuma prakses attīstību un reglamentējošos noteikumus veidojošo direktīvu konsekventu piemērošanu.

               (2)

               Lai nodrošinātu, ka valsts līmenī pieņemtie lēmumi negatīvi neietekmē vienoto tirgu un mērķus, kurus tiecas sasniegt ar reglamentējošo noteikumu palīdzību, valstu pārvaldes iestādēm ir jāpaziņo Komisijai un citām valstu pārvaldes iestādēm par pasākumu projektiem, kas noteikti Direktīvas 2002/21/EK 7. panta 3. punktā.

               (3)

               Ir papildu prasība, ka valstu pārvaldes iestādēm ir jāsaņem Komisijas atļauja pienākumiem, uz kuriem attiecas Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvas 2002/19/EK par piekļuvi elektronisko komunikāciju tīkliem un ar tiem saistītām iekārtām un to savstarpēju savienojumu (2) 8. panta 3. punkta otrā daļa, un tas ir atsevišķs process.

               (4)

               Komisija valstu pārvaldes iestādēm pēc to pieprasījuma dos iespēju apspriest pasākumu projektus pirms tādu pasākumu oficiālas paziņošanas atbilstīgi Direktīvas 2002/21/EK 7. pantam un Direktīvas 2002/19/EK 8. panta 3. punktam. Ja atbilstīgi Direktīvas 2002/21/EK 7. panta 4. punktam Komisija ir norādījusi valsts pārvaldes iestādei, ka tā uzskata, ka pasākuma projekts radīs šķērsli vienotajam tirgum, vai ja tai ir nopietnas šaubas par tā saderību ar Kopienas tiesību aktiem, attiecīgajai pārvaldes iestādei ir jādod iespēja savlaicīgi paust viedokli attiecībā uz Komisijas izvirzītajiem jautājumiem.

               (5)

               Direktīvā 2002/21/EK ir noteikti daži saistoši termiņi paziņojumu izskatīšanai atbilstīgi 7. pantam.

               (6)

               Lai nodrošinātu Direktīvas 2002/21/EK 7. pantā izklāstītā sadarbības un apspriešanas mehānisma efektivitāti un lai garantētu tiesisko noteiktību, ar Komisijas 2003. gada 23. jūlija Ieteikumu 2003/561/EK par paziņojumiem, termiņiem un apspriedēm, kas noteikti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem 7. pantā (3), tika ieviesti skaidri noteikumi par galvenajiem procedūras aspektiem attiecībā uz paziņojumiem, ko izdara atbilstīgi 7. pantam. Ieteikums 2003/561/EK aizstājams ar šo ieteikumu, lai vēl vairāk vienkāršotu un uzlabotu paziņošanas procesu.

               (7)

               Lai valstu pārvaldes iestādēm dotu turpmāku ievirzi par pasākumu projektu saturu un palielinātu tiesisko noteiktību attiecībā uz paziņojuma pilnību, ir jāsniedz zināma minimālā informācija par to, kas pasākuma projektā ietverams, lai to varētu pienācīgi novērtēt.

               (8)

               Ir jāņem vērā vajadzība nodrošināt efektīvu novērtēšanu, no vienas puses, un iespējami vienkāršot administrēšanu, no otras puses. Šajā ziņā paziņošanas mehānisms nedrīkstētu radīt nevajadzīgu administratīvu apgrūtinājumu valstu pārvaldes iestādēm. Par labu nāktu arī skaidrojums par procedūras norisi sakarā ar Direktīvas 2002/19/EK 8. panta 3. punkta otro daļu.

               (9)

               Lai palīdzētu vienkāršot paziņota pasākuma projekta izskatīšanu un paātrinātu procesu, valstu pārvaldes iestādēm paziņojumos jāizmanto standarta formāts.

               (10)

               Lai uzlabotu paziņošanas mehānisma efektivitāti, palielinātu tiesisko noteiktību valstu pārvaldes iestādēm un tirgus dalībniekiem un nodrošinātu reglamentējošo pasākumu savlaicīgu īstenošanu, valsts pārvaldes iestādes paziņojumā, kas attiecas uz tirgus analīzi, ir vēlams iekļaut arī valsts pārvaldes iestādes ierosinātos reglamentējošos līdzekļus uzrādīto tirgus nepilnību risināšanai. Ja pasākuma projekts attiecas uz tirgu, kurā ir konstatēta konkurence, un jau pastāv reglamentējošie līdzekļi attiecībā uz minēto tirgu, paziņojumā ir jāiekļauj arī priekšlikumi par minēto pienākumu atcelšanu.

               (11)

               Dažām pasākumu projektu grupām parasti jāizmanto saīsināta paziņojuma veidlapa, lai mazinātu administratīvo apgrūtinājumu valstu pārvaldes iestādēm un Komisijai. Neraugoties uz to, saglabājas iespēja paziņot šīs grupas, izmantojot standarta paziņojuma procedūru.

               (12)

               Ja valsts pārvaldes iestādei ir nodoms atcelt reglamentējošos pienākumus attiecībā uz tirgiem, kas nav iekļauti Komisijas 2007. gada 17. decembra Ieteikumā 2007/879/EK par attiecīgajiem produktu un pakalpojumu tirgiem elektronisko sakaru nozarē, kuros var būt nepieciešams ex ante regulējums saskaņā ar Direktīvu 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (4), par tādu pasākuma projektu atbilstīgi Direktīvas 2002/21/EK 7. pantam jāpaziņo, izmantojot saīsināto paziņojuma veidlapu.

               (13)

               Ja valsts pārvaldes iestāde veic tāda tirgus analīzi, kurā iepriekšējā analīzē ir konstatēta faktiska konkurence, un vēlreiz konstatē, ka šajā tirgū ir faktiska konkurence, paziņojums sagatavojams, izmantojot saīsināto paziņojuma veidlapu.

               (14)

               Valstu pārvaldes iestādes bieži izdara grozījumus attiecībā uz noteikto reglamentējošo līdzekļu tehniskām detaļām, lai ņemtu vērā ekonomisko rādītāju (kā iekārtas, darbaspēks, inflācija, kapitāla izmaksas, īpašuma nomas likmes utt.) izmaiņas vai lai atjauninātu prognozes vai pieņēmumus. Par mainītām vai atjauninātām tehniskām detaļām, kas nemaina reglamentējošo līdzekļu būtību vai darbības jomu (piemēram, ziņošanas pienākuma paplašināšana, dati par vajadzīgo apdrošināšanas segumu, soda naudas summas vai izpildes termiņi), jāpaziņo, izmantojot saīsināto paziņojuma veidlapu. Ar standarta paziņošanas procedūru jāziņo tikai par nozīmīgām reglamentējošo līdzekļu būtības vai darbības jomas izmaiņām, kam ir vērā ņemams iespaids uz tirgu (kā cenu līmenis, izmaksu vai cenu aprēķina metodikas grozījumi, pārejas periodu noteikšana).

               (15)

               Attiecībā uz atsevišķiem tirgiem (it sevišķi balss savienojumu pabeigšanas tirgiem) valstu pārvaldes iestādes var nonākt pie tā paša secinājuma kā iepriekšējā analīzē un var vēlēties arī citiem operatoriem (piemēram, jaunienācējiem), kuriem ir līdzīga klientūra vai kopējais apgrozījums kā operatoriem, uz kuriem attiecas iepriekšējā analīze, uzlikt reglamentējošos līdzekļus, kas pēc būtības neatšķiras no jau paziņotajiem pasākumu projektiem. Attiecībā uz šiem pasākumu projektiem jāizmanto saīsinātā paziņojuma veidlapa.

               (16)

               Principā Komisija valsts pārvaldes iestādei neizteiks viedokli saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK 7. panta 3. punktu par pasākuma projektu, kas darīts zināms ar saīsināto paziņojuma veidlapu.

