title: Padomes Ieteikums (2017. gada 11. jūlijs) par Bulgārijas 2017. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Bulgārijas 2017. gada konverģences programmu

text:
               9.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/7

         PADOMES IETEIKUMS
   (2017. gada 11. jūlijs)
   par Bulgārijas 2017. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Bulgārijas 2017. gada konverģences programmu
   (2017/C 261/02)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Komisija 2016. gada 16. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, iezīmējot 2017. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes apstiprināja 2017. gada 9. un 10. marta Eiropadome. Komisija 2016. gada 16. novembrī, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Bulgārija bija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (2)

               2017. gada ziņojums par Bulgāriju tika publicēts 2017. gada 22. februārī. Tajā tika izvērtēti Bulgārijas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti Padomes 2016. gada 12. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem konkrētai valstij adresētajiem ieteikumiem, un Bulgārijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā bija ietverts arī padziļināts pārskats saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu, kura rezultāti arī tika publicēti 2017. gada 22. februārī. Komisijas veiktā analīze ļāva secināt, ka Bulgārijā pastāv pārmērīga makroekonomikas nelīdzsvarotība. Proti, Bulgārijā joprojām pastāv nelīdzsvarotība, kas saistīta ar nestabilu stāvokli finanšu sektorā un lielām uzņēmumu parādsaistībām augsta ilgtermiņa bezdarba situācijā.

               (3)

               Bulgārija savu 2017. gada valsts reformu programmu un 2017. gada konverģences programmu iesniedza 2017. gada 17. maijā – pēc noteiktā termiņa.

               (4)

               Attiecīgie konkrētai valstij adresētie ieteikumi ir iekļauti Eiropas strukturālo un investīciju fondu (ESI fondi) 2014.–2020. gadam plānošanā. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013 (3) 23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Komisija ir sniegusi papildu norādes par to, kā tā izmantotu minēto noteikumu norādēs par to pasākumu piemērošanu, kuri saista ESI fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību.

               (5)

               Bulgārija šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvajā daļā. Valdība savā 2017. gada konverģences programmā, izejot no līdzsvarota budžeta stāvokļa 2016. gadā, plāno nominālo deficītu 0,6 % apmērā no IKP 2017. gadā. Tiek prognozēts, ka nominālais deficīts 2018. gadā nedaudz samazināsies – līdz 0,5 % no IKP –, un pēc tam veidosies neliels pārpalikums. Vidēja termiņa budžeta mērķi – strukturālais deficīts 1 % apmērā no IKP – tiek plānots sasniegt ar rezervi visā programmas periodā. Saskaņā ar 2017. gada konverģences programmu ir sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP pakāpeniski samazināsies no 29,5 % no IKP 2016. gadā līdz 23,8 % no IKP 2020. gadā. Minēto budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir ticams.

               (6)

               Padome 2016. gada 12. jūlijā attiecībā uz 2017. gadu ieteica Bulgārijai panākt gada fiskālo korekciju 0,5 % apmērā no IKP virzībā uz vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanu. Dati liecina, ka Bulgārija jau 2016. gadā bija pārsniegusi savu vidēja termiņa budžeta mērķi. Pamatojoties uz Komisijas 2017. gada pavasara prognozi, paredzams, ka nemainīgas politikas apstākļos strukturālā bilance mainīsies pretējā virzienā, proti, no pārpalikuma 0,1 % apmērā no IKP 2016. gadā līdz deficītam 0,4 % apmērā no IKP 2017. gadā un 0,3 % apmērā no IKP 2018. gadā. Neraugoties uz šo pasliktināšanos, sagaidāms, ka abos gados strukturālā bilance saglabāsies virs vidēja termiņa budžeta mērķa. Kopumā Padome uzskata, ka ir sagaidāms, ka Bulgārija 2017. un 2018. gadā ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.

               (7)

               Centieni uzlabot nodokļu iekasēšanu ir pastāvīgi. Neraugoties uz uzlabojumiem, nodokļu saistību izpilde joprojām ir problemātiska. Ēnu ekonomikas un nedeklarēta darba līmenis joprojām ir augsts. Ar nodokļiem saistītais administratīvais slogs ir samazināts, taču tas joprojām ir ievērojams. Šķiet, ka birokrātijas samazināšanas pasākumu rezultāti līdz šim ir bijuši ierobežoti, un nav norāžu par būtiskiem uzlabojumiem labprātīgas nodokļu saistību izpildes jomā. Ņemot vērā šos apstākļus, šķiet, ka noteikumu izpildes panākšana ir svarīga ne tikai, lai īstenotu kontroles, bet arī lai stiprinātu nodokļu saistību neizpildes novēršanu. Šķiet, ka rīcības plāns, kas ir daļa no 2015.–2017. gada vienotās valsts stratēģijas nodokļu iekasēšanas uzlabošanai, ēnu ekonomikas apkarošanai un saistību izpildes nodrošināšanas izmaksu samazināšanai, ir noderīgs instruments, jo īpaši lai uzlabotu vairāku administratīvo iestāžu, kuras darbojas nodokļu jomā, koordināciju un efektivitāti. Ex post analīze par konkrētu pasākumu ietekmi varētu veicināt turpmāko nodokļu saistību izpildes pasākumu pienācīgu izvērtēšanu, plānošanu un mērķorientēšanu. Minētie pasākumi tiks iekļauti visaptverošā vienotā valsts stratēģijā, ar ko aizstās pašreizējo stratēģiju, kuras termiņš beidzas 2017. gada beigās.

               (8)

               Bulgārijas iestādes, apspriežoties un sadarbojoties ar attiecīgajām Eiropas struktūrām, veica aktīvu kvalitātes pārskatīšanu un stresa testus banku un apdrošināšanas nozarēs, kā arī privāto pensiju fondu aktīvu pārskatīšanu. Kaut gan rezultāti apstiprināja, ka nozares kopumā ir spēcīgas, tika konstatētas nepilnības, tostarp dažās sistēmiski svarīgās iestādēs. Tā kā turpmākie pasākumi vēl nav pilnībā īstenoti, nepilnību avots joprojām pastāv. Turklāt daži jautājumi, tostarp nelikvīdu finanšu instrumentu un aktīvu un saistīto pušu riska darījumu vērtēšana, trīs pārbaudēs netika pilnībā atrisināti. Uzraudzības iestādes varētu rīkoties piesardzīgāk, lai risinātu šos jautājumus. Apdrošināšanas nozarē neatrisinātie jautājumi ietver arī konkrētiem pārapdrošināšanas līgumiem, dažiem apdrošināšanas debitoru parādiem un grupas līmeņa uzraudzībai piemēroto pieeju.

               (9)

               Lai nākotnē novērstu līdzīgas nelīdzsvarotības iespēju, ir jāpabeidz banku uzraudzības uzlabošanas pasākumi un jāīsteno turpmāki centieni, lai uzlabotu nebanku sektora uzraudzību. Grūti novērtējamu aktīvu un negodīgas darījumdarbības prakses – tostarp saistīto pušu un saistīto aizdevumu – problēmas novēršana joprojām ir galvenais iestāžu uzdevums. Bulgārijas Nacionālā banka ir uzsākusi īstenot plānu, ar ko reformēt un attīstīt banku uzraudzību, pamatojoties arī uz Pasaules Bankas un SVF konstatējumiem. Šis plāns pašlaik tiek īstenots, bet, iespējams, tas būs jāgroza, ņemot vērā Finanšu sektora novērtēšanas programmas konstatējumus. Uzraudzības nepilnības, kuras konstatētas apdrošināšanas un pensiju fondu pārskatos, liecina par to, ka Finanšu uzraudzības komisijai ir jāizstrādā un jāīsteno visaptverošs plāns, lai pastiprinātu uzraudzību, tostarp uzlabojot savu iekšējo pārvaldību un darbību. Lai nodrošinātu pilnīgu uzticamību, šādā plānā būtu jāizmanto starptautiskā paraugprakse attiecīgajā jomā, un tas būtu jāsagatavo un jāīsteno ciešā sadarbībā ar attiecīgajām Eiropas struktūrām, nepieciešamības gadījumā iekļaujot trešo personu pakalpojumu sniedzēju ieguldījumu.

               (10)

               Uzņēmumu parāds joprojām ir liels (krietni pārsniedz citu valstu rādītāju), tādējādi radot slogu uzņēmumu bilancēm un, iespējams, kavējot kredītlīdzekļu pieprasījumu un investīcijas vidējā termiņā. Lai samazinātu joprojām augsto ieņēmumus nenesošu uzņēmumu aizdevumu apjomu, Bulgārijas iestādēm, izmantojot vispusīgu instrumentu kopumu, būtu jāveicina banku pārstrukturēšanas process. Piemēram, ja maksātnespējas regulējuma reforma tiktu paātrināta, tas uzlabotu tiesisko vidi, lai risinātu slikto parādu problēmu un pavērtu iespējas ārpustiesas pārstrukturēšanai. Papildus maksātnespējas regulējumam instrumentu kopums varētu ietvert uzraudzības norādījumus bankām, kurām ir īpaši augsts ienākumus nenesošu aizdevumu līmenis. Tas varētu arī ietvert darbības nolūkā datus par aktīvu kvalitāti padarītu pārredzamākus, lai palīdzētu padziļināt ienākumus nenesošo aizdevumu otrreizējo tirgu.

               (11)

               Nesenās norises darba tirgū ir bijušas pozitīvas, taču joprojām pastāv strukturālas problēmas. Darbaspēks turpina sarukt sabiedrības novecošanas un emigrācijas ietekmē. Tā kā ekonomikā notiek strukturālās pārmaiņas, ir svarīgi pievērsties neizmantotajam darbaspēka potenciālam. Pašlaik darba tirgum ir raksturīgs augsts ilgtermiņa bezdarba īpatsvars kopējā bezdarbā un augsts neaktivitātes līmenis, ierobežota jauniešu iekļaušana darba tirgū, kā arī prasmju trūkums un neatbilstība. Lai gan bezdarba līmenis 2015. gadā samazinājās zem Savienības vidējā rādītāja, ilgtermiņa bezdarba līmenis un to jauniešu īpatsvars, kuri nav nedz nodarbināti, nedz iesaistīti izglītībā vai apmācībā, kā arī zems mazkvalificētu cilvēku nodarbinātības līmenis joprojām ir būtisks izaicinājums. Ņemot vērā šīs problēmas, aktīva darba tirgus politika nav pietiekami vērsta uz nelabvēlīgākā situācijā esošām grupām un to vajadzībām, un tas rada šķēršļus viņu nodarbināmībai. Turklāt tas, ka nodarbinātības un sociālie pakalpojumi nav pietiekami integrēti attiecībā uz sociālā pabalsta saņēmējiem, var ierobežot viņu līdzdalību darba tirgū.

               (12)

               Joprojām pastāv problēmas uzlabot izglītības rezultātus un stiprināt iekļaujošas, kvalitatīvas vispārējās izglītības nodrošināšanu, un tam varētu būt ietekme uz nabadzību. Lai gan nabadzības vai sociālās atstumtības risks bērniem ir nedaudz samazinājies, tas joprojām ir viens no augstākajiem Savienībā un ir cieši saistīts ar vecāku izglītības līmeni. ESAO Starptautiskās skolēnu novērtēšanas programmas (PISA) 2015. gada dati par pamatprasmju apgūšanu liecina, ka to personu skaits, kas ir nesekmīgas lasīšanā, matemātikā un zinātnē, joprojām ir viens no augstākajiem Savienībā. Vēl ir jāizstrādā plānotā metodoloģija skolu finansēšanas uzlabošanai. Tās mērķis ir atbalstīt taisnīgus rezultātus, sniedzot papildu atbalstu skolām ar zemiem rādītājiem. Bērniem no ģimenēm ar zemāku sociālekonomisko statusu, jo īpaši romu ģimenēm, de facto netiek nodrošinātas vienlīdzīgas iespējas iegūt izglītību, tostarp agrā bērnībā. Profesionālā izglītība un apmācība tiek reformēta, taču tās kvalitāte un sadarbība ar uzņēmējiem un sociālajiem partneriem ir nepietiekama. Joprojām turpinās duālās izglītības ieviešana. Augstākās izglītības jomā ar finansējumu, kas balstīts uz rezultātiem, tiek mēģināts uzlabot izglītības kvalitāti un atbilstību darba tirgus vajadzībām.

               (13)

               Ierobežota pieejamība, mazs finansējums, speciālistu emigrācija un vāji ārstniecības rezultāti joprojām ir būtiskas veselības aprūpes sistēmas problēmas. Veselības apdrošināšanas zemais segums, tostarp zemais valsts apdrošināšanas segums ambulatorajiem medicīniskajiem pakalpojumiem un augstās pacientu tiešās iemaksas, dažiem rada grūtības piekļūt veselības aprūpei. Nesenie pasākumi, piemēram, selektīva līgumu slēgšana par slimnīcu pakalpojumiem, pamatojoties uz valsts veselības aprūpes plānu, varētu uzlabot piekļuvi veselības aprūpei un pašu kapitālam, ja minētie pasākumi tiktu īstenoti pilnībā.

