title: Padomes Ieteikums (2016. gada 12. jūlijs) par Slovēnijas 2016. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Slovēnijas 2016. gada stabilitātes programmu

text:
               18.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 299/90

         PADOMES IETEIKUMS
   (2016. gada 12. jūlijs)
   par Slovēnijas 2016. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Slovēnijas 2016. gada stabilitātes programmu
   (2016/C 299/22)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Komisija 2015. gada 26. novembrī pieņēma Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2016. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2016. gada 17.–18. martā. Komisija, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011, 2015. gada 26. novembrī pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Slovēnija bija minēta to dalībvalstu vidū, kurām paredzēts veikt padziļinātu pārskatu. Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu Padomes ieteikumam par eurozonas ekonomikas politiku. Eiropadome atbalstīja šo ieteikumu 2016. gada 18.–19. februārī, un 2016. gada 8. martā Padome to pieņēma (3). Ņemot vērā to, ka Slovēnijas valūta ir euro un ekonomikas un monetārajā savienībā starp ekonomikām ir cieša savstarpējā saikne, Slovēnijai būtu jānodrošina minētā ieteikuma pilnīga un laicīga īstenošana.

               (2)

               2016. gada ziņojums par Slovēniju tika publicēts 2016. gada 26. februārī. Tajā tika izvērtēti Slovēnijas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti Padomes 2015. gada 14. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, un Slovēnijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Ziņojumā bija ietverts arī saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu sagatavotais padziļinātais pārskats. Komisija 2016. gada 8. martā iepazīstināja ar padziļinātā pārskata rezultātiem. Komisijas veiktā analīze vedina to secināt, ka Slovēnijā pastāv makroekonomikas nelīdzsvarotība. Nepilnības banku sektorā, uzņēmumu parādsaistības, ieguldījumu trūkums un ilgtermiņa fiskālās stabilitātes risks rada neaizsargātību, kas būs jārisina. Slovēnijas banku sektorā ir atgriezusies uzticēšanās. Tomēr kredītu pieaugums joprojām ir negatīvs, un ieņēmumus nenesošu kredītu līmenis saglabājas samērā augsts. Ir būtiski, lai Slovēnija novērstu fiskālās stabilitātes riskus, kas rodas no arvien lielāka spiediena veselības aprūpes un pensiju sistēmu jomā, kā arī samazinātu palielināto valsts parādu. Nepieciešams arī turpmāk samazināt šķēršļus ieguldījumiem, jo īpaši valsts pārvaldes jomā. Nepieciešams nostiprināt sociālo partneru iesaisti politikas izstrādē un strukturālo reformu īstenošanā, jo īpaši pensiju, veselības aprūpes, ilgtermiņa aprūpes un darba tirgus politikas jomās.

               (3)

               Slovēnija 2016. gada 15. aprīlī iesniedza savu 2016. gada valsts reformu programmu un 2016. gada stabilitātes programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (4)

               Attiecīgie konkrētai valstij adresētie ieteikumi iekļauti Eiropas strukturālo un investīciju fondu 2014.–2020. gadam plānošanā. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013 (4) 23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerattiecību nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Komisija ir sniegusi papildu informāciju par to, kā tā izmantos šo noteikumu norādēs par to pasākumu piemērošanu, kuri saista Eiropas strukturālo un investīciju fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību.

               (5)

               Slovēnijas 2016. gada stabilitātes programma liecina par to, ka bēgļu ārkārtējā pieplūduma ietekme uz budžetu ir ievērojama, un sniedz pietiekamus pierādījumus par minēto budžeta papildu izmaksu vērienu un būtību. Kā norāda Komisija, attiecināmie papildu izdevumi veidoja 0,06 % no IKP 2015. gadā un pašlaik tiek lēsti 0,07 % apmērā no IKP 2016. gadā. Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 1. punktā un 6. panta 3. punktā izklāstītie noteikumi atļauj šos papildu izdevumus, jo bēgļu pieplūdums ir ārkārtas notikums, tā ietekme uz Slovēnijas publiskajām finansēm ir ievērojama un ilgtspēja, pieļaujot īslaicīgu novirzi no vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai nepieciešamajām korekcijām, netiktu apdraudēta. Lai gan šis noteikums nav piemērojams attiecībā uz 2015. gadu, jo Slovēnijai tika piemērota pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūra, attiecībā uz 2016. gadu galīgais novērtējums, tostarp par attiecināmajām summām, tiks veikts 2017. gada pavasarī, pamatojoties uz Slovēnijas iestāžu sniegtajiem novērotajiem datiem.

               (6)

               Pēc pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras atcelšanas Slovēnijai piemēro Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvo daļu, un uz to attiecas pārejas noteikums par parādu. Valdība savā 2016. gada stabilitātes programmā plāno nominālās bilances pakāpenisku uzlabošanos no 2,2 % no IKP 2016. gadā līdz 0,4 % no IKP 2019. gadā. Tiek plānots, ka vidējā termiņa budžeta mērķis – strukturālā ziņā līdzsvarots budžets, kurā nav ievērotas Stabilitātes un izaugsmes pakta prasības – tiks sasniegts 2020. gadā, proti, pēc programmas darbības laika beigām. Tomēr pārrēķinātā strukturālā bilance (5) norāda, ka strukturālais deficīts 2019. gadā būs 1,2 % no IKP. Saskaņā ar stabilitātes programmu sagaidāms, ka valdības parāda attiecība pret IKP samazināsies līdz 80,2 % no IKP 2016. gadā un turpinās samazināties līdz 73,8 % no IKP 2019. gadā. Makroekonomiskais scenārijs, kas ir budžeta prognozes pamatā, ir ticams. Tomēr pasākumi, kuru mērķis ir veicināt plānoto deficīta mērķu sasniegšanu, sākot ar 2017. gadu, netika pietiekamā mērā precizēti. Saskaņā ar Komisijas 2016. gada pavasara prognozi tiek lēsts, ka Slovēnijas starpība starp potenciālo un faktisko ražošanas apjomu 2017. gadā būs 1,8 % apmērā no IKP, savukārt potenciālā izaugsme tiek prognozēta 1,1 % apmērā un reālais IKP pieaugums – 2,3 % apmērā no IKP. Pamatojoties uz to, ir novērtēts, ka Slovēnijai 2017. gadā būs labvēlīgi apstākļi un būs nepieciešams veikt strukturālo korekciju 1 % apmērā no IKP. Tomēr konkrētajā Slovēnijas gadījumā pastāv būtiska nenoteiktība saistībā ar potenciālās izaugsmes un starpības starp potenciālo un faktisko ražošanas apjomu aprēķinu, jo darba tirgus ir specifiskā stāvoklī, laikposmā no 2008. līdz 2013. gadam notika ļoti liela ekonomiskā lejupslīde un tiek īstenotas strukturālās reformas. Tādas alternatīvas aplēses par starpību starp potenciālo un faktisko ražošanas apjomu, kas aptver ilgāku laikposmu, atspoguļo pašreiz notiekošo aplēšanas metodes pārskatīšanu un liecina par vienmērīgāku starpības starp potenciālo un faktisko ražošanas apjomu profilu Slovēnijai, norādot uz to, ka būtu pāragri secināt, ka Slovēnijas ekonomikai 2017. gadā būs labvēlīgi apstākļi. Tādēļ pašreizējos apstākļos šķiet piemērotāk prasīt, lai 2017. gadā tiktu veikts strukturāls pasākums saskaņā ar “normālu apstākļu” nosacījumiem. Šķiet, ka pastāv risks nedaudz novirzīties no ieteiktās korekcijas virzībā uz vidējā termiņa mērķi 2016. gadā un, ja politika nemainīsies, pastāv būtiskas novirzes risks 2017. gadā. Secinājums attiecībā uz 2016. gadu nemainītos gadījumā, ja bēgļu ārkārtējā pieplūduma ietekme uz budžetu tiktu izslēgta no novērtējuma. Tiek prognozēts, ka Slovēnija ievēros pārejas noteikumu par parādu 2016. gadā un kopumā ievēros to 2017. gadā. Pamatojoties uz stabilitātes programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka pastāv risks, ka Slovēnija neievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Tādējādi, lai 2016. un 2017. gadā nodrošinātu atbilstību, būs nepieciešami turpmāki pasākumi.

               (7)

               Parlaments 2015. gada jūlijā pieņēma Fiskālo noteikumu likumu. Tomēr vēl ir jāieceļ neatkarīga fiskālā padome, kas uzraudzītu minēto noteikumu īstenošanu. Turklāt, joprojām nav veikta Publisko finanšu likuma pārskatīšana, kura vajadzīga, lai nodrošinātu, ka Fiskālo noteikumu likums darbojas pilnībā, un kuras mērķis ir nodrošināt normatīvu pamatu daudzgadu pieejai budžeta izstrādē.

               (8)

               Augstais valsts parāda līmenis, kas ievērojami pārsniedz 60 % no IKP, padara Slovēniju neaizsargātu pret nominālās izaugsmes un procentu likmju satricinājumiem. Tajā pašā laikā Slovēnijas sabiedrība noveco ātrāk nekā vairākumā dalībvalstu. Slovēnija saskaras ar lielu risku attiecībā uz publisko finanšu ilgtspēju ilgtermiņā, ņemot vērā to, ka tai no visām dalībvalstīm ir lielākais ilgtermiņa ilgtspējas nepietiekamības rādītājs, kas izriet no prognozētā pieauguma saistībā ar valsts pensiju tēriņiem, kā arī veselības aprūpes un ilgtermiņa aprūpes izdevumiem. Prognozētie valsts tēriņi pensijām ir lielākie visās dalībvalstīs, un tiek lēsts, ka tie pieaugs no 11,8 % no IKP 2013. gadā līdz 15,3 % 2060. gadā. Tiek prognozēts, ka vecumatkarības koeficients laikposmā no 2013. gada līdz 2060. gadam pieaugs vairāk nekā divkārt, radot ievērojamu spiedienu uz pensiju sistēmām. Prognozētās netiešās saistības, kas attiecas uz novecošanas izmaksām, atspoguļo ilgtermiņa problēmas saistībā ar sabiedrības novecošanu. Turklāt var sagaidīt, ka nākotnē darbiniekiem, kam nav pilna darba stāža, radīsies problēmas attiecībā uz atbilstību, jo ir arvien vairāk cilvēku ar nepilnu vai īsu darba stāžu (arī saistībā ar vēlu pievienošanos darba tirgum), kuri strādā periodiska rakstura darbus un kuru iemaksu īpatsvars ir mazs. 2016. gada aprīlī tika publicēta Baltā grāmata par pensijām, un tā tiks izmantota kā pamats plašai sabiedriskai apspriešanai. Apspriešanas rezultāti tiks iestrādāti jaunā pensiju reformā, kas būtu jāpieņem pašreizējā likumdošanas periodā, ātri panākot vienošanos ar sociālajiem partneriem par galvenajiem reformas elementiem, proti, pensionēšanās vecumu, pensiju līmeņiem, indeksāciju un otrā pīlāra optimizāciju.