               (17)

               Lai uzlabotu paziņota pasākumu projekta pārredzamību un veicinātu informācijas apmaiņu par šādiem pasākumiem starp valstu pārvaldes iestādēm, gan standarta, gan saīsinātajai paziņojuma veidlapai ir jāiekļauj galveno paziņotā pasākumu projekta elementu apkopojošs apraksts.

               (18)

               Elektronisko sakaru tīklu un pakalpojumu Eiropas regulatoru grupa, kas izveidota ar Komisijas Lēmumu 2002/627/EK (5), ir atzinusi vajadzību pēc tādas kārtības.

               (19)

               Lai sasniegtu Direktīvas 2002/21/EK 8. pantā izklāstītos mērķus, it sevišķi vajadzību nodrošināt konsekventu regulējuma praksi un minētās direktīvas konsekventu piemērošanu, būtiska ir pilnīga atbilstība 7. pantā noteiktajam paziņošanas mehānismam.

               (20)

               Komunikāciju komiteja ir sniegusi atzinumu saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK 22. panta 2. punktu,

         AR ŠO IESAKA.

               1)

               Direktīvā 2002/21/EK un īpašajās direktīvās definētajiem terminiem ir tāda pati nozīme arī šajā ieteikumā. Bez tam:

                           a)

                           “ieteikums par konkrētajiem tirgiem” ir Ieteikums 2007/879/EK un jebkurš turpmāks ieteikums par konkrētajiem tirgiem;

                           b)

                           “paziņojums” ir valsts pārvaldes iestādes izdarīts paziņojums Komisijai par pasākuma projektu atbilstīgi Direktīvas 2002/21/EK 7. panta 3. punktam vai pieprasījums atbilstīgi Direktīvas 2002/19/EK 8. panta 3. punkta otrajai daļai, kam pievienota standarta paziņojuma veidlapa vai saīsinātā paziņojuma veidlapa, kura paredzēta šajā ieteikumā (I un II pielikums).

               2)

               Paziņojumus nosūta pa elektronisko pastu ar saņemšanas apstiprinājuma pieprasījumu.
               Uzskatāms, ka pa elektronisko pastu nosūtītos dokumentus adresāts ir saņēmis nosūtīšanas dienā.
               Paziņojumi reģistrējami to saņemšanas secībā.

               3)

               Paziņojumi stājas spēkā tajā dienā, kad Komisija tos reģistrē (“reģistrācijas datums”). Reģistrācijas datums ir tā diena, kad Komisija saņēmusi pilnīgu paziņojumu.
               Komisijas tīmekļa vietnē un ar elektroniskiem līdzekļiem visām valstu pārvaldes iestādēm tiek darīts zināms paziņojuma reģistrācijas datums, paziņojuma priekšmets un saņemtie pavaddokumenti.

               4)

               Paziņojumiem jābūt kādā no Kopienas oficiālajām valodām. Standarta paziņojuma veidlapa (I pielikums) vai saīsinātā paziņojuma veidlapa (II pielikums) var būt oficiālajā valodā, kas nav pasākuma projekta valoda, lai atvieglinātu visu citu valstu pārvaldes iestāžu iepazīšanos ar projektu.
               Komisijas piezīmes vai lēmumi, kas pieņemti atbilstīgi Direktīvas 2002/21/EK 7. pantam, būs paziņotā pasākuma projekta valodā, ja iespējams, ar tulkojumu standarta paziņojuma veidlapā izmantotajā valodā.

               5)

               Valsts pārvaldes iestādes paziņotajiem pasākumu projektiem jāpievieno dokumentācija, kas Komisijai vajadzīga tās uzdevumu izpildei. Pasākumu projektiem, kuri ietilpst 6. punktā un par kuriem paziņo ar saīsināto paziņojuma veidlapu, Komisijai principā nevajag papildu dokumentāciju, lai izpildītu savus uzdevumus.
               Pasākumu projektiem jābūt pienācīgi pamatotiem.

               6)

               Ar II pielikumā iekļauto saīsināto paziņojuma veidlapu Komisijai paziņo par šādiem pasākumu projektiem:

                           a)

                           pasākumu projekti attiecībā uz tirgiem, kas ir izņemti vai iepriekš nav bijuši iekļauti ieteikumā par konkrētajiem tirgiem, vai nu tad, ja valsts pārvaldes iestāde ir konstatējusi, ka tirgū ir konkurence, vai tad, ja valsts pārvaldes iestāde uzskata, ka vairs netiek izpildīti trīs kumulatīvie kritēriji, kas minēti ieteikuma par konkrētajiem tirgiem 2. punktā, lai noteiktu tirgus, kuros var būt nepieciešams ex ante regulējums;

                           b)

                           pasākumu projekti attiecībā uz tirgiem, kuri gan ir iekļauti spēkā esošajā ieteikumā par konkrētajiem tirgiem, bet kuros iepriekšējā tirgus analīzē ir konstatēta konkurence un joprojām ir konkurence;

                           c)

                           pasākumu projekti, ar kuriem maina iepriekš uzliktu reglamentējošo līdzekļu tehniskās detaļas un kuriem nav vērā ņemama iespaida uz tirgu (piemēram, izmaksu ikgadējie atjauninājumi un grāmatvedības modeļu aplēses, ziņošanas termiņi, izpildes termiņi); un

                           d)

                           pasākumu projekti attiecībā uz kādu konkrētu tirgu, kurā jau veikta analīze un par kuru jau paziņots sakarā ar citiem uzņēmumiem, ja valsts pārvaldes iestādes uzliek līdzīgus reglamentējošos līdzekļus citiem uzņēmumiem, pēc būtības nemainot iepriekšējā paziņojumā ievērotos principus.

               7)

               Komisija, cieši sadarbojoties ar valstu pārvaldes iestādēm, uzraudzīs saīsinātās paziņojuma procedūras praktiskās sekas, lai veiktu papildu pielāgojumus, ja tādi būs nepieciešami, vai lai pievienotu jaunas pasākumu projektu grupas, par kurām paziņojumā jāizmanto saīsinātā paziņojuma veidlapa.

               8)

               Ar I pielikumā iekļauto standarta paziņojuma veidlapu Komisijai paziņo par pasākumu projektiem, kas neietilpst 6. punktā. Paziņotajos pasākumu projektos attiecīgā gadījumā ir iekļaujamas šādas ziņas:

                           a)

                           konkrētais ražojuma vai pakalpojuma tirgus, it sevišķi to ražojumu un pakalpojumu apraksts, kuri būtu iekļaujami konkrētajā tirgū vai izņemami no tā uz pieprasījuma un piedāvājuma aizvietojamības pamata;

                           b)

                           konkrētais ģeogrāfiskais tirgus, tostarp konkurences nosacījumu izsvērta analīze uz pieprasījuma un piedāvājuma aizvietojamības pamata;

                           c)

                           galvenie uzņēmumi, kas darbojas konkrētajā tirgū;

                           d)

                           konkrētā tirgus analīzes rezultāti, it sevišķi konstatējumi par to, vai ir faktiska konkurence vai tās nav, un šo konstatējumu pamatojums. Šajā nolūkā pasākuma projektā ir jābūt dažādu uzņēmumu tirgus daļu analīzei un attiecīgai norādei uz citiem tādiem būtiskiem kritērijiem kā šķēršļi ienākšanai tirgū, apjomradīti ietaupījumi un diversifikācijas radīti ietaupījumi, vertikālā integrācija, grūti dublējamas infrastruktūras pārvaldīšana, tehnoloģiskas priekšrocības vai pārākums, neesoša vai nepietiekama kompensējošā pirktspēja, viegla vai privileģēta piekļuve kapitāla tirgiem/finanšu resursiem, uzņēmuma kopējais apjoms, ražojumu/pakalpojumu daudzveidība, augsti attīstīts izplatīšanas un tirdzniecības tīkls, potenciālu konkurentu trūkums un šķēršļi darbības izvēršanai;

                           e)