               (14)

               Lai gan minimālās algas līmenis Bulgārijā joprojām ir zemākais Savienībā, kopš 2011. gada tas ir būtiski palielinājies. Kaut gan darba devēji un arodbiedrības ir vienojušies par kritērijiem, attiecībā uz objektīva mehānisma izveidi ir gūti nelieli panākumi. Tas, ka nav pārredzama mehānisma, kurā tiktu ņemti vērā ekonomiskie un sociālie kritēriji, darba tirgus apstākļi un to piemērošanas institucionālais aspekts, var apdraudēt pienācīgu līdzsvaru starp nodarbinātības un konkurētspējas atbalsta mērķi un darba ieņēmumu saglabāšanas mērķi. Neraugoties uz to, ka neveiksmīgās sarunās par minimālā sociālā nodrošinājuma robežvērtībām 2017. gadam starp sociālajiem partneriem bija novērojama zināma spriedze, valstī joprojām notiek sociālais dialogs.

               (15)

               Tas, ka lielu daļu cilvēku apdraud nabadzība vai sociālā atstumtība, joprojām ir svarīgs ekonomikas un sociālais izaicinājums. Bulgārija joprojām ir visnabadzīgākā Savienības dalībvalsts, kur nesamērīgi tiek ietekmētas nelabvēlīgā stāvoklī esošas iedzīvotāju grupas, piemēram, romi, bērni, gados vecāki cilvēki un lauku iedzīvotāji. Lai gan vairākus gadus bija novērojami uzlabojumi, gados vecāku cilvēku nabadzības riska rādītājs būtiski pasliktinājās. Vecāka gadagājuma sievietēm ir īpaši augsts nabadzības vai sociālās atstumtības risks, ņemot vērā to, ka parasti viņu pensiju iemaksu periods ir īsāks. Kaut gan bērnu relatīvais nabadzības stāvoklis ir uzlabojies, šajā grupā nabadzības līmenis joprojām ir ļoti augsts. Līdz ar jaunā rīcības plāna pieņemšanu, bērnu deinstitucionalizācija saglabā tās dinamiku. Tomēr šis process joprojām atpaliek attiecībā uz pieaugušajiem un cilvēkiem ar invaliditāti. Ienākumu nevienlīdzība ir ievērojama un arvien pieaugoša problēma. 20 % visbagātāko mājsaimniecību ieņēmumu attiecība pret 20 % visnabadzīgāko mājsaimniecību ieņēmumiem ir palielinājusies no 6,1 (2012. gadā) līdz 7,1 (2015. gadā) un ir viena no augstākajām Savienībā. Atšķirība starp ienākumu nevienlīdzību pirms un pēc nodokļu nomaksas un sociālajiem pārskaitījumiem ir viena no vismazākajām Savienībā. Sociālās aizsardzības sistēma, tostarp vispārējo minimālo ienākumu shēma, nenodrošina adekvātu atbalsta līmeni. Personu, kas saņem sociālos pabalstus, seguma līmenis joprojām ir zems, un to ietekmē ļoti ierobežojošas pabalstu piešķiršanas prasības. Minimālo ienākumu līmenis joprojām ir zems, un tas nav atjaunināts kopš 2009. gada, turklāt tam nav pārredzama korekcijas mehānisma.

               (16)

               Ir ieviesti pasākumi, lai uzlabotu publiskā iepirkuma sistēmu, bet to konkrētā pievienotā vērtība vēl nav zināma. Ir jānodrošina, ka jaunā uz risku balstītā ex ante kontroles sistēma tiek atbilstoši un efektīvi īstenota. Pārsūdzību sistēmas pārskatīšanas ietvaros sniegto ieteikumu pieņemšana joprojām ir izaicinājums, jo efektīva tiesiskā aizsardzība ir priekšnoteikums, lai īstenotu svarīgus projektus. Pēc tam, kad tā būs novērtēta, Publiskās iepirkuma aģentūras administratīvā spēja būtu jāpielāgo, lai atspoguļotu aģentūras funkcijas. Turklāt līgumslēdzēju iestāžu administratīvā spēja būtu jāpalielina, tostarp izmantojot centrālajai pārvaldei, pašvaldībām un veselības aprūpes nozarei paredzēto Valsts iepirkuma aģentūras sniegto metodoloģisko atbalstu un Centrālās iepirkumu iestādes veiktos centralizētos un/vai papildu iepirkuma pasākumus. Lai uzlabotu publisko iepirkumu pārredzamību, joprojām ir jāpabeidz darbs pie e-iepirkumu ieviešanas. Publiskā iepirkuma procedūru objektivitātes aizsardzība un iespējamu interešu konfliktu novēršana joprojām ir būtiskas problēmas. Neraugoties uz nesenajām reformām, kuru mērķis ir modernizēt valsts pārvaldi, publiskā sektora iestāžu efektivitāte un lietderība joprojām ir ierobežota. 2016. gadā tika pabeigti vairāki grozījumi tiesību aktos, lai ieviestu piemērotu tiesisko regulējumu, taču to piemērošana un īstenošana efektīvā un sistemātiskā veidā ir grūts uzdevums.

               (17)

               Bulgārija 2016. gadā pieņēma būtiskas reformas, lai risinātu pastāvošās bažas par tās tiesu sistēmas neatkarību un kvalitāti. Tomēr, tā kā šīs reformas ir pieņemtas tikai nesen, vēl ir pāragri novērtēt to ietekmi. Vairākās jomās ir jāveic turpmāki pasākumi. Arī korupcija joprojām ir liela problēma Bulgārijā, un tā turpina negatīvi ietekmēt investīcijas gan valsts, gan vietējā līmenī. Valdība 2015. gadā nāca klajā ar vērienīgu stratēģiju, lai cīnītos pret korupciju, taču tās īstenošana joprojām ir agrīnā stadijā. Bulgārijas pretkorupcijas politiku joprojām apgrūtina iestāžu vājums un sadrumstalotība, vāji rezultāti attiecībā uz saukšanu pie atbildības augsta līmeņa korupcijas gadījumos un nepietiekams parlamenta atbalsts reformu veikšanai. Saskaņā ar sadarbības un pārbaudes mehānismu (4) Bulgārija saņem ieteikumus par tiesu iestāžu reformu un cīņu pret korupciju un organizēto noziedzību. Tādējādi šīs jomas netiek iekļautas konkrētām valstīm adresētajos ieteikumos Bulgārijai.

               (18)

               2017. gada Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Bulgārijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2017. gada ziņojumā par valsti. Tā ir arī izvērtējusi pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Bulgārijai adresētajiem ieteikumiem.

               (19)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome uzskata, ka ir sagaidāms, ka Bulgārija ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.

               (20)

               Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padomes ieteikumi, kas sniegti saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu, ir atspoguļoti 2. un 3. ieteikumā turpmāk,

         AR ŠO IESAKA Bulgārijai 2017. un 2018. gadā rīkoties šādi.

               1.

               Turpināt uzlabot nodokļu iekasēšanu un nodokļu saistību izpildi, tostarp izmantojot visaptverošu pasākumu kopumu arī pēc 2017. gada. Paātrināt pasākumu īstenošanu, lai samazinātu ēnu ekonomikas apmēru, jo īpaši nedeklarēto darbu.

               2.

               Veikt turpmākus pasākumus attiecībā uz finanšu nozares pārskatīšanu, jo īpaši saistībā ar pārapdrošināšanas līgumiem, grupas līmeņa uzraudzību, grūti novērtējamiem aktīviem un saistīto pušu riska darījumiem. Cieši sadarbojoties ar Eiropas struktūrām, uzlabot banku un nebanku sektoru uzraudzību, īstenojot visaptverošus rīcības plānus. Veicināt to, ka ienākumus nenesošo uzņēmumu aizdevumu īpatsvars tiek samazināts, izmantojot visaptverošu instrumentu kopumu, tostarp paātrinot maksātnespējas regulējuma reformu un veicinot ienākumus nenesošu aizdevumu otrreizējā tirgus darbību.

               3.

               Uzlabot aktīvas darba tirgus politikas mērķorientāciju un nodarbinātības politikas un sociālo pakalpojumu integrāciju attiecībā uz nelabvēlīgā situācijā esošām grupām. Palielināt kvalitatīvas vispārējās izglītības nodrošināšanu, jo īpaši romiem. Palielināt veselības apdrošināšanas segumu, samazināt pacientu tiešās iemaksas un risināt veselības aprūpes speciālistu trūkumu. Apspriežoties ar sociālajiem partneriem, izveidot pārredzamu mehānismu minimālās algas noteikšanai. Palielināt minimālo ienākumu tvērumu un adekvātumu.

               4.

               Nodrošināt, ka Valsts publisko iepirkumu stratēģija 2014.–2020. gadam tiek īstenota efektīvi.

      Briselē, 2017. gada 11. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         T. TÕNISTE

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

      (4)  Komisijas Lēmums 2006/929/EK (2006. gada 13. decembris), ar ko izveido mehānismu, lai nodrošinātu sadarbību un pārliecinātos par Bulgārijā sasniegto, novēršot noteiktus trūkumus tādās jomās kā tiesu sistēmas reforma un cīņa pret korupciju un organizēto noziedzību (OV L 354, 14.12.2006., 58. lpp.).


title: Padomes Ieteikums (2017. gada 16. jūnijs) ar mērķi koriģēt būtisku novēroto novirzi no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai Rumānijā

text:
               6.7.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 216/1

         PADOMES IETEIKUMS
   (2017. gada 16. jūnijs)
   ar mērķi koriģēt būtisku novēroto novirzi no korekcijām vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai Rumānijā
   (2017/C 216/01)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 10. panta 2. punkta otro daļu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 121. pantu dalībvalstīm ir jāveicina stabila valsts finanšu sistēma, vidējā termiņā koordinējot ekonomikas politiku un daudzpusēju uzraudzību, lai izvairītos no pārmērīga valsts budžeta deficīta.

               (2)

               Stabilitātes un izaugsmes pakta (SIP) pamatā ir mērķis panākt stabilu valdības finansiālo stāvokli, kas ir veids, kā stiprināt priekšnosacījumus cenu stabilitātei un spēcīgai, ilgtspējīgai izaugsmei, kura ir labvēlīga jaunu darbavietu radīšanai.

               (3)

               Padome 2016. gada 12. jūlijā ieteica Rumānijai 2016. gadā ierobežot novirzi no vidējā termiņa budžeta mērķa un 2017. gadā panākt ikgadējo fiskālo korekciju 0,5 % apmērā no IKP, ja vien vidējā termiņa budžeta mērķis netiek sasniegts ar mazāku fiskālo piepūli (2).

               (4)

               Pamatojoties uz Komisijas 2017. gada pavasara prognozi un 2016. gada izpildes datiem, ko apstiprinājis Eurostat, 2016. gadā strukturālās bilances stāvoklis ir pasliktinājies no – 0,6 % no IKP, t. i., virs vidējā termiņa budžeta mērķa, proti, – 1 % no IKP, līdz – 2,6 % no IKP, kas liecina par ievērojamu novirzi no vidēja termiņa budžeta mērķa (proti, novirzi 1,6 % apmērā no IKP). Valdības izdevumu pieaugums, neieskaitot diskrecionāros ieņēmumu pasākumus un vienreizējos ieguldījumus, ievērojami pārsniedza izdevumu kritēriju, kas arī liecina par ievērojamu novirzi (proti, novirzi – 2,0 % apmērā no IKP). Atšķirību rādītājos galvenokārt skaidrojama ar dažādām gada nominālā IKP iespējamā pieauguma likmēm, ko izmanto to aprēķināšanai. Neatkarīgi no minētās atšķirības abi rādītāji apstiprina būtisku novirzi no SIP preventīvās daļas prasībām 2016. gadā.

               (5)

               Pēc vispārējā novērtējuma Komisija 2017. gada 22. maijā secināja, ka Rumānijā pastāv būtiska novērotā novirze no vidēja termiņa budžeta mērķa, un izdeva Rumānijai brīdinājumu saskaņā ar Līguma 121. panta 4. punktu un Regulas (EK) Nr. 1466/97 10. panta 2. punkta pirmo daļu.

               (6)

               Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 10. panta 2. punkta otro daļu viena mēneša laikā pēc brīdinājuma pieņemšanas Padomei ir jāsniedz attiecīgajai dalībvalstij ieteikums veikt nepieciešamos politikas pasākumus. Regulā (EK) Nr. 1466/97 paredzēts, ka ieteikumā tiks noteikts termiņš, kurš nepārsniedz piecus mēnešus un kurā dalībvalstij jānovērš minētā novirze. Pamatojoties uz iepriekš minēto, 2017. gada 15. oktobris šķiet atbilstošs termiņš, līdz kuram Rumānijai jānovērš novirze. Minētajā termiņā Rumānijai vajadzētu ziņot par pasākumiem, kas veikti, reaģējot uz šo ieteikumu.

               (7)

               Tiek lēsts, ka Rumānijas strukturālā bilance 2016. gadā par 1,6 % no IKP novirzījās no tās vidējā termiņa budžeta mērķa. Pamatojoties uz Komisijas 2017. gada pavasara prognozēm par starpību starp potenciālo un faktisko ražošanas apjomu, Rumānijā 2017. gadā pastāv normāli ekonomikas apstākļi. Rumānijas vispārējās valdības parāda attiecība ir zem 60 % no IKP robežvērtības. Regulā (EK) Nr. 1466/97 noteiktie minimālie nepieciešamie strukturālie pasākumi un korekciju matrica, kas jāizmanto dominējošajos ekonomikas apstākļos un attiecībā uz iespējamajām ar ilgtspēju saistītajām problēmām, veido 0,5 % no IKP. Komisija 2017. gada pavasara prognozē paredz, ka 2017. gada strukturālā bilance turpinās pasliktināties par 1,3 % no IKP. Tāpēc minimāls strukturālais uzlabojums 2017. gadā par 0,5 % no IKP rada nepieciešamību pieņemt pasākumus, kuru kopējais ienesīgums būtu 1,8 % no IKP salīdzinājumā ar pašreizējo bāzes scenāriju Komisijas 2017. gada pavasara prognozē. Ņemot vērā vajadzīgo strukturālās konsolidācijas pasākumu ievērojamo apjomu, kas izriet no korekciju minimuma saskaņā ar SIP prasībām, ir lietderīgi neprasīt papildu korekcijas virs minimālajām prasībām par 0,5 % no IKP.