               (9)

               Tiek prognozēts, ka publiskie izdevumi saistībā ar ilgtermiņa aprūpi līdz 2060. gadam pieaugs vairāk nekā divkārt, jo sabiedrība noveco. Tas Slovēnijai rada ievērojamas fiskālās stabilitātes problēmas. Tiek prognozēts, ka tā sabiedrības daļa, kas ir 80 un vairāk gadu vecumā, trīskāršosies, pieaugot no 4,6 % 2013. gadā līdz 12,4 % 2060. gadā. Laikposmā no 2003. līdz 2013. gadam kopējie izdevumi saistībā ar ilgtermiņa aprūpi palielinājās par 85 %, privātiem izdevumiem pieaugot ātrāk nekā publiskiem izdevumiem. Slovēnijā nav integrētas ilgtermiņa aprūpes sistēmas. Slovēnijā tēriņus galvenokārt veido oficiāli pabalsti natūrā, vairākums no kuriem tiek tērēti institucionālai aprūpei, nevis aprūpei mājās, tomēr rādītāji abās jomās ir zemāki par ES vidējo rādītāju. Ir ievērojamas iespējas palielināt veselības aprūpes sistēmas izmaksu efektivitāti, nostiprinot pasākumus, ar ko vispirms tiek uzlabota primārā aprūpe, pārejot no stacionārās aprūpes uz ambulatoro aprūpi, uzlabojot slimnīcu efektivitāti un pārvaldību, uzlabojot līgumslēgšanas un maksājumu procesus veselības aprūpes pakalpojumu jomā, izstrādājot labāku informāciju par izmaksām importētu diagnostikas grupu korekcijai un sīkāk izstrādājot kvalitātes uzraudzības satvaru. Apvienotu iepirkumu īpatsvars ir zems, un liela uzmanība tiek pievērsta līgumslēgšanas tiesību piešķiršanai pēc zemākās piedāvātās cenas principa. Ir pabeigta veselības aprūpes sistēmas visaptveroša pārskatīšana, un valdība 2015. gada beigās, kā arī parlaments 2016. gada martā pieņēma Valsts veselības aprūpes noregulējuma plānu 2016.–2025. gadam. Noregulējums ir stratēģisks plāns veselības aprūpes sistēmas attīstībai. Daži tā pasākumi tiek īstenoti, savukārt citu būtisku saistošu īstenošanas pasākumu priekšlikumi tiek gatavoti un vēl nav iesniegti. Turklāt nav skaidrs, vai ar reformu tiks risināti galvenie jautājumi, piemēram, integrētas automātiskas stabilizācijas shēmas, kas mazinātu ieņēmumu svārstības darbības cikla laikā vai sekmētu piekļuvi pakalpojumu sniegšanai un tās kvalitāti. Ilgtermiņa aprūpes likuma un Veselības aprūpes un veselības apdrošināšanas likuma pieņemšana ir vairākkārt atlikta, un pašreizējais ceļvedis to pieņemšanai 2016. gada otrajā pusē šķiet optimistisks.

               (10)

               Darba tirgus rādītāji pamazām uzlabojas, un sociālie apstākļi ir stabilizējušies. Jaunu darbvietu izveide ir ievērojami pieaugusi, un bezdarbs samazinās. Tomēr gados vecāku un mazkvalificētu darbinieku līdzdalības līmenis joprojām ir problemātisks. Ilgtermiņa bezdarbnieki joprojām veido vairāk nekā pusi no visu bezdarbnieku skaita, turklāt ievērojama daļa ilgtermiņa bezdarbnieku ir mazkvalificēti vai vecāki par 50 gadiem. Vadlīnijas aktīva darba tirgus politikas pasākumiem 2016.–2020. gadam ir turpinājums tai pieejai, kas tikusi īstenota līdz šim, taču izdevumi minētajā politikas jomā joprojām ir zemi. Pagaidu atbrīvojumi no darba devēju sociālajām iemaksām attiecībā uz nesen darbā pieņemtiem darbiniekiem, kuri ir vecāki par 55 gadiem, tika pieņemti 2015. gada novembrī. Paredzams, ka 2016. gadā tiks iesniegti tādi turpmāki pasākumi darba dzīves pagarināšanai, tostarp darba vides pielāgošanai, kas ir būtiski arī pensiju sistēmas ilgtspējībai. Algu pieaugums joprojām bija atbilstīgs ražīguma pieaugumam un turpināja atbalstīt ārējo konkurētspēju. Parlaments 2015. gada novembrī pieņēma arodbiedrību ierosinātu likumu, ar ko tika no jauna noteikta minimālā alga, lai izslēgtu dažas piemaksas. Tā rezultātā darba devēju organizācijas izstājās no sociālā nolīguma un ievērojami vājināja sociālo dialogu.

               (11)

               Ir panākts progress attiecībā uz ieņēmumus nenesošu kredītu pārstrukturēšanu, lai gan to līmeņi joprojām ir augsti salīdzinājumā ar pirmskrīzes periodu. Slovēnija ir ieviesusi vairākus politikas pasākumus, ar ko uzlabot banku sektora ilgtspēju. Tie ietver banku pārstrukturēšanas iespēju palielināšanu un ievieš konkrētus darbību nosakošus mērķus ieņēmumus nenesošu kredītu samazināšanai. Slovēnija ir arī ieviesusi vairākus pasākumus kredītriska pārvaldībai. Tiek paredzēts, ka pozitīvi rezultāti būs redzami 2016. gada vidū. Neraugoties uz to, īstermiņa politikas prioritātes joprojām ir ieņēmumus nenesošu kredītu turpmākais noregulējums un kredītriska pārvaldība. Lielāko uzņēmumu darbības un finanšu pārstrukturēšana ir pabeigta, un pārstrukturēšanas nolīgumi tiek nepārtraukti uzraudzīti. Banku aktīvu pārvaldības uzņēmums (BAPU) ir pilnībā darboties spējīgs, un ir noteikta tā stratēģija 2017.–2022. gadam. Lai gan BAPU ir progresējis attiecībā uz sava kredītportfeļa pārstrukturēšanu, tas joprojām rada ievērojamu risku publisko finanšu ilgtspējai. Tā darbības 2015. gadā attiecībā uz 2,9 % valdības budžeta deficītu veidoja 1 % no IKP. BAPU darbību pārraudzība šķiet nepietiekama, jo iestādes 2015. gadā bija daudz par zemu novērtējušas BAPU deficītu, kļūdoties par 0,7 % no IKP, un šķita, ka tām nav zināms BAPU veiktās norakstīšanas līmenis. Ir pieejami arī papildu pārstrukturēšanas rīki. Pateicoties būtiskam progresam lielāko uzņēmumu pārstrukturēšanā, Slovēnija ir sākusi vairāku MVU pārstrukturizāciju. Bankas pašlaik īsteno MVU pārstrukturizācijas vadlīnijas. Ir panākts progress attiecībā uz MVU un mikrouzņēmumu piekļuvi finansējumam. Tomēr ir ierobežota piekļuve alternatīviem finansējuma avotiem, piemēram, riska kapitālam. Mazi uzņēmumi joprojām pārāk lielā mērā ir atkarīgi no banku aizdevumiem, lai gan tirgū arvien vairāk ir pieejami parāda un pašu kapitāla instrumenti. Tāpēc minētais segments ir ļoti neaizsargāts pret kredītu tirgus norisēm.

               (12)

               Ieguldījumu pieauguma dinamika pēdējos gados ir bijusi vāja, un tas ir ierobežojis Slovēnijas ekonomiskos rezultātus un nākotnes izaugsmes izredzes. Privātie ieguldījumi strauji samazinājās ekonomiskās krīzes laikā, un kopš tā laika to daļa IKP ir samazinājusies. Tā kā publiskie ieguldījumi lielā mērā ir atkarīgi no ES fondu dinamikas, ir nepieciešami produktīvāki ieguldījumi, lai stimulētu un uzturētu ekonomikas izaugsmi. Pēdējo divu gadu laikā ir ievērojami pieauguši ārvalstu tiešie ieguldījumi Slovēnijā, pārsvarā pateicoties lielākiem privatizācijas centieniem. Tomēr Slovēnijas darījumdarbības vidi joprojām apgrūtina notiekošā aizņemto līdzekļu īpatsvara samazināšana un augstais administratīvā sloga līmenis, jo īpaši būvniecības, telpiskās plānošanas un nodokļu saistību izpildes jomās, taču arī saistībā ar ierobežojošiem noteikumiem attiecībā uz piekļuvi regulētām profesijām un to praktizēšanu, kas kavē ieguldījumu pieplūdumu. Tas, vai darījumdarbības veikšana Slovēnijā tiks atvieglota, ir atkarīgs no tā, vai tiks panākta lielāka uzticēšanās darījumdarbības jomā un tiks turpināts izskaust valsts pārvaldes neefektivitāti un birokrātiju, kas rodas no lielā likumu un statūtu skaita un biežām izmaiņām tiesību aktos. Ir īstenota aptuveni puse no administratīvā sloga samazināšanas pasākumiem, kas noteikti vienā valdības dokumentā, taču ir atlikti daži noderīgi pasākumi, jo īpaši būvatļauju un telpiskās plānošanas jomā.

               (13)

               Stratēģija valsts administrācijas attīstībai 2015.–2020. gadā, kas tika pieņemta kā daļa no Slovēnijas atbilstības priekšnoteikumiem saistībā ar piekļuvi Eiropas strukturālo un investīciju fondiem 2014.–2020. gadam, attiecas uz vairākiem portfeļiem, padarot koordināciju starp ministrijām ļoti būtisku, lai minēto stratēģiju pareizi un laicīgi īstenotu. Valdība 2016. gada februārī pieņēma otro starpposma ziņojumu par to, kā tiek īstenota programma “Absolūta neiecietība pret korupciju”. Ir panākts zināms progress minētās programmas īstenošanā. Tomēr daži programmas pasākumi (kopējs publiskais iepirkums veselības aprūpes jomā, noziegumu izmeklēšana banku sektorā un Likuma par godprātīgumu un korupcijas novēršanu pieņemšana) ir atlikti. Paredzētais Likuma par godprātīgumu un korupcijas novēršanu grozījums sniegs iespēju uzlabot Korupcijas novēršanas komisijas darbu, risinot ticamības un minētās komisijas darba efektivitātes jautājumus. Justīcijas sistēmā tiesas procesu ilgums ir vēl vairāk samazināts, un ir samazināts līdz šim ļoti lielais to lietu skaits, kas gaida izskatīšanu, daļēji pateicoties tam, ka ir iesniegts mazāks skaits lietu. Zināmā mērā samazinājumam pamatā ir arī izmaiņas procesuālajā un statistiskajā pieejā izpildes lietām. Augstākā Tiesa turpina atjaunināt darbības procesus tiesās un reformēt lietu pārvaldības sistēmas. Lai gan ir uzlabots maksātnespējas regulējums, kas uzņēmumiem sniedz lielākas iespējas veikt reorganizāciju, likvidācijas process joprojām ir ilgs un neefektīvs.

               (14)

               Valsts iesaiste tautsaimniecībā joprojām ir liela. Valsts ir lielākais darba devējs, aktīvu pārvaldnieks un uzņēmumu parāda turētājs Slovēnijā. Atbildot uz Slovēnijai laikposmā no 2012. gada līdz 2015. gadam sniegtajiem ieteikumiem, valsts izveidoja jaunu regulējumu sabiedrībai “Slovenian Sovereign Holding”. Tas ietver stratēģiju valsts īpašumtiesību pārvaldībai, virkni aktīvu rezultativitātes kritēriju un pārvaldības plānu 2016. gadam. Minētā sistēma papildina jauno uzņēmumu pārvaldības kodeksu valsts uzņēmumiem, kas tika pieņemts 2014. gada beigās. Ar stratēģiju tiek apstiprināts apmērs, kādā valsts pašreiz ir iesaistīta tautsaimniecībā, un uzmanība tiek pārvirzīta uz valsts uzņēmumu darbības rezultātu uzlabošanu. Tāpēc tas, ka “Slovenian Sovereign Holding” īsteno pārstrādāto regulējumu, ir vēl jo vairāk svarīgi, lai panāktu valsts īpašumtiesību un regulatīvo funkciju un valsts uzņēmumu profesionālas pārvaldības nodalīšanu. Tam kopā ar atlasītu aktīvu turpmāku privatizāciju vajadzētu samazināt iespējamās budžeta saistības šajā jomā. Saskaņā ar “Slovenian Sovereign Holding” pārvaldības plānu 2016. gadā tiks sākta “Nova Ljubljanska Banka” (NLB) privatizācija.

