title: Padomes Ieteikums от 29 ноември 2021 година par jaukta tipa mācīšanās pieejām kvalitatīvai un iekļaujošai pamatizglītībai un vidējai izglītībai 2021/C 504/03

text:
               14.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 504/21

      PADOMES IETEIKUMS
      от 29 ноември 2021 година
      par jaukta tipa mācīšanās pieejām kvalitatīvai un iekļaujošai pamatizglītībai un vidējai izglītībai
      (2021/C 504/03)
      EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 165. un 166. pantu,
      ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
      TĀ KĀ:

                  1.

                  Covid-19 pandēmija ir skārusi izglītības un mācību sistēmas visā pasaulē un Savienībā un izraisījusi tajās vēl nepieredzētu spriedzi. Sabiedrībai uzliktie ierobežojumi ir būtiski mainījuši arī mācīšanu un mācīšanos, kā arī saziņu un sadarbību izglītības un mācību kopienās (1). Tie ir ietekmējuši izglītojamos, viņu ģimenes, skolotājus, pasniedzējus, iestāžu vadītājus un tos izglītības kopienas speciālistus, kuri atbalsta izglītības jomu, piemēram, sociālos darbiniekus, psihologus, citus padomdevējus speciālistus, veselības aprūpes speciālistus un kultūras jomas pedagogus. Dalībvalstis spēja strauji mobilizēt risinājumus un atbalstu attālinātām mācībām, daudzos gadījumos izmantojot digitālās tehnoloģijas. Ir gūtas noderīgas atziņas par jaunām izglītības un mācību iespējām, tostarp par skolotāju digitālo prasmju un kompetenču būtisku pieaugumu un ciešāku saikni starp skolām un plašāku sabiedrību. Tomēr daudzas dalībvalstis ir saskārušās ar sistēmas trūkumiem, jo kopumā trūka gatavības un resursu pārejai uz citādu pieeju mācīšanas un mācīšanās procesam, un tas izcēla un saasināja pastāvošo nevienlīdzību, nepilnības un vajadzības (2). Izglītības un mācību sistēmām ir jārisina šīs problēmas un jāuzlabo sava noturība, lai nākotnē labāk tiktu galā ar mainīgiem apstākļiem un pielāgotos tiem.

                  2.

                  Padomes secinājumos par Covid-19 krīzes pārvarēšanu izglītības un apmācības jomā dalībvalstis tiek aicinātas “atsākt mācīšanos un mācīšanu klātienē” un papildus “dot iespējas izmantot attālināto, digitālo un jaukta tipa mācīšanos”, vienlaikus “papildu uzmanību veltot tam, lai tiktu nodrošinātas vienlīdzīgas iespējas”. Padomes secinājumos par digitālo izglītību Eiropas zināšanu sabiedrībā (3) Komisija tiek aicināta arī “ciešā sadarbībā ar dalībvalstīm un pamatojoties uz pierādījumiem”, veikt turpmākus pasākumus saistībā ar iepriekš minētajiem secinājumiem “ar mērķi Savienības līmenī panākt kopīgu izpratni par pieejām attiecībā uz efektīviem, iekļaujošiem un iesaistošiem attālinātas mācīšanās procesiem”.

                  3.

                  Digitālās izglītības rīcības plānā 2021.–2027. gadam ir izklāstīts Eiropas Komisijas skatījums par kvalitatīvu, iekļaujošu un piekļūstamu digitālo izglītību Eiropā. Tajā pausts aicinājums rīkoties, lai panāktu ciešāku sadarbību Eiropas līmenī nolūkā mācīties no Covid-19 pandēmijas un izglītības un mācību sistēmas pielāgot digitālajam laikmetam. Tajā uzsvērts tehnoloģiju potenciāls veicināt piekļūstamāku, elastīgāku, personalizētāku un vairāk uz izglītojamajiem vērstu mācīšanos. Plāna mērķis ir novērst nevienlīdzību izglītībā un mācībās gadījumos, kad trūkst digitālo prasmju un kompetenču, piekļuves piemērotiem mācību līdzekļiem un uzticamas tiešsaistes savienojamības. Tajā uzsvērta nepieciešamība stiprināt digitālās spējas izglītības un mācību sistēmās.

                  4.

                  Kompetenču attīstības veicināšana ir viens no mērķiem iecerē par Eiropas izglītības telpu, kurā varētu “pilnībā izmantot izglītības un kultūras sniegto potenciālu nodarbinātības, sociālā taisnīguma, aktīva pilsoniskuma veicināšanā un kā līdzekli, lai pieredzētu Eiropas identitāti visā tās daudzveidībā” (4). Padomes Rezolūcijā par stratēģisku satvaru Eiropas sadarbībai izglītības un mācību jomā ceļā uz Eiropas izglītības telpu un turpmāk (2021–2030) (5) par galveno mērķi Eiropas sadarbībai izglītības un mācību jomā ir noteikts atbalsts dalībvalstu izglītības un mācību sistēmu turpmākai attīstībai, kuru mērķis ir nodrošināt visu iedzīvotāju personīgo, sociālo un profesionālo piepildījumu, vienlaikus veicinot demokrātiskās vērtības, vienlīdzību, sociālo kohēziju, aktīvu pilsoniskumu un starpkultūru dialogu, kā arī ilgtspējīgu ekonomisko labklājību, zaļo un digitālo pārkārtošanos un nodarbināmību.

                  5.

                  Eiropas sociālo tiesību pīlāra (6) pirmais princips nosaka, ka ikvienam ir tiesības uz kvalitatīvu un iekļaujošu izglītību, mācības un mūžizglītību, lai varētu saglabāt un iegūt prasmes, kas ļauj pilnā mērā piedalīties sabiedrības dzīvē un veiksmīgi mainīt nodarbošanos darba tirgū. Pīlāra 11. princips paredz, ka bērniem no nelabvēlīgas vides ir tiesības uz īpašiem pasākumiem vienlīdzīgu iespēju veicināšanai. Šo principu efektīva īstenošana lielā mērā ir atkarīga no dalībvalstu apņēmības un rīcības. ES līmeņa darbības var papildināt valstu darbības, un Komisija iepazīstināja ar savu ieguldījumu Eiropas sociālo tiesību pīlāra rīcības plānā (7).

                  6.

                  Eiropas Prasmju programmā (8) ir noteiktas darbības, kuras jāveic, lai palīdzētu iedzīvotājiem un uzņēmumiem attīstīt vairāk un labākas prasmes un tās izmantot, stiprinot ilgtspējīgu konkurētspēju un veidojot noturību nolūkā reaģēt uz krīzēm, pamatojoties uz Covid-19 pandēmijas laikā gūtajām atziņām; tajā arī ierosināts veicināt STEM (zinātne, tehnoloģija, inženierzinātnes un matemātika) izglītību pētniecības un inovācijas darbībās.

                  7.

                  Padomes Ieteikumā, ar ko izveido Eiropas Garantiju bērniem (9), dalībvalstis tiek aicinātas garantēt efektīvu un brīvu piekļuvi izglītībai un skolas nodarbībām bērniem, kam ir vajadzīga palīdzība (t. i., nabadzības vai sociālās atstumtības riskam pakļautajiem bērniem). ES stratēģija par bērna tiesībām (10) aicina veidot iekļaujošu un kvalitatīvu izglītību.

                  8.

                  Strauji mainīgajā un savstarpēji cieši savienotajā pasaulē ikvienam ir vajadzīgs plašs kompetenču klāsts, kuras visu mūžu ir pastāvīgi jāpilnveido. Pamatkompetences ir definētas Eiropas atsauces satvarā par pamatkompetencēm mūžizglītībā (11) ar mērķi likt pamatus vienlīdzīgākas un demokrātiskākas sabiedrības izveidei. Tās atbilst vajadzībai pēc iekļaujošas un ilgtspējīgas izaugsmes, sociālās kohēzijas un turpmākas demokrātiskās kultūras attīstības.

                  9.

                  Padomes Ieteikums par pamatkompetencēm mūžizglītībā (12) nosaka, ka kompetenču attīstība tiek veicināta, popularizējot dažādas mācīšanās pieejas un vides, tostarp digitālo tehnoloģiju pienācīgu izmantošanu, sniedzot atbalstu izglītības darbiniekiem un citām ieinteresētajām personām, kuras palīdz mācību procesā, tostarp ģimenēm, atbalstot un pilnveidojot dažādos apstākļos apgūto pamatkompetenču novērtēšanu un validēšanu un stiprinot sadarbību izglītības jomā un sadarbību starp izglītības, mācību un mācīšanās vidēm visos līmeņos un dažādās jomās.

                  10.

                  Padomes Ieteikumā par profesionālo izglītību un apmācību (PIA) ilgtspējīgai konkurētspējai, sociālajam taisnīgumam un noturībai (13) ir ierosināts mūsdienām pielāgots ES politikas skatījums uz PIA, tostarp uz tās digitalizāciju un jaukta tipa mācīšanās izmantošanu. Osnabrikas deklarācijā par tādu profesionālo izglītību un mācībām, kas veicina atveseļošanu un taisnīgu pārkārtošanos uz digitālo un zaļo ekonomiku (14), ir norādīts, ka digitālajām mācībām var būt svarīga un papildinoša nozīme.

                  11.

                  Padomes secinājumos par Eiropas skolotājiem un pasniedzējiem nākotnei (15) ir atzīts, ka skolotāji, pasniedzēji un skolu vadītāji ir neaizstājams izglītības un mācību virzītājspēks, kuri būtu jāiesaista izglītības un mācību politikas izstrādē ar autonomiju to praktiskajā īstenošanā, bet kuriem vajadzīgs arī atbalsts, ko sniedz ar visaptverošu pieeju sākotnējai izglītībai, ievadīšanai profesijā un pastāvīgai profesionālajai attīstībai.

                  12.

                  Pandēmija ir pastiprinājusi jau ilgstoši pastāvošās bažas par bērnu un jauniešu fizisko, garīgo un emocionālo labklājību. Būtu jāsniedz atbalsts visiem bērniem un jauniešiem, kas viņiem ir vajadzīgs, lai piekoptu veselīgu un aktīvu dzīvesveidu (16), mudinot viņus izveidot pozitīvus ieradumus visa mūža garumā, un būtu jānodrošina viņiem iespēja piedalīties dažādos sporta veidos un citās fiziskajās nodarbībās, kas uzlabo motoriskās prasmes un veicina garīgo un emocionālo labklājību. Turklāt ir jāatbalsta arī bērnu un jauniešu garīgā un emocionālā labklājība, kad viņi mācās, tai skaitā pildot mācību uzdevumus sarežģītos apstākļos, un jāveicina izpratne par drošu un atbildīgu uzvedību tiešsaistē (17). Atbalsts vajadzīgs arī tiem izglītojamajiem, kuri ilgāku laiku nav kontaktā ar savām ģimenēm, vienaudžiem vai nesaņem izglītības darbinieku atbalstu. Svarīgi ir arī apzināt jomas, kurās vajadzīgi uzlabojumi un korektīvi pasākumi, lai novērstu jebkādus mācību zudumus un ietekmi uz labklājību.

                  13.

                  Pilnībā atzīstot klātienes mācīšanās vērtību, mācīšanās dažādos veidos un dažādās vidēs, tostarp skolas telpās, mājās, āra vidē, kultūras objektos, darbavietās un digitālajā vidē, var motivēt bērnus un jauniešus uzlabot viņu kompetenču plašu attīstību. Tas savukārt viņiem var palīdzēt izprast, kāda ir formālās izglītības un mācību nozīme viņu dzīvē sabiedrībā, un šajā ziņā viņus motivēt, kā arī palielināt viņu aktīvu iesaisti vietējo un globālo problēmu, piemēram, ilgtspējas, vides un ar klimata pārmaiņām saistīto problēmu, risināšanā.

                  14.