               (8)

               Prasītais strukturālās bilances uzlabojums 2017. gadā par 0,5 % no IKP atbilst valdības primāro neto izdevumu nominālā pieauguma tempam, kas 2017. gadā nepārsniedz 3,3 % (3).

               (9)

               Komisijas 2017. gada pavasara prognozē paredzēts, ka vispārējās valdības budžeta deficīts 2017. gadā būs 3,5 % no IKP, kas pārsniedz Līgumā noteikto atsauces vērtību – 3 % no IKP. Prasītā strukturālā korekcija arī šķiet lietderīga, lai nodrošinātu, ka Rumānija 2017. gadā ievēro vispārējās valdības budžeta deficīta robežvērtību, t. i., 3 % no IKP.

               (10)

               Ir lietderīgi šo ieteikumu darīt publiski pieejamu.

               (11)

               Lai sasniegtu ieteiktos budžeta mērķus, ir būtiski, ka Rumānija pieņem un stingri īsteno nepieciešamos pasākumus un intensīvi uzrauga kārtējo izdevumu attīstību,

         AR ŠO IESAKA:
   RUMĀNIJAI:

               1)

               veikt vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu, ka valdības primāro neto izdevumu nominālais izaugsmes temps 2017. gadā nepārsniedz 3,3 %, kas atbilst gada strukturālajai korekcijai 0,5 % apmērā no IKP, tādējādi liekot valstij īstenot attiecīgas korekcijas vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai;

               2)

               izmantot visus neparedzētos papildu ieņēmumus budžeta deficīta samazināšanai: budžeta konsolidācijas pasākumiem būtu jānodrošina vispārējās valdības strukturālās bilances ilgtspējīga uzlabošanās tā, lai veicinātu izaugsmi;

               3)

               līdz 2017. gada 15. oktobrim ziņot Padomei par darbībām, kas veiktas saistībā ar šo ieteikumu.

      Šis ieteikums ir adresēts Rumānijai.
      Luksemburgā, 2017. gada 16. jūnijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         E. SCICLUNA

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Padomes Ieteikums (2016. gada 12. jūlijs) par Rumānijas 2016. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Rumānijas 2016. gada konverģences programmu (OV C 299, 18.8.2016., 73. lpp.).

      (3)  Valdības neto izdevumus veido kopējie valdības izdevumi, izņemot procentu izdevumus, izdevumus saistībā ar Savienības programmām, kas ir pilnībā izlīdzināti ar ienākumiem no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas saistībā ar bezdarbnieku pabalstu izdevumiem. Valsts finansētā bruto pamatkapitāla veidošanas līmenis ir izlīdzināts 4 gadu laikposmā. Ir ņemti vērā tiesību aktos paredzētie diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu jomā ir atskaitīti.


title: Komisijas Ieteikums (2005. gada 3. jūnijs) par kopīgām pamatnostādnēm attiecībā uz apgrozībai paredzēto euro monētu valsts pusēm (izziņots ar dokumenta numuru C(2005) 1648)

text:
               18.7.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 186/1

      KOMISIJAS IETEIKUMS

   (2005. gada 3. jūnijs)
   par kopīgām pamatnostādnēm attiecībā uz apgrozībai paredzēto euro monētu valsts pusēm
   (izziņots ar dokumenta numuru C(2005) 1648)
   (Autentiski ir tikai teksti dāņu, angļu, somu, franču, vācu, grieķu, itāliešu, portugāļu, spāņu un zviedru valodā)
   (2005/491/EK)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 211. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar Līguma 106. panta 2. punktu dalībvalstis var emitēt monētas, kuru emisijas daudzums jāapstiprina Eiropas Centrālajai bankai.

               (2)

               Padome saskaņā ar Līguma 106. panta 2. punkta otro teikumu šajā jomā ir pieņēmusi saskaņošanas pasākumus, kas izklāstīti Padomes 1998. gada 3. maija Regulā (EK) Nr. 975/98 par apgrozībai paredzēto eiro monētu nominālvērtībām un tehniskajiem datiem (1).

               (3)

               Saskaņā ar 11. pantu Padomes 1998. gada 3. maija Regulā (EK) Nr. 974/98 par eiro ieviešanu (2) monētām euro un centu denominācijā, ja tās atbilst denominācijām un tehniskajiem datiem, ir likumīga maksāšanas līdzekļa statuss visās “iesaistītajās” dalībvalstīs, kā tas noteikts minētajā Regulā. Kopš to laišanas apgrozībā 2002. gada 1. janvārī euro monētas izplatītas visā euro zonā.

               (4)

               Ekonomikas un finanšu padome neformālā sanāksme Veronā 1996. gada aprīlī nolēma, ka euro monētām būs kopēja Eiropai veltīta reversa puse un atšķirīga valsts aversa puse. Dažādu denomināciju kopējos dizainparaugus dalībvalstu vadītāji izvēlējās Eiropadomes sanāksmē Amsterdamas 1997. gada decembrī, kas bija sasaukta pēc Komisijas organizēta konkursa. Par euro monētu valsts pušu dizainparaugiem lemj katra dalībvalsts.

               (5)

               Padome 2003. gada 8. decembrī nolēma, ka jāatceļ moratorijs jautājumos par apgrozībā paredzētām jubilejas monētām, ko Ekonomikas un finanšu padome bija izsludinājusi 1998. gada 8. decembrī. Atbilstīgi Komisijas 2003. gada 29. septembra Ieteikumam 2003/734/EK par vispārpieņemto praksi, veicot izmaiņas apgrozībā laisto euro monētu aversa valsts puses dizainparaugos (3), lai pieminētu kādu īpašu notikumu vai personību, dalībvalstīm no 2004. gada ir paredzētas tiesības ar noteiktiem ierobežojumiem laist apgrozībā noteiktu daudzumu piemiņas euro monētu, kurām valsts dizainparaugu atšķiras no parastām apgrozībai paredzētām euro monētām. Turklāt Padome vienojās, ka izmaiņas standarta monētu valsts pusē ir iespējamas ar nosacījumu, ka valsts vadītājs par tām paziņo, vienlaicīgi pārskatot iespēju līdz 2008. gada beigām izsludināt moratoriju attiecībā uz izmaiņām monētu valsts pusēs citu iemeslu dēļ.

               (6)

               Pēc Eiropas Savienības paplašināšanās 2004. gada maijā vairākas nesen pievienojušās dalībvalstis ir sākušas gatavoties euro ieviešanai. Daļa no šīs gatavošanās ir savas valsts euro monētu valsts pušu izvēle.

               (7)

               Ņemot vērā valsts pušu pieaugošo skaitu, vispārējo euro metāla naudas sistēmas vienotību nostiprinās šajā ieteikumā ierosinātās kopējās pamatnostādnes valsts pušu izvēlē gan parastajām, gan arī jubilejas apgrozībai paredzētām monētām.

               (8)

               Euro monētas ir apgrozībā ne tikai to emisijas valstī, bet visā euro zonā, kā arī ārpus tās. Tādēļ katrā no euro zonas valstīm pieaug to apgrozībā esošo monētu īpatsvars, kurām nav valsts puses. Šajā kontekstā uz monētas valsts puses jābūt skaidrai norādei par emisijas valsti, lai šīs monētas ieinteresētais lietotājs bez grūtībām varētu identificēt izcelsmes valsti.

               (9)

               Euro monētu kopējā Eiropas pusē ir norādīts gan vienotās valūtas nosaukums, gan monētas denominācija. Valsts pusē nav jāatkārto ne vienotās valūtas nosaukums, ne monētas denominācija. Uzrakstā uz 2 euro monētu malas var tikt sniegta norāde par denomināciju, izmantojot tikai skaitli “2” un/vai terminu “euro”, kā tas atbilst pašreizējai praksei lielākajā daļā dalībvalstu.

               (10)

               Tā kā euro monētas ir apgrozībā visā euro zonā, to valsts dizainparauga pazīmes zināmā mērā ir vispārēju interešu jautājums. Dalībvalstīm ir savstarpēji jāinformē citai cita par jaunām valsts pusēm, pirms tiek pieņemts galīgais lēmums. Lai to panāktu, dalībvalstīm turpmākai izplatīšanai Komisijai iepriekš jāiesniedz savu jauno euro monētu dizainparaugi (ieskaitot uzrakstu uz 2 euro monētu malas). Tas jāveic tā, lai nerastos nepamatotas kavēšanās.

               (11)

               Lai ņemtu vērā dalībvalstu dažādās prakses un vēlmes šajā jomā, šajā ieteikumā ietvertās pamatnostādnes ir apspriestas ar dalībvalstīm.

               (12)

               Kopiena ir noslēgusi monetāros nolīgumus ar Monako Firstisti, Sanmarino Republiku un Vatikāna Pilsētvalsti, ar ko tām tiek dotas tiesības emitēt noteiktus daudzumus apgrozībai paredzētu euro monētu. Kopējās pamatnostādnes attiecas arī uz apgrozībai paredzētām monētām, ko emitē iepriekš minētās valstis,

         IESAKA.
   1. pants
   Emisijas dalībvalsts identifikācija
   Uz visu denomināciju apgrozībai paredzēto euro monētu valsts pusēm ir norāde par emisijas dalībvalsti, proti, dalībvalsts nosaukums vai tā saīsinājums.
   2. pants
   Valūtas nosaukuma un denominācijas neatkārtošana

               a)

               Valsts pusē neatkārto norādes ne par monētas denomināciju vai jebkuru tās daļu, ne arī par vienotās valūtas vai tās apakšvienības nosaukumu, ja vien šādu norāžu pamatā nav atšķirīga alfabēta lietojums.

               b)

               Uzrakstā uz 2 euro monētu malas ir norāde par denomināciju, izmantojot tikai skaitli “2” un/vai terminu “euro”.

         3. pants
   Informācijas procedūra
   Dalībvalstis savstarpēji informē cita citu par jaunām valsts pusēm, ieskaitot uzrakstu uz 2 euro monētu malas, pirms tās pieņem galīgo lēmumu. Lai to panāktu, dalībvalstis iesniedz Komisijai savu jauno euro monētu dizainparaugus, kura ar Ekonomikas un finanšu komitejas attiecīgās apakškomitejas starpniecību nekavējoties informē citas dalībvalstis. Visu informāciju saistībā ar jauno monētu valsts dizainparaugiem publicē Eiropas Savienības Oficiālajā Vēstnesī.
   4. pants
   Ieteikuma darbības joma
   Šis ieteikums attiecas gan uz parasto, gan jubilejas apgrozībai paredzēto euro monētu valsts pusēm un uzraksta uz monētas malas. Tas neattiecas uz to parasto un jubilejas apgrozībai paredzēto euro monētu valsts pusēm un uzraksta uz monētas malas, kuras pirmoreiz emitētas pirms šā ieteikuma pieņemšanas.
   5. pants
   Adresāti
   Šis ieteikums adresēts visām dalībvalstīm, kā noteikts Regulas (EK) Nr. 974/98 1. pantā.

      Briselē, 2005. gada 3. jūnijā

            Komisijas vārdā —

         Joaquín ALMUNIA

            Komisijas loceklis

      (1)  OV L 139, 11.5.1998., 6. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 423/1999 (OV L 52, 27.2.1999., 2. lpp.).

      (2)  OV L 139, 11.5.1998., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 2596/2000 (OV L 300, 29.11.2000., 2. lpp.).

      (3)  OV L 264, 15.10.2003., 38. lpp.


title: EK: Komisijas Ieteikums (2005. gada 15. februāris) par biržas sarakstā iekļautu sabiedrību direktoru bez izpildpilnvarām vai padomes locekļu un (direktoru) padomes komiteju lomuDokuments attiecas uz EEZ

text:
               25.2.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 52/51

      KOMISIJAS IETEIKUMS

   (2005. gada 15. februāris)
   par biržas sarakstā iekļautu sabiedrību direktoru bez izpildpilnvarām vai padomes locekļu un (direktoru) padomes komiteju lomu
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2005/162/EK)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 211. panta otro ievilkumu,
   tā kā:

               (1)

               Komisija 2003. gada 21. maijā pieņemtajā paziņojumā izklāstīja savu Rīcības plānu “Uzņēmējdarbības tiesību modernizēšana un uzņēmumu vadības uzlabošana Eiropas Savienībā – turpmākās attīstības plāns” (1). Galvenie rīcības plāna mērķi ir stiprināt akcionāru tiesības un aizsardzību darbiniekiem, kreditoriem un citām personām, ar kurām uzņēmējsabiedrības strādā, vienlaikus pielāgojot komerclikumu un uzņēmumu vadības noteikumus atbilstoši dažādām uzņēmējsabiedrību kategorijām, kā arī veicināt uzņēmējdarbības efektivitāti un konkurētspēju, īpašu uzmanību pievēršot atsevišķiem pārrobežu komercdarbības jautājumiem.

               (2)

               Eiropas Parlaments 2004. gada 21. aprīļa to Rezolūcijā augstu novērtēja un izteica stingru atbalstu lielākajai daļai izteikto iniciatīvu. Eiropas Parlaments aicināja Komisiju izstrādāt noteikumus, lai likvidētu un novērstu interešu konfliktus un īpaši uzsvēra, ka biržas sarakstā iekļautām sabiedrībām nepieciešamas revīzijas komitejas, kuru funkcijas ietvertu ārējo revidentu neatkarības, objektivitātes un darbības efektivitātes uzraudzību.