               (15)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Slovēnijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2016. gada ziņojumā par valsti. Tā ir arī izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Slovēnijai adresētiem ieteikumiem. Tā ir ņēmusi vērā ne tikai to lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Slovēnijā, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jāstiprina ES vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1. līdz 4. ieteikumā.

               (16)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu, un tās atzinums (6) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (17)

               Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1., 3. un 4. ieteikumā,

         AR ŠO Slovēnijai 2016. un 2017. gadā IESAKA rīkoties šādi.

               1.

               Pēc pārmērīgā deficīta novēršanas panākt ikgadēju fiskālo korekciju 0,6 % apmērā no IKP virzībā uz vidēja termiņa budžeta mērķi 2016. un 2017. gadā. Noteikt vidēja termiņa budžeta mērķi, kurā ievērotas Stabilitātes un izaugsmes pakta prasības. Nostiprināt fiskālo regulējumu, ieceļot neatkarīgu fiskālo padomi un grozot Valsts finanšu likumu. Pabeigt un īstenot ilgtermiņa aprūpes un veselības aprūpes sistēmu reformu, padarot tās izmaksu ziņā efektīvākas, lai nodrošinātu pieejamas un kvalitatīvas aprūpes ilgtermiņa ilgtspēju. Līdz 2017. gada beigām pieņemt pasākumus, kas vajadzīgi, lai nodrošinātu pensiju sistēmas ilgtermiņa ilgtspēju un adekvātumu.

               2.

               Apspriežoties ar sociālajiem partneriem, palielināt mazkvalificētu un gados vecāku darbinieku nodarbināmību, tostarp izmantojot mērķorientētus mūžizglītības un aktivizācijas pasākumus.

               3.

               Uzlabot finansēšanas nosacījumus kredītspējīgiem uzņēmumiem, tostarp veicinot ieņēmumus nenesošu kredītu pastāvīgu noregulējumu un piekļuvi alternatīviem finansējuma avotiem. Nodrošināt banku aktīvu pārvaldības uzņēmuma stratēģijas pareizu īstenošanu.

               4.

               Veikt pasākumus, lai modernizētu valsts pārvaldi un samazinātu administratīvo slogu uzņēmumiem. Uzlabot valsts uzņēmumu pārvaldību un darbības rezultātus.

      Briselē, 2016. gada 12. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. KAŽIMÍR

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (3)  OV C 96, 11.3.2016., 1. lpp.

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

      (5)  Strukturālā bilance, ko Komisija ir pārrēķinājusi, pamatojoties uz informāciju stabilitātes programmā, ievērojot kopīgi saskaņotu metodiku.

      (6)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


title: Padomes Ieteikums (ES) 2016/213 (2016. gada 12. februāris) attiecībā uz Komisijas atbrīvošanu no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (vienpadsmitais EAF) darbību īstenošanu 2014. finanšu gadā

text:
               16.2.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 39/62

         PADOMES IETEIKUMS (ES) 2016/213
   (2016. gada 12. februāris)
   attiecībā uz Komisijas atbrīvošanu no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (vienpadsmitais EAF) darbību īstenošanu 2014. finanšu gadā
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Partnerattiecību nolīgumu starp Āfrikas, Karību jūras reģiona un Klusā okeāna valstu grupas locekļiem, no vienas puses, un Eiropas Kopienu un tās dalībvalstīm, no otras puses, kas parakstīts Kotonū 2000. gada 23. jūnijā (1), ar jaunākajiem grozījumiem,
   ņemot vērā Padomē sanākušo Eiropas Savienības dalībvalstu valdību pārstāvju Iekšējo nolīgumu par Eiropas Savienības palīdzības finansēšanu atbilstīgi daudzgadu finanšu shēmai laikposmam no 2014. gada līdz 2020. gadam saskaņā ar ĀKK un ES Partnerattiecību nolīgumu un par finansiālas palīdzības piešķiršanu aizjūras zemēm un teritorijām, kurām piemēro Līguma par Eiropas Savienības darbību ceturto daļu (“Iekšējais nolīgums”) (2), ar ko izveido, cita starpā, vienpadsmito Eiropas Attīstības fondu (vienpadsmitais EAF), un jo īpaši tā 11. panta 7. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (ES) 2015/323 (2015. gada 2. marts) par finanšu regulu, ko piemēro 11. Eiropas Attīstības fondam (3), un jo īpaši tās 43. līdz 45. pantu,
   izskatījusi ieņēmumu un izdevumu pārskatu un bilanci saistībā ar vienpadsmitā EAF darbībām laikposmā līdz 2014. gada 31. decembrim un Revīzijas palātas Gada pārskatu par darbībām, ko finansē no 8., 9., 10. un 11. Eiropas Attīstības fonda (EAF), attiecībā uz 2014. finanšu gadu kopā ar minētajā gada pārskatā iekļautajām Komisijas atbildēm (4),
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar Iekšējā nolīguma 11. panta 7. punktu Eiropas Parlaments pēc Padomes ieteikuma atbrīvo Komisiju no atbildības par vienpadsmitā EAF finanšu pārvaldību.

               (2)

               Vienpadsmitā EAF darbības 2014. finanšu gadā Komisija ir kopumā īstenojusi apmierinoši,

         AR ŠO IESAKA Eiropas Parlamentam atbrīvot Komisiju no atbildības par vienpadsmitā EAF darbību īstenošanu 2014. finanšu gadā.

      Briselē, 2016. gada 12. februārī

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         J.R.V.A. DIJSSELBLOEM

      (1)  OV L 317, 15.12.2000., 3. lpp.

      (2)  OV L 210, 6.8.2013., 1. lpp.

      (3)  OV L 58, 3.3.2015., 17. lpp.

      (4)  OV C 373, 10.11.2015., 289. lpp.


title: Rekomendācija padomes Lemumam Par pārmērīga deficīta eksistenci Slovākijā

text:
Avis juridique important

|

52004SC0835

Rekomendācija Padomes lēmumam Par pārmērīga deficīta eksistenci Slovākijā  /* SEC/2004/0835 galīgā redakcija */

Rekomendācija PADOMES LĒMUMAM Par pārmērīga deficīta eksistenci Slovākijā(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA MEMORANDS2004. gada 7. aprīlī Komisija publicēja savas 2004. gada pavasara prognozes [1]. Saskaņā ar sīm prognozēm, kurās tika ņemta vērā Slovākijas sniegtā informācija 2004. gada marta mēnesī, vispārējais valdības deficīts Slovākijā ir samazinājies no 5,7% no nacionālā kopprodukta 2002. gadā līdz 3,6% no nacionālā kopprodukta 2003. gadā, tādējādi pārsniedzot 3% no nacionālā kopprodukta, kas noteikts kā normatīvais lielums nolīgumā.[1]  Komisijas 2004. gada pavasara prognoze ir pieejama sādā Internet adresē:Pamatojoties uz so prima facie pierādījumu, Komisija 2004. gada 12. maijā uzsāka pārmērīga deficīta procedūru attiecībā uz Slovākiju, pieņemot ziņojumu, kas paredzēts Nolīguma 104(3) pantā [2]. 2004. gada 14. maijā Komisija saņēma Slovākijas konverģences programmu, kurā apstiprināts deficīta apjoms 3,6% no nacionālā kopprodukta 2003. gadam.[2]  Pilns sī ziņojuma teksts ir pieejams sādā Internet adresē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/ about/activities/sgp/procedures_en.htm.Pārmērīga deficīta procedūras (EDP) piemērosanu nosaka Nolīguma 104. pants un Padomes Regula (EC) Nr. 1467/97 "Par pārmērīga deficīta procedūras piemērosanas paātrināsanu un noskaidrosanu", kas ir daļa no Stabilitātes un izaugsmes pakta [3]. Valstis, kas pievienojās ES 2004. gada 1. maijā, ir dalībvalstis ar ierobezojumiem un tām ir jānovērs pārmērīga deficīta esamība, taču attiecībā uz tām nevar piemērot sankcijas atbilstosi 104. panta (9) un (10) punktam.[3]  OV L 209, 2.8.1997.Komisijas ziņojumā atbilstosi Nolīguma 104 (3) pantam ir secināts, ka Slovākijas pārmērīgais deficīts, kas pārsniedz 3% no nacionālā kopprodukta normatīvo lielumu, kāds noteikts Nolīgumā, 2003. gadā nav radies ārkārtēju notikumu, kas atrodas ārpus Slovākijas varas iestāzu kontroles, rezultātā, nedz arī būtiskas ekonomiskās lejupslīdes rezultātā Stabilitātes un izaugsmes pakta izpratnē, jo faktiskais nacionālā kopprodukta pieaugums 2003. gadā sasniedza 4,2%. Attiecībā uz attīstību 2004. gadā ziņojumā ir secināts, ka vispārējais valdības deficīts drosi vien pieaugs un saglabāsies virs 3% no nacionālā kopprodukta. Konkrēti Komisijas 2004. gada pavasara prognozes paredz vispārējo valdības deficītu 4,1% no nacionālā kopprodukta līmenī 2004. gadā, un sis lielums ir tuvu 4,0% no nacionālā kopprodukta, ko paredz Slovākijas varas iestādes savā konverģences programmā.Pamatojoties uz Komisijas 2004. gada pavasara prognozēm, Komisijas ziņojumā tāpat arī izdarīts secinājums, ka parāda pret nacionālo kopproduktu attiecība, kas bija sasniegusi 42,8% 2003. gadā, 2004. gadā saglabāsies zemāka par 60% no normatīva lieluma, kas norādīts Nolīgumā. Konkrēti Komisijas 2004. gada pavasara prognozē paredzēts, ka parāda attiecība 2004. gadā sasniegs 45,1% no nacionālā kopprodukta, kas ir vienāds ar rādītāju , kādu to paredz Slovākijas varas iestādes konverģences programmā.Nolīguma 104(4) pantā ir noteikts, ka "Komitejai, kas noteikta 114. pantā (t.i. Ekonomiskā un Finansu komiteja), ir jāformulē viedoklis Komisijas ziņojumam". Komiteja paziņoja savu viedokli 2004. gada 24. maijā, parakstoties zem novērtējuma, kādu Komisija sniegusi savā ziņojumā. Konkrēti Komiteja izdarīja secinājumu, ka budzeta situācija Slovākijā norāda uz pārmērīga deficīta pastāvēsanu saskaņā ar pirmo no diviem kritērijiem, kādi paredzēti 104(2) pantā sādu deficītu noteiksanai. Pēc citu būtisko faktoru, konkrēti vidēja termiņa budzeta situācijas un valsts investīciju attiecības, izskatīsanas vērtējums, kas balstīts uz siem kritērijiem, mainīts netika. Komiteja tāpat prognozēja, ka vispārējais valdības deficīts 2004. gadā saglabāsies ievērojami augstāks par Nolīgumā noteikto normatīvo vērtību, un vispārējais valdības bruto parāds 2004. gadā saglabāsies zemāks par Nolīgumā noteikto normatīvu 60% no nacionālā kopprodukta.Komisija pēc attiecīgo faktoru, kas ņemti vērā sajā ziņojumā, izskatīsanas un atsaucoties uz Komitejas viedokli, uzskata, ka Slovākijā pastāv pārmērīgs deficīts. Šis viedoklis, ko Komisija pieņēmusi 2004. gada 24. jūnijā, ir iesniegts Padomei saskaņā ar Nolīguma 104(5). pantu. Komisija rekomendē Padomei pieņemt attiecīgu lēmumu saskaņā ar 104(6). pantu, un sajā sakarā iesniedz rekomendāciju lēmumam. Papildus tam Komisija iesniedz Padomei rekomendāciju, kas adresējama Slovākijai, lai izbeigtu pārmērīgā deficīta situāciju, saskaņā ar Nolīguma 104(7). pantu.Rekomendācija PADOMES LĒMUMAM Par pārmērīga deficīta eksistenci SlovākijāEIROPAS SAVIENĪBAS PADOMEAtsaucoties uz Eiropas Kopienas izveidosanas Nolīgumu, un konkrēti tā 104(6). pantu,Atsaucoties uz rekomendācijām, kas saņemtas no Komisijas,Atsaucoties uz Slovākijas veiktajiem novērojumiem,Ievērojot, ka:(1) Saskaņā ar Nolīguma 104. pantu dalībvalstīm ir jāizvairās no pārmērīgiem valdības deficīta līmeņiem; tas attiecas arī uz dalībvalstīm ar ierobezojumiem, kādas ir visas dalībvalstis, kas pievienojās ES 2004. gada 1. maijā;(2) Stabilitātes un izaugsmes pakts ir balstīts uz mērķi nodrosināt stabilu valdības finansu situāciju kā līdzekli, lai nostiprinātu apstākļus cenu stabilitātei un spēcīgai ilgtspējīgai attīstībai, kas ir noteicosa nodarbinātības radīsanā;(3) Pārmērīga deficīta procedūra saskaņā ar 104. pantu nosaka lēmuma par pārmērīga deficīta esamību pieņemsanu, un Protokols par pārmērīga deficīta procedūru, kas pievienots kā pielikums pie Nolīguma, nosaka papildus nosacījumus saistībā ar pārmērīga deficīta procedūras ieviesanu. Padomes Regula (EC) Nr. 3605/93 [4], kas grozīta ar Padomes Regulu (EC) Nr. 475/2000 [5] un Komisijas Regulu (EC) Nr.351/2002 [6], nosaka detalizētus noteikumus un definīcijas minētā protokola nosacījumu piemērosanai;[4]  OV L 332, 31.12.1993., 7 lpp.[5]  OV L 058, 3.03.2000., 1 lpp.[6]  OV L 055, 26.02.2002., 23 lpp.(4) Nolīguma 104(5). pantā ir prasība Komisijai vērsties ar savu viedokli Padomē, ja Komisija uzskata, ka kādā dalībvalstī pastāv vai var izveidoties pārmērīgs deficīts. Izskatījusi visus būtiskos faktorus, kas ņemti vērā tās ziņojumā saskaņā ar 104(3). pantu un ievērojot Ekonomiskās un Finansu komitejas viedokli saskaņā ar 104(4). pantu, Komisija savā viedokļa formulējumā 2004. gada 24. jūnijā izdarīja secinājumu, ka Slovākijā pastāv pārmērīgs deficīts;(5) Nolīguma 104(6). pantā ir noteikts, ka Padomei ir jāapsver visi novērojumi, kādus vēlas iesniegt attiecīgā dalībvalsts, pirms lēmuma pieņemsanas pēc vispārējā novērtējuma, lai noteiktu, vai pastāv pārmērīgs deficīts;(6) Vispārējais novērtējums liek izdarīt sādus secinājumus. 2003. gadā Slovākijā vispārējais valdības deficīts sasniedza 3,6% no nacionālā kopprodukta, kas pārsniedz Nolīgumā noteikto normatīvo lielumu 3% no nacionālā kopprodukta. Vispārējais valdības deficīts, kas pārsniedz normatīvo līmeni, nav radies ārkārtēju notikumu, kas atrodas ārpus Slovākijas varas iestāzu kontroles, rezultātā, nedz arī būtiskas ekonomiskās lejupslīdes rezultātā Stabilitātes un izaugsmes pakta izpratnē. 2004. gadā vispārējais valdības deficīts drosi vien saglabāsies augstāks par 3% no nacionālā kopprodukta. Konkrēti saskaņā ar Komisijas 2004. gada pavasara prognozi tiek paredzēts, ka 2004. gadā deficīts sasniegs 4,1% no nacionālā kopprodukta, bet Slovākijas konverģences programmā ir paredzēts, ka deficīts sasniegs 4,0% no nacionālā kopprodukta. Parāda attiecība, kas 2003. gadā bija 42,8%, 2004. gadā drosi vien saglabāsies zemāka par 60% no nacionālā kopprodukta, kas ir Nolīgumā noteiktais normatīvais līmenis.IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU:1. pantsNo vispārējā izvērtējuma izriet, ka Slovākijā pastāv pārmērīgs deficīts.2. pantsŠis lēmums ir adresēts Slovākijas Republikai.Sastādīts Briselē, [2004. gada 5. jūlijā].Padomes vārdā --priekssēdētājs[...]