                  Izglītība ir cilvēka pamattiesības un ikviena bērna tiesības. Piekļuve izglītībai ir jānodrošina neatkarīgi no vides, kurā tā tiek īstenota, proti, no skolas telpām, citām fiziskajām vidēm, no attāluma vai visu minēto kombinācijas, un neatkarīgi no izglītojamo atšķirīgajiem personīgajiem un sociālajiem apstākļiem. Pilnībā atzīstot skolas telpās notiekošas mācīšanās un klātienes mācību vērtību, pēc pandēmijas beigām jaukta tipa mācīšanās pieejas sniedz iespēju uzlabot izglītības un mācību kvalitāti, atbilstību un iekļautību, piemēram, labāk nodrošinot mācīšanos lauku un attālos apgabalos, tostarp tālākajos reģionos un salu kopienās, un citiem izglītojamajiem, kuri (pagaidām) nevar pilnu laiku apmeklēt skolu: tiem, kuri ir daļa no ceļotāju kopienām vai kuru nodarbošanās saistīta ar pastāvīgu ceļošanu, gados jauniem aprūpētājiem, personām ar veselības problēmām vai tām, kuras uzturas slimnīcās un aprūpes centros, personām, kas iesaistītas augstas intensitātes mācībās, un personām profesionālajā izglītībā un apmācībā vai algotā darbā. Ikvienai videi un mācību līdzekļiem jābūt vienādi piekļūstamiem minoritāšu grupām, bērniem un jauniešiem ar invaliditāti un no sociālekonomiski nelabvēlīgas vides, un tiem nebūtu jārada diskriminācija vai segregācija.

                  15.

                  Jaukta tipa mācīšanās pieejas atzīst skolas kā personisko un sociālo mijiedarbību veidojošas kopīgas telpas vērtību, kam ir svarīga nozīme attiecībā uz mācīšanos kā veidu, kā izprast pasauli un padarīt to jēgpilnu. Šajā ziņā liela nozīme ir gan skolas arhitektūrai, gan skolas telpas dizainam.

                  16.

                  Jaukta tipa mācīšanās pieejas var veicināt plašu kompetenču attīstību, jo tās var ietvert dažādus mācību uzdevumus un līdzekļus. Digitālo tehnoloģiju izmantošana, tostarp ierīču savienošana tiešsaistē, var atvieglot izglītojamā mijiedarbību ar citiem izglītojamajiem, mācību programmām un citiem informācijas avotiem un var atbalstīt klātienes mācīšanos un mācīšanos dažādās vidēs. Digitālo un datu kompetenču apguvi var veicināt, izmantojot jaukta tipa mācīšanās pieejas. Papildus izmantojot zinātnisko aprīkojumu, atvērtos izglītības resursus, amatniecības rīkus, ikdienā atrastus un lietotus priekšmetus, publicētus tekstus un rakstīšanas un vizuālās mākslas rīkus, var veicināt jaunradi un personības izpausmi gan individuālā, gan sadarbīgā veidā.

                  17.

                  Lai radītu labvēlīgus apstākļus, jaukta tipa mācīšanās pieejas prasa saskaņotu un sistēmisku pieeju. Tas ietver dažādu jomu speciālistu iesaisti un sadarbības veicināšanu ar kopienu, kas mudina uzņemties kopīgu atbildību par bērnu un jauniešu attīstību. Tas, cik efektīvi sistēmas pasākumi atbalstīs jaukta tipa mācīšanās pieejas, būs atkarīgs arī no tā, kā tiks formulētas un atbalstītas attiecības starp dažādiem ekosistēmas elementiem, starp vietējām, reģionālām un valsts izglītības un mācību iestādēm, izglītības resursu jomu (tehnoloģiju, publikāciju un cita mācību programmu aprīkojuma nodrošināšana), pētniecības, izglītības un mācību iestādēm, kopienām, pilsoniskās sabiedrības organizācijām un iniciatīvām, kā arī starp ģimenēm un pašiem izglītojamajiem, neatkarīgi no viņu vajadzībām vai spēju līmeņa.

                  18.

                  Jaukta tipa mācīšanās pieejas ir plaši izplatīta prakse sākotnējās profesionālās izglītības un apmācības jomā (18), tomēr pandēmijas radītie ierobežojumi ir apdraudējuši iestāžu un organizāciju spēju nodrošināt darba vidē balstītas mācības un uzturēt saziņu ar pasniedzējiem un mentoriem un ir ietekmējuši māceklības nodrošināšanu. Piekļuves praktiskajai pieredzei samazināšanās ir apliecinājusi jau zināmu faktu, ka profesionālajā izglītībā un apmācībā jāizmanto digitālās tehnoloģijas, to skaitā digitālās ierīces un mācību platformas, e-portfeļi, bet simulācijām – paplašinātā un virtuālā realitāte. Tā arī ir pastiprinājusi vajadzību izprast un koordinēt to, kā digitālās tehnoloģijas tiek izmantotas mācībām dažādās vidēs (piemēram, skolas telpās vai praksē darba vietā), lai sagatavotu izglītojamos dzīvei un nākotnes darba tirgiem.

                  19.

                  Neformālās mācīšanās svarīgums un nozīmība ir skaidri redzama no pieredzes, kas gūta darbā ar jaunatni, brīvprātīgajā darbā un piedaloties kultūras pasākumos, tostarp tautas sportā. Neformālās mācīšanās procesam ir svarīga nozīme, lai atbalstītu būtiskas savstarpējo attiecību veidošanas, saziņas, kognitīvās un personīgās prasmes, tai skaitā jaunrades spēju, kas atvieglo jauniešu pāreju uz pieaugušo dzīvi, aktīvu pilsoniskumu un darba dzīvi (19). Jaunu mācīšanās veidu apzināšana ietver labāku sadarbību starp formālās un neformālās mācīšanās vidi (20).

                  20.

               Šajā ieteikumā ir pilnībā ievērots subsidiaritātes un proporcionalitātes princips. Tajā tiek atzīts, ka izglītības un mācību iestāžu autonomijas līmenis dalībvalstīs ir ļoti atšķirīgs. Dažās dalībvalstīs izglītības un mācību iestādēm, skolotāju izglītības iestādēm, kā arī skolotājiem un pasniedzējiem ir augsta autonomijas pakāpe. Ieteikums tiks īstenots atbilstīgi valsts apstākļiem.
            Ņemot vērā šādu jaukta tipa mācīšanās definīciju:
      šā ieteikuma nolūkos jaukta tipa mācīšanās formālajā izglītībā un mācībās ietver dažādas pieejas un ar to ir jāsaprot skola (pamatizglītībā un vidējā izglītībā, tostarp profesionālajā izglītībā un apmācībā), skolotājs un pasniedzējs, vai izglītojamais, kas izmanto vairāk nekā vienu pieeju mācību procesam:

                  —

                  skolas telpu un citas ārpus skolas telpām esošas fiziskās vides kombinācija (vai nu skolotājam/pasniedzējam fiziski klātesot, vai attālinātās mācībās fiziski atrodoties dažādās vietās un/vai dažādos laikos);

                  —

                  dažādu mācību līdzekļu kombinācija; tie var būt digitāli (tostarp mācības tiešsaistē) un nedigitāli.

            Pamatojoties uz savu profesionālo pedagoģisko vērtējumu, skolotāji, pasniedzēji un skolas izvēlēsies šīs pieejas un veicinās to izmantošanu kā daļu no iesaistes un efektīvas mācīšanās uzdevumiem, ar ko atbalsta plašu kompetenču attīstību atbilstoši izglītojamo vecumam, spējām un apstākļiem un paredzētajiem mācību rezultātiem.

         Cita fiziskā vide, no vienas puses, var būt arī, piemēram, mājas, slimnīcas (slimu vai ievainotu bērnu gadījumā) un, no otras puses, kultūras un atmiņas institūcijas, lauku saimniecības, uzņēmumi un citas darbavietas, dabas teritorijas un āra vide, sportam un jauniešiem paredzētas vietas.

         Attālinātas mācības definē kā mācības, kas notiek ar skolotāju/pasniedzēju, viņam un izglītojamajam fiziski atrodoties dažādās vietās un/vai dažādos laikos, ņemot vērā apstākļus valstī.

         Mācības tiešsaistē definē kā mācības, kas notiek, izmantojot digitālās tehnoloģijas, lai savienotu dažādas ierīces un atvieglotu mijiedarbību starp izglītojamo un skolotājiem, pasniedzējiem vai citiem izglītības darbiniekiem, vai citiem izglītojamajiem, ar mērķi iegūt mācību saturu vai citu informāciju, lai sasniegtu mācību programmu mērķus.

         Digitālie mācību līdzekļi var arī būt, piemēram, viedtāfeles un projektori kopīgam darbam klasēs, mobilās ierīces, planšetdatori un klēpjdatori ar lietotnēm darba projektēšanai, izpētei un kopīgai lietošanai, televīzija un radio sekošanai mācību programmām, paplašinātās un virtuālās realitātes rīki un lietotnes pastiprinātai interaktivitātei. Digitālajiem mācību līdzekļiem ne vienmēr jābūt pievienotiem internetam.
      AR ŠO IESAKA DALĪBVALSTĪM:

                  1.

                  pamatojoties uz Covid-19 krīzes laikā gūtajām atziņām, atbalstīt izglītības un mācību sistēmu atveseļošanu un gatavību, novēršot pandēmijas radītās sekas attiecībā uz izglītojamajiem, skolotājiem, pasniedzējiem un citiem izglītības darbiniekiem, izstrādāt ilgāka termiņa stratēģiskas pieejas jaukta tipa mācīšanās procesam un izmantot veiksmīgas inovācijas, kas ieviestas vai pārbaudītas pandēmijas laikā, lai apmainītos ar labu praksi un to izvērstu, atbilstoši šajā ieteikumā izklāstītajiem principiem (21). Šīs inovācijas neaizstāj, bet gan papildina mācīšanos skolas telpās un mācības klātienē;

                  2.

                  atbalstīt izglītojamos, apsverot šādus pasākumus:

         Kā tiešu reakciju uz krīzi

                  a)

                  nodrošināt papildu mācību iespējas un mērķorientētu atbalstu izglītojamajiem, lai kompensētu mācību zudumu, ko izraisījusi daļēja skolu slēgšana un ierobežojumi attiecībā uz mācībām klātienē, jo īpaši tiem, kuri saskaras ar mācīšanās grūtībām, kuriem ir speciālas izglītības vajadzības, kuri nāk no nelabvēlīgā situācijā esošām grupām vai kurus kā citādi ir ietekmējis izglītības un mācību pārrāvums. Tas varētu būt arī, piemēram, uzlabots individualizēts atbalsts un individuālā apmācība, mentorēšanas sistēmas (tostarp līdzbiedru mentorēšana), iekļaujošas mācību kopienas, attiecīgajai mācību stundai piešķirti skolotāju papildresursi (piemēram, kopīga mācīšana), lielāks konsultāciju atbalsts, papildu mācību laiks mācību gada un/vai skolas brīvdienu laikā un piekļuve vēl citai mācību videi, piemēram, publiskajām bibliotēkām un sabiedriskajām telpām, un ārpusskolas pakalpojumi ar pedagoģisku atbalstu;

                  b)

                  par prioritāti noteikt izglītojamo un viņu ģimeņu fizisko un garīgo labbūtību. Tas varētu ietvert šādus pasākumus: pastiprināt psiholoģisko atbalstu un izstrādāt norādes garīgās veselības jomā; skolu mērķos iekļaut politikas pasākumus, kas paredzēti izglītojamo labbūtībai un cīņai pret iebiedēšanu; īstenot uzraudzības un kvalitātes nodrošināšanas procesus (kā daļu no regulāras kvalitātes nodrošināšanas vai skolu inspekcijas darba vai saistībā ar konkrētiem skolas situācijas novērtējumiem sakarā ar pandēmiju); norīkot īpašus darbiniekus vai atvieglot piekļuvi kvalificētiem garīgās veselības un atbalsta speciālistiem un pakalpojumiem;

                  c)

                  veicināt visu izglītojamo un viņu ģimeņu digitālo prasmju un kompetenču attīstību, ņemot vērā digitālo prasmju un iespēju atšķirības un digitālo plaisu starp dzimumiem un vienlaikus vēršoties pret visiem stereotipiem un aizspriedumiem, tostarp dzimumu stereotipiem un aizspriedumiem, un palielināt izglītības un mācību sistēmu digitālās spējas, mudinot skolu un kopienu līmenī investēt pieejamās ierīcēs un savienojamībā un nodrošinot iespējas uzlabot digitālās prasmes un kompetences, tostarp, izmantojot saziņas tehnoloģijas, gan neatkarīgas un sadarbīgās mācīšanās procesā, gan pašnovērtēšanā ar mērķi uzlabot turpmāku mācīšanos. Īstenojot valstu un Atveseļošanas un noturības mehānisma plānos paredzētās investīcijas un reformas, tiek nodrošināts, ka visi izglītojamie var piekļūt nepieciešamajam aprīkojumam un mācību iespējām;