                           attiecīgā gadījumā uzņēmumi, kuri uzskatāmi par tādiem, kam atsevišķi vai kopīgi ir būtiska ietekme tirgū Direktīvas 2002/21/EK 14. panta nozīmē, un apsvērumi, pierādījumi un cita attiecīga faktu informācija, kas pamato šādu uzņēmumu noteikšanu;

                           f)

                           valsts pārvaldes iestādes veiktās iepriekšējās sabiedriskās apspriešanas rezultāti;

                           g)

                           valsts pārvaldes iestādes izdotais atzinums, ja tāds ir;

                           h)

                           pierādījumi par to, ka, izdarot paziņojumu Komisijai, vienlaikus ir veikti attiecīgi pasākumi, lai par pasākumu projektiem paziņotu valstu pārvaldes iestādēm visās citās dalībvalstīs;

                           i)

                           ja tiek paziņots par pasākumu projektiem, kas ietilpst Direktīvas 2002/19/EK 5. vai 8. panta vai Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/22/EK (6) 16. panta darbības jomā, norāda īpašos reglamentējošos pienākumus, kas ierosināti, lai risinātu faktiskas konkurences trūkumu konkrētajā tirgū, vai, ja tiek konstatēts, ka konkrētajā tirgū ir faktiska konkurence un tādi pienākumi attiecībā uz minēto tirgu jau ir uzlikti, – norāda pasākumu projektus, kas ierosināti šo pienākumu atcelšanai.

               9)

               Ja tirgus analīzes vajadzībām pasākuma projektā ir noteikts konkrētais tirgus, kas atšķiras no tiem, kuri iekļauti ieteikumā par konkrētajiem tirgiem, valstu pārvaldes iestādēm jāsniedz pietiekams pamatojums kritērijiem, ko izmanto tādā tirgus noteikšanā.

               10)

               Paziņojumos, kas izdarīti saskaņā ar Direktīvas 2002/19/EK 8. panta 3. punkta otro daļu, jābūt arī atbilstīgiem apsvērumiem par to, kāpēc operatoriem ar būtisku ietekmi tirgū būtu uzliekami pienākumi, kas nav uzskaitīti direktīvas 9. līdz 13. pantā.

               11)

               Paziņojumos, kas izdarīti saskaņā ar Direktīvas 2002/19/EK 8. panta 5. punktu, jābūt arī atbilstīgiem apsvērumiem par to, kāpēc paredzētie pasākumu projekti ir vajadzīgi, lai izpildītu starptautiskas saistības.

               12)

               Paziņojumi, kuri izdarīti, izmantojot standarta paziņojuma procedūru, un kuros iekļauta attiecīgā 8. punktā minētā informācija, tiks uzskatīti par pilnīgiem. Ja paziņojumā iekļautā informācija, tostarp dokumenti, jebkurā no būtiskajiem aspektiem būs nepilnīga, Komisija informēs attiecīgo valsts pārvaldes iestādi piecu darbdienu laikā un konkretizēs, kādā mērā tā uzskata paziņojumu par nepilnīgu. Paziņojums netiks reģistrēts, kamēr attiecīgā valsts pārvaldes iestāde nebūs iesniegusi prasīto informāciju. Tādos gadījumos Direktīvas 2002/21/EK 7. panta vajadzībām paziņojums stāsies spēkā tajā dienā, kad Komisija saņems pilnīgu informāciju.

               13)

               Neatkarīgi no 8. punkta iepriekš Komisija pēc paziņojuma reģistrācijas saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK 5. panta 2. punktu var no attiecīgās valsts pārvaldes iestādes pieprasīt sīkākas ziņas vai skaidrojumu. Valstu pārvaldes iestādēm jācenšas iesniegt pieprasītās ziņas trīs darbdienu laikā, ja tās ir viegli pieejamas.

               14)

               Komisija pārbaudīs, vai pasākuma projekts, par kuru ziņots ar saīsināto paziņojuma veidlapu, ietilpst 6. punktā uzskaitītajās grupās. Ja Komisija uzskatīs, ka tā nav, tā piecu darbdienu laikā informēs attiecīgo valsts pārvaldes iestādi un lūgs paziņotāju pārvaldes iestādi iesniegt pasākuma projektu, izmantojot standarta paziņojuma procedūru.

               15)

               Ja Komisija izteiks viedokli saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK 7. panta 3. punktu, tā attiecīgajai valsts pārvaldes iestādei to paziņos ar elektroniskiem līdzekļiem un to publicēs savā tīmekļa vietnē.

               16)

               Ja valsts pārvaldes iestāde izsaka viedokli saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK 7. panta 3. punktu, tā ar elektroniskiem līdzekļiem to dara zināmu Komisijai un pārējām valsts pārvaldes iestādēm.

               17)

               Ja saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK 7. panta 4. punktu Komisija uzskatīs, ka pasākuma projekts radīs šķērsli vienotajam tirgum, vai ja tai būs nopietnas šaubas par tā saderību ar Kopienas tiesību aktiem, it sevišķi ar mērķiem, kas minēti Direktīvas 2002/21/EK 8. pantā, vai ja tā pēc tam atsauks savus iebildumus vai pieņems lēmumu, kas liek valsts pārvaldes iestādei atsaukt pasākuma projektu, tā to paziņos attiecīgajai valsts pārvaldes iestādei ar elektroniskiem līdzekļiem un publicēs paziņojumu savā tīmekļa vietnē.

               18)

               Attiecībā uz paziņojumiem, kas izdarīti atbilstīgi Direktīvas 2002/19/EK 8. panta 3. punkta otrajai daļai, Komisija saskaņā ar minētās direktīvas 14. panta 2. punktu parastos apstākļos laika posmā, kas nepārsniedz trīs mēnešus, pieņems lēmumu atļaut vai neatļaut valsts pārvaldes iestādei pieņemt ierosināto pasākuma projektu. Komisija var nolemt šo termiņu pagarināt par diviem mēnešiem radušos grūtību dēļ.

               19)

               Valsts pārvaldes iestāde katrā laikā var atsaukt paziņoto pasākuma projektu, un tādā gadījumā paziņotais pasākums tiks izņemts no reģistra. Komisija par to publicēs paziņojumu savā tīmekļa vietnē.

               20)

               Ja valsts pārvaldes iestāde pieņem pasākuma projektu pēc Komisijas vai citas valsts pārvaldes iestādes viedokļa saņemšanas saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK 7. panta 3. punktu, tā ziņo Komisijai un citām valstu pārvaldes iestādēm par to, kā tā maksimāli ievērojusi izteikto viedokli.

               21)

               Pēc valsts pārvaldes iestādes lūguma Komisija neformāli apspriedīs pasākuma projektu pirms tā izziņošanas.

               22)

               Saskaņā ar Padomes Regulu (EEK, Euratom) Nr. 1182/71 (7) katru Direktīvā 2002/21/EK vai šajā ieteikumā minēto termiņu aprēķina šādi:

                           a)

                           ja dienās, nedēļās vai mēnešos izteikts termiņš ir skaitāms no kāda notikuma brīža, tad to dienu, kad notiek attiecīgais notikums, attiecīgajā termiņā neiekļauj;

                           b)

                           nedēļās vai mēnešos izteikts termiņš beidzas termiņa pēdējās nedēļas vai pēdējā mēneša tās dienas beigās, kas ir tā pati nedēļas diena vai tas pats datums, kad ir noticis notikums, no kura sāk skaitīt attiecīgo termiņu. Ja mēnešos izteikta termiņa pēdējā mēnesī nav tā datuma, kurā termiņam būtu jābeidzas, tad termiņš beidzas minētā mēneša pēdējās dienas beigās;

                           c)

                           termiņā ieskaita oficiālās brīvdienas, sestdienas un svētdienas;

                           d)

                           darbdienas ir visas dienas, kas nav oficiālās brīvdienas un/vai valsts svētki, sestdienas vai svētdienas.