				|

		52015PC0099

			Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par dalībvalstu un Savienības ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm /* COM/2015/099 final - 2015/ () */

			   	PASKAIDROJUMA RAKSTS
Līgumā par Eiropas
Savienības darbību noteikts, ka dalībvalstis ekonomikas politiku
un nodarbinātības veicināšanu uzskata par
vispārsvarīgu jautājumu un savu darbību šajā jomā
koordinē Padomē. Tā divos atsevišķos pantos noteikts, ka
Padomei jāpieņem ekonomikas politikas vispārējās
pamatnostādnes (121. pants) un nodarbinātības
pamatnostādnes (148. pants), un norādīts, ka
pēdējām jābūt saskaņotām ar pirmajām.
Ņemot vērā minēto juridisko pamatu,
nodarbinātības un ekonomikas politikas pamatnostādnes tiek
iesniegtas kā divi atsevišķi, tomēr savstarpēji cieši
saistīti, tiesību akti:
·
Padomes ieteikums par dalībvalstu un
Savienības ekonomikas politikas vispārējām
pamatnostādnēm – integrēto pamatnostādņu
I daļa,
·
Padomes lēmums par dalībvalstu
nodarbinātības politikas pamatnostādnēm – integrēto
pamatnostādņu II daļa.
Lai stiprinātu
stratēģiju "Eiropa 2020", pirmo reizi kopā (kā
"integrētā pakete") minētās pamatnostādnes
tika pieņemtas 2010. gadā. Tajā pašā gadā tika nolemts,
ka integrētajām pamatnostādnēm līdz 2014. gadam
būtu jāpaliek lielā mērā nemainīgām.
Ekonomikas politikas vispārējās pamatnostādnes ir
izstrādātas uz nenoteiktu laikposmu, taču nodarbinātības
pamatnostādnes jānoformulē katru gadu no jauna.
Pamatnostādnes ne vien
nosaka dalībvalstu politikas tvērumu un koordinēšanas ievirzi,
bet arī kalpo par pamatu konkrētām valstīm adresētu
ieteikumu sagatavošanai attiecīgajās jomās.
Pašreizējam integrēto
pamatnostādņu kopumam jāstiprina stratēģija
"Eiropa 2020" saistībā ar jauno pieeju ekonomikas
politikas veidošanā, kuras pamatā ir investīcijas,
strukturālā reforma un fiskālā atbildība, kā tas
noteikts Komisijas 2015. gada izaugsmes pētījumā. Tajā
pašā laikā integrētajām pamatnostādnēm ir
jāpalīdz sasniegt gudra, ilgtspējīga un integrējoša
izaugsme un Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada
mērķi.
Integrētās pamatnostādnes ir
šādas:
1. pamatnostādne.       Veicināt
investīcijas
2. pamatnostādne.       Veicināt
izaugsmi ar strukturālo reformu īstenošanu
3. pamatnostādne.       Novērst
tos galvenos šķēršļus ES līmenī, kas kavē
izaugsmi un nodarbinātību
4. pamatnostādne.       Sekmēt
stabilākas un izaugsmei labvēlīgākas publiskās
finanses
5. pamatnostādne.       Palielināt
pieprasījumu pēc darbaspēka
6. pamatnostādne.       Stiprināt
darbaspēka pieejamību un prasmes
7. pamatnostādne.       Sekmēt
darba tirgu darbību
8. pamatnostādne.       Nodrošināt
taisnīgumu, apkarot nabadzību un veicināt vienlīdzīgas
iespējas
Ieteikums
PADOMES IETEIKUMS
par dalībvalstu un Savienības
ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta
2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu,
ņemot vērā Eiropadomes
secinājumus,
tā kā:
1) Dalībvalstīm ekonomikas politika
būtu jāuzskata par vispārsvarīgu jautājumu, kas
jākoordinē Padomē. Nodarbinātības pamatnostādnes
un ekonomikas politikas vispārējās pamatnostādnes būtu
jāpieņem Padomei, lai dotu ievirzi dalībvalstu un Savienības
politikai.
2) Saskaņā ar Līguma
noteikumiem Savienība ir izstrādājusi un īstenojusi
politikas koordinēšanas instrumentus fiskālās politikas
jomā, kā arī makrostrukturālās politikas jomās.
Eiropas pusgads apvieno šos dažādos instrumentus visaptverošā
sistēmā integrētai daudzpusējai ekonomiskai un budžeta
uzraudzībai. Turklāt Eiropas pusgada racionalizēšana un
nostiprināšana, kā noteikts Komisijas 2015. gada izaugsmes
pētījumā, vēl vairāk uzlabos tā darbību.
3) Finanšu un ekonomikas krīze
atklāja un izgaismoja būtiskus trūkumus Savienības un
dalībvalstu ekonomikā. Tāpat tā uzskatāmi
parādīja dalībvalstu ekonomikas un darba tirgu ciešo
savstarpējo atkarību. Patlaban galvenais uzdevums ir virzīt
Savienību uz spēcīgu, ilgtspējīgu un integrējošu
izaugsmi un sekmēt jaunu darbvietu izveidi. Tālab ir nepieciešama
koordinēta un vērienīga politikas rīcība gan
Savienības, gan dalībvalstu līmenī, kura atbilstu
Līguma noteikumiem un Savienības ekonomikas pārvaldības
principiem. Kombinējot pasākumus piedāvājuma un
pieprasījuma jomā, šādai rīcībai būtu
jāpalielina investīcijas, jāatjauno apņemšanās veikt
strukturālas reformas un jāuzņemas fiskālā
atbildība.
4) Dalībvalstīm un Savienībai
būtu arī jānovērš krīzes sociālā ietekme un
jātiecas veidot vienotu sabiedrību, kurā cilvēkiem ir iespējas
paredzēt un pārvaldīt pārmaiņas, aktīvi
piedaloties sabiedriskajā dzīvē un ekonomikā. Būtu
jānodrošina visiem vienlīdzīga piekļuve un iespējas un
jāsamazina nabadzība un sociālā atstumtība, šajā
nolūkā jo īpaši nodrošinot darba tirgu un sociālās labklājības
sistēmu efektīvu darbību un likvidējot
šķēršļus dalībai darba tirgū. Dalībvalstīm
būtu arī jāpanāk, ka no ekonomikas izaugsmes labumu
gūst visi pilsoņi visos reģionos.
5) Šīm pamatnostādnēm
atbilstīga rīcība ir nozīmīgs solis ceļā uz
stratēģijā "Eiropa 2020" noteikto mērķu
sasniegšanu. Pamatnostādnes veido integrētu Eiropas un valstu
politikas kompleksu, ko dalībvalstīm un Savienībai
vajadzētu īstenot,  lai panāktu koordinētu strukturālo reformu pozitīvu
ietekmi plašākā mērogā, veiktu pienācīgus ekonomikas
politikas kopuma pasākumus un sniegtu konsekventāku Eiropas politikas
ieguldījumu stratēģijas "Eiropa 2020"
mērķu īstenošanā.
6) Lai gan šīs pamatnostādnes ir
adresētas dalībvalstīm un Savienībai, tās būtu
jāīsteno partnerībā ar visām valsts,
reģionālajām un vietējām iestādēm, šajā
darbībā cieši iesaistot parlamentus, kā arī sociālos
partnerus un pilsoniskās sabiedrības pārstāvjus.
7) Ekonomikas politikas
vispārējās pamatnostādnēs, paturot prātā
savstarpējo atkarību, dalībvalstīm ir sniegtas norādes
par reformu īstenošanu. Tās sagatavotas saskaņā ar
Stabilitātes un izaugsmes paktu. Pamatnostādnes būtu
jāizmanto pamatā konkrētām valstīm sagatavotiem
ieteikumiem, kurus Padome var adresēt dalībvalstīm,
IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
(1) Dalībvalstīm un
attiecīgā gadījumā Savienībai savā ekonomikas
politikā būtu jāņem vērā pielikumā
izklāstītās pamatnostādnes. Šīs pamatnostādnes ir
daļa no integrētajām pamatnostādnēm.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā –
                                                                       priekšsēdētājs


title: Padomes ieteikums — 2007. gada 31. maijā par traumu profilaksi un drošības veicināšanu Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               18.7.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 164/1

      PADOMES IETEIKUMS

   2007. gada 31. maijā
   par traumu profilaksi un drošības veicināšanu
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2007/C 164/01)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 152. panta 4. punkta otro daļu,
   ņemot vērā Komisijas priekšlikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta atzinumu (1),
   tā kā:

               (1)

               Katru gadu aptuveni 235 000 Kopienas iedzīvotāju iet bojā nelaimes gadījumos vai vardarbības dēļ. Traumas ir ceturtais izplatītākais nāves cēlonis dalībvalstīs pēc sirds un asinsvadu slimībām, vēža un elpceļu slimībām.