               (3)

               Uzņēmējsabiedrības dažādiem mērķiem pieņem darbā direktorus bez izpildpilnvarām vai padomes locekļus. Viņu loma ir ļoti svarīga izpilddirektoru vai valdes locekļu darbības pārraudzīšanā un interešu konfliktu situāciju risināšanā, kā arī uzticības finanšu tirgiem atjaunošanā. Tādēļ jāaicina dalībvalstis noteikt pasākumus, kas ir piemērojami attiecībā uz biržas sarakstā iekļautām sabiedrībām, kas definētas kā uzņēmējsabiedrības, kuru vērtspapīri ir pielaisti tirdzniecībai regulētajā Kopienas tirgū. Īstenojot šo ieteikumu, dalībvalstīm jāapskata korporatīva veida kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu specifika un jānodrošina, lai dažāda veida kolektīvo ieguldījumu uzņēmumi netiktu nevajadzīgi pakļauti nevienlīdzīgai attieksmei. Attiecībā uz kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem, kā tie definēti Padomes 1985. gada 20. decembra Direktīvā 85/611/EEK par normatīvo un administratīvo aktu koordināciju attiecībā uz pārvedamu vērtspapīru kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem (PVKIU) (2), tā jau paredz konkrētu uzņēmumu vadības mehānismu kopumu. Lai nepieļautu nevajadzīgi nevienlīdzīgu attieksmi pret tiem korporatīvā veida kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem, uz kuriem neattiecas likumdošanas saskaņošanas pasākumi Kopienas līmenī, dalībvalstīm jāizvērtē, vai un kādā apjomā uz šiem kolektīvo ieguldījumu uzņēmumiem attiecināmi līdzīgi uzņēmumu vadības mehānismi.

               (4)

               Ņemot vērā izskatāmo jautājumu sarežģītību, detalizētu saistošu noteikumu pieņemšana nav vēlamākais un efektīvākais izvirzīto mērķu sasniegšanas veids. Lai panāktu uzņēmumu vadības principu labāku ievērošanu, daudzos dalībvalstīs pieņemtos uzņēmumu vadības kodeksos priekšroka tiek dota “ievēro vai paskaidro” pieejai, ar ko uzņēmējsabiedrības tiek aicinātas atklāt, vai tās ievēro kodeksu, kā arī paskaidrot jebkuras būtiskas atkāpes no tā. Šī pieeja uzņēmējsabiedrībām ļauj atspoguļot nozares un uzņēmumu raksturīgākās īpatnības, bet tirgum izvērtēt sniegtos paskaidrojumus un pamatojumu. Lai stiprinātu direktoru bez izpildpilnvarām vai padomes locekļu lomu, tādējādi ir pienācīgi uzaicināt visas dalībvalstis veikt nepieciešamos pasākumus, lai, balstoties uz šajā ieteikumā izklāstītajiem principiem un par pamatu izmantojot “ievēro vai paskaidro” pieeju vai tiesību aktus, valsts līmenī ieviestu virkni noteikumus biržas sarakstā iekļautām sabiedrībām.

               (5)

               Ja dalībvalstis nolemj izmantot “ievēro vai paskaidro” pieeju (saskaņā ar kuru uzņēmējsabiedrībām, atsaucoties uz noteiktiem labas prakses ieteikumiem, jāpaskaidro to darbība), tām vajag būt iespējai to darīt, pamatojoties uz attiecīgajiem tirgus dalībnieku izstrādātajiem ieteikumiem.

               (6)

               Jebkāda pasākuma, ko dalībvalstis pieņem saskaņā ar šo ieteikumu, pamatmērķim jābūt biržas sarakstā iekļauto sabiedrību vadības uzlabošana. Tā kā šis mērķis ir svarīgs visu esošo un potenciālo ieguldītāju aizsardzības nodrošināšanai, saistībā ar investīciju veikšanu visās biržas sarakstā iekļautajās sabiedrībās Kopienā neatkarīgi no tā, vai tās ir dibinātas kādā no dalībvalstīm, šiem pasākumiem jāattiecas arī uz uzņēmējsabiedrībām, kas izveidotas trešajās valstīs, taču ir iekļautas biržas sarakstā Kopienā.

               (7)

               Tādu neatkarīgu pārstāvju klātbūtne (direktoru) padomē, kas spējīgi atspēkot vadības lēmumus, tiek uzskatīta par akcionāru un citu ieinteresēto pušu efektīvu aizsardzības līdzekli. Uzņēmējsabiedrībās ar sadrumstalotām īpašuma tiesībām galvenās bažas rada tas, kā uzņēmējsabiedrības vadību pakļaut vāju akcionāru kontrolei. Uzņēmējsabiedrībās ar kontrolējošiem akcionāriem uzmanība tiek vairāk pievērsta tam, kā nodrošināt, lai uzņēmējsabiedrība tiktu vadīta, pienācīgi ievērojot arī mazākuma akcionāru intereses. Abos gadījumos svarīgi ir nodrošināt atbilstošu aizsardzību trešajām personām. Neatkarīgi no jebkuras uzņēmējsabiedrības padomes formālās struktūras, uzņēmējsabiedrības vadība jāpakļauj iedarbīgai un pietiekami neatkarīgai uzraudzībai. Neatkarība jāsaprot kā būtisku interešu konfliktu neesamība; šajā sakarā pienācīga uzmanība jāvelta visiem draudiem, kas var rasties gadījumā, ja padomes pārstāvim ir cieša saikne ar uzņēmējsabiedrības konkurentu.

               (8)

               Lai nodrošinātu, ka uzņēmējsabiedrības vadība tiek pakļauta efektīvai un pietiekami neatkarīgai uzraudzībai, (direktoru) padomē jāietver pietiekams skaits apņēmīgu locekļu, kuriem nav nekādas izpildpilnvaras uzņēmējsabiedrībā vai tās grupā, un kuri ir neatkarīgi, proti, brīvi no jebkādiem būtiskiem interešu konfliktiem. Ņemot vērā dalībvalstīs pastāvošās atšķirīgās tiesību sistēmas, neatkarīgo locekļu īpatsvars (direktoru) padomē Kopienas līmenī nav jādefinē precīzi.

               (9)

               Direktoru bez izpildpilnvarām vai padomes locekļu veiktā uzraudzība parasti tiek uztverta kā izšķiroša trīs jomās, kurās uzņēmējsabiedrības vadības interešu konflikta iespējamība ir sevišķi augsta, it īpaši, ja akcionāri tajās nav iesaistīti tiešā veidā: direktoru iecelšana, direktoru atlīdzības noteikšana un revīzija. Tādēļ ieteicams veicināt direktoru bez izpildpilnvarām vai padomes locekļu lomu šajās jomās, kā arī atbalstīt iecelšanas, atlīdzības un revīzijas komiteju izveidošanu (direktoru) padomē.

               (10)

               Principā, neskaitot tos gadījumus, kad konkrētu jautājumu lemšana ir pilnsapulces kompetencē, tikai (direktoru) padomei kopumā ir lēmumu pieņemšanas pilnvaras un kā koleģiāla struktūra tā ir kolektīvi atbildīga par savu pienākumu veikšanu. (Direktoru) padomei ir pilnvaras noteikt komiteju skaitu un sastāvu, ko tā uzskata par nepieciešamu sava darba atvieglošanai, bet šīs komitejas principā nevar būt pašas (direktoru) padomes aizvietotājas. Tāpēc pārsvarā iecelšanas, atlīdzības un revīzijas komitejas izstrādā ieteikumus, kuru mērķis ir lēmumu sagatavošana to pieņemšanai (direktoru) padomē. Tomēr (direktoru) padomei nav aizliegts daļu no savām lēmumu pieņemšanas pilnvarām deleģēt komitejām, ja tā to uzskata par piemērotu un ja tas atļauts saskaņā ar valsts tiesību aktiem, tomēr (direktoru) padome saglabā pilnu atbildību par tās kompetences jomā pieņemtajiem lēmumiem.

               (11)

               Ņemot vērā to, ka kandidātu atrašana darbam uzņēmējsabiedrībā ar vienpakāpes vai divpakāpju pārvaldes struktūru, rada jautājumus, kas saistīti ar direktoru bez izpildpilnvarām vai padomes locekļu atlasi, kuriem būtu jāuzrauga vadība, tāpēc iecelšanas komitejai galvenokārt jāsastāv no neatkarīgiem direktoriem bez izpildpilnvarām vai neatkarīgiem padomes locekļiem. Tajā pat laikā vēl tiktu atstāta vieta iecelšanas komitejā direktoriem bez izpildpilnvarām vai padomes locekļiem, kuri neatbilst neatkarības kritērijiem. Tā tiktu atstāta arī vieta izpilddirektoriem (uzņēmējsabiedrībās, kurās iecelšanas komiteju izveido vienpakāpes padomē, un kamēr izpilddirektori neveido šīs komitejas vairākumu).

               (12)

               Ņemot vērā dažādās pieejas dalībvalstīs attiecībā uz struktūrām, kas ir atbildīgas par direktoru iecelšanu un atcelšanu, iecelšanas komitejas (direktoru) padomes ietvaros galvenā loma ir nodrošināt, ka gadījumos kad (direktoru) padomei ir paredzēta loma iecelšanas un atcelšanas procesā (vai nu tai ir tiesības iesniegt priekšlikumus, vai pieņemt lēmumus, kā to nosaka valsts tiesību akti), šī loma tiek pildīta pēc iespējas objektīvi un profesionāli. Iecelšanas komitejai tāpēc pamatā jāsniedz ieteikumus (direktoru) padomei attiecībā uz direktoru iecelšanu un atcelšanu, par ko lemj valsts uzņēmējdarbības tiesībās noteiktā struktūra.

               (13)

               Kas attiecas uz atlīdzību, dalībvalstīs pieņemtajiem uzņēmumu vadības kodeksiem ir tendence galveno uzmanību pievērst izpilddirektoru vai valdes locekļu atlīdzībai, jo tieši tur ir vislielākās interešu konflikta iespējas. Daudzos kodeksos tiek atzīts, ka zināma uzmanība padomes līmenī būtu jāpievērš augstākā līmeņa vadītāju atlīdzības politikai. Visbeidzot, īpaša uzmanība tiek pievērsta opcijām uz akcijām. Tā kā dalībvalstīs ir dažādas pieejas attiecībā uz struktūrām, kas atbildīgas par direktoru atlīdzības noteikšanu, (direktoru) padomē ietilpstošajai atlīdzības komitejai ir būtiski nodrošināt, lai gadījumos, kad (direktoru) padomei ir paredzēta loma atlīdzības noteikšanā (vai nu tai ir tiesības iesniegt priekšlikumus, vai pieņemt lēmumus, kā to nosaka valsts tiesību akti), šī loma tiek pildīta pēc iespējas objektīvi un profesionāli. Atlīdzības komitejai tāpēc pamatā jāsniedz ieteikumus (direktoru) padomei attiecībā uz tiem ar atlīdzību saistītajiem jautājumiem, par ko lemj valsts uzņēmējdarbības tiesībās noteiktā struktūra.

               (14)

               Parasti par diviem galvenajiem (direktoru) padomes uzdevumiem tiek uzskatīta finanšu pārskatu un citas ar to saistītās, uzņēmējsabiedrības izplatītās informācijas pārbaude, lai nodrošinātu, ka šī informācija pareizi un pilnībā atspoguļo uzņēmējsabiedrības stāvokli, kā arī to procedūru uzraudzība, kas izveidotas, lai izvērtētu un vadītu riskus. Šajā kontekstā lielākā daļa uzņēmumu vadības kodeksu būtisku lomu atvēl revīzijas komitejai, kas (direktoru) padomei palīdz šo uzdevumu pildīšanā. Dažās dalībvalstīs šīs funkcijas kopumā vai daļēji tiek uzticētas struktūrām ārpus (direktoru) padomes. Tāpēc ieteicams, ka (direktoru) padomes ietvaros izveidotā revīzijas komiteja sniedz ieteikumus (direktoru) padomei par šiem revīzijas jautājumiem, bet šīs funkcijas vienlīdz efektīvi var veikt arī citas struktūras ārpus (direktoru) padomes.

               (15)

               Lai direktori bez izpildpilnvarām vai padomes locekļi strādātu efektīvi, viņiem jābūt atbilstošai pieredzei un pietiekami daudz laikam. Turklāt pietiekami lielam to skaitam jāatbilst attiecīgiem neatkarības kritērijiem. Pirms direktoru bez izpildpilnvarām vai padomes locekļu iecelšanas par šiem jautājumiem jāiesniedz atbilstoša informācija, kas pietiekami regulāri tiek atjaunināta.

               (16)

               Kas attiecas uz direktoru kvalifikāciju, lielākajā daļā uzņēmumu vadības kodeksu tiek uzsvērta nepieciešamība pēc kvalificētām personām vadībā, bet tajā pašā laikā tiek atzīts, ka noteikt, kas šajā kvalifikācijā ietilpst, jāatstāj pašas uzņēmējsabiedrības ziņā, jo, cita starpā, nepieciešamā kvalifikācija ir atkarīga no uzņēmējsabiedrības darbības jomas, lieluma un tās darbības vides, pie kam šī kvalifikācija attiecas uz vadību kopumā. Tomēr ir jautājums, kas parasti prasa īpašu uzmanību, proti, vajadzība pēc noteiktām zināšanām un iemaņām darbam revīzijas komitejā, bez kurām iztikt nav iespējams. Tas nozīmē, ka (direktoru) padomei jānosaka, kāds ir tās vēlamais revīzijas komitejas sastāvs, kā arī periodiski tas jāpārvērtē, un īpaša uzmanība jāpievērš pieredzei, kas nepieciešama darbam šajā komitejā.