                     Ja termiņa beigas iekrīt sestdienā, svētdienā vai oficiālā brīvdienā, tas pagarināms līdz nākamās darbdienas beigām. Komisijas noteiktais oficiālo brīvdienu saraksts pirms katra gada sākuma tiek publicēts Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.

               23)

               Komisija kopā ar valstu pārvaldes iestādēm izvērtēs nepieciešamību atbilstīgi pārskatīt šo ieteikumu pēc datuma, kurš ir noteikts reglamentējošo noteikumu pārskatīšanas ietvaros to transponēšanai dalībvalstu tiesību aktos.

               24)

               Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm.

      Briselē, 2008. gada 15. oktobrī

            Komisijas vārdā —

            Komisijas locekle

         Viviane REDING

      (1)  OV L 108, 24.4.2002., 33. lpp.

      (2)  OV L 108, 24.4.2002., 7. lpp.

      (3)  OV L 190, 30.7.2003., 13. lpp.

      (4)  OV L 344, 28.12.2007., 65. lpp.

      (5)  OV L 200, 30.7.2002., 38. lpp.

      (6)  OV L 108, 24.4.2002., 51. lpp.

      (7)  OV L 124, 8.6.1971., 1. lpp.

      I PIELIKUMS
      Standarta veidlapa paziņojumiem par pasākumu projektiem atbilstīgi Direktīvas 2002/21/EK 7. pantam
      (“Standarta paziņojuma veidlapa”)
      IEVADS
      Standarta paziņojuma veidlapā noteikts informācijas kopsavilkums, kas valstu pārvaldes iestādēm jāsniedz Komisijai, paziņojot par pasākumu projektiem atbilstīgi standarta paziņošanas procedūrai saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK 7. pantu.
      Jautājumus, kas saistīti ar 7. panta īstenošanu, Komisija plāno apspriest ar valstu pārvaldes iestādēm, ir sevišķi sanāksmēs pirms paziņošanas. Līdz ar to valstu pārvaldes iestādes tiek mudinātas apspriesties ar Komisiju par jebkuru standarta paziņojuma veidlapas aspektu, it īpaši par to, kādu informāciju tām tiek prasīts iesniegt, vai, gluži otrādi, par iespēju nepiemērot pienākumu sniegt kādas no ziņām saistībā ar tirgus analīzi, kas veikta atbilstīgi Direktīvas 2002/21/EK 15. un 16. pantam.
      PAREIZA UN PILNĪGA INFORMĀCIJA
      Visai valstu pārvaldes iestāžu sniegtajai informācijai jābūt pareizai un pilnīgai, un tās kopsavilkumam jābūt sniegtam tālāk noteiktajā standarta paziņojuma veidlapā. Standarta paziņojuma veidlapa nav domāta, lai aizstātu paziņoto pasākuma projektu, bet tai ir jādod iespēja Komisijai un citu dalībvalstu pārvaldes iestādēm pēc standarta paziņojuma veidlapā ietvertās informācijas pārbaudīt, vai paziņotajā pasākuma projektā patiešām ir visas ziņas, kas Komisijai vajadzīgas, lai izpildītu tās uzdevumus atbilstīgi Direktīvas 2002/21/EK 7. pantam tajā noteiktajā termiņā.
      Prasītā informācija izklāstāma standarta paziņojuma veidlapas iedaļās un punktos ar savstarpējām norādēm uz pasākuma projekta tekstu, kurā šī informācija atrodama.
      VALODA
      Standarta paziņojuma veidlapa aizpildāma kādā no Eiropas Kopienas oficiālajām valodām, kas var nebūt tā pati, kas lietota paziņotajā pasākuma projektā. Komisijas atzinumi vai lēmumi, kas pieņemti atbilstīgi Direktīvas 2002/21/EK 7. pantam, tiek sagatavoti paziņotā pasākuma projekta valodā, ja iespējams, ar tulkojumu standarta paziņojuma veidlapā izmantotajā valodā.
      1.   iedaļa
      Tirgus noteikšana
      Attiecīgā gadījumā norādīt:

                  1.1.

                  konkrēto ražojumu/pakalpojumu tirgu un to, vai šis tirgus ir minēts ieteikumā par konkrētajiem tirgiem;

                  1.2.

                  konkrēto ģeogrāfisko tirgu;

                  1.3.

                  valsts konkurences iestādes atzinuma, ja tas sniegts, īsu kopsavilkumu;

                  1.4.

                  īsu pārskatu par līdzšinējiem rezultātiem sabiedriskajā apspriešanā par ierosināto tirgus noteikšanu (piemēram, cik viedokļu saņemts, kuri respondenti piekrīt ierosinātajai tirgus noteikšanai, kuri respondenti tai nepiekrīt);

                  1.5.

                  ja konkrētais tirgus atšķiras no tiem, kas uzskaitīti ieteikumā par konkrētajiem tirgiem, – kopsavilkumu par galvenajiem iemesliem, kas attaisno ierosināto tirgus noteikšanu, atsaucoties uz 2. iedaļu Komisijas pamatnostādnēs par tirgus analīzi un būtiskas ietekmes tirgū novērtēšanu atbilstīgi Kopienas reglamentējošajiem noteikumiem par elektroniskajiem sakariem un pakalpojumiem (1) un trim galvenajiem kritērijiem, kas minēti ieteikuma par konkrētajiem tirgiem 5. līdz 13. apsvērumā un pievienoto paskaidrojumu (2) 2.2. iedaļā.

            2.   iedaļa
      Tādu uzņēmumu noteikšana, kuriem ir būtiska ietekme tirgū
      Attiecīgā gadījumā norādīt:

                  2.1.

                  to uzņēmumu nosaukumus, kas uzskatāmi par tādiem, kuriem atsevišķi vai kopīgi ir būtiska ietekme tirgū;
                  attiecīgā gadījumā – to uzņēmumu nosaukumus, kurus vairs neuzskata par tādiem, kam ir būtiska ietekme tirgū;

                  2.2.

                  kritērijus, kas izmantoti uzņēmuma noteikšanai par tādu, kam atsevišķi vai kopīgi ir būtiska ietekme tirgū vai kam tādas nav;

                  2.3.

                  to galveno uzņēmumu (konkurentu) nosaukumus, kas darbojas konkrētajā tirgū;

                  2.4.

                  iepriekš minēto uzņēmumu tirgus daļas un tirgus daļas aprēķināšanas pamatu (piemēram, apgrozījums, abonentu skaits);
                  īss kopsavilkums par:

                  2.5.

                  valsts konkurences iestādes atzinumu, ja tas sniegts;

                  2.6.

                  līdzšinējiem rezultātiem sabiedriskajā apspriešanā par ierosināto uzņēmumu noteikšanu par tādiem, kam ir būtiska ietekme tirgū (piemēram, kopējais saņemto viedokļu skaits, cik respondentu piekrīt/nepiekrīt ierosinātajai uzņēmumu noteikšanai).

            3.   iedaļa
      Reglamentējošie pienākumi
      Attiecīgā gadījumā norādīt:

                  3.1.

                  tiesisko pamatu uzliekamajiem, spēkā paturamajiem, grozāmajiem vai atceļamajiem pienākumiem (Direktīvas 2002/19/EK 9. līdz 13. pants);

                  3.2.

                  kādu iemeslu dēļ uzņēmumu pienākumu uzlikšana, paturēšana spēkā vai grozīšana ir uzskatāma par samērīgu un attaisnojamu, ņemot vērā Direktīvas 2002/21/EK 8. pantā noteiktos mērķus; vai arī norādīt pasākuma projekta punktus, iedaļas vai lappuses, kur šāda informācija atrodama;

                  3.3.

                  ja ierosinātie reglamentējošie līdzekļi ir citādi nekā Direktīvas 2002/19/EK 9. līdz 13. pantā noteiktie, norādīt, kādi “ārkārtas apstākļi” minētās direktīvas 8. panta 3. punkta nozīmē attaisno tādu reglamentējošo līdzekļu noteikšanu; vai arī norādīt pasākuma projekta punktus, iedaļas vai lappuses, kur šāda informācija atrodama.