               (2)

               Bērnu, pusaudžu un jauniešu vidū nelaimes gadījumi un traumas ir galvenais nāves cēlonis.

               (3)

               Daudzi no tiem, kas pārcietuši nopietnas traumas, visu atlikušo mūžu cieš dēļ pasliktinātas veselības. Nelaimes gadījumi un traumas ir galvenais cēlonis, kā dēļ jaunieši iegūst hronisku invaliditāti, kuras rezultātā nevajadzīgi tiek zaudēti daudzi veselīgas dzīves gadi.

               (4)

               Vidēji 6,8 miljoni hospitalizācijas gadījumu ir saistīti ar traumām, t.i., 11 % no visiem hospitalizācijas gadījumiem Eiropas Savienībā.

               (5)

               Traumas rada milzīgu finansiālo slogu veselības aizsardzības un labklājības sistēmām, jo tās ir iemesls 20 % slimības atvaļinājumu un galvenais darba ražīguma mazināšanās faktors.

               (6)

               Traumu gūšanas risks starp dalībvalstīm un sabiedrības grupām sadalās nevienmērīgi un mainās arī atkarībā no vecuma un dzimuma. Dalībvalstīs, kurās ir visaugstākais traumatisma līmenis, risks nomirt no gūtajām traumām ir piecas reizes lielāks nekā dalībvalstīs ar viszemāko traumatisma līmeni.

               (7)

               Traumas, pretstatā daudziem citiem slimību vai pāragras nāves cēloņiem, var novērst, padarot drošāku mūsu dzīves vidi un lietotos produktus un pakalpojumus. Daudzkārt ir pierādīts, cik efektīvi ir negadījumu novēršanas pasākumi, ko Kopienā vēl joprojām plaši neizmanto.

               (8)

               Vairums šādu pasākumu ir izrādījušies rentabli, jo profilakses priekšrocības veselības aizsardzības sistēmās bieži vien vairākas reizes pārsniedz pasākuma izmaksas.

               (9)

               Būtu jāturpina ievērojamie panākumi, kas gūti vairākās ar drošību saistītās jomās, piemēram, satiksmes vai darba drošībā. Turklāt būtu jāpievērš uzmanība citām jomām, kurām līdz šim pievērsta mazāka uzmanība, piemēram, drošībai mājās, brīvā laika pavadīšanai un sportam, nelaimes gadījumiem un profilaksei attiecībā uz bērniem un vecāka gadagājuma cilvēkiem.

               (10)

               Tāpat jāizvērtē arī alkohola un narkotiku lietošanas saistība ar traumu un nelaimes gadījumu skaitu, kā arī tīši izraisītas traumas, jo īpaši vardarbība pret sievietēm un bērniem ģimenē.

               (11)

               Tādēļ šķiet nepieciešams labāk izmantot pieejamos datus un attiecīgos gadījumos izstrādāt tādu uzraudzības un ziņošanas sistēmu traumu gadījumiem, ar ko varētu nodrošināt koordinētu pieeju visās dalībvalstīs, lai attīstītu un izveidotu valsts politiku traumu profilaksei, tostarp arī paraugprakses apmaiņu. Šādu sistēmu varētu izstrādāt, izmantojot Kopienas Sabiedrības veselības programmu (2), jebkuras turpmākās programmas un jebkuras citas atbilstīgas Kopienas programmas, un tā būtu jāizveido, pamatojoties uz reprezentatīviem valstu uzraudzības un ziņošanas līdzekļiem attiecībā uz traumām, kas ir saskaņoti un cits citu papildina.

               (12)

               Lai racionalizētu Kopienas Sabiedrības veselības programmas un jebkuru citu atbilstīgu Kopienas programmu resursus un pēc iespējas efektīvāk risinātu traumu profilakses jautājumus, ir noteiktas prioritārās jomas: bērnu un pusaudžu drošība, vecāka gadagājuma iedzīvotāju drošība, neaizsargātu satiksmes dalībnieku drošība, sporta un brīvā laika traumu profilakse, tādu traumu profilakse, kas gūtas, lietojot produktus un pakalpojumus, pašsavainošanās profilakse un vardarbības — jo īpaši vardarbības pret sievietēm un bērniem ģimenē — novēršana. Minētās prioritārās jomas ir noteiktas, ņemot vērā traumu skaita un to smaguma sociālo ietekmi, pierādījumus par veicamo pasākumu efektivitāti un iespēju tos veiksmīgi īstenot dalībvalstīs.

         AR ŠO IESAKA:
   Lai sasniegtu augstu veselības aizsardzības līmeni, dalībvalstīm būtu:

               1)

               labāk jāizmanto pieejamie dati un atbilstīgos gadījumos jāizstrādā uzticami uzraudzības un ziņošanas līdzekļi attiecībā uz traumām, lai iegūtu salīdzināmu informāciju, jākontrolē traumu risku attīstība un profilakses pasākumu ietekme laika gaitā, kā arī jāizvērtē vajadzība ieviest papildu iniciatīvas attiecībā uz produktu un pakalpojumu drošumu un citām jomām;

               2)

               jāizstrādā valstu plāni vai līdzvērtīgi pasākumi — tostarp jāveicina sabiedrības izpratne par drošības jautājumiem — attiecībā uz nelaimes gadījumu novēršanu un traumām. Šādiem plāniem un pasākumiem būtu jārosina un jāsekmē ministriju un starptautiskā sadarbība, un tajos būtu efektīvi jāizmanto ar profilakses pasākumiem un drošības sekmēšanu saistītās finansēšanas iespējas. Tos ieviešot, īpaša uzmanība būtu jāpievērš dzimuma jautājumiem un tādām neaizsargātām grupām kā bērni, vecāka gadagājuma cilvēki, personas ar invaliditāti, neaizsargāti satiksmes dalībnieki, kā arī sporta un brīvā laika traumām un tādām traumām, kas gūtas, lietojot produktus vai pakalpojumus, vardarbīgā ceļā vai pašsavainojoties;

               3)

               jāsekmē traumu profilakses ieviešana un drošības veicināšana skolās, kā arī veselības un citu darbinieku apmācībā, lai minētās grupas traumu profilakses jomā varētu būt kompetenti dalībnieki un padomdevēji.

         AR ŠO AICINA KOMISIJU:

               1)

               pamatojoties uz valstu uzraudzības līdzekļiem attiecībā uz traumām, Kopienas mērogā vākt un apstrādāt informāciju par traumu gadījumiem un sniegt attiecīgus ziņojumus;

               2)

               atvieglināt informācijas apmaiņu par paraugpraksi un politikas darbībām noteiktajās prioritārajās jomās, kā arī informācijas izplatīšanu attiecīgajām ieinteresētajām pusēm;

               3)

               atbalstīt dalībvalstis, lai zināšanas par traumu profilaksi tiktu iekļautas veselības jomas darbinieku un citu darbinieku apmācībā;

               4)

               veikt iepriekšminētās Kopienas darbības, izmantojot Kopienas Sabiedrības veselības programmas resursus, vispārējo sistēmu Kopienas rīcības finansēšanai, atbalstot patērētāju aizsardzības politiku (3), Pētniecības pamatprogrammu (4) un citas atbilstīgas Kopienas programmas;

               5)

               četrus gadus pēc šā ieteikuma pieņemšanas sagatavot novērtējuma ziņojumu, lai noskaidrotu, vai ierosinātie pasākumi darbojas efektīvi, un izvērtētu vajadzību veikt turpmākus pasākumus.

      Briselē, 2007. gada 31. maijā

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         F. MÜNTEFERING

      (1)  Nav vēl publicēts OV.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmums 1786/2002/EK (2002. gada 23. septembris) par Kopienas rīcības programmas pieņemšanu sabiedrības veselības aizsardzības jomā (2003.-2008.) (OV L 271, 9.10.2002., 1. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmums Nr. 20/2004/EK (2003. gada 8. decembris), ar ko izveido vispārēju sistēmu Kopienas rīcības finansēšanai, atbalstot patērētāju aizsardzības politiku no 2004. līdz 2007. gadam (OV L 5, 9.1.2004., 1. lpp.).

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes Lēmums Nr. 1513/2002/EK (2002. gada 27. jūnijs) par sesto Eiropas Kopienas pamatprogrammu attiecībā uz pētniecības, tehnoloģijas attīstības un izstāžu pasākumiem, kas veicina Eiropas pētniecības telpas izveidi un jauninājumus (no 2002. līdz 2006. gadam) (OV L 232, 29.8.2002., 1. lpp.).


title: Padomes Ieteikums (2015. gada 14. jūlijs) par Slovēnijas 2015. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Slovēnijas 2015. gada stabilitātes programmu

text:
               18.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 272/6

         PADOMES IETEIKUMS
   (2015. gada 14. jūlijs)
   par Slovēnijas 2015. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Slovēnijas 2015. gada stabilitātes programmu
   (2015/C 272/02)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju “Eiropa 2020”, kam pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija. Šī stratēģija ir vērsta uz galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2015. gada 14. jūlijā, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma Ieteikumu par dalībvalstu un Savienības ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm, un 2010. gada 21. oktobrī tā pieņēma Lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (3). Kopā tie veido “integrētās pamatnostādnes”, ko dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Padome 2014. gada 8. jūlijā pieņēma Ieteikumu (4) par Slovēnijas 2014. gada valsts reformu programmu un sniedza atzinumu par Slovēnijas atjaunināto stabilitātes programmu 2014. gadam. Komisija 2014. gada 28. novembrī saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 473/2013 (5) sniedza savu atzinumu par Slovēnijas budžeta plāna projektu 2015. gadam.

               (4)

               Komisija 2014. gada 28. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, iezīmējot 2015. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Tajā pašā dienā Komisija, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Slovēnija bija noteikta kā viena no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (5)

               Eiropadome 2014. gada 18. decembrī apstiprināja prioritātes, lai veicinātu investīcijas, pastiprinātu strukturālās reformas un īstenotu atbildīgu, izaugsmi veicinošu fiskālo konsolidāciju.

               (6)

               Komisija 2015. gada 26. februārī publicēja savu 2015. gada ziņojumu par Slovēniju. Ziņojumā par valsti bija izvērtēta virzība, kāda panākta, īstenojot konkrētajai valstij sniegtos ieteikumus, kuri tika pieņemti 2014. gada 8. jūlijā. Ziņojumā par Slovēniju iekļauti arī padziļinātā pārskata rezultāti saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu. Komisijas izvērtējumā secināts, ka Slovēnija saskaras ar makroekonomisko nelīdzsvarotību, kuras novēršanai nepieciešama izlēmīga politiska rīcība un īpaša uzraudzība. Patlaban notiek līdzsvarošana; izlēmīga politiskā rīcība un eksporta rādītāju un izaugsmes apstākļu uzlabošanās ir samazinājuši riskus salīdzinājumā ar pagājušo gadu, jo īpaši tos, kas saistīti ar ārējo ilgtspējību. Tomēr vāja korporatīvā pārvaldība, augsts valsts sektora īpašumtiesību īpatsvars, augsts uzņēmumu aizņemto līdzekļu īpatsvars un pieaugošs valsts parāds rada riskus finanšu stabilitātei un izaugsmei, un tam jāvelta īpaša uzmanība. Līdz ar to nelīdzsvarotība vairs nav uzskatāma par pārmērīgu, bet tai joprojām ir jāpievērš īpaša uzmanība.