         Atbalstīt izglītības un mācību jomas atveseļošanu un ilgāka termiņa gatavību

                  d)

                  izpētīt veidus, kā visu izglītojamo labā izstrādāt jaukta tipa mācīšanās pieejas pamatizglītībā un vidējā izglītībā, tostarp profesionālajā izglītībā un apmācībā, un nodrošināt ilgstošu pozitīvu ietekmi uz mācīšanas un mācīšanās procesu, kas pielāgots izglītojamo vecumam, spējām, konkrētam vajadzībām un mācību mērķiem, vienlaikus pilnībā atzīstot, cik vērtīga ir mācīšanās skolas telpās un mācības klātienē. Tas varētu ietvert pastiprinātu dažādu mācību līdzekļu izstrādi un iestrādāšanu mācību procesā, lai nodrošinātu izpētes un izpaušanās iespējas, tostarp zinātņpratības, digitālās pratības un medijpratības attīstību; atbalstīt mācīšanos, kurā tiek kombinētas dažādas vides, lai bagātinātu mācību pieredzi; radīt pienācīgu līdzsvaru starp skolotāju un izglītojamo vadītu mācīšanos, no vienas puses, un sadarbīgu un neatkarīgu mācīšanos, no otras puses; izpētīt mācību metodes, ar ko gan izglītojamos, gan skolotājus rosina izmantot jaunas iespējas un piedāvā viņiem labākus mācību risinājumus;

                  e)

                  izmantot jaukta tipa mācīšanās pieejas kā līdzekli, ar ko atbalsta izglītojamo labbūtību, patstāvību un personalizētu mācīšanos (ņemot vērā izglītojamo vecumu, spējas un konkrētas mācību vajadzības) un ar ko attīsta viņu “personīgo, sociālo un mācīšanās mācīties” kompetenci (viena no astoņām “pamatkompetencēm mūžizglītībā” (22), kas sīkāk aprakstīta Komisijas iniciatīvā – Eiropas satvarā “LifeComp” (23));

                  3.

                  atbalstīt skolotājus un pasniedzējus, apsverot šādus pasākumus:

         Kā tiešu reakciju uz krīzi

                  a)

                  atbalstīt skolotāju pašnovērtēšanu attiecībā uz digitālo tehnoloģiju izmantošanu, kā arī skolotāju un pasniedzēju prasmju pilnveides kursus un citus profesionālās mācīšanās veidus, lai palīdzētu viņiem mācīšanas procesā izmantot un iestrādāt digitālās programmas un digitālos rīkus (24); izstrādāt un izplatīt tiešsaistē un skolā esošus pedagoģiskos moduļus un resursus, kas skolotājiem un pasniedzējiem palīdzētu pielāgot savas mācību metodes un praksi jaukta tipa mācīšanās pieejām (25), pamatojoties uz savu pieredzi un atsauksmēm, un sadarboties ar viņiem jaunu mācību līdzekļu un materiālu izmantošanā, tostarp attiecībā uz to, kā droši un ētiski darboties digitālajā vidē un kā atbalstīt izglītojamos šajā darbā;

                  b)

                  pievērst lielāku uzmanību skolotāju un pasniedzēju, skolu vadītāju un citu izglītības darbinieku labbūtībai un profesionālās dzīves kvalitātei, lai mazinātu stresu un novērstu izdegšanu. Tas varētu ietvert šādus pasākumus: atvieglot piekļuvi kvalificētiem garīgās veselības un atbalsta speciālistiem un pakalpojumiem; veicināt līdzbiedru atbalsta pilnveidošanu un/vai organizēšanu stresa mazināšanai; un sākotnējās skolotāju izglītības un nepārtrauktās profesionālās izaugsmes programmās nodrošināt labākas iespējas mācībām par noturību/garīgo labbūtību;

         Atbalstīt skolotāju un pasniedzēju atveseļošanu un ilgāka termiņa gatavību

                  c)

                  iestrādāt jaukta tipa mācīšanās pieejas sākotnējās skolotāju izglītības (26) un nepārtrauktās profesionālās izaugsmes (27) programmās, lai palīdzētu izglītības darbiniekiem pielāgot mācību satura plānošanu savai profesionālajai situācijai un būt kompetentiem sekmēt mācīšanos dažādās iekštelpu un āra vidēs, ar dažādiem mācību līdzekļiem un uzdevumiem;

                  d)

                  nodrošināt piekļuvi speciālo zināšanu centriem un atbilstošiem resursiem, kas paredzēti jaukta tipa mācīšanās pieeju orientēšanai un uzlabošanai; palīdzēt izglītības un mācību darbiniekiem izstrādāt jaukta tipa mācīšanās pieejas viņu konkrētajā situācijā, izmantojot darbinieku apmaiņu un mācīšanos no līdzbiedriem, un veidot spēcīgus skolu kolektīvus, izmantojot sadarbīgo mācīšanos, tīklus, sadarbības projektus un prakses kopienas;

                  e)

                  izstrādāt norādes par jaunām pieejām novērtēšanai un gala pārbaudījumiem, tostarp tiešsaistē, ar piemērotiem attīstošās un apkopojošās novērtēšanas līdzekļiem, kas ir piemēroti dažādiem izglītības un mācību līmeņiem un dažādām mācību vidēm;

                  f)

                  mudināt izglītības darbiniekus piedalīties izpētes projektos un pētniecībā, tai skaitā izmēģinot uzdevumu pielietošanu vēl citā mācību vidē un izmantojot digitālas tehnoloģijas mācīšanas un mācību procesu atbalstam;

                  4.

                  atbalstīt skolas, apsverot šādus pasākumus:

         Kā tiešu reakciju uz krīzi

                  a)

                  nodrošināt rīkus un resursus jaukta tipa mācīšanās pieejām, kā arī sagatavot skolām adresētus norādījumus par to, kā tos efektīvi izmantot (28);

                  b)

                  ja iespējams, mobilizēt vai pieņemt darbā papildu darbiniekus, lai iegūtu vairāk laika individuālam atbalstam skolā un ārpusskolas nodarbībās;

                  c)

                  lai nodrošinātu infrastruktūru un resursus, atbalstīt efektīvas partnerības starp dažādiem izglītības un mācību pakalpojumu sniedzējiem, tai skaitā no vietējām un reģionālām iestādēm, uzņēmējdarbības, profesionālajām apvienībām, mākslas, kultūras mantojuma, sporta, dabas, augstākās izglītības un pētniecības institūtiem, pilsonisko sabiedrību, izglītības resursu (arī tehnoloģiju, izdevējdarbības un citu ar mācību programmām saistīta aprīkojuma) nozari un izglītības pētniecību;

                  d)

                  atbalstīt skolas to iekļaušanas stratēģiju un prakses pārraudzībā un pašnovērtēšanā attiecībā uz jaukta tipa mācīšanās pieejām un tādu pasākumu veikšanā, kas vajadzīgi trūkumu novēršanai, tostarp, izmantojot ES rīkus (29);

                  e)

                  uzlabot vecāku, likumīgo aizbildņu un ģimeņu izpratni par mācību vidi, rīkiem un uzdevumiem, izmantojot sistemātisku saziņu un norādījumus un neradot viņiem papildu slogu;

         Atbalstīt ilgāka termiņa atveseļošanu un uzlabot organizatorisko pārmaiņu spējas

                  f)

                  ieguldīt skolas telpās notiekošas mācīšanās un attālinātas mācīšanās vidē izmantota ātrdarbīga interneta savienojamībā, no kuras ir atkarīga mācīšanās tiešsaistē, līdz ar tehniskās infrastruktūras uzturēšanas un modernizācijas plāniem;

                  g)

                  iespēju robežās un saskaņā ar valsts un reģionālajiem tiesību aktiem un apstākļiem nodrošināt atbilstīgu autonomijas līmeni lēmumu pieņemšanā skolas līmenī (skolu valdes, direktori, vadītāji), lai veicinātu inovāciju, reaģētspēju un pielāgošanos vietējām un reģionālajām vajadzībām;

                  h)

                  atbalstīt skolu vadītājus, kuriem ir būtiska nozīme organizatorisko pārmaiņu un pastāvīgu uzlabojumu pārvaldīšanā, nodrošinot īpašu profesionālo attīstību un norādījumus par viņu pienākumiem. Atbalstīt skolas un ar tām saistītos izglītības un mācību pakalpojumu sniedzējus to stratēģiskās plānošanas un skolu uzlabošanas procesos apsvērt jaukta tipa mācīšanās pieejas, kas var ietvert pašnovērtējuma rīku izmantošanu;

                  i)

                  atbalstīt dialogu un tīklu veidošanu starp dažādām ieinteresētajām personām, tostarp ģimenēm, kas ir iesaistītas mācībās skolas telpās un citās fiziskās vidēs un attālinātās mācībās, lai no dažādiem avotiem iegūtu atsauksmes un idejas turpmākai attīstībai. Tam būtu jāietver arī dialogs, norādījumi un stratēģijas, lai aizsargātu bērnu un jauniešu drošību un nodrošinātu viņu datu konfidencialitāti un aizsardzību, kā arī viņu drošību un privātumu digitālajā pasaulē;

                  j)

                  daļu no skolas veiktas iekšējās un/vai ārējās pārskatīšanas un kvalitātes nodrošināšanas mehānismiem, ja iespējams, izmantot, lai kombinētu mācību vidi un rīkus, ietverot ar skolu nesaistītu pakalpojumu sniedzēju veiktu izvērtēšanu;

                  5.

                  pilnībā izmantot ES fondus un speciālās zināšanas saistībā ar reformām un investīcijām infrastruktūrā, mācību līdzekļos un pedagoģijā, lai palielinātu noturību un gatavību nākotnes prasībām atbilstošām skolām, jo īpaši Erasmus+, Atveseļošanas un noturības mehānismu, Eiropas Sociālo fondu Plus, Eiropas Reģionālās attīstības fondu (ERAF), programmu “Digitālā Eiropa”, “Apvārsnis Eiropa” un tehniskā atbalsta instrumentu;

                  6.

                  ieguldīt politikas problēmu un šo iniciatīvu ietekmes uz izglītības ekosistēmu pētniecībā, pārraudzībā un izvērtēšanā, lai izmantotu gūto pieredzi un sniegtu ieguldījumu turpmākajā politikas reformā, tostarp, balstoties uz izglītojamo pieredzi, kā arī uz savāktajiem datiem, ja tādi ir pieejami, lai izstrādātu paraugpraksi un pielāgotus mākslīgā intelekta risinājumus uzlabotām mācību programmām;

                  7.

                  veikt pasākumus un pēcpasākumus saistībā ar šā ieteikuma īstenošanu saskaņā ar valsts un reģionālajām izglītības un mācību sistēmām. Vajadzības gadījumā valstu rīcības plānos Eiropas Garantijas bērniem īstenošanai ņemt vērā jebkādus pasākumus, ar kuriem atbalsta jaukta tipa mācīšanās pieejas;

            AR ŠO AICINA KOMISIJU, PIENĀCĪGI ŅEMOT VĒRĀ SUBSIDIARITĀTI UN VALSTU APSTĀKĻUS:

                  1.

                  atbalstīt šā ieteikuma īstenošanu, atvieglojot savstarpēju mācīšanos un apmaiņu starp dalībvalstīm un visām attiecīgajām ieinteresētajām personām, ar nosacījumu, ka tiek noteikti un turpmāk izstrādāti pasākumi, izmantojot:

                              i)

                              Stratēģisko satvaru Eiropas sadarbībai izglītības un mācību jomā ceļā uz Eiropas izglītības telpu un turpmāk (2021–2030) (30);

                              ii)

                              jauno Eiropas digitālās izglītības centru un jauno strukturēto dialogu ar dalībvalstīm, kas tiks izveidoti saskaņā ar Digitālās izglītības rīcības plānu 2021.–2027. gadam ar mērķi atbalstīt starpnozaru sadarbību digitālajā izglītībā;

                              iii)

                              izglītībai un mācībām paredzētās ES tiešsaistes platformas un kopienas, tai skaitā School Education Gateway, eTwinning un Eiropas rīkkopu skolām “Iekļaujošas izglītības veicināšana un izglītības priekšlaicīgas pamešanas novēršana”;

                  2.

                  sadarbībā ar dalībvalstīm atbalstīt tādu brīvprātīgi izmantojamu resursu izstrādi kā:

                              i)

                              uz pierādījumiem balstīti norādījumi par mācību procesa plānošanu un skolu organizatorisko praksi jaukta tipa mācīšanās pieeju ietvaros, tai skaitā par iespējamajiem digitālajiem rīkiem, un par pieejām mācīšanās novērtēšanai un validēšanai, kā arī datu aizsardzību, privātumu un tiešsaistes drošību;

                              ii)

                              augstas kvalitātes digitālās izglītības satura izveide un kopīgošana, pētot arī potenciālu, ko sniedz Eiropas digitālās izglītības satura satvars, kuru pašlaik izstrādā Komisija;

                  3.

                  atbalstīt profesionālās izaugsmes un mācību iespējas skolotājiem, pasniedzējiem un citiem izglītības darbiniekiem:

                              i)

                              popularizējot masveida atvērtos interneta kursus (MOOC) par jaukta tipa mācīšanās pieejām skolotājiem, pasniedzējiem, skolu vadītājiem un skolotāju sagatavotājiem, ko piedāvā platforma School Education Gateway, kā arī plašu šo kursu izmantošanu skolu izglītības darbiniekiem;

                              ii)

                              daloties labā praksē, kas gūta, darbiniekiem piedaloties programmā “Erasmus+”, projektos un tīklos, tai skaitā izmantojot eTwinning tiešsaistes kopienu, topošās “Erasmus+” skolotāju akadēmijas un profesionālās izcilības centrus;

                              iii)

                              popularizējot jauno tiešsaistes rīku “SELFIE”, kas palīdzēs skolotājiem izvērtēt savas digitālās kompetences un plānot, kā tās uzlabot. Tam pamatā ir rīks “SELFIE”, kas paredzēts visas skolas digitālajai plānošanai un var palīdzēt atbalstīt efektīvas jaukta tipa mācīšanās pieejas, tai skaitā PIA jomā;

                  4.

                  sadarboties ar visām ieinteresētajām personām, tostarp programmatūras un aparatūras nodrošinātājiem, lai rastu veidus, kā uzlabot digitālo infrastruktūru un rīkus un to izmantošanu saistībā ar izglītību un mācībām, un turklāt uzsvērt konfidencialitātes un datu aizsardzības nozīmi šajā kontekstā;

                  5.

                  atbalstīt iniciatīvas, kuru mērķis ir tālāk attīstīt un veicināt iekļaujošas, vienlīdzīgi pieejamas, kvalitatīvas izglītības un mūžizglītības iespējas ikvienam, jo īpaši attiecībā uz izglītojamo iekļautību dažādos apstākļos, kas ietekmē viņu piekļuvi konkrētai mācību videi un mācību līdzekļiem, un to personu iekļautību, kurām vajadzīgs mērķorientēts atbalsts mācību procesā;

                  6.

                  turpināt atbalstīt dalībvalstis reformu īstenošanā, lai uzlabotu izglītības un mācību sistēmu kvalitāti un iekļautību un veicinātu to digitālo gatavību atbilstoši Digitālās izglītības rīcības plāna 2021.–2027. gadam mērķiem;

                  7.

                  pievērsties jaukta tipa mācīšanās pieeju izstrādei pamatizglītībā un vidējā izglītībā, tostarp profesionālajā izglītībā un apmācībā, regulāros progresa ziņojumos par Eiropas izglītības telpu un Digitālās izglītības rīcības plānu 2021.–2027. gadam.

         Briselē, на 29 ноември 2021 година.

               Padomes vārdā –

               priekšsēdētāja

            S. KUSTEC

         (1)  Padomes secinājumi par Covid-19 krīzes pārvarēšanu izglītības un apmācības jomā, (OV C 212I, 26.6.2020., 9. lpp).

         (2)  Sk. Komisijas dienestu darba dokumentu SWD(2021) 219 final, 1. daļu, 6. lpp. (2. zemsvītras piezīmi).

         (3)  OV C 415, 1.12.2020., 22. lpp.

         (4)  COM(2017) 673 final.

         (5)  OV C 66, 26.2.2021., 1. lpp.

         (6)  OV C 428, 13.12.2017., 10. lpp.

         (7)  COM(2021) 102 final.

         (8)  COM(2020) 274 final.

         (9)  OV L 223, 22.6.2021., 14. lpp.

         (10)  COM(2021) 142 final.

         (11)  OV C 189, 4.6.2018., 7. lpp.

         (12)  OV C 189, 4.6.2018., 1. lpp.

         (13)  OV C 417, 2.12.2020., 1. lpp.

         (14)  Apstiprināta 2020. gada 30. novembrī.

         (15)  OV C 193, 9.6.2020., 11. lpp.

         (16)  Piemēram, ES līmenī Eiropas Komisija uzsāk iniciatīvu “HealthyLifestyle4All” kā divu gadu kampaņu, kuras mērķis ir sportu un aktīvu dzīvesveidu saistīt ar politikas pasākumiem veselības, pārtikas un citās jomās.

         (17)  Sk. JRC ziņojumu “The likely impact of COVID-19 on education: Reflections based on the existing literature and recent international datasets” (Paredzamā Covid-19 ietekme uz izglītību: pārdomas, kas balstītas uz esošo literatūru un jaunākajām starptautiskajām datu kopām) (Di Pietro, G., Biagi, F., Dinis Mota Da Costa, P., Karpinski, Z. un Mazza, J., 2020. gads).

         (18)  Sākotnējā profesionālā izglītība un apmācība parasti tiek īstenota vidusskolas līmenī un pēcvidusskolas līmenī, pirms audzēkņi sāk darba dzīvi. Tā notiek vai nu skolā (galvenokārt klasē), vai darba vidē, piemēram, mācību centros un uzņēmumos, atkarībā no valstu izglītības un mācību sistēmām un ekonomiskajām struktūrām.

         (19)  Padomes secinājumi par to, kāda ir darba ar jaunatni loma, atbalstot tādu būtisku dzīves prasmju attīstību jauniešos, kuras veicina sekmīgu pieaugšanu, pāreju uz aktīvu pilsoniskumu un darba dzīvi, (OV C 189, 15.6.2017., 30. lpp).

         (20)  Padomes secinājumi par to, kā maksimāli palielināt tautas sporta nozīmi caurviju prasmju attīstīšanā, īpaši jauniešu vidū, (OV C 172, 27.5.2015., 8. lpp).

         (21)  Par pamatu konkrētām darbībām, kas pielāgotas valstu situācijai, var izmantot Komisijas dienestu darba dokumentā SWD (2021) 219 final izklāstīto jaukta tipa mācīšanās satvaru.

         (22)  Padomes Ieteikums (2018. gada 22. maijs) par pamatkompetencēm mūžizglītībā (OV C 189, 4.6.2018., 1. lpp.).

         (23)  LifeComp ietver trīs savā starpā saistītas kompetenču jomas: “personīgo”, “sociālo” un “mācīšanās mācīties” kompetenci. Katrā jomā ir trīs kompetences: pašregulācija, elastīgums, labbūtība (personīgā telpa); empātija, komunikācija, sadarbība (sociālā joma); uz izaugsmi vērsta domāšana, kritiskā domāšana un mācīšanās procesa pārvaldība (joma “mācīšanās mācīties”). LifeComp kompetences attiecas uz visām dzīves jomām, un tās var apgūt visu mūžu formālās, neformālās un ikdienējās izglītības ietvaros. https://ec.europa.eu/jrc/en/lifecomp.

         (24)  Eiropas Komisija 2021. gada 5. oktobrī nāca klajā ar jaunu rīku “SELFIE for Teachers”, kas var palīdzēt pedagogiem plānot savu digitālo kompetenču pilnveidošanu.

         (25)  School Education Gateway jau ir iekļauti daži jauktā tipa mācīšanās resursi, kas paredzēti skolotājiem un pasniedzējiem.

         (26)  Formālās izglītības periods atzītas kvalifikācijas iegūšanai, lai varētu strādāt par skolotāju. Parasti to piedāvā augstskolu fakultātes vai neatkarīgas pedagoģiskas mācību iestādes (sk. dienestu darba dokumentā SWD (2021) 219 final ietverto glosāriju).

         (27)  Mācīšanās process, kurā speciālisti iesaistās jebkurā savas karjeras posmā ar mērķi uzlabot praksi (sk. dienestu darba dokumentā SWD (2021) 219 final ietverto glosāriju).

         (28)  Rīks “SELFIE” var palīdzēt skolām analizēt un apkopot pierādījumus par to pašreizējo situāciju un vajadzībām. Tas ir pārveidojams, un katra skola to var pielāgot pēc savas situācijas un vajadzībām.

         (29)  Eiropas skolu rīkkopa “Iekļaujošas izglītības veicināšana un izglītības priekšlaicīgas pamešanas novēršana” piedāvā visdažādākos resursus un praktiskus piemērus, kā arī skolu pašnovērtējuma rīku.

         (30)  OV C 66, 26.2.2021., 1. lpp.


               15.12.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 506/109

      P9_TA(2021)0163
      ES un Indijas attiecības
      Eiropas Parlamenta 2021. gada 29. aprīļa ieteikums Padomei par Eiropas Parlamenta ieteikumu Padomei, Komisijai un Komisijas priekšsēdētājas vietniekam / Savienības Augstajam pārstāvim ārlietās un drošības politikas jautājumos par ES un Indijas attiecībām (2021/2023(INI))
      (2021/C 506/17)

         Eiropas Parlaments,

                  —

                  ņemot vērā gaidāmo ES un Indijas līderu sanāksmi, kas paredzēta 2021. gada 8. maijā Porto (Portugāle),

                  —

                  ņemot vērā 2004. gadā izveidoto ES un Indijas stratēģisko partnerību,

                  —

                  ņemot vērā ES un Indijas 1994. gada Sadarbības nolīgumu,

                  —

                  ņemot vērā kopīgo paziņojumu un ES un Indijas stratēģisko partnerību: Ceļvedi periodā līdz 2025. gadam (1), kas pieņemts virtuālajā ES un Indijas samitā 2020. gada 15. jūlijā, kā arī citus nesen parakstītus kopīgus paziņojumus, tostarp tādās jomās kā terorisma apkarošana, klimats un enerģētika, urbanizācija, migrācija un mobilitāte un partnerība ūdens resursu jomā,

                  —

                  ņemot vērā Komisijas priekšsēdētāja vietnieces/Savienības augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos (PV/AP) un Komisijas 2018. gada 20. novembra kopīgo paziņojumu “Elementi ES stratēģijai attiecībā uz Indiju” (JOIN(2018)0028) un saistītos Padomes 2018. gada 10. decembra secinājumus par ES stratēģiju attiecībā uz Indiju (14634/18),