            4.   iedaļa
      Atbilstība starptautiskajām saistībām
      Saistībā ar Direktīvas 2002/19/EK 8. panta 3. punkta pirmās daļas trešo ievilkumu attiecīgā gadījumā norādīt:

                  4.1.

                  vai pasākuma projekts ierosināts ar nodomu uzlikt, grozīt vai atcelt pienākumus tirgus dalībniekiem, kā paredzēts Direktīvas 2002/19/EK 8. panta 5. punktā;

                  4.2.

                  attiecīgo uzņēmumu nosaukumus;

                  4.3.

                  kādas starptautiskās saistības, kuras uzņēmusies Kopiena un dalībvalstis, ir jāizpilda.

         (1)  OV C 165, 11.7.2002., 6. lpp.

         (2)  Paskaidrojums, kas pievienots Komisijas Ieteikumam 2007/789/EK par attiecīgajiem produktu un pakalpojumu tirgiem elektronisko sakaru nozarē, kuros var būt nepieciešams ex ante regulējums saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem, K(2007) 5406, publicēts: http://ec.europa.eu/information_society/policy/ecomm/doc/implementation_enforcement/article_7/sec_2007_1483_2.pdf

      II PIELIKUMS
      Saīsinātā veidlapa paziņojumiem par pasākumu projektiem atbilstīgi Direktīvas 2002/21/EK 7. pantam
      (“Saīsinātā paziņojuma veidlapa”)
      IEVADS
      Saīsinātajā paziņojuma veidlapā noteikts informācijas kopsavilkums, kas valstu pārvaldes iestādēm jāsniedz Komisijai, paziņojot par pasākumu projektiem atbilstīgi saīsinātajai paziņošanas procedūrai saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK 7. pantu.
      Šādā gadījumā nav jāiesniedz reglamentējošā pasākuma projekta kopija un saīsinātajai paziņojuma veidlapai nav jāpievieno nekādi citi dokumenti. Tomēr saīsinātajā paziņojuma veidlapā ir jānorāda interneta adrese, kurā pasākuma projekts pieejams.


title: Komisijas Ieteikums (2004. gada 9. janvāris) par saskaņotu Kopienas uzraudzības programmu 2004. gadam, lai nodrošinātu pesticīdu atlieku maksimāli pieļaujamo līmeņu ievērošanu graudos un uz tiem, un dažos citos augu izcelsmes produktos (izziņots ar dokumenta numuru C(2003) 5400)Dokuments attiecas uz EEZ