               (7)

               Slovēnija 2015. gada 30. aprīlī iesniedza savu 2015. gada valsts reformu programmu un 2015. gada stabilitātes programmu. Abas programmas izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (8)

               Slovēnijai patlaban piemēro Stabilitātes un izaugsmes pakta korektīvo daļu. Savā 2015. gada stabilitātes programmā valdība plāno novērst pārmērīgo deficītu Padomes noteiktajā termiņā, t. i., līdz 2015. gadam, un sasniegt vidēja termiņa mērķi – līdzsvarotu budžeta stāvokli strukturālā izteiksmē – līdz 2020. gadam, t. i., vienu gadu pēc programmas darbības laika beigām. Valdība plāno pakāpeniski samazināt nominālo deficītu līdz 2,9 % no IKP 2015. gadā un līdz 0,9 % no IKP 2019. gadā. Saskaņā ar stabilitātes programmu sagaidāms, ka valsts sektora parāda attiecība pret IKP 2015. gadā sasniegs savu augstāko rādītāju, 81,6 %, un pēc tam sāks samazināties. Makroekonomikas scenārijs, uz kuru pamatojas šīs budžeta prognozes, ir ticams. Pamatojoties uz Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, ir sagaidāma laikus īstenota un noturīga pārmērīgā deficīta novēršana līdz 2015. gadam. Vienlaikus fiskālie stimuli nesasniedz tādu apmēru, kādu ieteikusi Padome, balstoties uz strukturālo bilanci un veiktajiem diskrecionārajiem pasākumiem. Pieņemot, ka pārmērīgais deficīts tiks laikus novērsts, kā plānots, Slovēnijai no 2016. gada tiks piemērota pakta preventīvā daļa. Pasākumi plānoto deficīta mērķu atbalstam no 2016. gada nav izklāstīti pietiekami sīki. Tāpēc, ņemot vērā Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, šķiet, ka pastāv būtiskas novirzes risks no prasītajām uz vidēja termiņa mērķi vērstām korekcijām 2016. gadā un būs nepieciešami turpmāki pasākumi. Pamatojoties uz stabilitātes programmas izvērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka pastāv risks, ka Slovēnija nespēs izpildīt Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Attiecībā uz fiskālajiem noteikumiem parlaments 2013. gadā atbalstīja konstitucionālu pamatojumu noteikumam par vispārējās valdības budžeta strukturālu sabalansētību/pārpalikumu. Tomēr vēl ir jāpieņem nepieciešamie īstenošanas tiesību akti. Sagaidāms, ka Publisko finanšu likuma pārskatīšanas rezultātā tiks radīts vajadzīgais tiesiskais pamats saistībā ar Fiskālo noteikumu likuma pamatā esošajiem procesuālajiem jautājumiem.

               (9)

               Slovēnija ir veikusi pasākumus, lai mazinātu spiedienu, kas ietekmē pensiju sistēmas ilgtspējību vidējā termiņā; tomēr, lai nodrošinātu sistēmas ilgtspējību pēc 2020. gada, vēl ir jāpielāgo galvenie parametri. 2013. gada pensiju reformai ir bijusi pozitīva ietekme, un sagaidāms, ka līdz 2015. gada beigām tiks pieņemts tiesību akts, ar ko izveido demogrāfisko fondu. Tomēr, lai nodrošinātu pensiju ilgtspējību ilgtermiņā, būs nepieciešama turpmāka reforma. Nekāda virzība nav panākta attiecībā uz ilgtermiņa aprūpes sistēmas reformu. 2013. gada beigās valdība pieņēma ilgtermiņa aprūpes sistēmas reformu plānu, bet reformu īstenojošu tiesību aktu pieņemšana tika atlikta līdz 2015. gada beigām, lai vispirms varētu tikt pieņemti lēmumi par veselības apdrošināšanas reformu, tostarp par jautājumu attiecībā uz vispārējās veselības aprūpes un ilgtermiņa aprūpes finansējuma avotiem. Ar novecošanu saistītos ilgtermiņa aprūpes izdevumus iespējams ierobežot, mērķtiecīgi novirzot pabalstus tiem, kam tie visvairāk vajadzīgi, un pārejot no stacionāras aprūpes uz mājas aprūpi.

               (10)

               2015. gada janvārī tika noslēgts sociālais nolīgums, kurā noteikts, ka algu pieaugums publiskajā sektorā būs mazāks nekā privātajā sektorā. Šis nolīgums neattiecas uz minimālo algu sastāvu un indeksāciju. Pēdējā laika minimālās algas pieaugums ir bijis ierobežots, lai gan minimālā alga joprojām ir relatīvi augsta salīdzinājumā ar vidējo algu. 2013. gada darba tirgus reformas izvērtējums liecina, ka darba tirgus ierobežojumi ir samazinājušies, tomēr saglabājas strukturālas problēmas attiecībā uz ilgtermiņa nodarbinātību un mazkvalificētu un gados vecāku darbinieku zemiem nodarbinātības rādītājiem. Slovēnija ir veikusi dažus pasākumus, lai risinātu prasmju neatbilstības problēmu, un līdz 2020. gadam ir plānots veikt daudzus citus pasākumus.

               (11)

               Banku sektors 2014. gadā turpināja stabilizēties, veicot banku Abanka un Banka Celje rekapitalizāciju. 2015. gada janvārī tika pabeigts visaptverošs rīcības plāns bankām un iesniegts premjerministram. Slovēnijas Banka ir nodrošinājusi 2013. gada aktīvu kvalitātes pārbaudē atklāto nepilnību novēršanu un 2015. gada pirmajā ceturksnī atsāks pārbaudes uz vietas, lai pārliecinātos, vai bankas ir īstenojušas ieteikumus. Lielākās bankas ir reorganizējušas un stiprinājušas to struktūrvienību darbību, kuras nodarbojas ar parādsaistību apstrādi un pārstrukturēšanu. Tomēr banku sektora atveseļošanai ir nepieciešams uzlabot ilgtermiņa rentabilitāti un samazināt ienākumus nenesošus aizdevumus korporatīvajā sektorā. Ir izveidots gan korporatīvās pārstrukturēšanas ģenerālplāns, gan centralizēta korporatīvās pārstrukturēšanas darba grupa. Atjaunot labvēlīgus nosacījumus privāto investīciju situācijas uzlabošanai palīdzētu aizņemto līdzekļu īpatsvara turpmāka samazināšana korporatīvajā sektorā, tostarp izmantojot Banku aktīvu pārvaldības uzņēmumu un pilnībā piemērojot jaunos tiesību aktus maksātnespējas jomā. Banku kreditēšanas darbību apjoms turpina samazināties, un galvenokārt tas ietekmē MVU. Sagaidāms, ka nesenās banku sektora rekapitalizācijas rezultāti pilnībā būs redzami tikai 2016. gadā. Ierobežotās banku kreditēšanas darbības un augstās procentu likmes mazina MVU finansēšanas iespējas. Lai gan noraidīto aizdevuma pieteikumu proporcionālā daļa pēdējo sešu gadu laikā ir samazinājusies, tādu MVU skaits, kuri ziņo par situācijas pasliktināšanos saistībā ar banku gatavību izsniegt aizdevumus, ir būtiski pieaudzis un ir viens no augstākajiem Savienībā.

               (12)

               Privatizācijas programmas īstenošana virzās uz priekšu, lai arī notiek kavēšanās. Pašlaik notiek piecu lielāko valsts banku pārstrukturēšana un divu mazāku vietējo banku likvidācija. Sabiedrība Slovenian Sovereign Holding, kas ir atbildīga par valsts aktīvu pārvaldību un atsavināšanu, tagad pilnībā darbojas. Parlamentam vēl ir jāapstiprina aktīvu pārvaldības stratēģijas projekts, un sagaidāms, ka pēc tam tiks paziņots vairāku mērķtiecīgi izraudzītu valsts īpašumā esošu aktīvu atsavināšanas grafiks. Slovenian Sovereign Holding 2014. gada decembrī pieņēma jaunu korporatīvās vadības kodeksu, un 2015. gada janvārī tika iecelta atbilstības uzraudzības amatpersona.

               (13)

               Tiesu darba efektivitāte 2014. gadā turpināja uzlaboties, lai arī lēnākā tempā. Kaut arī ir panākta zināma virzība, samazinot pirmās instances tiesvedību ilgumu strīdīgās civillietās un komerclietās, tostarp lietās saskaņā ar maksātnespējas tiesību aktiem, tiesvedību ilgums un neiztiesāto lietu skaits joprojām ir ievērojams.

               (14)

               Investīcijas neveicinoša darījumdarbības vide Slovēnijā ir galvenais faktors, ar ko skaidrojams zemais investīciju līmenis Slovēnijas uzņēmumos; lielais tiesību aktu un to grozījumu skaits apgrūtina uzņēmuma darbību un atbilstības nodrošināšanu vietējiem normatīvajiem aktiem. Reglamentēto profesiju skaits ir samazinājies no 323 līdz 242, tomēr tas joprojām ir augsts. Ir īstenoti apmēram 25 % pasākumu, kuri iekļauti Vienotajā dokumentā par administratīvā sloga samazināšanu. Konkurences aizsardzības aģentūrai tiek nodrošināta pietiekama budžeta autonomija un institucionālā neatkarība.

               (15)

               Jaunā valdība atkārtoti apstiprināja savu apņemšanos cīnīties pret korupciju un 2015. gada janvārī pieņēma jaunu divu gadu programmu, kurā paredzēti 11 daudzgadu pasākumi. Zināms progress ir panākts attiecībā uz pārredzamību un pārskatatbildību. Patlaban notiek visaptverošas publiskā sektora reformas sagatavošanas darbi. Nekāda virzība nav notikusi saistībā ar darbības novērtēšanas un kvalitātes kontroles procedūrām.

               (16)

               Eiropas pusgada ietvaros Komisija ir veikusi Slovēnijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2015. gada ziņojumā par valsti. Komisija ir novērtējusi arī stabilitātes programmu un valsts reformu programmu, un iepriekšējos gados Slovēnijai adresēto ieteikumu īstenošanu. Tā ir ņēmusi vērā ne tikai to lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Slovēnijā, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā to, ka jānostiprina Savienības vispārējā ekonomiskā pārvaldība, kas panākams, turpmākajos valsts lēmumos ievērojot ES līmeņa norādes. Ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti turpmāk 1.–4. ieteikumā.

               (17)

               Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti turpmāk 1.–4. ieteikumā.

               (18)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir arī veikusi analīzi par visas eurozonas ekonomikas politiku. Pamatojoties uz šo analīzi, Padome ir sniegusi konkrētus ieteikumus, kas adresēti dalībvalstīm, kuru valūta ir euro (6). Slovēnijai kā valstij, kuras valūta ir euro, būtu arī jānodrošina pilnīga un savlaicīga minēto ieteikumu īstenošana,

         AR ŠO IESAKA Slovēnijai no 2015. līdz 2016. gadam rīkoties šādi.

               1.

               Nodrošināt pārmērīgā budžeta deficīta noturīgu novēršanu 2015. gadā un panākt fiskālo korekciju 0,6 % apmērā no IKP virzībā uz vidēja termiņa budžeta mērķi 2016. gadā. Pieņemt Fiskālo noteikumu likumu un pārskatīt Publisko finanšu likumu. Veicināt pensiju sistēmas ilgtermiņa reformu. Līdz 2015. gada beigām pieņemt veselības aprūpes un ilgtermiņa aprūpes reformu.