               (17)

               Attiecībā uz direktoru darba atdevi, lielākā daļa uzņēmumu vadības kodeksu cenšas nodrošināt, lai direktori savu pienākumu veikšanai atvēlētu pietiekami daudz laika. Daži no šiem kodeksiem ierobežo direktoru amatu pildīšanu citās uzņēmējsabiedrībās: padomes vai valdes priekšsēdētāja, kā arī izpilddirektora, vai valdes locekļa amati tiek uzskatīti par darbietilpīgākiem, nekā direktora bez izpildpilnvarām vai padomes locekļa pienākumi, bet precīzs ierobežojums attiecībā uz ieņemamo amatu skaitu atšķiras. Tomēr iesaistīšanās līmenis, kas tiek sagaidīts no direktora, lielā mērā ir atkarīgs no uzņēmējsabiedrības un vides, kurā tā darbojas. Šādā situācijā uzskata, ka katram direktoram pašam kritiski jāizvērtē, cik amatus tas var vienlaikus pildīt.

               (18)

               Kopumā dalībvalstīs pieņemtie uzņēmumu vadības kodeksi ir vienoti jautājumā par to, ka pietiekamam direktoru bez izpildpilnvarām vai padomes locekļu skaitam jābūt neatkarīgiem, tas ir, brīviem no jebkādiem būtiskiem interešu konfliktiem. Neatkarība visbiežāk tiek saprasta kā ciešu saikņu trūkums ar vadītajiem, kontrolējošajiem akcionāriem vai pašu uzņēmējsabiedrību. Tā kā trūkst vienotas izpratnes par to, kas tieši ietilpst neatkarības jēdzienā, jāizstrādā vispārēja deklarācija, kurā būtu aprakstīts galvenais mērķis. Jāizstrādā noteikumi (neizsmeļošam) situāciju pārskatam, kas saistītas ar attiecībām vai apstākļiem, kuri parasti tiek atzīti par tādiem, kas var izraisīt būtisku interešu konfliktu, un kas dalībvalstīm nopietni jāņem vērā valsts līmenī izstrādājot kritērijus, ko (direktoru) padomei jāņem vērā. Jautājums par to, kas veido neatkarību, principā jāatstāj izlemšanai pašas (direktoru) padomes ziņā. Kad (direktoru) padome lemj par neatkarības kritērijiem, priekšroka dodama būtībai, nevis formai.

               (19)

               Tā kā direktoriem bez izpildpilnvarām vai padomes locekļiem atvēlēta svarīga loma uzticības atgūšanā un, plašākā mērogā, labas uzņēmējdarbības prakses izveidošanā, to uzdevums ir cieši uzraudzīt šī ieteikuma īstenošanas attīstību dalībvalstīs,

         AR ŠO IESAKA:
   I IEDAĻA
   DARBĪBAS JOMA UN DEFINĪCIJAS
   1.   Darbības joma
   1.1.   Dalībvalstis tiek aicinātas veikt nepieciešamos pasākumus vai nu izmantojot “ievēro vai paskaidro” pieeju, vai tiesību aktus un citus instrumentus, kas ir vispiemērotākie to juridiskajai videi, lai valsts līmenī ieviestu nosacījumu kompleksu, kas attiecas uz direktoru bez izpildpilnvarām vai padomes locekļu un padomes komiteju lomu biržas sarakstā iekļautās sabiedrībās.
   Tām tomēr attiecīgi jāņem vērā korporatīva veida kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu specifika, uz kuriem attiecas Direktīva 85/611/EEK. Dalībvalstīm arī jāizskata to korporatīvā veida kolektīvo ieguldījumu uzņēmumu specifika, uz kuriem neattiecas šīs direktīvas un kuru vienīgais nolūks ir investoru naudas ieguldīšana dažādos aktīvos, un kuri netiecas pēc juridiskas vai vadības kontroles pār investīciju objektu pārvaldītājiem vai emitentiem.
   1.2.   Ja dalībvalstis nolemj izmantot “ievēro vai paskaidro” pieeju, kad uzņēmējsabiedrībām tiek prasīts, balstoties uz labas prakses ieteikumiem, izskaidrot savas darbības principus, uzņēmējsabiedrībām katru gadu jānorāda tie ieteikumi, kurus tās neievēro (un gadījumā, ja ieteikumā ir prasības, kuras jāievēro pastāvīgi, jānorāda, kurā atskaites perioda daļā šī neievērošana notikusi), un pēc būtības un konkrēti jāpaskaidro jebkuras ievērojamas atkāpes apjomu un tās rašanās iemeslus.
   1.3.   Apsverot šajā ieteikumā minētos principus, dalībvalstīm it īpaši jāņem vērā:
   1.3.1.   funkcijas un kompetences, ko tās piešķir jebkādai (direktoru) padomes ietvaros izveidotai un šajā ieteikumā ierosinātai komitejai, atbilstoši ņem vērā attiecīgo juridisko personu tiesības un pienākumus, kā tas noteikts valsts tiesībās;
   1.3.2.   dalībvalstīm jādod iespēja daļēji vai pilnībā izvēlēties starp jebkuras komitejas, kurai ir ieteikumā norādītās īpašības, izveidošanu (direktoru) padomes ietvaros, vai citu struktūru izmantošanu ārpus (direktoru) padomes. Šādas struktūras vai procedūras, kas saskaņā ar valsts tiesību aktiem varētu būt uzņēmējsabiedrībām obligātas, vai ir ieteicamas valsts līmenī ar “ievēro vai paskaidro” pieejas starpniecību, un tiek uzskatītas par funkcionāli ekvivalentām un vienādi iedarbīgām.
   1.4.   Attiecībā uz biržas sarakstā iekļautām sabiedrībām, kas izveidotas vienā no dalībvalstīm, konkrētajā dalībvalstī ieviestajam noteikumu kopumam jāaptver vismaz biržas sarakstā iekļautās sabiedrības, kas reģistrētas tās teritorijā.
   Kas attiecas uz biržas sarakstā iekļautām sabiedrībām, kas nav izveidotas nevienā dalībvalstī, konkrētajā dalībvalstī ieviestajam noteikumu kopumam jāaptver vismaz tās biržas sarakstā iekļautās sabiedrības, kuru finanšu instrumentu pirmā sarakstā iekļaušanas vieta ir šīs dalībvalsts teritorijā izveidotais regulētais tirgus.
   2.   Ieteikumā izmantotās definīcijas
   2.1.   “Biržas sarakstā iekļautas sabiedrības” nozīmē uzņēmējsabiedrības, kuru vērtspapīri tiek tirgoti regulētā tirgū Direktīvas 2004/39/EK izpratnē vienā vai vairākās dalībvalstīs;
   2.2.   “direktors” nozīmē jebkuras uzņēmējsabiedrības pārvaldes, vadības vai uzraudzības struktūras locekli;
   2.3.   “izpilddirektors” nozīmē jebkuru pārvaldes struktūras (vienpakāpes sistēma) locekli, kurš piedalās uzņēmuma pārvaldē ikdienā;
   2.4.   “direktors bez izpildpilnvarām” nozīmē jebkuru pārvaldes struktūras (vienpakāpes sistēma) locekli, kurš nav izpilddirektors;
   2.5.   “valdes loceklis” nozīmē jebkuru uzņēmējsabiedrības vadības struktūras locekli (divpakāpju sistēma);
   2.6.   “padomes loceklis” nozīmē jebkuru uzņēmējsabiedrības uzraudzības struktūras locekli (divpakāpju sistēma).
   II IEDAĻA
   DIREKTORU BEZ IZPILDPILNVARĀM VAI PADOMES LOCEKĻU LOMA (DIREKTORU) PADOMĒS
   3.   Direktoru bez izpildpilnvarām vai padomes locekļu klātbūtne
   3.1.   Pārvaldes, vadības un uzraudzības struktūrās jāietilpst pietiekami labi sabalansētam skaitam izpilddirektoru/valdes locekļu un direktoru bez izpildpilnvarām/padomes locekļu, lai nerastos situācija, ka šo struktūru lēmumu pieņemšanas procesu dominē viena persona vai maza personu grupa.
   3.2.   (Direktoru) padomes priekšsēdētājam viņa veiktajā objektīvajā uzraudzībā nedrīkst traucēt viņa pašlaik vai pagātnē veiktie pienākumi. Vienpakāpes sistēmā viens no šīs prasības nodrošināšanas veidiem ir nošķirt priekšsēdētāja un galvenā izpilddirektora (“chief executive officer”) lomas. Gan vienpakāpes, gan divpakāpju sistēmā var piemērot principu, ka (galvenais) izpilddirektors automātiski nekļūst par (direktoru) padomes priekšsēdētāju. Gadījumos, ja uzņēmējsabiedrība nolemj apvienot direktoru padomes priekšsēdētāja un galvenā izpilddirektora lomas vai uzreiz pieņem darbā par (direktoru) padomes priekšsēdētāju bijušo valdes priekšsēdētāju vai izpilddirektoru, ir jāsniedz informācija par veiktajiem piesardzības pasākumiem interešu konfliktu novēršanai.
   4.   Neatkarīgo direktoru skaits
   Uzņēmējsabiedrību (direktoru) padomē jāievēl pietiekams skaits neatkarīgo direktoru bez izpildpilnvarām vai neatkarīgo padomes locekļu, lai nodrošinātu to, ka jebkādi būtiski interešu konflikti direktoru darbā tiktu pienācīgi risināti.
   5.   Padomes komiteju organizācija
   Padomes ir organizējamas tā, lai galvenajās jomās, kur ir sevišķi liela iespēja rasties interešu konfliktiem, darbotos pietiekams skaits neatkarīgo direktoru bez izpildpilnvarām vai neatkarīgo padomes locekļu. Šim nolūkam, taču ņemot vērā 7. punktu, iecelšanas, atlīdzības un revīzijas komitejas ir izveidojamas (direktoru) padomēs, ņemot vērā I pielikumu, gadījumos kad valsts tiesību akti paredz šo padomju noteiktu lomu šajās sfērās.
   6.   Komiteju loma attiecībās ar (direktoru) padomi
   6.1.   Iecelšanas, atlīdzības un revīzijas komitejām jāizstrādā ieteikumi, kas ņemami vērā (direktoru) padomes lēmumu sagatavošanā. Galvenais komiteju darbības mērķis ir palielināt (direktoru) padomes efektivitāti, nodrošinot, ka lēmumi ir labi pārdomāti, kā arī palīdzēt organizēt tās darbu tā, lai lēmumus neietekmē būtiski interešu konflikti. Principā komiteju izveide nav paredzēta, lai ar to atņemtu jautājumu risināšanas pilnvaras (direktoru) padomei, jo tā paliek pilnībā atbildīga par savā kompetencē esošo lēmumu pieņemšanu.
   6.2.   (Direktoru) padomei jāizstrādā katras izveidotās komitejas darba uzdevumi. Ja to atļauj valsts tiesības, skaidri jānosaka, pietiekami jāapraksta un pārredzamā veidā jāpublisko jebkurš gadījums, kad tiek deleģētas jebkādas lēmumu pieņemšanas pilnvaras.
   7.   Elastība komiteju izveidē
   7.1.   Uzņēmējsabiedrībām jāpārliecinās, ka iecelšanas, atlīdzības un revīzijas komitejām paredzētās funkcijas tiek pildītas. Taču uzņēmējsabiedrības šīs funkcijas var grupēt pēc saviem ieskatiem un izveidot mazāk nekā trīs komitejas. Šādā gadījumā uzņēmējsabiedrībai pietiekami jāizskaidro, kādēļ tā izvēlas alternatīvu pieeju, kā arī jāparāda, kā izvēlētā pieeja nodrošina trim atsevišķām komitejām izvirzīto mērķu sasniegšanu.
   7.2.   Uzņēmējsabiedrībās, kurās (direktoru) padome ir maza, tā var pati kopumā uzņemties pildīt trīs komitejām paredzētās funkcijas ar nosacījumu, ka tiek ievērotas prasības, kas izvirzītas attiecībā uz komiteju sastāvu, un par to tiek sniegta nepieciešamā informācija. Šādā gadījumā uz (direktoru) padomi kopumā ir piemērojami valsts noteikumi, kas regulē padomes komitejas (it īpaši attiecībā uz to lomu, darbību un darbības pārskatāmību).
   8.   (Direktoru) padomes darba izvērtējums
   Katru gadu (direktoru) padomei jāveic sava darba izvērtējums. Tam jāietver tās sastāva, organizācijas un kopējās darbības izvērtējums, kā arī katra padomes locekļa un tās komiteju kompetences un darba efektivitātes izvērtējums. Tam jāizanalizē, cik lielā mērā (direktoru) padome ir sasniegusi savas darbības mērķus.
   9.   Pārskatāmība un komunikācija
   9.1.   (Direktoru) padomei vismaz reizi gadā jāpublisko atbilstoša informācija (kā daļa no informācijas, kas iekļaujama uzņēmējsabiedrības paziņojumā par tās vadības struktūrām un praksi) par tās iekšējo organizāciju un darbībā izmantotajām procedūrām, ieskaitot ziņas par to, kādā mērā (direktoru) padomes darba pašvērtējums licis veikt jebkādas būtiskas izmaiņas tās darbā.
   9.2.   (Direktoru) padomei jānodrošina, lai akcionāri būtu pietiekami informēti par uzņēmuma darbību, tā stratēģiju, par to, kā tiek vadīti riski un interešu konflikti. Skaidri norādāma ir direktoru loma komunikācijā un attiecībās ar akcionāriem.
   III IEDAĻA
   DIREKTORU BEZ IZPILDPILNVARĀM VAI PADOMES LOCEKĻU PROFILS
   10.   Iecelšana un atcelšana
   Direktori bez izpildpilnvarām vai padomes locekļi ir ieceļami amatā uz noteiktu laiku ar individuālās pārvēlēšanas iespējām, maksimālo laika intervālu nosakot valsts līmenī, lai atļautu nepieciešamo laiku pieredzes iegūšanai, kā arī nepieciešamību dot iespēju pietiekami bieži lemt par direktoru atkārtotu apstiprināšanu amatā. Vienlaikus jābūt iespējai viņus atcelt no amata, bet atcelšana nedrīkst būt vienkāršāka par to, kas paredzēta izpilddirektoriem vai valdes locekļiem.
   11.   Kvalifikācija
   11.1.   Lai saglabātu atbilstošu līdzsvaru attiecībā uz tās locekļu kvalifikāciju, (direktoru) padomei jānosaka tās vēlamais sastāvs saistībā ar uzņēmējsabiedrības struktūru un darbību, kā arī periodiski tas jāizvērtē. (Direktoru) padomei jānodrošina, ka tā sastāv no locekļiem, kuriem kopumā piemīt zināšanu, viedokļu un pieredzes dažādība, kas nepieciešama, lai padome varētu pienācīgi veikt savus uzdevumus.
   11.2.   Revīzijas komitejas locekļiem kopumā jābūt mūsdienīgām, atbilstošām zināšanām un pieredzei finanšu un grāmatvedības jomā attiecībā uz biržas sarakstā iekļautām sabiedrībām, kas būtu atbilstošas uzņēmējsabiedrības darbības jomai.
   11.3.   Visiem jaunajiem (direktoru) padomes locekļiem jāpiedāvā viņiem piemērots ievadkurss, kas būtu pietiekami plašs, lai ietvertu visu uzņēmējsabiedrības organizāciju un darbību. (Direktoru) padomei jāveic ikgadējs izvērtējums, lai noteiktu jomas, kurās direktoriem jāuzlabo savas iemaņas un zināšanas.
   11.4.   Kad direktora kandidāts tiek ieteikts apstiprināšanai, jāparāda, kā viņa zināšanas un iemaņas noder darbam (direktoru) padomē. Lai tirgiem un sabiedrībai ļautu izvērtēt, vai šīs iemaņas un zināšanas laika gaitā saglabājas, (direktoru) padomei katru gadu jāpublisko tās sastāvs un jāsniedz informācija par katra direktora kvalifikāciju, kas attiecas uz viņa darbu (direktoru) padomē.
   12.   Saistības
   12.1.   Katram direktoram savam darbam jāvelta pietiekami daudz laika un uzmanības, viņam jāuzņemas ierobežot citu savu profesionālo darbību (it īpaši, kas attiecas uz direktora pienākumiem citās uzņēmējsabiedrībās) līdz tādai pakāpei, lai būtu iespējams pietiekami labi izpildīt viņam uzticētos pienākumus.
   12.2.   Kad tiek ieteikta direktora kandidatūra, jāuzrāda viņa pārējie nozīmīgie profesionālie pienākumi. Padome jāinformē par vēlākām izmaiņām. Katru gadu padomei jāievāc ziņas par šādām saistībām un informācija jāiekļauj gada pārskatā.
   13.   Neatkarība
   13.1.   Direktors ir uzskatāms par neatkarīgu, ja viņam nav biznesa, radniecības vai citu attiecību ar uzņēmējsabiedrību, to kontrolējošo akcionāru vai tās vadību, kas radītu interešu konfliktu, kas varētu apdraudēt spriedumu.
   13.2.   Valsts mērogā jāpieņem noteikti kritēriji direktoru neatkarības izvērtēšanai, ņemot vērā II pielikumā iekļautās vadlīnijas, kas apskata vairākas situācijas, kuras atspoguļo attiecības vai apstākļus, ko parasti atzīst par tādiem, kas var radīt būtisku interešu konfliktu. Direktoru neatkarības noteikšana pamatā ir (direktoru) padomes pašas kompetencē. (Direktoru) padome var nolemt, ka, lai gan noteikts direktors atbilst visiem valsts mērogā noteiktajiem direktoru neatkarības kritērijiem, viņš nevar tikt atzīts par neatkarīgu, ņemot vērā specifiskus apstākļus, kas attiecas uz direktoru vai uzņēmējsabiedrību, iespējams arī pretējais.
   13.3.   Jāpublisko atbilstoša informācija par secinājumiem pie kuriem (direktoru) padome ir nonākusi, lemjot par to, vai konkrētais direktors atzīstams par neatkarīgu.
   13.3.1.   Ja tiek iesniegts priekšlikums par direktora bez izpildpilnvarām vai padomes locekļa iecelšanu, uzņēmējsabiedrībai jāatklāj, vai tā to uzskata par neatkarīgu. Ja kandidāts neatbilst vienam vai vairākiem valsts mērogā noteiktiem direktoru neatkarības izvērtēšanas kritērijiem, uzņēmējsabiedrībai jāpublisko iemesli, kādēļ tā šo direktoru tomēr ir atzinusi par neatkarīgu. Uzņēmējsabiedrībām katru gadu jāpublisko informācija par to, kurus direktorus tā atzīst par neatkarīgiem.
   13.3.2.   Ja viens vai vairāki valsts mērogā noteikti direktoru neatkarības līmeņa izvērtēšanas kritēriji nav ievēroti visa gada garumā, uzņēmējsabiedrībai jāparāda, kādēļ attiecīgais direktors atzīts par neatkarīgu. Lai nodrošinātu par direktoru neatkarību sniegtās informācijas pareizību, uzņēmējsabiedrībai neatkarīgajiem direktoriem jāprasa savu neatkarību apliecināt atkārtoti.
   IV IEDAĻA
   NOBEIGUMA NOTEIKUMI
   14.   Pārraudzība
   Dalībvalstis tiek aicinātas veikt nepieciešamos pasākumus, lai veicinātu šajā ieteikumā noteikto principu ieviešanu līdz 2006. gada 30. jūnijam un paziņot Komisijai par saskaņā ar šo ieteikumu veiktajiem pasākumiem, lai Komisija varētu cieši sekot situācijai un uz tā pamata novērtētu nepieciešamību pēc turpmākiem pasākumiem.
   15.   Adresāti
   Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm.