text:
Svarīgs juridisks paziņojums

|

32004H0074

Oficiālais Vēstnesis L 016 , 23/01/2004 Lpp. 0060 - 0064

		Komisijas Ieteikums(2004. gada 9. janvāris)par saskaņotu Kopienas uzraudzības programmu 2004. gadam, lai nodrošinātu pesticīdu atlieku maksimāli pieļaujamo līmeņu ievērošanu graudos un uz tiem, un dažos citos augu izcelsmes produktos(izziņots ar dokumenta numuru C(2003) 5400)(Dokuments attiecas uz EEZ)(2004/74/EK)EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1986. gada 24. jūlija Direktīvu 86/362/EEK par pesticīdu atlieku maksimāli pieļaujamo daudzumu noteikšanu graudos un uz tiem [1], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2003/113/EK [2], un jo īpaši tās 7. panta 2. punkta b) apakšpunktu,ņemot vērā Padomes 1990. gada 27. novembra Direktīvu 90/642/EEK par pesticīdu atlieku maksimālā pieļaujamā daudzuma noteikšanu konkrētos augu izcelsmes produktos un uz tiem, ieskaitot augļus un dārzeņus [3], kurā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2003/113/EK, un jo īpaši tās 4. panta 2. punkta b) apakšpunktu,tā kā:(1) Komisijai pakāpeniski jāizveido sistēma, kas ļautu noteikt konkrētā pesticīda iedarbību uz uzturu. Lai varētu veikt ticamu novērtējumu, jāiegūst pārraudzības dati par pesticīdu atliekām tajos pārtikas produktos, kas Eiropā ir svarīgākās uztura sastāvdaļas. Ir vispāratzīts, ka Eiropā svarīgākās uztura sastāvdaļas veido 20–30 pārtikas produkti. Ņemot vērā pesticīdu atlieku uzraudzībai valstu līmenī pieejamos resursus, dalībvalstis atbilstoši saskaņotai programmai katru gadu var analizēt astoņu produktu paraugus. Pesticīdu lietojums uzrāda izmaiņas triju gadu laika posmos. Tāpēc katrs pesticīds jākontrolē 20–30 pārtikas produktos vairākos triju gadu ciklos.(2) 2004. gadā jāuzrauga visu šajos ieteikumos ietverto pesticīdu atliekas, jo pēc šiem datiem būs iespējams novērtēt to faktisko iedarbību uz uzturlīdzekļiem.Nepieciešams ievērot sistemātisku statistisku pieeju paraugiem visos saskaņotajos uzraudzības pasākumos. Šādu pieeju Komisija noteikusi Pārtikas kodeksā – Codex Alimentarius [4]. Pamatojoties uz binomiālu varbūtības sadalījumu, var aprēķināt, ka, analizējot 613 paraugus, ar ticamību augstāku par 99 % var atklāt vienu paraugu, kurā pesticīdu atlieku saturs pārsniedz metodes noteikšanas robežu, ja mazāk nekā 1 % augu izcelsmes produktos atlieku saturs ir lielāks par metodes noteikšanas robežu. Šādu paraugu ņemšana jāsadala starp dalībvalstīm, ņemot vērā to iedzīvotāju skaitu un patēriņa rādītājus, paredzot katru gadu ņemt vismaz 12 viena produkta paraugus.(3) Komisija ir publicējusi jaunus norādījumus par kvalitātes kontroles procedūrām, veicot pesticīdu atlieku analīzes [5]. Panākta vienošanās, ka dalībvalstu analīžu laboratorijās šie norādījumi jāīsteno pēc iespējas drīz un tie pastāvīgi jāpārskata, ņemot vērā uzraudzības programmās iegūto pieredzi.(4) Saskaņā ar Direktīvas 90/642/EEK 4. panta 2. punkta a) apakšpunktu un Direktīvas 86/362/EEK 7. panta 2. punkta a) apakšpunktu dalībvalstīm jānosaka kritēriji, kurus tās izmanto savu pārbaudes programmu izstrādāšanai. Šajā informācijā jāiekļauj: i) kritēriji, kurus izmanto ņemamo paraugu skaita un veicamo analīžu noteikšanai, izmantotie nosakāmie līmeņi un kritēriji, pēc kuriem tie noteikti; ii) ziņas par laboratoriju, kuras veic analīzes, akreditāciju saskaņā ar Padomes 1993. gada 29. oktobra Direktīvu 93/99/EEK par papildu pasākumiem attiecībā uz pārtikas produktu oficiālo pārbaudi [6] un iii) pārkāpumu skaits un veids un veiktie pasākumi.(5) Informāciju par uzraudzības programmu rezultātiem ir īpaši lietderīgi apstrādāt, glabāt un pārraidīt ar elektroniskām/informātikas metodēm. Izstrādāti formāti datu nosūtīšanai pa elektronisko pastu no dalībvalstīm Komisijai. Tāpēc dalībvalstīm jābūt spējīgām nosūtīt savus ziņojumus Komisijai standarta formātā. Sīkāka šā standarta formāta izstrādāšana visefektīvāk tiek veikta, Komisijai sagatavojot attiecīgus norādījumus.(6) Šajos ieteikumos paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pastāvīgās pārtikas aprites un dzīvnieku veselības komitejas atzinumu,AR ŠO IESAKA.1. Dalībvalstis tiek aicinātas ņemt un analizēt produkta/pesticīda atlieku paraugu kombinācijas, kas noteiktas I pielikumā, pamatojoties uz katra produkta paraugu skaitu, kas tām noteikts II pielikumā, un kas attiecīgi atbilst valsts, Kopienas un trešo valstu daļai dalībvalsts tirgū.Vēlams pesticīdus, kuri rada akūtu risku, piemēram, OP-esterus, endosulfānu un N-metilkarbamātus paraugos, kas ņemti no āboliem, tomātiem, salātiem, puraviem un galviņkāpostiem, noteikt atsevišķās analīzēs atsevišķām vienībām otrajā laboratorijas paraugā, ja šādi pesticīdi tiek konstatēti un it īpaši ja šāda produkcija nāk no vienīgā ražotāja. Vienību skaitam jāatbilst Komisijas Direktīvā 2002/63/EK [7] noteiktajām prasībām.Jāņem divi paraugi. Ja pirmajā laboratorijas paraugā meklējamo pesticīdu atliekas ir konstatējamā daudzumā, otrā parauga vienības jāanalizē atsevišķi.2. Dalībvalstis tiek aicinātas ziņot par I pielikumā noteikto produkta/pesticīda atlieku kombināciju testēto paraugu analīžu rezultātiem ne vēlāk kā līdz 2005. gada 31. augustam, norādot:a) izmantotās analītiskās metodes un sasniegtos nosakāmos līmeņus saskaņā ar kvalitātes kontroles procedūrām, kuras paredzētas pesticīdu atlieku analīžu kvalitātes kontroles procedūrām;b) pārkāpumu skaitu, veidu un veiktos pasākumus.Ziņojums jāsagatavo formātā, tostarp arī elektroniskā veidā, atbilstoši norādījumiem dalībvalstīm [8] attiecībā uz Komisijas ieteikumu īstenošanu par saskaņotajām Kopienas uzraudzības programmām.3. Dalībvalstis tiek aicinātas ne vēlāk kā līdz 2005. gada 31. augustam nosūtīt Komisijai un visām pārējām dalībvalstīm visu Direktīvas 86/362/EEK 7. panta 3. punktā un Direktīvas 90/642/EEK 4. panta 3. punktā noteikto informāciju par 2004. gada uzraudzības rezultātiem, lai nodrošinātu vismaz pārbaudi, ņemot paraugu, pesticīdu atlieku maksimāli pieļaujamo līmeņu atbilstībai, kurā iekļauti:a) to nacionālo programmu rezultāti par pesticīdu atliekām;b) informācija par to laboratoriju kvalitātes kontroles procedūrām un jo īpaši informācija par norādījumu aspektiem, kuri attiecas uz kvalitātes kontroles procedūrām pesticīdu atlieku analīzēm un kurus tās nav spējušas ievērot vai kuru ievērošana ir radījusi grūtības;c) informācija par laboratoriju, kuras veic analīzes, akreditāciju saskaņā ar Direktīvas 93/99/EEK 3. panta noteikumiem (norādot akreditācijas veidu, akreditācijas iestādi un pievienojot akreditācijas apliecības kopiju);d) informācija par kvalifikācijas pārbaudēm un gada pārbaudēm, kurās laboratorija piedalījusies.4. Dalībvalstis tiek aicinātas ne vēlāk kā līdz 2004. gada 30. septembrim nosūtīt Komisijai paredzēto valsts programmu 2005. gadam par Direktīvās 90/642/EEK un 86/362/EEK noteikto maksimāli pieļaujamo pesticīdu atlieku līmeņu uzraudzību, iekļaujot informāciju par:a) kritērijiem, pēc kuriem noteikts ņemamo paraugu skaits un veicamās analīzes;b) izmantotajiem nosakāmajiem līmeņiem un kritērijiem, pēc kuriem šie nosakāmie līmeņi iegūti, unc) ziņas par akreditāciju saskaņā ar Direktīvu 93/99/EEK par laboratorijām, kuras veic analīzes.Briselē, 2004. gada 9. janvārīKomisijas vārdā —Komisijas loceklisDavid Byrne[1] OV L 221, 7.8.1986., 37. lpp.[2] OV L 324, 11.12.2003., 24. lpp.[3] OV L 350, 14.12.1990., 71. lpp.[4] Codex Alimentarius, pesticide residues in foodstuffs, Rome 1994, ISBN 92-5-203271-1; 2. sēj., 372. lpp.[5] Dokuments Nr. SANCO/10476/2003, http://europa.eu.int/comm/food/fs/ph_ps/pest/index_en.htm[6] OV L 290, 24.11.1993., 14. lpp.[7] OV L 187, 16.7.2002., 30. lpp.[8] Katru gadu iesniegts SCFCAH, kas to ņem vērā.--------------------------------------------------I PIELIKUMSUzraugāmās pesticīdu/produktu kombinācijasPesticīdu atliekas, kurās jānosaka | Gads |2004. | 2005. | 2006. |Acefgāts | | | |Aldikarbs | | | |Azinofosmetils | | | |Azoksistrobīns | | | |Benomila grupa | | | |Brompropilāts | | | |Kaptāns | | | |Hlortalonils | | | |Hlorpirifoss | | | |Hlorpirifosmetils | | | |Cipermetrīns | | | |Ciprodinils | | | |Deltametrīns | | | |Diazinons | | | |Dihlofluanīds | | | |Dikofols | | | |Dimetoāts | | | |Difenilamīns | | | |Endosulfāns | | | |Fenheksamīds | | | |Folpets | | | |Imazalils | | | |Iprodions | | | |Krezoksimmetils | | | |Lambda-cihalotrīns | | | |Malations | | | |Maneba grupa | | | |Mekarbams | | | |Metamidofoss | | | |Metalaksils | | | |Metidations | | | |Metiokarbs | | | |Metomils | | | |Miklobutanils | | | |Ometoāts | | | |Oksidemetonmetils | | | |Parations | | | |Permetrīns | | | |Forāts | | | |Pirimifosmetils | | | |Procimidons | | | |Propizamīds | | | |Spiroksamīns | | | |Tiabendazols | | | |Tolilfluanīds | | | |Triazofoss | | | |Vinklozolīns | | | |--------------------------------------------------II PIELIKUMSParaugu skaits, kas dalībvalstīm jāņem no katra produktaValsts kods | Paraugi |A | 12 |B | 12 |CY | 12 |CZ | 12 |D | 93 |DK | 12 |E | 45 |EE | 12 |EL | 12 |F | 66 |FIN | 12 |HU | 12 |I | 65 |IRL | 12 |L | 12 |LT | 12 |LV | 12 |MT | 12 |NL | 17 |P | 12 |PL | 45 |S | 12 |SI | 12 |SK | 12 |UK | 66 |Kopējais paraugu skaits: 613. |--------------------------------------------------


title: Padomes Ieteikums ( 2012. gada 10. jūlijs ) par Ungārijas 2012. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Ungārijas konverģences programmu 2012.–2015. gadam

text:
               24.7.2012

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 219/40

         PADOMES IETEIKUMS
   (2012. gada 10. jūlijs)
   par Ungārijas 2012. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Ungārijas konverģences programmu 2012.–2015. gadam
   2012/C 219/12
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   pēc apspriešanās ar Ekonomikas un finanšu komiteju,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam uzsākt jaunu nodarbinātības un izaugsmes stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam pamatā būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.) un 2010. gada 21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (3), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Padome 2011. gada 12. jūlijā pieņēma ieteikumu (4) par Ungārijas 2011. gada valsts reformu programmu un sniedza savu atzinumu par atjaunināto Ungārijas konverģences programmu 2011.–2014. gadam.