               2.

               Konsultējoties ar sociālajiem partneriem un atbilstoši valstī pieņemtajai praksei pārskatīt minimālās algas noteikšanas mehānismu un jo īpaši pabalstu nozīmi, ņemot vērā ietekmi uz nodarbināto personu nabadzību, darbvietu radīšanu un konkurētspēju. Palielināt mazkvalificētu un gados vecāku darbinieku nodarbinātības iespējas. Veikt pasākumus, lai risinātu ilgtermiņa bezdarba problēmu, un sniegt atbilstīgus stimulus darba dzīves pagarināšanai.

               3.

               Pazemināt ienākumus nenesošo aizdevumu līmeni bankās, nosakot konkrētus mērķus. Uzlabot banku kredītriska uzraudzības spējas. Turpināt korporatīvo pārstrukturēšanu un uzturēt Banku aktīvu pārvaldības uzņēmuma spēcīgu korporatīvo pārvaldību. Veikt pasākumus, lai uzlabotu MVU un mikrouzņēmumu pieeju finansējumam. Pieņemt sabiedrības Slovenian Sovereign Holding stratēģiju ar aktīvu skaidru klasifikāciju, īstenot gada aktīvu pārvaldības plānu un piemērot darbības rezultātu kritērijus.

               4.

               Nodrošināt, ka civilās tiesvedības sistēmas efektivitātes uzlabošanai pieņemtās reformas palīdz samazināt tiesvedību ilgumu.

      Briselē, 2015. gada 14. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. GRAMEGNA

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (3)  Paliek spēkā ar Padomes Lēmumu 2014/322/ES (2014. gada 6. maijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm 2014. gadam (OV L 165, 4.6.2014., 49. lpp.).

      (4)  Padomes Ieteikums (2014. gada 8. jūlijs) par Slovēnijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Slovēnijas 2014. gada stabilitātes programmu (OV C 247, 29.7.2014., 115. lpp.).

      (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 473/2013 (2013. gada 21. maijs) par kopīgiem noteikumiem budžeta plānu projektu uzraudzībai un novērtēšanai un pārmērīga budžeta deficīta novēršanai eurozonas dalībvalstīs (OV L 140, 27.5.2013., 11. lpp.).

      (6)  OV C 272, 18.8.2015., 98. lpp.


title: Padomes Ieteikums (2016. gada 12. jūlijs) par Horvātijas 2016. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Horvātijas 2016. gada konverģences programmu

text:
               18.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 299/96

         PADOMES IETEIKUMS
   (2016. gada 12. jūlijs)
   par Horvātijas 2016. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Horvātijas 2016. gada konverģences programmu
   (2016/C 299/23)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Komisija 2015. gada 26. novembrī pieņēma Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2016. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2016. gada 17.–18. martā. Komisija, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, 2015. gada 26. novembrī pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Horvātija bija minēta to dalībvalstu vidū, kurām paredzēts veikt padziļinātu pārskatu.

               (2)

               2016. gada ziņojums par Horvātiju tika publicēts 2016. gada 26. februārī. Tajā tika izvērtēti Horvātijas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti Padomes 2015. gada 14. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, un Horvātijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu. Tajā bija ietverts arī padziļinātais pārskats saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu. Komisija 2016. gada 8. martā iepazīstināja ar padziļinātā pārskata rezultātiem. Komisijas veiktā analīze vedina secināt, ka Horvātijā ir pārmērīga makroekonomiskā nelīdzsvarotība. Konkrētāk, ir īpaši svarīgi pievērsties neaizsargātībai, kas saistīta ar augstu valsts, uzņēmumu un ārējo parādu augsta bezdarba apstākļos. Citi trūkumi, kuriem ir nepieciešama konkrēta politikas rīcība, ir fiskālā pārvaldība, valsts uzņēmumu pārvaldība, valsts pārvaldes efektivitāte un noregulējums attiecībā uz ienākumus nenesošiem aizdevumiem.

               (3)

               Horvātija 2016. gada 28. aprīlī iesniedza savu 2016. gada valsts reformu programmu un 2016. gada konverģences programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību. Valsts reformu programma ir visnotaļ vērienīga reformu programma, kas – ja tā tiktu pilnīgi īstenota norādītajos termiņos – palīdzētu risināt tās makroekonomisko nelīdzsvarotību. Tajā ir izklāstīti attiecīgi pasākumi, ar kuriem paredzēts uzlabot publisko finanšu pārvaldību, veselības nozari un uzņēmējdarbības vidi, kā arī apņemšanās īstenot vērienīgas reformas valsts pārvaldē, pensiju sistēmā un sociālajā aizsardzībā un uzlabot valsts uzņēmumu pārvaldību. Balstoties uz Horvātijas politisko saistību novērtējumu, šajā stadijā nav nepieciešams pastiprināt makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršanas procedūru.

               (4)

               Attiecīgie konkrētai valstij adresētie ieteikumi iekļauti Eiropas strukturālo un investīciju fondu 2014.–2020. gadam plānošanā. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013 (3) 23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerattiecību nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Komisija ir sniegusi papildu norādes par to, kā tā izmantos šo noteikumu norādēs par to pasākumu piemērošanu, kuri saista Eiropas strukturālo un investīciju fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību.

               (5)

               Horvātijai pašlaik tiek piemērota Stabilitātes un izaugsmes pakta korektīvā daļa. 2016. gada konverģences programmā valdība paredz, ka nominālais deficīts 2016. gadā būs zemāks par 3 % no IKP, proti, 2,6 % no IKP, un pēc tam turpinās kristies, līdz 2019. gadam sasniedzot 1,0 % no IKP. Turklāt valdība paredz, ka vidēja termiņa budžeta mērķis – deficīts 1,75 % apmērā no IKP strukturālā izteiksmē – tiks sasniegts visā programmas laikā. Valsts parāda attiecība pret IKP maksimālo apmēru, proti, 86,7 %, sasniedza 2015. gadā, bet saskaņā ar konverģences programmu tiek prognozēts, ka tas pakāpeniski samazināsies līdz 80,0 % 2019. gadā. Nominālā izteiksmē parāda attiecības pret IKP prognoze programmā atbilst parāda samazināšanas kritērijam. Tomēr, lai arī makroekonomiskais scenārijs, kas ir budžeta prognozes pamatā, reālā izteiksmē ir ticams, nominālais IKP pieaugums ir lielāks nekā Komisijas prognozē minētais, it īpaši attiecībā uz 2016. gadu. Tādēļ prognozētais parāda attiecības samazinājums balstās uz labvēlīgām nominālā pieauguma prognozēm; turklāt tā aprēķinā ir ņemtas vērā arī nozīmīgas parādu samazinošas atlikumu un plūsmu korekcijas no finanšu aktīvu pārdošanas, kas nav pietiekami konkretizētas. Turklāt pasākumi, kas vajadzīgi, lai veicinātu plānoto deficīta mērķu sasniegšanu, sākot ar 2017. gadu, lielākoties nav precizēti. Balstoties uz Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, tiek prognozēts, ka vispārējās valdības deficīts 2016. gadā sasniegs 2,7 % no IKP, kas atbilst nominālā deficīta mērķim, kā minēts 2014. gada 21. janvāra Padomes ieteikumā saskaņā ar LESD 126. panta 7. punktu. Tiek prognozēts, ka saskaņā ar pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru ieteiktie fiskālie centieni tiks sasniegti. Pretstatā tam uz nākotni vērsts parāda samazināšanas kritērijs saskaņā ar Komisijas prognozi netiek izpildīts. Lai gan vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanai būtu pietiekama strukturāla korekcija 0,2 % apmērā no IKP 2017. gadā, atbilstības nodrošināšanai parāda samazināšanas kritērijam būtu nepieciešama lielāka strukturāla korekcija. Konkrētāk, ņemot vērā augsto parāda līmeni un pašreizējos konjunktūras apstākļus Horvātijā, šķiet, ka piemērota būtu korekcija, kas pārsniedz kritēriju 0,5 % no IKP. Pašlaik tiek prognozēts, ka strukturālā bilance 2017. gadā pasliktināsies par 0,2 % no IKP. Balstoties uz konverģences programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka pastāv risks, ka Horvātija neievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Tādēļ, lai 2017. gadā nodrošinātu atbilstību, būs nepieciešami turpmāki pasākumi.

               (6)

               Horvātijas budžeta plānošanu joprojām apgrūtina lieli trūkumi, lai arī ar 2015. gada grozījumu Budžeta likumā ir panākti daži uzlabojumi. Saikne starp daudzgadu budžeta struktūru un gada budžetu joprojām ir vāja, un nepastāv skaidri noteikumi par budžeta plānu mainīšanu viena gada ietvaros. Atsevišķu budžeta vienību stratēģiskā plānošana nav pakļauta sistemātiskām pārbaudēm un nesniedz pietiekamu atbalstu politikas prioritāšu pielāgošanai vidēja termiņa fiskālajiem mērķiem. Budžeta procesā maz uzmanības tiek pievērsts apjomīgiem ārpusbudžeta darījumiem un grāmatvedības korekcijām, kas ietekmē vispārējās valdības deficītu un parādu. Pašlaik tiek pārskatīti skaitliskie fiskālie noteikumi. Viena no galvenajām problēmām ir tos padarīt operacionālākus un labāk pielāgot tos Stabilitātes un izaugsmes paktam. Ir nepieciešami arī centieni uzlabot budžeta plānošanas statistikas pamatu.

               (7)

               Fiskālās politikas komisija, kas ir atbildīga par fiskālo noteikumu ievērošanas uzraudzīšanu valsts līmenī, ir cieši saistīta ar valsts nodokļu iestādēm, un tajā trūkst darbinieku. Šādos apstākļos nav nodrošināta tās politiskā un funkcionālā neatkarība. Fiskālās politikas komisijas institucionālās uzbūves un pilnvaru pārskatīšana ir paredzēta 2016. gada trešajā ceturksnī.

               (8)

               Horvātija ir sākusi reformēt pašvaldību nodevu sistēmu; tas notiek plašākas nekustamā īpašuma nodokļa reformas ietvaros. Kopējie ieņēmumi no periodiskiem nekustamā īpašuma nodokļiem un pašvaldību nodevām kopā veido relatīvi mazu daļu no IKP.

               (9)

               Galvenās problēmas ir augsts kavētu nodokļu maksājumu līmenis, krāpšana PVN jomā un ēnu ekonomika. Tiek veikti pasākumi, lai uzlabotu gatavību maksāt nodokļus, tai skaitā tiek izstrādāta atbilstības riska pārvaldības sistēma (“compliance risk management system”). Tomēr pierādījumi par veikto pasākumu iedarbīgumu joprojām ir ierobežoti.

               (10)

               Valsts parāda apjoms ir liels un joprojām palielinās, tādēļ noteikti ir jāpieņem uz nākotni orientēta, proaktīva pieeja valsts parāda pārvaldībai. Tiek plānots, ka drīzumā tiks pieņemta parāda pārvaldības stratēģija 2016.–2018. gadam. Tomēr Horvātijai joprojām trūkst visaptverošākas pieejas parāda pārvaldībai, kas cita starpā ietvertu ikgadēju pārskatīšanu, ņemot vērā tirgus norises, atbilstošu riska pārvaldības stratēģiju un saistīto uzdevumu veikšanas spēju stiprināšanu.