                  —

                  ņemot vērā PV/AP un Komisijas 2018. gada 19. septembra kopīgo paziņojumu “Eiropas un Āzijas savienojamība — ES stratēģijas pamatelementi” (JOIN(2018)0031) un saistītos Padomes 2018. gada 15. oktobra secinājumus (13097/18),

                  —

                  ņemot vērā Padomes 2018. gada 28. maija secinājumus par ciešāku ES sadarbību drošības jomā ar Āziju un Āzijā (9265/1/18 REV 1);

                  —

                  ņemot vērā Komisijas 2001. gada 4. septembra paziņojumu “Eiropa un Āzija: Ciešākas partnerības stratēģisks satvars” (COM(2001)0469),

                  —

                  ņemot vērā gaidāmo regulu par kaimiņattiecību, attīstības sadarbības un starptautiskās sadarbības instrumenta izveidi 2021.–2027. gadam (2018/0243(COD)),

                  —

                  ņemot vērā 2021. gada 20. janvāra rezolūciju par 2020. gada ziņojumu par kopējās ārpolitikas un drošības politikas īstenošanu (2), 2021. gada 21. janvāra rezolūciju par savienojamību un ES un Āzijas attiecībām (3) un 2017. gada 13. septembra rezolūciju par ES politiskajām attiecībām ar Indiju (4), kā arī citas iepriekšējās rezolūcijas par Indiju, tostarp rezolūcijas par cilvēktiesību, demokrātijas un tiesiskuma pārkāpumu gadījumiem,

                  —

                  ņemot vērā 2004. gada 28. oktobra Ieteikumu Padomei par ES un Indijas attiecībām (5),

                  —

                  ņemot vērā 2005. gada 29. septembra rezolūciju par ES un Indijas attiecībām: stratēģiskās partnerattiecības (6),

                  —

                  ņemot vērā 2016. gada 13. aprīļa rezolūciju par ES mainīgā globālā vidē — saistītāka, strīdīgāka un sarežģītāka pasaule (7),

                  —

                  ņemot vērā 2012. gada 10. maija rezolūciju par jūras pirātismu (8),

                  —

                  ņemot vērā 2016. gada 27. oktobra rezolūciju par kodoldrošību un kodolieroču neizplatīšanu (9),

                  —

                  ņemot vērā Āzijas un Eiropas Parlamentārās partnerības 10. sanāksmi (ASEP10), kas notika Briselē 2018. gada 27. un 28. septembrī, un attiecīgo pieņemto deklarāciju, kā arī Āzijas un Eiropas Parlamentārās partnerības 11. sanāksmi (ASEP11), kas notiks Pnompeņā (Kambodža) 2021. gada 26. un 27. maijā,

                  —

                  ņemot vērā ES un Indijas augsta līmeņa dialoga par tirdzniecību un investīcijām pirmo sanāksmi, kas notika 2021. gada 5. februārī,

                  —

                  ņemot vērā Ārlietu komitejas darba braucienu uz Indiju 2017. gada 21. un 22. februārī,

                  —

                  ņemot vērā ES Rīcības plānu cilvēktiesību un demokrātijas jomā (2020–2024),

                  —

                  ņemot vērā Padomes 2021. gada 22. februāra secinājumus par ES prioritātēm ANO cilvēktiesību forumos 2021. gadā,

                  —

                  ņemot vērā ES tematiskās pamatnostādnes par cilvēktiesībām, tostarp pamatnostādnes par cilvēktiesību aizstāvjiem un reliģijas vai ticības brīvības aizsardzību un veicināšanu,

                  —

                  ņemot vērā Reglamenta 118. pantu,

                  —

                  ņemot vērā Starptautiskās tirdzniecības komitejas vēstuli un ņemot vērā tās kompetenci saskaņā ar Reglamenta VI pielikumu,

                  —

                  ņemot vērā Ārlietu komitejas ziņojumu (A9-0124/2021),

                  A.

                  tā kā ES un Indija plāno 2021. gada 8. maijā organizēt līderu sanāksmi Porto (Portugāle), ievērojot apņemšanos regulāri sasaukt augstākā līmeņa sanāksmes un stiprināt 2004. gadā izveidoto stratēģisko partnerību, lai uzlabotu ekonomisko un politisko sadarbību;

                  B.

                  tā kā ES un Indijas stratēģiskā partnerība pēdējos gados ir pastiprinājusies, atspoguļojot atjaunotu politisko gribu stiprināt tās stratēģisko dimensiju, un ekonomiskā partnerība ir pāraugusi attiecībās, kuras aptver vairākas nozares, atspoguļojot Indijas augošo ģeopolitisko ietekmi un kopīgas demokrātiskās vērtības;

                  C.

                  tā kā ES un Indija kā divas pasaules lielākās demokrātijas ir vienotas ciešām politiskajām, ekonomiskajām, sociālajām un kultūras saitēm; tā kā divpusējās attiecības tomēr vēl nav pilnībā sasniegušas savu potenciālu un prasa lielāku politisko iesaisti; tā kā ES un Indijas līderi ir atkārtoti uzsvēruši savu apņēmību saglabāt un veicināt efektīvu multilaterālismu un noteikumos balstītu daudzpusējo kārtību, kuras centrā ir ANO un Pasaules Tirdzniecības organizācija (PTO);

                  D.

                  tā kā Indijas reģionālā un globālā nozīme pieaug un tā ir arvien vairāk nostiprinājusi savu kā līdzekļu devējas, kā arī ekonomiskās un militārās varas pozīciju; tā kā Indijas G20 prezidentūra 2023. gadā, tās dalība ANO Drošības padomē 2021.–2022. gadā un ANO Cilvēktiesību padomē 2019.–2021. gadā atjauno nepieciešamību uzlabot koordināciju globālās pārvaldības jomā un turpināt veicināt kopīgu redzējumu par noteikumos balstītu multilaterālismu;

                  E.

                  tā kā ES stratēģiskajā satvarā, kas noteikts tās globālajā stratēģijā, stratēģijā Indijai, ES un Āzijas savienojamības stratēģijā, kā arī jaunajā Indijas un Klusā okeāna valstu stratēģijā, ir akcentēts, cik būtiski svarīga ES globālajā darba kārtībā ir sadarbība ar Indiju; tā kā divpusējai un daudzpusējai sadarbībai pašreizējā paaugstināto globālo risku un lielākas varas konkurences apstākļos būtu jāietver starptautiskās drošības stiprināšana, gatavības stiprināšana un reaģēšana uz tādām globālām ārkārtas situācijām veselības jomā kā pašreizējā Covid-19 pandēmija, globālās ekonomiskās stabilitātes un iekļaujošas izaugsmes uzlabošana un ANO ilgtspējīgas attīstības mērķu īstenošana;

                  F.

                  tā kā Indijas ekonomika ir spēcīga un tās apmēri aizvien pieaug; tā kā ES ir Indijas vadošā tirdzniecības partnere, savukārt Indija ir ES 9. lielākā tirdzniecības partnere; tā kā Indijas okeānam ir stratēģiska nozīme pasaules tirdzniecībā un tas ir būtisks gan ES, gan Indijas ekonomiskajām un stratēģiskajām interesēm; tā kā ES un Indijai ir spēcīgas abpusējas intereses Indijas un Klusā okeāna reģionā, galveno uzmanību pievēršot tam, lai tā būtu godīgas konkurences, netraucētu jūras sakaru līniju (SLOC), stabilitātes un drošības telpa;

                  G.

                  tā kā savienojamībai vajadzētu būt svarīgam ES un Indijas savstarpējās stratēģiskās darba kārtības elementam saskaņā ar ES un Āzijas savienojamības stratēģiju; tā kā pēdējā ES un Indijas samitā tika panākta vienošanās par ilgtspējīgas savienojamības principiem un tā kā tajā tika panākta vienošanās izpētīt veidus, kā uzlabot savienojamību starp ES un Indiju un no tās izrietošo savienojamību ar trešām valstīm, tostarp Indijas un Klusā okeāna reģionā; tā kā savienojamības vispusību ierobežo ne tikai fiziska infrastruktūra, piemēram, autoceļi un dzelzceļi, bet arī jūras ceļi, digitālā infrastruktūra un vides aspekti, īpašu uzsvaru liekot uz ES zaļo kursu; tā kā savienojamībai ir ģeopolitiska un transformējoša loma, kā arī tā ir ilgtspējīgs izaugsmes un nodarbinātības virzītājspēks;

                  H.

                  tā kā ES un Indijas vadošā loma ir vajadzīga, lai veicinātu efektīvu klimata diplomātiju un pasaules mēroga apņemšanos īstenot Parīzes nolīgumu un globālo klimata un vides aizsardzību;

                  I.

                  tā kā vietējie un starptautiskie cilvēktiesību novērotāji ziņo, ka cilvēktiesību aizstāvjiem un žurnālistiem Indijā trūkst drošas darba vides; tā kā 2020. gada oktobrī ANO augstā komisāre cilvēktiesību jautājumos Michelle Bachelet aicināja Indijas valdību aizsargāt cilvēktiesību aizstāvju un NVO tiesības, paužot bažas par pilsoniskās sabiedrības organizāciju darbības iespēju samazināšanos, cilvēktiesību aizstāvju aizturēšanu un apsūdzībām pret cilvēkiem, kuri vienkārši izmantoja savas tiesības uz vārda brīvību un miermīlīgu pulcēšanos, kā arī bažas par to, ka opozīcijas bloķēšanai tiek izmantoti tiesību akti, piemēram, Tiesību akts par ārvalstu investīciju regulējumu (FCRA) un Nelikumīgu darbību novēršanas akts;

                  J.

                  tā kā organizācija “Amnesty International” bija spiesta slēgt savus birojus Indijā pēc tam, kad tās bankas konti tika iesaldēti saistībā ar iespējamu FCRA pārkāpšanu, un trīs ANO īpašie referenti ir aicinājuši grozīt tiesību aktu saskaņā ar starptautiskajās tiesībās paredzētajām Indijas tiesībām un pienākumiem;

                  K.

                  tā kā pilsoniskās sabiedrības grupas ziņo par to, ka sievietes Indijā saskaras ar vairākām nopietnām problēmām un viņu tiesību pārkāpumiem, tostarp saistībā ar kultūras, cilšu un tradicionālo praksi, seksuālu vardarbību un uzmākšanos, kā arī cilvēku tirdzniecību; tā kā reliģisko minoritāšu sievietes ir divkārt neaizsargātas un šī neaizsargātība vēl vairāk saasinās situācijās, kad sievietes ir no zemākām kastām;

                  L.

                  tā kā diskriminācija kastas dēļ Indijā, kaut arī tā ir aizliegta, joprojām ir sistēmiska problēma, tostarp kriminālās tiesvedības sistēmā, liedzot dalītiem piekļuvi nodarbinātībai, izglītībai, veselības aprūpei un budžeta piešķīrumiem dalītu attīstībai;

                  M.

                  tā kā Indija ir viena no valstīm, ko vissmagāk skārusi jaunā Covid-19 pandēmija, proti, ir apstiprināti vairāk nekā 11 miljoni saslimšanas gadījumu un vairāk nekā 150 000 nāves gadījumu, un tā kā Indijas valdība ir uzņēmusies iniciatīvu ziedot miljoniem vakcīnu tuvākajām kaimiņvalstīm un galvenajām partnervalstīm Indijas okeāna reģionā,

         1.

            iesaka Padomei, Komisijai un Komisijas priekšsēdētājas vietniekam / Savienības Augstajam pārstāvim ārlietās un drošības politikas jautājumos:

         ES un Indijas vispārējās attiecības

                  a)

                  turpināt ES un Indijas kā stratēģisko partneru attiecību uzlabošanu un padziļināšanu un saglabāt apņemšanos regulāri rīkot daudzlīmeņu dialogus, tostarp samitus;

                  b)

                  konsolidēt progresu, kas stratēģiskajā partnerībā panākts kopš pagājušā gada samita, un panākt jūtamu progresu prioritārajos jautājumos, jo īpaši attiecībā uz noturīgu globālo veselību, klimata pārmaiņām un zaļo izaugsmi, digitalizāciju un jaunajām tehnoloģijām, savienojamību, tirdzniecību un investīcijām, ārpolitiku, drošības un aizsardzības politiku, kā arī cilvēktiesībām;

                  c)

                  turpināt apņemšanos pilnībā īstenot 2018. gada ES stratēģiju attiecībā uz Indiju un ES un Indijas ceļvedi periodā līdz 2025. gadam, koordinējot to ar dalībvalstu sadarbību ar Indiju; noteikt skaidrus un publiskus kritērijus, lai novērtētu ceļvedī paredzētās virzības sasniegšanu; nodrošināt parlamentāro uzraudzību ES politikai attiecībā uz Indiju, regulāri sazinoties ar Ārlietu komiteju;

                  d)

                  sasniegt pilnīgu potenciālu, ko sniedz divpusējās attiecības starp divām pasaules lielākajām demokrātijām; atkārtoti uzsvērt to, ka ir vajadzīga dziļāka partnerība, kuras pamatā būtu tādas kopīgas vērtības kā brīvība, demokrātija, plurālisms, tiesiskums, līdztiesība, cilvēktiesību ievērošana, apņemšanās veicināt iekļaujošu, saskaņotu un noteikumos balstītu globālo kārtību, efektīvu multilaterālismu un ilgtspējīgu attīstību, cīņu pret klimata pārmaiņām, kā arī mieru un stabilitāti pasaulē;

                  e)

                  uzsvērt Indijas kā partneres nozīmi globālajā cīņā pret klimata pārmaiņām un bioloģiskās daudzveidības degradāciju, kā arī zaļo pārkārtošanos uz atjaunojamo energoresursu enerģiju un klimatneitralitāti; konsolidēt kopīgus plānus attiecībā uz Parīzes nolīguma un tā nacionāli noteiktā devuma pilnīgu īstenošanu un kopīgu klimata diplomātiju;

                  f)

                  atjaunot Padomes 2018. gada prasību modernizēt 1994. gada ES un Indijas sadarbības nolīguma institucionālo satvaru atbilstīgi jauniem kopīgiem centieniem un globālajiem izaicinājumiem; atdzīvināt ideju attiecībā uz sarunām par stratēģiskas partnerības nolīgumu ar spēcīgu parlamentāro dimensiju, kas vajadzības gadījumā veicinātu kontaktus un sadarbību valsts līmenī;

                  g)

                  veicināt parlamentu strukturētu dialogu, tostarp mudinot Indiju izveidot Tautas palātā (Lok Sabha) un Augšpalātā (Rajya Sabha) struktūru, kas līdzinātos Eiropas Parlamenta Delegācijai attiecībām ar Indijas Republiku, un veicinot kontaktus starp komitejām;

                  h)

                  nodrošināt regulāru apspriešanos ar ES un Indijas pilsonisko sabiedrību, jo īpaši arodbiedrībām, ticības organizācijām, feministu un LGBTIK organizācijām, vides aizsardzības organizācijām, tirdzniecības kamerām un citām ieinteresētajām personām, un tās iesaistīšanu ES un Indijas attiecību izstrādē, īstenošanā un uzraudzībā; šajā nolūkā censties izveidot ES un Indijas Pilsoniskās sabiedrības platformu un ES un Indijas Jaunatnes samitu kā turpmākajiem ES un Indijas samitiem paralēlu pasākumu, lai stiprinātu attiecības starp jaunākajām paaudzēm;

                  i)

                  konsolidēt ES publiskās diplomātijas centienus uzlabot savstarpējo sapratni starp ES, tās dalībvalstīm un Indiju un palīdzēt abām pusēm uzlabot zināšanas, iesaistot akadēmiskās aprindas, ideju laboratorijas un pārstāvjus no visas ES un Indijas;

         Sadarbība ārpolitikas un drošības politikas jomās

                  j)

                  veicināt lielāku sinerģiju ārpolitikā un drošības politikā, izmantojot esošos attiecīgos dialoga mehānismus un forumus, kas izveidoti ES un Indijas ceļveža periodā līdz 2025. gadam satvarā, un ņemot vērā ES neseno stratēģisko pievēršanos ciešākai sadarbībai drošības jomā Āzijā un ar Āziju, kurā Indijai ir aizvien svarīgāka stratēģiska loma;

                  k)

                  uzsvērt, ka lielāka ES un Indijas iesaiste drošības un aizsardzības jomā nebūtu jāuzskata par polarizācijas mēģinājumu Indijas un Klusā okeāna reģionā, bet drīzāk par kopīgas drošības, stabilitātes un miermīlīgas attīstības veicināšanu;

                  l)

                  uzsvērt vajadzību pēc ciešākas tematiskās starptautiskās drošības politikas koordinācijas un rīcības tādās jomās kā kodoldrošība un masu iznīcināšanas ieroču neizplatīšana un kontrole, ķīmisko, bioloģisko un radioloģisko ieroču izmantošanas mazināšana, reģionālo konfliktu novēršanas un miera veidošanas veicināšana, pirātisma apkarošana, jūras drošība, cīņa pret terorismu (tostarp radikalizāciju, nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu un terorisma finansēšanu), vardarbīgu ekstrēmismu un dezinformācijas kampaņām, kā arī kiberdrošība, hibrīddraudu novēršana un kosmoss; uzsvērt to, cik svarīgs ir ES un Indijas dialogs par terorisma apkarošanu; stiprināt militārās attiecības un apmaiņu, lai stiprinātu ES un Indijas stratēģiskās partnerattiecības;

                  m)

                  norādīt, ka ES un Indija ir divas no lielākajām ANO miera uzturēšanas līdzdalībniecēm un apņēmīgi atbalsta ilgtspējīgu mieru; veicināt diskusijas un iniciatīvas, lai paplašinātu sadarbību miera uzturēšanas jomā;

                  n)

                  pozitīvi ņemt vērā sešas notikušās regulārās ES un Indijas konsultācijas par atbruņošanos un ieroču neizplatīšanu un mudināt Indiju stiprināt reģionālo sadarbību un veikt konkrētus pasākumus šajā jomā; atzīt, ka Indija ir pievienojusies trim lieliem daudzpusējiem eksporta kontroles režīmiem, kas saistīti ar ieroču izplatīšanu, un šajos forumos veicināt ciešāku ES un Indijas partnerību;

                  o)

                  koordinēt nostājas un iniciatīvas daudzpusējos forumos, jo īpaši ANO, PTO un G20, cenšoties sasniegt kopīgus mērķus atbilstīgi kopīgajām starptautiskajām vērtībām un standartiem, palielinot dialogu un efektīvi saskaņojot nostājas multilaterālisma un noteikumos balstītas starptautiskās kārtības atbalstam; iesaistīties diskusijās par ANO Drošības padomes reformu un darba metodēm un atbalstīt Indijas pieteikumu uz pastāvīgās locekles vietu reformētajā ANO Drošības padomē;

                  p)

                  veicināt konfliktu novēršanu un ekonomisko sadarbību, atbalstot reģionālās integrācijas iniciatīvas Dienvidāzijā, tostarp Dienvidāzijas Reģionālās sadarbības asociācijā (SAARC);

                  q)

                  izmantot Indijas plašo reģionālo pieredzi un ES dalībvalstu pašreizējo pieeju Indijas un Klusā okeāna reģionam, lai izstrādātu proaktīvu, vispusīgu un reālistisku Eiropas stratēģiju Indijas un Klusā okeāna reģionam, kuras pamatā būtu kopīgi principi, vērtības un intereses, tostarp ekonomiskās intereses, un starptautiskās tiesības; censties attiecīgos gadījumos saskaņot ES un Indijas politiku attiecībā uz Indijas un Klusā okeāna reģionu un paplašināt sadarbību, lai aptvertu visas kopīgu interešu jomas; pienācīgi ņemt vērā citu reģiona valstu suverēnās politikas izvēles un ES divpusējās attiecības ar tām;

                  r)

                  īstenojot konkrētus pasākumus, veicināt vērienīgu kopīgu rīcību attīstības un humānās palīdzības koordinēšanā, tostarp Tuvajos Austrumos un Āfrikā, kā arī demokrātisko procesu stiprināšanā un cīņā pret autoritārām tendencēm un visu veidu ekstrēmismu, tostarp nacionālistisku un reliģisku ekstrēmismu;

                  s)

                  veicināt kopīgu rīcību pārtikas nodrošinājuma un katastrofu seku likvidēšanas pasākumu koordinēšanā saskaņā ar humanitārajiem principiem, kas noteikti starptautiskajās humanitārajās tiesībās, tostarp objektivitāti, neitralitāti un nediskrimināciju palīdzības sniegšanā;

                  t)

                  norādīt, ka ES cieši seko situācijai Kašmīrā; atkārtoti paust atbalstu stabilitātei un abu kodolieroču valstu — Indijas un Pakistānas — attiecībās valdošā saspīlējuma mazināšanai un saglabāt apņemšanos ievērot cilvēktiesības un pamatbrīvības; veicināt ANO Drošības padomes rezolūciju un UNHCR ziņojuma par Kašmīru īstenošanu; aicināt Indiju un Pakistānu apsvērt milzīgās cilvēciskās, ekonomiskās un politiskās priekšrocības, ko sniegtu šī konflikta atrisināšana;

                  u)

                  atjaunot ES tuvināšanās centienus un atjaunot labas kaimiņattiecības starp Indiju un Pakistānu, pamatojoties uz starptautisko tiesību principiem un izmantojot visaptverošu dialogu un pakāpenisku pieeju, sākot ar uzticības veicināšanas pasākumiem; ņemot to vērā, atzinīgi vērtēt Indijas un Pakistānas 2021. gada 25. februāra kopīgo paziņojumu par pamieru kā svarīgu soli reģionālā miera un stabilitātes nodrošināšanā; uzsvērt divpusējās dimensijas nozīmi virzībā uz ilgstoša miera un Indijas un Pakistānas sadarbības nodrošināšanu, kas sniegtu pozitīvu ieguldījumu reģiona drošībā un ekonomiskajā attīstībā; uzsvērt, ka abām valstīm kā kodollielvarām ir jāuzņemas atbildība par miera veidošanu;

                  v)

                  atzīt Indijas ilglaicīgo atbalstu Afganistānai un tās apņemšanos īstenot uz cilvēkiem vērstus un vietējus miera veidošanas centienus; sadarboties ar Indiju un citām reģiona valstīm, lai Afganistānā veicinātu stabilizāciju, drošību, konfliktu mierīgu atrisināšanu un demokrātiskās vērtības, tostarp sieviešu tiesības; atkārtoti uzsvērt, ka miermīlīga un pārtikusi Afganistāna sniegtu labumu plašākam reģionam;

                  w)

                  uzsvērt to, ka miera, stabilitātes un kuģošanas brīvības saglabāšana Āzijas un Klusā okeāna reģionā joprojām ir ārkārtīgi svarīga ES un tās dalībvalstu interesēm; palielināt savstarpējo iesaisti, lai nodrošinātu to, ka netiek kavēta tirdzniecība Indijas un Klusā okeāna reģionā; veicināt turpmāku kopīgu izpratni par ANO Jūras tiesību konvenciju, tostarp attiecībā uz kuģošanas brīvību, un intensificēt sadarbību jūras drošības jomā un kopīgas apmācības misijas Indijas un Klusā okeāna reģionā, lai saglabātu kuģošanas drošību un brīvību jūras sakaru līnijās (SLOC); jo īpaši aizvien pieaugošās reģiona lielvaru sāncensības kontekstā atgādināt, ka sadarbībā ar Indijas un Klusā okeāna reģiona valstīm būtu jāievēro atvērtības, labklājības, iekļautības, ilgtspējas, pārredzamības, savstarpīguma un dzīvotspējas principi; sākt ES un Indijas augsta līmeņa dialogu par jūrlietu sadarbību, kura mērķis būtu paplašināt tvērumu pašreizējām apspriedēm par pirātisma apkarošanu un palielināt sadarbspēju un koordināciju starp EUNAVFOR operāciju “Atalanta”, Indijas Informācijas apkopošanas centru Indijas okeāna reģionam (IFC-IOR) un Indijas jūras spēkiem jūras uzraudzības, katastrofu seku likvidēšanas un kopīgas apmācības un mācību jomā;