               (4)

               Komisija 2011. gada 23. novembrī pieņēma otro Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot otro Eiropas ex ante un integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas balstās uz stratēģiju “Eiropa 2020”. Komisija, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, 2012. gada 14. februārī pieņēma brīdinājuma mehānisma ziņojumu, kurā tā noteica Ungāriju kā vienu no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (5)

               Padome 2011. gada 1. decembrī pieņēma secinājumus, kuros aicināja Sociālās aizsardzības komiteju sadarbībā ar Nodarbinātības komiteju un citām komitejām izklāstīt savus uzskatus par darbībām, kas ieteiktas stratēģijas “Eiropa 2020” politikas ciklā. Šie uzskati ir Nodarbinātības komitejas atzinuma daļa.

               (6)

               Eiropas Parlaments ir bijis pienācīgi iesaistīts Eiropas pusgada norisēs saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, un 2012. gada 15. februārī tas pieņēma rezolūciju par nodarbinātību un sociālajiem aspektiem 2012. gada Gada izaugsmes pētījumā un rezolūciju par ieguldījumu 2012. gada Gada izaugsmes pētījumā.

               (7)

               Eiropadome 2012. gada 2. martā apstiprināja finanšu stabilitātes nodrošināšanas un fiskālās konsolidācijas prioritātes un izaugsmes veicināšanas pasākumus. Tā uzsvēra vajadzību turpināt diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju, atjaunot normālus aizdevumu nosacījumus ekonomikai, sekmēt izaugsmi un konkurētspēju, mazināt bezdarbu un krīzes sociālās sekas un modernizēt valsts pārvaldi.

               (8)

               Eiropas Parlaments un Ungārija 2012. gada 29. februārī apmainījās ar viedokļiem saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 2.ab panta 3. punktu.

               (9)

               Eiropadome 2012. gada 2. martā turklāt aicināja dalībvalstis, kas piedalās paktā “Euro plus”, savlaicīgi paziņot par savām saistībām, lai tās varētu iekļaut minēto valstu stabilitātes vai konverģences programmās un valsts reformu programmās.

               (10)

               Ungārija 2012. gada 23. aprīlī iesniedza savu konverģences programmu, kas attiecas uz laikposmu no 2012. līdz 2015. gadam, un 2012. gada valsts reformu programmu. Abas programmas izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību. Komisija saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu veica arī padziļinātu pārbaudi, kurā izvērtēja, vai Ungārijā pastāv makroekonomiska nelīdzsvarotība. Komisija savā padziļinātajā pārbaudē secināja, ka Ungārijā pastāv ārējā un iekšējā nelīdzsvarotība, tomēr tā nav pārmērīga.

               (11)

               Pamatojoties uz konverģences programmas izvērtējumu saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka makroekonomikas scenārijs, uz kuru pamatojas programmā sniegtās budžeta prognozes, ir puslīdz optimistisks. Ungārijas iestāžu norādītās izaugsmes prognozes 2012. un 2013. gadam ir aptuveni par pusprocentpunktu augstākas salīdzinājumā ar Komisijas dienestu 2012. gada pavasara prognozēm, jo oficiālie pieņēmumi par iekšzemes pieprasījumu ir optimistiskāki, īpaši par 2013. gadu. Konverģences programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir līdz Padomes noteiktajam 2012. gada termiņam un atbilstīgi Padomes 2012. gada 13. marta ieteikumam saskaņā ar pārmērīgu budžeta deficīta novēršanas procedūru ilgtspējīgā veidā novērst pārmērīgu budžeta deficītu. Oficiālie budžeta deficīta mērķi un plānotie fiskālie pasākumi atbilst minētajam ieteikumam. Konverģences programmā joprojām ir saglabāts iepriekš noteiktais vidēja termiņa budžeta mērķis (VTM) 1,5 % apmērā no IKP, ko plānots sasniegt līdz 2013. gadam. Šajā VTM ir pienācīgi ņemtas vērā Stabilitātes un izaugsmes pakta prasības. Pamatojoties uz (pārrēķināto) strukturālo budžeta bilanci (5), virzība uz VTM 2013. gadā šķiet nepietiekama, salīdzinot ar Komisijas dienestu 2012. gada pavasara prognozēm, kurās ir ņemti vērā īstenošanas riski saistībā ar konkrētiem taupības pasākumiem un mazāk optimistisks makroekonomikas scenārijs.
               Valsts izdevumu kāpums, ņemot vērā diskrecionāros ieņēmumu pasākumus, atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta izdevumu kritērijam 2013. gadā, bet neatbilst 2014. un 2015. gadā. Saskaņā ar valdības plāniem valsts parādu programmas darbības laikposmā pastāvīgi samazinās līdz mazāk nekā 73 % no IKP 2015. gadā, taču tas joprojām būs virs atsauces vērtības, kas ir 60 % no IKP. Attiecībā uz parāda samazināšanas kritēriju Ungārija 2013.–2014. gadā būs pārejas laikā, un konverģences programma nodrošinātu pietiekamu virzību uz šā kritērija izpildi. Saskaņā ar konverģences programmu parāda samazināšanas kritērijs tiktu izpildīts pārejas laika beigās 2015. gadā un tādējādi palīdzētu samazināt uzkrāto ārējo un iekšējo parādu.

               (12)

               Konstitucionālā fiskālās pārvaldības satvara īstenošanai ir pieņemti jauni noteikumi, taču daži to aspekti joprojām ir vāji. Budžeta plānošana vidējā termiņā ir tikai orientējoša, Fiskālās padomes resursi neatbilst tai nupat piešķirtajām veto pilnvarām, un budžeta informācija joprojām nav pietiekami pieejama. Budžeta vidēja termiņa plānošanas nostiprināšana un Fiskālās padomes analītiskās kompetences jomas paplašināšana palīdzētu nodrošināt, ka jaunais konstitucionālais fiskālās pārvaldības satvars var pildīt savu funkciju.

               (13)

               Politikas risinājumi saistībā ar nodokļu reformas ietekmi uz mazatalgotiem darba ņēmējiem (minimālās algas palielināšana, algu subsīdiju shēma) nav palielinājuši nodarbinātību, savukārt pasākumi, kas veicina sieviešu līdzdalību darba tirgū, ir uzskatāmi par nelielu soli pareizajā virzienā. Nodarbinātības līmeni uzlabot palīdzētu nodarbinātību veicinošas izmaiņas darbaspēkam piemērojamos nodokļos un iedarbīgāki pasākumi, kas veicina sieviešu līdzdalību darba tirgū, jo īpaši izvēršot bērnu aprūpes un pirmsskolas struktūras.

               (14)

               Valsts nodarbinātības dienests ir reorganizēts, samazinot kopējo darbinieku skaitu, kas ir pretēji tam, kas tika ieteikts 2011. gadā. Aktīvās darba tirgus politikas jomā daži pasākumi, kas vērsti uz speciāli pielāgotu pakalpojumu sniegšanu nelabvēlīgā situācijā esošām grupām, piemēram, izmantojot Eiropas Sociālā fonda (ESF) programmas, šķiet ticami un piemēroti. Tomēr maz ticams, ka citi nelabvēlīgā situācijā esošām grupām paredzētie pasākumi (piemēram, valsts nodrošināts darbs) spēs reāli uzlabot attiecīgo dalībnieku integrēšanos brīvajā darba tirgū. Nekavējoties būtu jāveic nopietni pasākumi valsts nodarbinātības dienesta spēju stiprināšanai, vienlaikus rodot pareizo līdzsvaru starp finansējumu valsts nodrošinātam darbam un citai aktīvajai darba tirgus politikai, lai palīdzētu uzlabot darba tirgus darbību un paaugstināt nodarbinātības līmeni. Lai paliekoši samazinātu nestabilitāti, ko rada ievērojamais kopējais ārējais un iekšējais parāds, būtu svarīgi arī palielināt izaugsmes potenciālu, veicot darba tirgus strukturālu reformu. Turklāt sociālās (romu) integrācijas valsts stratēģija nav iestrādāta citās politikas jomās.