      Briselē, 2005. gada 15. februāri

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Charlie McCREEVY

      (1)  KOM(2003) 284 galīgs.

      (2)  OV L 375, 31.12.1985., 3. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2004/39/EK (OV L 145, 30.4.2004., 1. lpp.).

      Sekojošie pielikumi sniedz papildu norādījumus ieteikumā noteikto principu interpretācijā.

      I PIELIKUMS
      (Direktoru) padomes komitejas
      1.   VISPĀRĒJAS PAZĪMES
      1.1.   Lielums
      Kad (direktoru) padomes sastāvā tiek veidotas komitejas, tās parasti sastāv no vismaz trīs locekļiem. Uzņēmējsabiedrībās ar mazām (direktoru) padomēm izņēmuma kārtā tās var sastāvēt tikai no viena vai diviem locekļiem.
      1.2.   Sastāvs
      Pieņemot lēmumus par komiteju vadību un locekļiem, jāņem vērā vajadzība nodrošināt, lai komiteju locekļu sastāvs tiktu regulāri atjaunots un lai komiteju funkcionēšana nebūtu pārāk daudz atkarīga no atsevišķām personām.
      1.3.   Pienākumu apraksts
      Katras komitejas kompetencei jābūt precīzi noteiktai (direktoru) padomes apstiprinātajos darba uzdevumos.
      1.4.   Pieejamie resursi
      Uzņēmējsabiedrībām jānodrošina, lai komitejas būtu apgādātas ar visiem pienākumu veikšanai nepieciešamajiem resursiem, kas cita starpā ietver tiesības iegūt, sevišķi no uzņēmējsabiedrības darbiniekiem, visu nepieciešamo informāciju, kā arī tiesības pieprasīt neatkarīgu ekspertu profesionālu padomu komiteju pārziņā esošajās jomās.
      1.5.   Komitejas sapulču apmeklējums
      Tā kā jānodrošina komiteju darba autonomija un objektivitāte, direktoriem, kas nav komitejas locekļi, attiecīgo komiteju sapulces jāapmeklē tikai pēc uzaicinājuma. Komitejai ir tiesības uzaicināt vai pieprasīt atsevišķu darbinieku vai speciālistu klātbūtni sapulcē.
      1.6.   Darbības pārskatāmība

                  1.

                  Komitejām jāpilda to funkcijas saskaņā ar apstiprinātajiem darba uzdevumiem. Tām regulāri jāinformē (direktoru) padomi par savu darbu un tā rezultātiem.

                  2.

                  Attiecībā uz katru (direktoru) padomes izveidoto komiteju vismaz vienu reizi gadā publiski jādara zināmi tās darba uzdevumi, kas ietver komitejas lomas skaidrojumu, uzrāda komitejai deleģētas padomes tiesības un pienākumus, ja vien to pieļauj valsts tiesību akti. Attiecīgā informācija ir iekļaujama uzņēmējsabiedrības paziņojumā par tās vadības struktūrām un praksi. Uzņēmējsabiedrībām katru gadu jāpublicē arī pastāvošo komiteju ziņojumi par to sastāvu, sanāksmju biežumu un to apmeklētību gada laikā, kā arī galvenajiem veiktajiem pasākumiem. Īpaši revīzijas komitejai jāapliecina, ka tā ir apmierināta ar revīzijas procesa neatkarību un īsumā jāpaskaidro, kā tā ir nonākusi pie šāda slēdziena.

                  3.

                  Katras komitejas priekšsēdētājam jāspēj tieši sazināties ar akcionāriem. Veids, kādā tas notiek, ir aprakstāms komitejas darba uzdevumos.

            2.   IECELŠANAS KOMITEJA
      2.1.   Izveide un sastāvs

                  1.

                  Ja saskaņā ar valsts tiesību aktiem (direktoru) padome spēlē noteiktu lomu direktoru iecelšanā un/vai atcelšanā, vai nu pašai pieņemot attiecīgos lēmumus, vai iesakot kandidatūras kādai citai uzņēmuma struktūrai, (direktoru) padomes ietvaros jāizveido iecelšanas komiteja.

                  2.

                  Iecelšanas komitejas sastāvā vismaz vairākumam jābūt neatkarīgiem direktoriem bez izpildpilnvarām vai padomes locekļiem. Ievērojot iepriekšminēto nosacījumu, uzņēmējsabiedrība var uzskatīt par lietderīgu komitejas darbā iesaistīt arī direktorus, kas nav neatkarīgi. Šādā gadījumā komitejas sastāvā ir iespējams iekļaut galveno izpilddirektoru (“chief executive officer”).

            2.2.   Loma

                  1.

                  Iecelšanas komitejai vismaz:

                              —

                              jāidentificē un jāiesaka (direktoru) padomei apstiprināšanai kandidatūras direktoru vakanču aizpildīšanai, kad tādas rodas. Šajā procesā iecelšanas komitejai jāizvērtē iemaņu, zināšanu un pieredzes kopums padomē, jāsagatavo katrai direktora amata vakancei paredzēto uzdevumu un nepieciešamo spēju apraksts, jāizvērtē sagaidāmā darba slodze,

                              —

                              periodiski jāizvērtē vienpakāpes/divpakāpju sistēmas struktūra, lielums, sastāvs un darbības efektivitāte, jāsniedz ieteikumi (direktoru) padomei par nepieciešamajām izmaiņām,

                              —

                              periodiski jāizvērtē katra direktora iemaņas, zināšanas un pieredze, kā arī jāziņo par to (direktoru) padomei,

                              —

                              jāizskata jautājumi, kas saistīti ar direktoru pēctecības plānošanu.

                  2.

                  Bez tam iecelšanas komitejai jāizskata valdes vai direktoru padomes politika to augstākā līmeņa vadītāju atlasē un iecelšanā amatos.

            2.3.   Darbība

                  1.

                  Iecelšanas komitejai jāizskata attiecīgo pušu iesniegtie priekšlikumi, ieskaitot vadību un akcionārus (1). It īpaši iecelšanas komitejai jākonsultējas ar galveno izpilddirektoru (“chief executive officer”), kurš ir tiesīgs tai iesniegt priekšlikumus, it sevišķi, ja izskatāmi jautājumi par izpilddirektoriem/valdes locekļiem vai augstākā līmeņa vadītājiem, kas neietilpst direktoru padomē.

                  2.

                  Savu pienākumu veikšanā iecelšanas komitejai jāspēj izmantot visa veida instrumenti, kurus tā uzskata par lietderīgiem, ieskaitot ārējo ekspertu konsultācijas vai reklāmu, un komitejai šim mērķim jāsaņem no uzņēmējsabiedrības pietiekams finansējums.

            3.   ATLĪDZĪBAS KOMITEJA
      3.1.   Izveide un sastāvs

                  1.

                  Ja saskaņā ar valsts tiesību aktiem (direktoru) padome spēlē noteiktu lomu direktoru atlīdzības lieluma noteikšanā, vai nu pašai pieņemot lēmumus, vai iesniedzot priekšlikumus kādai citai uzņēmējsabiedrības struktūrai, (direktoru) padomes ietvaros jāizveido atlīdzības komiteja.