                  x)

                  kopīgi veicināt turpmāku dialogu, lai drīzumā noslēgtu Dienvidķīnas jūras teritorijai paredzētu rīcības kodeksu, kas saskaņā ar starptautiskajām tiesībām neskartu nevienas valsts likumīgās tiesības;

                  y)

                  ar bažām ņemt vērā to, ka pasliktinās Indijas un Ķīnas Tautas Republikas (ĶTR) attiecības, tostarp ĶTR ekspansīvās politikas un militāro spēku ievērojamās palielināšanās dēļ; atbalstīt miermīlīgu strīdu izšķiršanu konstruktīvā un vispusīgā dialogā un starptautisko tiesību ievērošanu uz Indijas un ĶTR robežas;

                  z)

                  pieņemt zināšanai Indijas apņemšanos īstenot programmu “Sievietes, miers un drošība” (SMD), sniedzot ieguldījumu miera uzturēšanas misijās; stiprināt abpusējo apņemšanos īstenot ANO Drošības padomes Rezolūciju Nr. 1325, tostarp izstrādāt valstu rīcības plānus ar atbilstošiem budžeta piešķīrumiem to efektīvai īstenošanai;

                  aa)

                  veicināt kopīgu apņemšanos īstenot ANO Drošības padomes rezolūcijas Nr. 2250, Nr. 2419 un Nr. 2535 par jaunatni, mieru un drošību (YPS), tostarp izstrādājot valstu YPS stratēģijas un rīcības plānus ar atbilstošiem budžeta piešķīrumiem un uzsvaru uz konfliktu novēršanu; mudināt Indiju kopā ar ES dalībvalstīm ieguldīt jauniešu spējās un partnerībā ar jaunatnes organizācijām iesaistīties dialoga un pārskatatbildības veicināšanā; izpētīt jaunus veidus, kā iesaistīt jauniešus pozitīva miera un drošības veidošanā;

         Tiesiskuma, cilvēktiesību un labas pārvaldības veicināšana

                  ab)

                  ES attiecību ar Indiju centrā izvirzīt cilvēktiesības un demokrātiskās vērtības, tādējādi veicinot uz rezultātiem orientētu un konstruktīvu dialogu un dziļāku savstarpējo sapratni; sadarbībā ar Indiju izstrādāt stratēģiju, lai risinātu cilvēktiesību jautājumus, jo īpaši attiecībā uz sievietēm, bērniem, etniskām un reliģiskām minoritātēm un reliģijas un ticības brīvību, un risināt tiesiskuma jautājumus, piemēram, korupcijas apkarošanu, kā arī brīvu un drošu vidi neatkarīgajiem žurnālistiem un pilsoniskajai sabiedrībai, tostarp cilvēktiesību aizstāvjiem, un integrēt cilvēktiesību apsvērumus plašākā ES un Indijas partnerībā;

                  ac)

                  pauž dziļas bažas par Indijas Pilsonības grozījumu tiesību aktu (CAA), kas saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstā cilvēktiesību komisāra biroja sniegto informāciju pēc būtības ir diskriminējošs pret musulmaņiem un bīstami šķeļošs; mudināt Indiju garantēt tiesības brīvi praktizēt un popularizēt savu izvēlēto reliģiju, kā noteikts tās konstitūcijas 25. pantā; strādāt pie tā, lai izskaustu un novērstu naida runu, kas kūda uz diskrimināciju vai vardarbību un rada toksisku vidi, kurā nesodīti var rasties neiecietība un vardarbība pret reliģiskajām minoritātēm; apmainīties ar paraugpraksi, kas gūta, apmācot policijas spēkus iecietības un starptautisko cilvēktiesību standartu jomā; atzīt saikni starp tiesību aktiem, kas aizliedz pāriešanu citā reliģijā, un vardarbību pret reliģiskajām minoritātēm, jo īpaši kristiešu un musulmaņu kopienām;

                  ad)

                  mudināt Indiju kā ANO Cilvēktiesību padomes locekli izpildīt visus savā vispārējā regulārajā pārskatā iekļautos ieteikumus, pieņemt un atvieglot ANO īpašā referenta, tostarp ANO īpašā referenta jautājumos par uzskatu un vārda brīvības veicināšanu un aizsardzību, ANO īpašā referenta mierīgas pulcēšanās un biedrošanās brīvības jautājumos un ANO īpašā referenta jautājumos par ārpustiesas, tūlītēju vai patvaļīgu izpildi, vizītes, lai uzraudzītu norises pilsoniskajā telpā un pamattiesības un brīvības, kas ir daļa no Indijas apņemšanās veicināt patiesu līdzdalību un efektīvu pilsoniskās sabiedrības iesaisti cilvēktiesību veicināšanā un aizsardzībā;

                  ae)

                  risināt cilvēktiesību situāciju un problēmas, ar kurām saskaras pilsoniskā sabiedrība, jo īpaši bažas, ko savā dialogā ar Indijas iestādēm, tostarp samita līmenī, pauda ANO augstais cilvēktiesību komisārs un ANO īpašie referenti; mudināt Indiju kā pasaulē lielāko demokrātiju apliecināt savu apņemšanos ievērot, aizsargāt un pilnībā īstenot konstitūcijā garantētās tiesības uz vārda brīvību visiem, tostarp tiešsaistē, tiesības uz miermīlīgu pulcēšanos un biedrošanos, tostarp saistībā ar nesenajiem plaša mēroga lauksaimnieku protestiem, un reliģijas un ticības brīvību; aicināt Indiju radīt drošu vidi cilvēktiesību aizstāvju, vides aktīvistu, žurnālistu un citu pilsoniskās sabiedrības dalībnieku darbam, aizsargāt un garantēt viņu pamattiesības un brīvības bez politiska vai ekonomiska spiediena, un pārtraukt izmantot tiesību aktus pret musināšanu un terorismu, lai ierobežotu viņu likumīgās darbības, tostarp Džammu un Kašmīrā, pārtraukt vispārējus interneta piekļuves ierobežojumus, pārskatīt tiesību aktus, lai nepieļautu to iespējamu ļaunprātīgu izmantošanu citādi domājošo apklusināšanai, un grozīt tiesību aktus, kas veicina diskrimināciju, atvieglot tiesu iestāžu pieejamību un nodrošināt atbildību par cilvēktiesību pārkāpumiem; novērst Tiesību akta par ārvalstu investīciju regulējumu (FCRA) kaitīgo ietekmi uz pilsoniskās sabiedrības organizācijām;

                  af)

                  mudināt Indiju veikt turpmākus pasākumus, lai izmeklētu un novērstu ar dzimumu saistītu vardarbību un diskrimināciju un veicinātu dzimumu līdztiesību un pilnvērtīgu iespēju nodrošināšanu sievietēm; risināt jautājumu par pieaugošo vardarbību pret sievietēm un meitenēm Indijā, mudinot rūpīgi izmeklēt vardarbīgus noziegumus pret sievietēm un meitenēm, kā arī apmācīt amatpersonas policijas darbā un izmeklēšanā, kuras pamatā ir informētība par traumatismu, ieviest efektīvu uzraudzības mehānismu, lai pārraudzītu to tiesību aktu īstenošanu, kas attiecas uz seksuālo vardarbību pret sievietēm un meitenēm, paātrināt tiesvedību un uzlabot cietušo aizsardzību;

                  ag)

                  risināt jautājumu par aizvien pastāvošo diskrimināciju kastu dēļ un to, cik svarīgi ir piešķirt adivasi kopienām tiesības saskaņā ar Meža tiesību aktu;

                  ah)

                  atgādināt, ka ES principiāli un ilgstoši noraida nāvessodu, un atkārtoti aicināt Indiju noteikt nāvessoda moratoriju, lai pilnībā atceltu nāvessodu;

                  ai)

                  pieņem zināšanai to, ka Indijā tiek izstrādāts valsts rīcības plāns uzņēmējdarbības un cilvēktiesību jomā, lai pilnībā īstenotu ANO Vadošos principus uzņēmējdarbībai un cilvēktiesībām, atgādinot visu uzņēmumu atbildību savās vērtību ķēdēs ievērot cilvēktiesības, un mudināt gan ES, gan Indiju aktīvi piedalīties pašreizējās sarunās par saistošu ANO līgumu par korporatīvo sociālo atbildību cilvēktiesību jomā;

                  aj)

                  mudināt Indiju ratificēt ANO Konvenciju pret spīdzināšanu un tās fakultatīvo protokolu un ANO Konvenciju par visu personu aizsardzību pret piespiedu pazušanu;

                  ak)

                  mudināt Indiju turpināt atbalstīt centienus starptautiskā tiesiskuma jomā, parakstot Starptautiskās Krimināltiesas (ICC) Romas statūtus;

                  al)

                  mudināt Indiju turpināt aizsardzības piešķiršanas tradīciju personām, kas bēg no vardarbības un vajāšanas, līdz būs iespējami apstākļi drošai, cieņpilnai un brīvprātīgai atgriešanai, un veikt visus nepieciešamos pasākumus, lai novērstu bezvalstniecības risku Indijas kopienām;

                  am)

                  atkārtoti uzsvērt to, cik svarīgi ir pēc iespējas drīzāk iesaistīties regulārā ES un Indijas cilvēktiesību dialogā saskaņā ar ES un Indijas ceļvedī noteiktajām saistībām un kopīgo nodomu atsākt sanāksmes pēc astoņiem gadiem, kuru laikā šādas sanāksmes nebija notikušas, jo tā abām pusēm ir svarīga iespēja apspriest un atrisināt atlikušos cilvēktiesību jautājumus; paaugstināt dialoga līmeni un padarīt dialogu jēgpilnu, nodrošinot augsta līmeņa līdzdalību, nosakot konkrētas saistības, kritērijus un etalonus attiecībā uz progresu, izskatot atsevišķus gadījumus un veicinot ES un Indijas pilsoniskās sabiedrības dialogu pirms starpvaldību dialoga; prasīt EĀDD regulāri ziņot Eiropas Parlamentam par sasniegtajiem rezultātiem;

         Tirdzniecība ilgtspējai un labklājībai

                  an)

                  atgādināt, ka ES un Indijas tirdzniecības apmērs laikposmā no 2009. gada līdz 2019. gadam palielinājās par vairāk nekā 70 % un ka ciešāku ekonomisko saišu veidošana ir kopējās interesēs; atzīt, ka Indija ir stabila alternatīva ES, kas vēlas dažādot savas piegādes ķēdes, un ka ES ir Indijas lielākā tirdzniecības partnere lauksaimniecības pārtikas nozarē;

                  ao)

                  izmantot ES un Indijas līderu sanāksmes piedāvāto iespēju atklāti pievērsties uz vērtībām balstītai sadarbībai tirdzniecības un investīciju jautājumos visaugstākajā līmenī; atkārtoti uzsvērt ES gatavību apsvērt iespēju sākt sarunas par atsevišķu investīciju aizsardzības nolīgumu, kas palielinātu juridisko noteiktību abu pušu investoriem un vēl vairāk stiprinātu divpusējās tirdzniecības attiecības; strādāt pie tā, lai šajās jomās sasniegtu kopīgus un savstarpēji izdevīgus mērķus, kas varētu veicināt ekonomikas izaugsmi un inovāciju un kas atbilstu vispārējām cilvēktiesībām, tostarp darba tiesībām, un veicinātu to ievērošanu, sekmētu cīņu pret klimata pārmaiņām un Programmā 2030. gadam noteikto ilgtspējīgas attīstības mērķu sasniegšanu;

                  ap)

                  maksimāli izmantot Indijas apņemšanos savā darbībā ievērot multilaterālismu un starptautisku noteikumos balstītu tirdzniecības kārtību; veicināt Indijas izšķirošo lomu pašreizējos centienos reformēt Pasaules Tirdzniecības organizāciju;

                  aq)

                  izvērtēt to, cik lielā mērā ir jāatjaunina Komisijas sarunu pilnvarojums, ja mērķis ir noslēgt tirdzniecības un sadarbības nolīgumu, kurā būtu iekļauti vērienīgi noteikumi par izpildāmu tirdzniecības un ilgtspējīgas attīstības nodaļu, kas saskaņota ar Parīzes nolīgumu, kā arī atbilstīgi noteikumi par investoru tiesībām un pienākumiem, kā arī cilvēktiesībām; nodrošināt konstruktīvas sarunas, vienlaikus paturot prātā abu pušu atšķirīgos mērķu vērienīguma līmeņus; šajā sakarībā ņemt vērā Indijas iestāžu uzmundrinošo nostāju attiecībā uz gatavību iekļaut noteikumus par tirdzniecību un ilgtspējīgu attīstību kādā no turpmākajiem nolīgumiem;