               (15)

               Uzņēmējdarbības vides uzlabošanas pasākumi lielā mērā ir ar pareizu ievirzi, taču vēl ir plašs lauks turpmākiem uzlabojumiem. Arī darbs pie tā, lai uzlabotu ārpusbanku finansējuma pieejamību, ir ar pareizu ievirzi, bet joprojām nav veikts vispusīgs mazo un vidējo uzņēmumu (MVU) politikas izvērtējums. Ungārijai ir ļoti zema vieta pēc daudziem valsts pārvaldes pārredzamības un kvalitātes rādītājiem, un virzība uz priekšu šajās jomās palīdzētu palielināt arī institucionālās un politiskās vides stabilitāti. Tas savukārt ļautu uzlabot nosacījumus ārvalstu tiešajiem ieguldījumiem un samazināt starptautisko ieguldījumu neto pozīcijas ievērojamo nelīdzsvarotību – konkrēti, 2009. un 2010. gadā dramatiski kritās reinvestētās peļņas rādītājs, ko daļēji noteica krīze, bet arī vairākas strīdīgas un neprognozējamas izmaiņas politikas un fiskālajā vidē, kā arī tiesību un institucionālajā sistēmā. Pēdējā laika (kopš 2010. gada vidus) tendence, kāda vērojama izpētes un inovācijas publiskajam finansējumam, neatbilst 2012. gada Gada izaugsmes pētījuma prioritātei attiecībā uz diferencētu un izaugsmi veicinošu fiskālo konsolidāciju.

               (16)

               Valdība ir reformējusi augstāko izglītību, ieviešot izmaiņas augstākās izglītības struktūrā un finansēšanā. Turklāt jaunajā skolu izglītības tiesiskajā regulējumā ir aspekti, kas varētu palielināt mācības priekšlaicīgi pārtraukušo skolēnu skaitu un segregāciju Ungārijas skolu sistēmā. Nav pietiekami risināts vienlīdz svarīgais mūžizglītības jautājums. Izglītības uzlabošana visos līmeņos būs svarīga, lai celtu Ungārijas darbaspēka konkurētspēju.

               (17)

               Tas, ka nav notikusi sabiedriskā transporta pārstrukturēšana, pēdējos gados ir bijis būtisks budžeta noviržu iemesls. Lielākā daļa sabiedriskā transporta uzņēmumu ritošā sastāva ir nolietota. Elektroenerģijas tīkla pārrobežu jaudas palielināšana varētu potenciāli palielināt tirdzniecības apjomu ar kaimiņvalstīm. Valsts enerģētikas regulators nav tiesīgs autonomi organizēt savas struktūras, un tam nav ekskluzīvas kompetences tīkla tarifu noteikšanā, tostarp attiecībā uz atdeves koeficientu, kāds drīkst būt tīkla operatoriem. Regulētās cenas būtu piemērojamas vienīgi neaizsargātiem klientiem.

               (18)

               Saistībā ar Eiropas pusgadu Komisija ir vispusīgi izanalizējusi Ungārijas ekonomikas politiku. Tā ir izvērtējusi konverģences programmu un valsts reformu programmu un ir veikusi padziļinātu pārbaudi. Izvērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Ungārijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomiskā pārvaldība, kas panākams, turpmākajos valstu lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Tās ieteikumi Eiropas pusgada kontekstā ir sniegti 1. līdz 7. ieteikumā turpmāk.

               (19)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi konverģences programmu, un tās atzinums (6) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā turpmāk.

               (20)

               Ņemot vērā Komisijas padziļinātās pārbaudes un šā izvērtējuma rezultātus, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un konverģences programmu. Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti jo īpaši 1., 3., 4. un 5. ieteikumā turpmāk,

         AR ŠO IESAKA Ungārijai laikposmā no 2012. gada līdz 2013. gadam rīkoties šādi.

               1.

               Līdz 2012. gadam ilgtspējīgā veidā novērst pārmērīgo budžeta deficītu, izpildot 2012. gada budžetu un attiecīgi apstiprinātos konsolidācijas pasākumus, vienlaikus samazinot vienreizēju pasākumu izmantošanu. Pēc tam konkretizēt visus strukturālos pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu, ka pārmērīgais budžeta deficīts tiek novērsts ilgtspējīgā veidā un tiek panākta pietiekama virzība uz VTM sasniegšanu, tostarp izpildot izdevumu kritēriju, un nodrošināt pietiekamu virzību uz parāda samazināšanas kritērija izpildi. Turklāt, lai palīdzētu mazināt kopējo makroekonomikas nelīdzsvarotību, panākt valsts parāda attiecības stabilu samazinājumu.

               2.

               Pārskatīt ekonomikas stabilitātes galvenos tiesību aktus, jaunās skaitliskās normas iestrādājot saistošā budžeta vidēja termiņa sistēmā. Turpināt Fiskālās padomes analītiskās kompetences jomas paplašināšanu, lai uzlabotu publisko finanšu pārredzamību.

               3.

               Veikt nodarbinātību veicinošas izmaiņas darbaspēkam piemērojamos nodokļos, ar ilgtspējīgiem un budžetu neietekmējošiem pasākumiem mazinot 2011. un 2012. gada nodokļu izmaiņu ietekmi uz mazatalgotiem darba ņēmējiem, piemēram, daļu no nodokļu sloga novirzot uz enerģijas nodokļiem un periodiskiem īpašuma nodokļiem. Stiprināt pasākumus, kas veicina sieviešu līdzdalību darba tirgū, īpaši izvēršot bērnu aprūpes un pirmsskolas struktūras.

               4.

               Stiprināt valsts nodarbinātības dienesta spējas, lai paaugstinātu apmācību, darba meklēšanas atbalsta un individualizēto pakalpojumu kvalitāti un efektivitāti, īpaši pievēršoties nelabvēlīgā situācijā esošām grupām. Ar efektīvas apmācības un darba meklēšanas atbalsta palīdzību stiprināt aktivizēšanas aspektu valsts nodrošinātā darba shēmā. Īstenot sociālās (romu) integrācijas valsts stratēģiju un iestrādāt to citās politikas jomās.

               5.

               Īstenot administratīvā sloga mazināšanas pasākumus. Nodrošināt, ka publiskais iepirkums un likumdošanas process veicina konkurenci tirgū, un nodrošināt stabilu tiesisko regulējumu un uzņēmējdarbību veicinošu vidi finanšu un nefinanšu uzņēmumiem, tostarp ārvalstu tiešo ieguldījumu uzņēmumiem. Samazināt nodokļu prasību ievērošanas izmaksas un izveidot uzņēmumu nodokļu sistēmu, kas ir stabila, likumīga un nerada kropļojumus. Atcelt nepamatotos ierobežojumus attiecībā uz lielu mazumtirdzniecības centru izveidi. Jaunajā inovācijas stratēģijā paredzēt īpaši pielāgotas stimulu shēmas novatorisku MVU atbalstam.

               6.

               Izstrādāt un, nodrošinot atbilstīgu finansējumu, īstenot valsts stratēģiju mācību priekšlaicīgas pārtraukšanas jomā. Nodrošināt, ka augstākās izglītības reforma uzlabo izglītības pieejamību nelabvēlīgā situācijā esošām grupām.

               7.

               Reformēt sabiedriskā transporta sistēmu, padarot to rentablāku. Palielināt elektroenerģijas tīkla pārrobežu jaudas, nodrošināt enerģētikas regulatora neatkarību un pakāpeniski atcelt enerģijas cenu regulēšanu.

      Briselē, 2012. gada 10. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         V. SHIARLY

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (3)  Saglabātas 2012. gadam ar Padomes Lēmumu 2012/238/ES (2012. gada 26. aprīlis) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (OV L 119, 4.5.2012., 47. lpp.).

      (4)  OV C 209, 15.7.2011., 10. lpp.

      (5)  Cikliski koriģētā bilance, izņemot vienreizējos un pagaidu pasākumus, ko Komisijas dienesti atbilstīgi kopīgi saskaņotai metodoloģijai pārrēķinājuši, pamatojoties uz programmā sniegto informāciju.

      (6)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.