                  2.

                  Atlīdzības komitejas sastāvā jābūt tikai direktoriem bez izpildpilnvarām vai padomes locekļiem. Vismaz vairākumam tās locekļu jābūt neatkarīgiem.

            3.2.   Loma

                  1.

                  Attiecībā uz izpilddirektoriem vai valdes locekļiem komitejai vismaz:

                              —

                              jāsniedz priekšlikumi apstiprināšanai (direktoru) padomē jautājumos par izpilddirektoru vai valdes locekļu atlīdzības politiku. Šādai politikai jāietver visas atalgojuma formas, ieskaitot fiksētu atlīdzību, ar darba rezultātiem saistītas atlīdzības shēmas, pensiju shēmas un maksājumus, kas saistīti ar darba pārtraukšanu. Priekšlikumiem par atlīdzības shēmām, kas balstītas uz darba rezultātiem, jāietver arī ieteikumi par to, kā noteikt attiecīgos darba mērķus un izvērtēt to sasniegšanu, pietiekamu uzmanību pievēršot izpilddirektoru vai valdes locekļu darba samaksas sasaistīšanai ar akcionāru ilgtermiņa interesēm un (direktoru) padomes noteiktajiem mērķiem uzņēmumam kopumā,

                              —

                              jāsniedz priekšlikumi (direktoru) padomei par katra izpilddirektora vai valdes locekļa atlīdzību, nodrošinot, ka tas atbilst uzņēmējsabiedrībā pieņemtajai atlīdzības politikai un konkrēto direktoru darba izvērtējumam. Šajā procesā komitejai jābūt pietiekami informētai par kopējo atlīdzības apjomu, ko direktori saņem citās grupas uzņēmējsabiedrībās,

                              —

                              jāsniedz priekšlikumi (direktoru) padomei par piemērotākajām līgumu formām ar izpilddirektoriem vai valdes locekļiem,

                              —

                              jāpalīdz (direktoru) padomei pārraudzīt, vai uzņēmējsabiedrība ievēro esošos noteikumus par informācijas sniegšanu par direktoru atlīdzību (sevišķi tas attiecas uz atlīdzības politikas un atsevišķu direktoru atlīdzības publicēšanu).

                  2.

                  Attiecībā uz augstākā līmeņa vadītājiem (kuru loku definē (direktoru) padome), komitejai vismaz:

                              —

                              jāsniedz vispārēji ieteikumi izpilddirektoriem vai valdes locekļiem par augstākā līmeņa vadītāju atlīdzības līmeni un struktūru,

                              —

                              jāuzrauga augstākā līmeņa vadītāju atlīdzības līmenis un struktūra, pamatojoties uz pietiekamu izpilddirektoru vai valdes locekļu sniegtu informāciju.

                  3.

                  Attiecībā uz akciju opcijām un citiem ar akcijām saistītiem veicināšanas pasākumiem, kurus var piešķirt direktoriem, vadītājiem un citiem darbiniekiem, komitejai vismaz:

                              —

                              jāapspriež uzņēmuma vispārēja politika attiecībā uz šādu atlīdzības shēmu pielietošanu, it sevišķi attiecībā uz akciju opciju piešķiršanu, kā arī jāsniedz jebkādi ar to saistīti priekšlikumi (direktoru) padomei,

                              —

                              jāizskata šajā jautājumā sagatavotā informācija iekļaušanai gada pārskatā vai akcionāru sapulces informēšanai,

                              —

                              jāiesniedz priekšlikumi (direktoru) padomei par izvēli starp opciju parakstīties uz akcijām vai opciju pirkt akcijas piešķiršanu, norādot gan šādas izvēles iemeslus, gan ietekmi.

            3.3.   Darbība

                  1.

                  Atlīdzības komitejai jākonsultējas vismaz ar (direktoru) padomes priekšsēdētāju un/vai valdes priekšsēdētāju/galveno izpilddirektoru par savu viedokli attiecībā uz citu izpilddirektoru vai valdes locekļu atlīdzību.

                  2.

                  Atlīdzības komitejai jābūt iespējai piesaistīt ārējos konsultantus, lai iegūtu nepieciešamo informāciju par tirgus standartiem atlīdzības sistēmu jomā. Komitejai jāatbild par atlases kritēriju noteikšanu konsultantu izvēlei, viņu iecelšanu un viņu darba uzdevumu apstiprināšanu. Šim nolūkam komitejai jāsaņem no uzņēmējsabiedrības pietiekams finansējums.

            4.   REVĪZIJAS KOMITEJA
      4.1.   Sastāvs
      Revīzijas komitejas sastāvā jābūt tikai direktoriem bez izpildpilnvarām vai padomes locekļiem. Vismaz vairākumam tās locekļu jābūt neatkarīgiem.
      4.2.   Loma

                  1.

                  Attiecībā uz uzņēmējsabiedrības iekšējām procedūrām revīzijas komitejai jāpalīdz (direktoru) padomei vismaz:

                              —

                              uzraudzīt uzņēmējsabiedrības un tās grupas sniegtās finanšu informācijas saskaņotību un uzticamību, sevišķu uzmanību pievēršot uzņēmējsabiedrībā izmantoto grāmatvedības metožu atbilstību tā darbības specifikai (ieskaitot konsolidācijas metodes, kuras tiek izmantotas, sagatavojot uzņēmumu grupas gada pārskatu),

                              —

                              izvērtēt vismaz reizi gadā iekšējās kontroles un riska vadības sistēmas, ar mērķi nodrošināt galveno risku (ieskaitot tos, kas saistīti ar spēkā esošo tiesību aktu ievērošanu) identificēšanu, vadīšanu un paziņošanu,

                              —

                              nodrošināt iekšējās revīzijas funkcijas efektivitāti, it sevišķi sniedzot ieteikumus attiecībā uz iekšējās revīzijas departamenta budžetu un iekšējās revīzijas departamenta vadītāja izvēli, viņa iecelšanu amatā, atkārtotu iecelšanu un atcelšanu, kā arī sekojot uzņēmējsabiedrības vadības reakcijai uz tās secinājumiem un ieteikumiem. Ja uzņēmējsabiedrībā iekšējās revīzijas funkcija nepastāv, vismaz reizi gadā jāizskata jautājums par to, vai tāda nav jāievieš.

                  2.

                  Attiecībā uz uzņēmējsabiedrības attiecībām ar tās ārējo revidentu revīzijas komitejai vismaz:

                              —

                              jāsniedz ieteikumi (direktoru) padomei par revidenta izvēli, algošanu, atkārtotu apstiprināšanu un atcelšanu, ko saskaņā ar valsts tiesību aktiem veic par to atbildīgā uzņēmējsabiedrības struktūra, kā arī par revidenta līguma nosacījumiem,

                              —

                              jāuzrauga revidenta neatkarība un objektivitāte, īpašu uzmanību pievēršot tam, cik lielā mērā revidentu uzņēmējsabiedrība ievēro prasības par revīzijas partneru rotāciju, par atlīdzību, ko tā saņem no revidējamās uzņēmējsabiedrības, kā arī citas tām izvirzāmās prasības,

                              —

                              jāuzrauga ar revīziju nesaistītu pakalpojumu daba un apjoms, pamatojoties, cita starpā, uz revidentu uzņēmējsabiedrības sniegto informāciju par tās un ar to saistīto revidentu uzņēmējsabiedrību saņemtajiem maksājumiem no revidējamās uzņēmējsabiedrības un tā grupas, ar mērķi novērst jebkādus būtiskus interešu konfliktus. Komitejai, balstoties uz Komisijas Ieteikumu 2002/590/EK (2), jānosaka, kuri ar revīziju nesaistītie pakalpojumu veidi tiek a) aizliegti, b) atļauti pēc komitejas pozitīvā slēdziena saņemšanas, un c) atļauti, bez iepriekšējas izskatīšanas komitejā,

                              —

                              jāpārskata revīzijas procesa efektivitāte un uzņēmējsabiedrības vadības atsaucība uz revidenta vadības vēstulē sniegtajiem ieteikumiem,

                              —

                              jāpēta revidentu atkāpšanās gadījumi un to cēloņi, kā arī jāsniedz ieteikumi rīcībai, kas var būt nepieciešama šajā sakarā.

            4.3.   Darbība

                  1.

                  Uzņēmējsabiedrībai jānodrošina ievadkurss jaunajiem revīzijas komitejas locekļiem un arī jārūpējas par regulāru apmācību pasākumu organizēšanu komitejas locekļiem par viņu pienākumu pildīšanu saistītajās jomās. Šiem apmācību pasākumiem jābūt savlaicīgi organizētiem. Visiem komitejas locekļiem ir jābūt nodrošinātiem ar informāciju par specifiskiem uzņēmuma grāmatvedības, finanšu un darbības aspektiem.

                  2.

                  Uzņēmējsabiedrības vadībai jāinformē revīzijas komiteja par uzņēmējsabiedrības grāmatvedībā izmantotajām metodēm, kas tiek izmantotas lielo un neparasto darījumu uzskaitei, gadījumos kad ir iespējams izvēlēties starp vairākām uzskaites metodēm. Šeit īpaša uzmanība jāpievērš jebkādām uzņēmējsabiedrības darbībām (gan to esamībai, gan pamatojumam) ārzonās un/vai izmantojot īpašiem nolūkiem dibinātas sabiedrības (“special purpose vehicles”).

                  3.

                  Revīzijas komiteja lemj par to, vai un kad aicināt piedalīties tās sēdēs galveno izpilddirektoru (“chief executive officer”) vai valdes priekšsēdētāju, finanšu direktoru (vai augsta līmeņa darbiniekus, kas ir atbildīgi par finansēm, grāmatvedību un krājumiem), iekšējo revidentu un ārējo revidentu. Komitejai, ja tā to vēlas, ir tiesības tikties ar jebkuru personu bez izpilddirektoru vai valdes locekļu klātbūtnes.

                  4.

                  Iekšējiem un ārējiem revidentiem, papildus efektīvu darba attiecību uzturēšanai ar uzņēmuma vadību, jāgarantē brīva pieeja (direktoru) padomei. Šim nolūkam revīzijas komiteja darbojas kā galvenā iekšējo un ārējo revidentu kontaktstruktūra.

                  5.

                  Revīzijas komitejai jābūt informētai par iekšējā revidenta darbības programmu un periodiski jāsaņem iekšējās revīzijas atskaites vai īsus periodiskus kopsavilkumus.

                  6.

                  Revīzijas komitejai jābūt informētai par ārējā revidenta darbības programmu un jāsaņem ārējā revidenta atskaite par visām tā attiecībām uzņēmējsabiedrību un tās grupu. Komitejai laicīgi jāiegūst informācija par jebkurām revīzijas gaitā atklātajām problēmām.

                  7.

                  Revīzijas komitejai jābūt iespējai saņemt jebkādus ārējus juridiskus, grāmatvedības vai citus padomus, ja tas nepieciešams tās uzdevumu veikšanai. Šim mērķim komitejai jāsaņem pietiekams finansējums no uzņēmējsabiedrības.

                  8.

                  Revīzijas komitejai jāpārbauda, kā uzņēmējsabiedrība ievēro esošos noteikumus par darbinieku iespējām ziņot par uzņēmējsabiedrības darbībā konstatētiem pārkāpumiem vai nu sūdzību, vai anonīmu ziņojumu veidā, parasti neatkarīgam direktoram, kā arī jānodrošina, lai šādās lietās tiktu veikta pienācīga neatkarīgā izmeklēšana, kam sekotu atbilstoša rīcība.

                  9.

                  Revīzijas komiteja ziņo (direktoru) padomei par savu darbību vismaz reizi sešu mēnešu laikā, kad tiek apstiprināti gada un pusgada finanšu pārskati.

         (1)  Ja iecelšanas komitejā priekšlikumus iesniedz akcionāri un tā nolemj ieteikt šos kandidātus (direktoru) padomei neapstiprināt, tas nevar kavēt akcionārus šos pašus kandidātus izvirzīt akcionāru kopsapulcē tieši, ja viņiem ir tiesības sagatavot attiecīgo lēmumu priekšlikumus saskaņā ar valsts likumdošanu.

         (2)  OV L 191, 19.7.2002., 22. lpp.

      II PIELIKUMS
      Neatkarīgo direktoru bez izpildpilnvarām vai padomes locekļu profils

                  1.