               (11)

               Liela daļa darbspējīgā vecuma iedzīvotāju nepiedalās darba tirgū. Viens no galvenajiem iemesliem ir priekšlaicīga pensionēšanās, arī to vīriešu vidū, kuri ir aktīvākajā darbspējas vecumā. Priekšlaicīga pensionēšanās ir iespējama pilnus piecus gadus pirms likumiskā pensionēšanās vecuma, un finansiālie stimuli strādāt līdz šim vecumam (un pēc tā) ir vāji. Turklāt pensiju sistēma paredz virkni speciālu noteikumu attiecībā uz konkrētām darba ņēmēju kategorijām un dāsnas priekšlaicīgas pensionēšanās iespējas konkrētās profesijās. Likumiskais pensionēšanās vecums vīriešiem un sievietēm tiek vienādots un palielināts līdz 67 gadiem, tomēr tas notiek lēni. Gan pašreizējais, gan nākotnē sagaidāmais pensiju adekvātums ir zems un rada ievērojamu nabadzības risku vecumdienās, it īpaši personām ar īsu darba stāžu.

               (12)

               Augstās neaktivitātes problēmu vēl vairāk pastiprina augstais bezdarba līmenis; darbaspēka resursu potenciāla maza izmantošana kavē izaugsmi. Jauniešu bezdarbs joprojām ir viena no galvenajām problēmām, kas liecina par trūkumiem izglītības sistēmā, un ir jāuzlabo garantijas jauniešiem iedarbīgums, uzraudzīšana un izvērtēšana. Ilgstošā bezdarba līmenis pēdējā laikā ir pazeminājies, tomēr tas joprojām ir apmēram divreiz lielāks par ES vidējo rādītāju. Dalība mūžizglītībā joprojām ir ļoti zema, jo pieaugušo izglītības sistēma nav pietiekami attīstīta.

               (13)

               Pastāv reģionālas atšķirības sociālajai aizsardzībai izlietoto naudas līdzekļu ziņā uz vienu personu un nekonsekvence starp kritērijiem iekļaušanai vispārējās sociālās aizsardzības shēmās un kritērijiem attiecībā uz speciālām personu kategorijām. Turklāt tikai maza daļa no kopējā sociālās aizsardzības budžeta tiek izlietota valsts mēroga minimālo ienākumu shēmai. Tas izraisa neefektivitāti un nenodrošina pietiekamu aizsardzību nabadzīgākajām personām. Sociālās aizsardzības sistēmas reforma novēloti veic dažādu pabalstu konsolidēšanu un vienotu kontaktpunktu izveidi administratīviem mērķiem saistībā ar sociālās aizsardzības pakalpojumu sniegšanu.

               (14)

               Valsts pārvaldes kompetenču funkcionālais sadalījums starp centrālo un vietējo līmeni ir sarežģīts, un sistēma ir sadrumstalota. Decentralizēto administratīvo funkciju sadalījums neatbilst vietējo atbildīgo struktūrvienību fiskālajām spējām. Tas rada vietējo struktūrvienību lielu atkarību no centrālās valdības pārskaitījumiem, vienlaikus radot ievērojamas reģionālās atšķirības sabiedrisko pakalpojumu sniegšanā. Valsts pārvaldes sadrumstalotība negatīvi ietekmē pakalpojumu sniegšanu, uzņēmējdarbības vidi un publisko izdevumu efektivitāti. Valsts pārvaldes reforma būtībā nav pavirzījusies uz priekšu. Ir ieviests tiesiskais regulējums par vietējo pašpārvalžu vienību brīvprātīgu apvienošanos, taču nav sniegts stimuls šādas iespējas izmantošanai. Valsts iestāžu sistēmas racionalizācija norit lēni.

               (15)

               Algas publiskajā sektorā reglamentē noteikumi, kas attiecībā uz amata sarežģītības noteikšanu, pabalstiem un piemaksām dažādās valsts iestādēs ir dažādi. Tas ierobežo valdības kontroli pār algu izdevumiem un negatīvi ietekmē publiskā sektora efektivitāti. Salīdzinoši augstā īpatsvara dēļ, kāds publiskajam sektoram ir attiecībā pret visu nodarbināto personu kopskaitu, algu izmaiņas publiskajā sektorā ir nozīmīgas arī ekonomikai kopumā.

               (16)

               Ekonomikā ļoti izteikti ir valsts uzņēmumi. Trūkumi pārvaldībā, tai skaitā atbilstošas darbības rezultātu uzraudzības trūkums, joprojām rada situāciju, ka valsts uzņēmumu rentabilitāte ir ievērojami zemāka nekā salīdzināmām privātā sektora sabiedrībām, un tas negatīvi ietekmē publiskās finanses. Valsts uzņēmumu iekļaušana biržas sarakstā var palīdzēt uzlabot to korporatīvo pārvaldību, jo īpaši stiprinot ziņojumu sagatavošanas un iekšējās kontroles mehānismus. Pagājušajā gadā valsts uzņēmumu atvēršana privātā sektora ieguldītājiem notika lēni.

               (17)

               Horvātijas ekonomikas atlabšanā izšķiroša nozīme varētu būt valstij piederošajai attīstību veicinošai bankai “Horvātijas Rekonstrukcijas un attīstības banka” (HBOR). Tās darbības kreditēšanas jomā varētu būtiski ietekmēt ieguldījumu veicināšanu, vienlaikus pievēršoties tirgus nepilnībām. Lai ierobežotu ar tās darbību saistīto risku, it īpaši tādēļ, ka HBOR arvien vairāk iesaistās tiešo aizdevumu izsniegšanā, ir nepieciešams atbilstošs normatīvais regulējums un pareiza korporatīvā pārvaldība.

               (18)

                  HBOR kredītportfelī ietilpstošo aktīvu kvalitātes neatkarīgā pārbaude, ko iestādes plāno veikt 2017. gadā, ir solis virzienā uz minēto problēmu atrisināšanu. Starplaikā ir nepieciešams stiprināt HBOR piemērojamos uzraudzības un pārskatatbildības mehānismus.

               (19)

               Eiropas strukturālo un investīciju fondu apgūšanas pakāpe līdz šim ir bijusi zema – tādu faktoru dēļ kā nepietiekamas administratīvās spējas, apgrūtinošas procedūras un ierobežots skaits īstenošanai praksē gatavu projektu.

               (20)

               Horvātijas uzņēmējdarbības vide joprojām cieš no lieliem trūkumiem, kas ietekmē investīciju klimatu. Daudzas parafiskālās nodevas, kas tiek uzliktas uzņēmumiem, joprojām apgrūtina uzņēmējdarbības vidi. Pakalpojumu sniedzējiem un reglamentētajām profesijām regulatīvā vide joprojām ir ierobežojoša. Pastāv ierobežojumi attiecībā uz pieeju atsevišķām reglamentētajām profesijām, tostarp juristu un nodokļu konsultantu profesijām, un to praksi. Horvātija ir izskatījusi jautājumu par nepieciešamību pēc šiem ierobežojumiem un to samērīgumu, tomēr konkrēta rīcība vēl kavējas. Turklāt reglamentētās profesijas un uzņēmumus negatīvi ietekmē augsts administratīvais slogs.

               (21)

               Uzņēmējdarbības vidi ietekmē arī regulējuma nestabilitāte un šķietami zemā likumdošanas kvalitāte. Tiesu sistēmā, it īpaši komerctiesās, pastāv sarežģījumi saistībā ar kvalitāti un efektivitāti, par ko liecina ilga tiesvedība, ievērojams vēl neizskatīto lietu skaits un nekonsekventa judikatūra. IKT sistēmas ir nepietiekami attīstītas, jo īpaši attiecībā uz saziņu ar tiesvedības dalībniekiem un tiesas dokumentu elektronisko piegādi.

               (22)

               Noregulējums attiecībā uz ienākumus nenesošiem aizdevumiem ir izšķiroši svarīgs pārmērīgi lielo parādu problēmas risināšanai ekonomikā. Šajā ziņā ir veikti svarīgi pasākumi – ir pastiprināts pirmsmaksātnespējas un maksātnespējas regulējums attiecībā uz uzņēmumiem un pieņemta fizisko personu maksātnespējas procedūra. Lai noteiktu jaunā regulējuma ietekmi, ir jāveic detalizēta uzraudzība. Tomēr tiesiskā nenoteiktība attiecībā uz nodokļu režīmu norakstīšanai joprojām ir šķērslis, kas bankām liedz raiti likvidēt ienākumus nenesošus aizdevumus.

               (23)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Horvātijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2016. gada ziņojumā par valsti. Tā ir arī izvērtējusi konverģences programmu un valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Horvātijai adresētiem ieteikumiem. Tā ir ņēmusi vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgai fiskālajai un sociālekonomiskajai politikai Horvātijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jāstiprina ES vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1.–5. ieteikumā.

               (24)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi konverģences programmu, un tās atzinums (4) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (25)

               Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un konverģences programmu. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1.–5. ieteikumā,

         AR ŠO Horvātijai 2016. un 2017. gadā IESAKA rīkoties šādi.

               1.

               Nodrošināt, ka līdz 2016. gadam tiek panākta pārmērīgā deficīta noturīga novēršana. Pēc tam sasniegt ikgadēju fiskālo korekciju vismaz 0,6 % apmērā no IKP 2017. gadā. Jebkādu negaidīto papildu peļņu izmantot, lai paātrinātu kopējo valdības parāda attiecības samazināšanu. Līdz 2016. gada septembrim pastiprināt skaitliskos fiskālos noteikumus un stiprināt Fiskālās politikas komisijas neatkarību un pilnvaras. Līdz 2016. gada beigām uzlabot budžeta plānošanu un stiprināt daudzgadu budžeta struktūru. Līdz 2016. gada beigām sākt periodiski maksājamā nekustamā īpašuma nodokļa reformu. Pastiprināt valsts parāda pārvaldības regulējumu. Pieņemt un sākt īstenot parāda pārvaldības stratēģiju 2016.–2018. gadam.

               2.

               Līdz 2016. gada beigām veikt pasākumus, ar kuriem paredzēts mazināt stimulus priekšlaicīgi pensionēties, paātrināt pāreju uz lielāku likumisko pensionēšanās vecumu un normas par konkrētu personu kategoriju pensijām pielāgot vispārējās pensiju shēmas noteikumiem. Nodrošināt atbilstošus prasmju pilnveides un pārkvalificēšanas pasākumus, lai uzlabotu darbspējīga vecuma iedzīvotāju nodarbināmību, galveno uzmanību pievērošot mazkvalificētām personām un ilgstošajiem bezdarbniekiem. Konsolidēt sociālās aizsardzības pabalstus, tostarp speciālās shēmas, saskaņojot atbilstības kritērijus un integrējot to administrāciju, un atbalstu orientējot uz personām, kam tas visvairāk vajadzīgs.

               3.

               Līdz 2016. gada beigām sākt samazināt valsts pārvaldes sadrumstalotību un uzlabot kompetenču funkcionālo sadalījumu, lai uzlabotu tās efektivitāti un mazinātu teritoriālās atšķirības sabiedrisko pakalpojumu sniegšanā. Apspriežoties ar sociālajiem partneriem, saskaņot algu noteikšanas regulējumu visā valsts pārvaldē un sabiedrisko pakalpojumu jomā. Panākt virzību valstij piederošo aktīvu atsavināšanas procesā un stiprināt valsts uzņēmumu darbības rezultātu uzraudzību un to pārvaldes institūciju pārskatatbildību, tostarp virzot valsts uzņēmumu iekļaušanu biržas sarakstā.

               4.

               Ievērojami samazināt parafiskālās nodevas. Atcelt nepamatotus regulatīvus ierobežojumus, kas apgrūtina pieeju reglamentētajām profesijām un to praksi. Samazināt administratīvo slogu uzņēmumiem.

               5.

               Veikt pasākumus, ar kuriem paredzēts uzlabot tiesu sistēmas kvalitāti un efektivitāti komerctiesās un administratīvajās tiesās. Atvieglot noregulējumu attiecībā uz ienākumus nenesošiem aizdevumiem, jo īpaši, uzlabojot nodokļu režīmu attiecībā uz ienākumus nenesošu aizdevumu noregulējumu.

      Briselē, 2016. gada 12. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. KAŽIMÍR

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

      (4)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.