         Noturība, izmantojot nozaru partnerības

                  ar)

                  pabeigt sarunas par savienojamības partnerību ar Indiju; atbalstīt šo partnerību, jo īpaši sniedzot aizdevumus un garantijas ilgtspējīgām investīcijām digitālās un zaļās infrastruktūras divpusējos un daudzpusējos projektos Indijā, ko veic ES publiskās un privātās struktūras, piemēram, Eiropas Investīciju banka (EIB), un jaunais ārējās finansēšanas instruments, ievērojot potenciālu, uz ko norādīts ES un Āzijas savienojamības stratēģijā; izpētīt sinerģijas starp ES un Indijas sadarbību un sadarbību ar Dienvidāzijas valstīm un dažādu savienojamības stratēģiju koordināciju;

                  as)

                  nodrošināt to, ka savienojamības iniciatīvu pamatā ir sociālie, vides un fiskālie standarti un tādas vērtības kā ilgtspēja, pārredzamība, iekļautība, tiesiskums, cilvēktiesību ievērošana un savstarpīgums, un ka tās pilnībā atbilst ANO Vispārējai konvencijai par klimata pārmaiņām (UNFCCC) un tās juridiskajiem instrumentiem, tostarp Parīzes nolīgumam;

                  at)

                  atzīt Indijas speciālās zināšanas dabas katastrofu pārvarēšanā; pastiprināt sadarbību ar Indiju, lai uzlabotu reģiona sagatavotību dabas katastrofām, tostarp izmantojot partnerību Pret katastrofām noturīgas infrastruktūras koalīcijas satvarā, daudzpusējus centienus paplašināt pētniecības un zināšanu apmaiņu infrastruktūras riska pārvaldības jomā;

                  au)

                  uzlabot sadarbību ilgtspējīgas mobilitātes jomā, izmantojot konkrētus pasākumus, piemēram, elektrotransporta infrastruktūras turpmāku attīstīšanu un investīcijas dzelzceļa projektos; uzsvērt dzelzceļa būtisko nozīmi sastrēgumu un piesārņojuma mazināšanā lielās pilsētu teritorijās, klimata mērķu sasniegšanā un vitāli svarīgu piegādes ķēžu noturības nodrošināšanā, tostarp krīžu laikā;

                  av)

                  atbalstīt turpmāku sadarbību saistībā ar izaicinājumiem, ko rada straujā urbanizācija, tostarp apmainoties ar zināšanām un paraugpraksi kopīgās platformās, pilsētu sadarbību, sadarbību viedo pilsētu tehnoloģiju jomā un pastāvīgu ar EIB starpniecību nodrošinātu finansiālu atbalstu pilsētu transporta projektiem Indijā;

                  aw)

                  atgādināt par Indijas kā nozīmīga medikamentu, ģenērisko zāļu un vakcīnu ražotājas lomu, jo īpaši saistībā ar pašreizējo globālo veselības krīzi; mudināt kopuzņēmumus nodrošināt vispārēju piekļuvi Covid-19 vakcīnām; censties panākt ES un Indijas vadošo lomu veselības kā globāla sabiedriskā labuma veicināšanā, jo īpaši atbalstot daudzpusējas iniciatīvas, tostarp COVAX, un palīdzēt nodrošināt vispārēju piekļuvi vakcīnām, jo īpaši valstīs ar zemākiem ienākumiem, it sevišķi sadarbojoties attiecīgajos starptautiskajos forumos;

                  ax)

                  izvirzīt vērienīgākus mērķus ES un Indijas divpusējai un daudzpusējai sadarbībai klimata pārmaiņu jomā, jo īpaši paātrinot zaļo izaugsmi un taisnīgu un drošu pāreju uz tīru enerģiju, sasniedzot klimatneitralitāti un palielinot nacionāli noteikto devumu vērienīgumu; turpināt kopīgu vadošo lomu pasaulē Parīzes nolīguma atbalstam un koncentrēties uz tīras un atjaunojamas enerģijas un aprites ekonomikas programmu īstenošanu;

                  ay)

                  atkārtoti apstiprināt kopīgu apņemšanos kā diviem lieliem globālo siltumnīcefekta gāzu emisijas avotiem vairāk koordinēt centienus, lai mazinātu klimata pārmaiņu ietekmi; ņemt vērā Indijas vadošo lomu atjaunojamo energoresursu jomā un progresu, kas panākts, izmantojot ES un Indijas partnerību tīras enerģijas un klimata jomā; stimulēt investīcijas un sadarbību, lai veicinātu elektromobilitāti, ilgtspējīgu dzesēšanu, nākamās paaudzes akumulatoru tehnoloģiju, decentralizētu elektroenerģijas ražošanu un taisnīgu pārkārtošanos Indijā; uzsākt diskusiju un izvērtēt stratēģisko sadarbību retzemju metālu jomā; intensificēt ilgtspējīgas ūdens resursu apsaimniekošanas partnerības īstenošanu;

                  az)

                  veicināt vērienīgu kopīgo programmu un globālu rīcību bioloģiskās daudzveidības jomā, tostarp gatavojoties Konvencijas par bioloģisko daudzveidību Pušu konferencei (COP 15), kas notiks 2021. gada maijā;

                  ba)

                  pielikt pūles, lai uzņemtos kopīgu vadošo lomu starptautisko standartu noteikšanā un pilnveidošanā digitālajā ekonomikā, pamatojoties uz ilgtspējīgu un atbildīgu digitalizāciju un tiesiskumā un cilvēktiesībās balstītu IKT vidi, vienlaikus novēršot kiberdraudus un aizsargājot pamattiesības un pamatbrīvības, tostarp nodrošinot personas datu aizsardzību;

                  bb)

                  kāpināt ES mērķus attiecībā uz digitālo savienojamību ar Indiju ES digitālās pārveides stratēģijas kontekstā; sadarboties ar Indiju kritisko tehnoloģiju izstrādē un izmantošanā, paturot prātā lielo stratēģisko un drošības ietekmi, ko rada šādas jaunas tehnoloģijas; investēt digitālo pakalpojumu jomas partnerībā un atbildīga un cilvēktiesībās balstīta mākslīgā intelekta attīstībā; atzinīgi vērtēt Indijas centienus panākt VDAR līdzīgu augsta līmeņa personas datu aizsardzību un turpināt atbalstīt datu aizsardzības reformu Indijā; uzsvērt abpusējo labumu, ko sniedz pastiprināta sadarbība šajā jomā; veicināt turpmāku konverģenci starp tiesiskajiem regulējumiem, lai nodrošinātu personas datu un privātuma augsta līmeņa aizsardzību, tostarp pieņemot iespējamus lēmumus par datu aizsardzības līmeņa pietiekamību, lai veicinātu drošas pārrobežu datu plūsmas, sekmējot ciešāku sadarbību, jo īpaši IKT un digitālo pakalpojumu nozarē; norādīt, ka Indijas un Eiropas datu regulējuma saskaņošana būtiski atvieglotu savstarpējo sadarbību, tirdzniecību un drošu informācijas un zināšanu nodošanu; strādāt pie tā, lai replicētu ES starptautiskos mobilo sakaru viesabonēšanas nolīgumus ar Indiju;

                  bc)

                  atgādināt, ka digitālās nozares attīstība ir ārkārtīgi nozīmīga drošībai un ka ir jāiekļauj iekārtu ražotāju piegādes ķēdes dažādošana, veicinot atvērtu un sadarbspējīgu tīklu arhitektūru un digitalizācijas partnerības ar partneriem, ar kuriem ES ir kopīgas vērtības un kuri izmanto tehnoloģijas, ievērojot pamattiesības;

                  bd)

                  veikt efektīvus pasākumus, lai veicinātu ES un Indijas mobilitāti, tostarp attiecībā uz migrantiem, studentiem, augstprasmīgiem darba ņēmējiem un māksliniekiem, ņemot vērā prasmju pieejamību un darba tirgus vajadzības ES un Indijā; atzīt ievērojamo talantu kopumu digitalizācijas un mākslīgā intelekta jomā gan Indijā, gan ES un kopīgo ieinteresētību attīstīt augsta līmeņa speciālās zināšanas un sadarbību šajā jomā;

                  be)

                  uzskatīt cilvēku savstarpējos kontaktus par vienu no galvenajām stratēģiskās partnerības dimensijām; aicināt veidot dziļāku partnerību valsts izglītības, pētniecības un inovācijas, un kultūras apmaiņas jomā; aicināt ES dalībvalstis un Indiju investēt jo īpaši jauniešu spējās un līderībā un nodrošināt viņu jēgpilnu iekļaušanu politiskajā un ekonomiskajā dzīvē; veicināt Indijas, jo īpaši indiešu studentu un gados jaunu speciālistu, līdzdalību tādās ES programmās kā “Apvārsnis Eiropa”, Eiropas Pētniecības padome un Marijas Sklodovskas-Kirī stipendiju programma, un cilvēku savstarpējos kontaktus izglītības un kultūras jomā; šajā sakarībā veicināt programmu “Erasmus+” un nodrošināt, ka šajās programmās vienlīdzīgi tiek iekļautas studentes, zinātnieces, pētnieces un profesionāles; turpināt ciešu sadarbību pētniecībā un inovācijā, tostarp antropocentriskās un uz ētiku balstītās digitālajās tehnoloģijās, vienlaikus mudinot stiprināt digitālo pratību un prasmes;

                  bf)

                  turpināt pētīt iespējas visaptverošai sadarbībai G20 satvarā nodarbinātības un sociālās politikas jomā, piemēram, attiecībā uz sociālo aizsardzību, minimālo algu, sieviešu dalību darba tirgū, pienācīgu darbvietu radīšanu, drošību un veselības aizsardzību darbā; sadarboties bērnu darba izskaušanā, atbalstot to, ka tiek piemērota un uzraudzīta SDO Konvencija Nr. 138 (Minimālā vecuma konvencija) un SDO Konvencija Nr. 182 (Bērnu darba ļaunāko formu konvencija), ko Indija ratificēja 2017. gada jūnijā;

                  2.

                  uzdod priekšsēdētājam šo ieteikumu nosūtīt Padomei, Komisijai un Komisijas priekšsēdētājas vietniekam / Savienības Augstajam pārstāvim ārlietās un drošības politikas jautājumos.

         (1)  https://www.consilium.europa.eu/lv/press/press-releases/2020/07/15/joint-statement-15th-eu-india-summit-15-july-2020/

         (2)  Pieņemtie teksti, P9_TA(2021)0012.

         (3)  Pieņemtie teksti, P9_TA(2021)0016.

         (4)  OV C 337, 20.9.2018., 48. lpp.

         (5)  OV C 174 E, 14.7.2005., 179. lpp.

         (6)  OV C 227 E, 21.9.2006., 589. lpp.

         (7)  OV C 58, 15.2.2018., 109. lpp.

         (8)  OV C 261 E, 10.9.2013., 34. lpp.

         (9)  OV C 215, 19.6.2018., 202. lpp.