                  Nav iespējams pilnībā uzskaitīt visus draudus direktoru neatkarībai. Attiecības vai apstākļi, kas ir aktuāli direktoru neatkarības noteikšanai, atsevišķās dalībvalstīs un uzņēmējsabiedrībās var atšķirties, bet labas prakses principi šajā jomā var tālāk attīstīties laika gaitā. Tomēr ir virkne situāciju, kas parasti tiek atzītas par tādām, kas (direktoru) padomei ļauj noteikt, vai direktors bez izpildpilnvarām vai padomes loceklis atzīstams par neatkarīgu, vai ne, pat ja kopumā tiek atzīts, ka katrā konkrēta direktora izvērtēšanā jābalstās drīzāk uz būtību, nevis formu. Šajā kontekstā virkne kritēriju jāpieņem valsts mērogā izmantošanai (direktoru) padomēs. Nosakot valsts mērogā izmantojamus kritērijus, jāapsver vismaz šādas situācijas:

                              a)

                              attiecīgā persona nav izpilddirektors vai valdes loceklis uzņēmējsabiedrībā vai saistītā uzņēmējsabiedrībā un nav ieņēmusi šādu amatu pēdējo piecu gadu laikā;

                              b)

                              attiecīgā persona nav nodarbināta uzņēmējsabiedrībā vai saistītā uzņēmējsabiedrībā un nav bijusi nodarbināta pēdējo trīs gadu laikā, izņemot, ja direktors bez izpildpilnvarām vai padomes loceklis neieņem uzņēmējsabiedrībā vienu no augstākā līmeņa vadošajiem amatiem un ir ievēlēts (direktoru) padomē saskaņā ar likumā noteikto darbinieku interešu pārstāvēšanas sistēmu, kas nodrošina pietiekamu aizsardzību pret nepamatotu atlaišanu vai cita veida negodīgu apiešanos;

                              c)

                              attiecīgā persona nesaņem vai nav saņēmusi no uzņēmējsabiedrības vai saistītas uzņēmējsabiedrības ievērojamu atlīdzību papildus tai, kas paredzēta direktoram bez izpildpilnvarām vai padomes loceklim. Šāda papildu atlīdzība īpaši ietver dalību akciju opciju shēmās vai jebkādās citās ar darba rezultātiem saistītās apmaksas shēmās. Papildu atlīdzībā neieskaita fiksētus kompensācijas maksājumus pensiju plāna ietvaros (ieskaitot atliktos kompensācijas maksājumus) par iepriekšējo darbu uzņēmējsabiedrībā (ar nosacījumu, ka šāda kompensācija nekādi nav saistīta ar turpmāko darbu uzņēmējsabiedrībā);

                              d)

                              attiecīgā persona nekādā veidā nepārstāv kontrolējošo(-s) akcionāru(-s) (kontrole tiek noteikta, pamatojoties uz Padomes Direktīvas 83/349/EEK 1. panta 1. punktu (1));

                              e)

                              attiecīgajai personai pēdējā gada laikā nav bijušas vērā ņemamas biznesa attiecības uzņēmējsabiedrībā vai saistītā uzņēmējsabiedrībā ne tieši, ne kā partnerim, akcionāram, direktoram vai augstākā līmeņa vadības pārstāvim organizācijā, kam bijušās šādas attiecības. Biznesa attiecības ietver arī situāciju, kad tas ir nozīmīgs preču vai pakalpojumu piegādātājs (ieskaitot finansiālos, juridiskos vai konsultatīvos pakalpojumus), liels klients, organizācija, kas no uzņēmējsabiedrības vai tā grupas saņem ievērojamus ziedojumus;

                              f)

                              attiecīgā persona nav un pēdējo trīs gadu laikā nav bijusi partneris vai darbinieks pašreizējai vai bijušajai uzņēmējsabiedrībai vai ar to saistītas uzņēmējsabiedrības ārējam revidentam;

                              g)

                              attiecīgā persona nav citas uzņēmējsabiedrības izpilddirektors vai valdes loceklis, kurā uzņēmējsabiedrības direktors bez izpildpilnvarām vai padomes loceklis ir izpilddirektors vai valdes loceklis, kā arī tai nav ciešu attiecību ar uzņēmējsabiedrības izpilddirektoriem saistībā ar iesaistīšanos citās uzņēmējsabiedrībās vai organizācijās;

                              h)

                              attiecīgā persona nav kalpojusi (direktoru) padomē kā direktors bez izpildpilnvarām vai padomes loceklis vairāk nekā trīs termiņus (vai vairāk nekā 12 gadus, ja valsts tiesību aktos noteiktie termiņi ir ļoti īsi);

                              i)

                              attiecīgajai personai nav ciešas radniecības ar izpilddirektoru vai valdes locekli, vai personām, kas minētas no a) līdz h) punktā.

                  2.

                  Neatkarīgais direktors apņemas a) jebkādos apstākļos nodrošināt vērtējuma, darbības un lēmumu neatkarību, b) necensties panākt jebkādas nepamatotas priekšrocības, kuras varētu uzskatīt par šādu neatkarību apdraudošām un c) skaidri izrādīt pretestību gadījumā, ja viņš uzskata, ka (direktoru) padomes lēmums var kaitēt uzņēmējsabiedrībai. Ja (direktoru) padome pieņem lēmumus, pret kuriem neatkarīgam direktoram bez izpildpilnvarām vai neatkarīgam padomes loceklim pastāv nopietni iebildumi, viņam jāizdara atbilstoši secinājumi. Ja viņš nolemj atkāpties no amata, atkāpšanās iemesli jāpaskaidro vēstulē padomei vai revīzijas komitejai, kā arī, kad tas nepieciešams, attiecīgai struktūrai ārpus uzņēmējsabiedrības.

         (1)  OV L 193, 18.7.1983., 1. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2003/51/EK (OV L 178, 17.7.2003., 16. lpp.).


				|

		52014PC0437

			Ieteikums PADOMES LĒMUMS, ar ko atceļ Lēmumu 2010/283/ES par pārmērīga budžeta deficīta situāciju Beļģijā /* COM/2014/0437 final */

			   	Ieteikums
PADOMES LĒMUMS,
ar ko atceļ Lēmumu 2010/283/ES par
pārmērīga budžeta deficīta situāciju
Beļģijā
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 126. panta
12. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
tā kā:
(1)       Ar Padomes 2009. gada
2. decembra Lēmumu 2010/283/ES[1],
pamatojoties uz Komisijas ieteikumu, tika noteikts, ka Beļģijā
pastāv pārmērīgs budžeta deficīts. Padome
atzīmēja, ka 2009. gadam paredzētais
vispārējās valdības budžeta deficīts bija 5,9 %
no IKP, tādējādi pārsniedzot Līgumā noteikto
atsauces vērtību 3 % no IKP, bet plānotais
vispārējās valdības bruto parāds 2009. gadā
— 97,6 % no IKP, tādējādi pārsniedzot Līgumā
noteikto atsauces vērtību 60 % no IKP[2].
(2)       Saskaņā ar
Līguma 126. panta 7. punktu, kā arī 3. panta
4. punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija
Regulā (EK) Nr. 1467/97 par to, kā paātrināt un
precizēt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas
procedūras īstenošanu[3],
Padome, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu, 2009. gada 2. decembrī
pieņēma Beļģijai adresētu ieteikumu vēlākais
līdz 2012. gadam novērst pārmērīga budžeta
deficīta situāciju. Ieteikums tika publiskots.
(3)       Padome 2013. gada 21.
jūnijā, pamatojoties uz Komisijas ieteikumu, atbilstīgi
Līguma 126. panta 8. punktam nolēma, ka Beļģija nav
efektīvi rīkojusies, ievērojot Padomes 2009. gada 2. decembra
ieteikumu, lai līdz 2012. gadam novērstu pārmērīgu
deficītu, un nolēma atbilstīgi Līguma 126. panta 9. punktam
pieprasīt Beļģijai novērst pārmērīga budžeta
deficīta situāciju līdz 2013. gadam. Noteiktajā
termiņā, proti, 15. septembrī, Beļģijai bija
jāziņo par pasākumiem, kas veikti, lai izpildītu šo
lēmumu saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1467/97 5.
panta 1.a punktu. Komisija 2013. gada 15. novembrī secināja, ka
Beļģija ir efektīvi rīkojusies un ka nav vajadzīgi
turpmāki pasākumi saskaņā ar pārmērīga
deficīta novēršanas procedūru.
(4)        Saskaņā 4. pantu
Līgumiem pievienotajā Protokolā par pārmērīga
budžeta deficīta novēršanas procedūru Komisija sniedz datus
šīs procedūras īstenošanai. Piemērojot minēto
protokolu, dalībvalstīm saskaņā ar 3. pantu Padomes
2009. gada 25. maija Regulā (EK) Nr. 479/2009 par to,
kā piemērot Eiropas Kopienas dibināšanas līgumam pievienoto
Protokolu par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas
procedūru[4],
divreiz gadā, proti, līdz 1. aprīlim un līdz
1. oktobrim, jāpaziņo valdības budžeta deficīta un
parāda dati un citi saistītie rādītāji.
(5)       Apsverot, vai lēmums par
pārmērīga budžeta deficīta pastāvēšanu būtu
jāatceļ, Padomei būtu jāpieņem lēmums,
pamatojoties uz paziņotajiem datiem. Turklāt lēmums par
pārmērīga budžeta deficīta pastāvēšanu būtu
jāatceļ tikai tad, ja Komisijas prognozes liecina, ka prognožu
periodā budžeta deficīts nepārsniegs robežvērtību,
proti, 3 % no IKP[5].
(6)       Pamatojoties uz Komisijas (Eurostat)
datiem, kas sniegti saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 479/2009
14. pantu pēc tam, kad Beļģija līdz 2014. gada
1. aprīlim paziņoja datus, kā arī pamatojoties uz
Komisijas dienestu 2014. gada pavasara prognozi, var izdarīt
šādus secinājumus:
–
pēc tam, kad 2009. gadā tika sasniegts
maksimālais līmenis — 5,6 % no IKP (no tiem aptuveni 0,7 %
no IKP sakarā ar vienreizējiem faktoriem) —, Beļģijas
vispārējās valdības budžeta deficīts 2013. gadā
tika samazināts līdz 2,6 % no IKP, kas ir saskaņā ar
Padomes 2013. gada 21. jūnija lēmumu. Šā uzlabojuma pamatā
bija būtiska fiskālā konsolidācija, kā arī
uzlaboti cikliskie apstākļi.
–
Beļģijas valdības 2014. gada 30.
aprīlī iesniegtajā Stabilitātes programmā (2014–2017)
paredzēts, ka deficīts 2014. gadā samazināsies
līdz 2,15 % no IKP un pēc tam 2015. gadā sasniegs
1,4 % no IKP. Pieņemot, ka politika paliks nemainīga, Komisijas
dienestu 2014. gada pavasara prognozē tika paredzēts, ka
deficīts 2014. gadā būs 2,6 % no IKP un 2015. gadā tas
būs 2,8 % no IKP. Tādējādi ir gaidāms, ka
prognožu periodā budžeta deficīts saglabāsies zem
Līgumā noteiktās atsauces vērtības 3 % no IKP.
–
Panākot uzlabojumu par 0,7 % no IKP 2013.
gadā, gaidāms, ka strukturālā bilance, t. i., kas
koriģēta attiecībā uz ekonomikas ciklu un no kuras
atskaitīti vienreizējie un citi pagaidu pasākumi, 2014.
gadā saglabāsies stabila un nedaudz pasliktināsies 2015.
gadā, pieņemot, ka politika paliks nemainīga. Šajā
kontekstā šķiet, ka saistībā ar strukturālās
bilances korekciju, kas nepieciešama, lai sasniegtu vidējā
termiņa mērķi 2014. gadā, radusies starpība —
0,5 % no IKP —, kas norāda uz to, ka ir jāpastiprina budžeta
pasākumi, lai nodrošinātu pilnīgu atbilstību pakta
preventīvajai daļai, ņemot vērā to, ka
iezīmējies risks būtiski novirzīties no nepieciešamajiem
korekcijas pasākumiem un neizpildīt parāda kritēriju.
–
Parāda attiecība pret IKP
palielinājās par aptuveni 5 procentpunktiem no 2009. gada
līdz 2013. gadam, proti, līdz 101,5 %, daļēji
arī tāpēc, ka Beļģija piedalījās finanšu
palīdzībā, kas tiek sniegta eurozonas dalībvalstīm.
Tiek prognozēts, ka bruto valdības parāds 2014. un 2015.
gadā paliks aptuveni šajā līmenī.
(7)       Padome atgādina, ka,
sākot no 2014. gada, kas ir gads pēc
pārmērīgā deficīta novēršanas, Beļģijai
tiek piemērota Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā
daļa un tai būtu jāvirzās uz vidējā termiņa
mērķa sasniegšanu atbilstošā tempā, arī ievērojot
izdevumu robežvērtību, un jāgūst pietiekami panākumi,
lai panāktu parāda kritērija ievērošanu saskaņā
ar 2. panta 1.a punktu Padomes 1997. gada jūlija
Regulā (EK) Nr. 1467/97 par to, kā paātrināt un
precizēt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas
procedūras īstenošanu.
(8)       Saskaņā ar
Līguma 126. panta 12. punktu ir jāatceļ Padomes
lēmums par pārmērīga budžeta deficīta situāciju,
ja Padome atzīst, ka pārmērīgs budžeta deficīts attiecīgajā
dalībvalstī ir novērsts.
(9)       Padome uzskata, ka
pārmērīgais budžeta deficīts Beļģijā ir
novērsts un tāpēc Lēmums 2010/283/ES būtu
jāatceļ,
IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.
1.pants
No vispārējā
novērtējuma secināms, ka pārmērīgais budžeta
deficīts Beļģijā ir novērsts.
2.pants
Ar šo atceļ Lēmumu 2010/283/ES.
3.pants
Šis lēmums ir adresēts
Beļģijas Karalistei.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā–
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 125, 21.5.2010., 34. lpp.
[2]               Vispārējās valdības budžeta
deficīta un parāda rādītāji par 2009. gadu
vēlāk tika pārskatīti, nosakot attiecīgi
pašreizējos 5,6 % no IKP un 95,7 % no IKP.
[3]               OV L 209, 2.8.1997., 6. lpp.
[4]               OV L 145, 10.6.2009., 1. lpp.
[5]               Saskaņā ar “Specifikācijām par
Stabilitātes un izaugsmes pakta īstenošanu un
pamatnostādnēm par stabilitātes un konverģences programmu
formātu un saturu”, 2012. gada 3. septembris. Skat.:
http://ec.europa.eu/economy_finance/economic_governance/sgp/pdf/coc/code_of_conduct_en.pdf