title: Recommendation for a COUNCIL RECOMMENDATION on Austria’s 2013 national reform programme and delivering a Council opinion on Austria’s stability programme for 2012-2017

text:
                       EIROPAS
                       KOMISIJA
                                                Briselē, 29.5.2013
                                                COM(2013) 370 final
                                      Ieteikums
                             PADOMES IETEIKUMS
                par Austrijas 2013. gada valsts reformu programmu
   un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Austrijas 2012.–2017. gada stabilitātes
                                    programmu
                               {SWD(2013) 370 final}
LV                                                                              LV
 ---pagebreak---                                                  Ieteikums
                                         PADOMES IETEIKUMS
                        par Austrijas 2013. gada valsts reformu programmu
          un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Austrijas 2012.–2017. gada stabilitātes
                                               programmu
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un
   148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa
   uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu1 un jo īpaši
   tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu2,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas3,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   pēc apspriešanās ar Ekonomikas un finanšu komiteju,
   tā kā:
   (1)     Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Eiropas Komisijas priekšlikumam aizsākt
           jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju ,,Eiropa 2020”, kam pamatā būtu ciešāka
           ekonomikas politikas koordinācija, lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām,
           kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un
           konkurētspēju.
   (2)     Padome 2010. gada 13. jūlijā, balstoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma
           ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas
           pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), bet 2010. gada 21. oktobrī – lēmumu par
           dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm4, kas kopā veido ,,integrētās
           pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes
           savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.
   (3)     Valstu un valdību vadītāji 2012. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu par ,,Izaugsmes un
           nodarbinātības paktu”, kas ir saskaņots pamats rīcībai valstu, ES un eurozonas līmenī,
           izmantojot visas iespējamās sviras, instrumentus un politiku. Viņi pieņēma lēmumu
   1
           OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.
   2
           COM(2013) 370 final.
   3
           P7_TA(2013)0052 un P7_TA(2013)0053.
   4
           Padomes 2013. gada 22. aprīļa Lēmums 2013/208/ES.
LV                                                    2                                           LV
 ---pagebreak---        par rīcību, kas jāveic dalībvalstu līmenī, jo īpaši paužot ciešu apņemšanos sasniegt
       stratēģijas ,,Eiropa 2020” mērķus un īstenot konkrētām valstīm adresētos ieteikumus.
   (4) Padome 2012. gada 6. jūlijā pieņēma ieteikumu par Austrijas valsts reformu
       programmu 2012. gadam un sniedza atzinumu par Austrijas atjaunināto stabilitātes
       programmu 2011.–2016. gadam.
   (5) Komisija 2012. gada 28. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu5, tādējādi
       uzsākot ekonomikas politikas koordinēšanas 2013. gada Eiropas pusgadu. Komisija,
       pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, 2012. gada 28. novembrī pieņēma
       Brīdināšanas mehānisma ziņojumu6, kurā Austrija netika norādīta kā viena no
       dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.
   (6) Eiropadome 2013. gada 14. martā apstiprināja, ka prioritātes ir nodrošināt finanšu
       stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un sekmēt izaugsmi. Tā uzsvēra, ka jāpanāk
       diferencēta, izaugsmei labvēlīga fiskālā konsolidācija, ekonomikā jāatjauno parastie
       kreditēšanas nosacījumi, jāveicina izaugsme un konkurētspēja, jārisina bezdarba
       problēma un krīzes sociālās sekas un jāmodernizē publiskā pārvalde.
   (7) Austrija 2013. gada 16. aprīlī iesniedza savu 2013. gada stabilitātes programmu, kas
       aptver 2012.–2017. gada laikposmu, un savu 2013. gada valsts reformu programmu.
       Abas programmas izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.
   (8) Balstoties uz 2013. gada stabilitātes programmas novērtējumu atbilstīgi Padomes
       Regulai (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka Austrija īstenoja ievērojamus
       konsolidācijas centienus, lai virzītu budžetu pa pārmērīgā deficīta novēršanas ceļu.
       Attiecībā uz 2013. gada programmu jāatzīmē, ka makroekonomiskais scenārijs, kas ir
       budžeta prognožu pamatā, ir optimistisks. Programmā izklāstītās budžeta stratēģijas
       galvenais mērķis ir pakāpeniski samazināt vispārējas valdības budžeta deficītu, lai līdz
       2016. gadam panāktu līdzsvarotu budžetu nominālā izteiksmē un līdz 2015. gadam
       sasniegtu vidējā termiņa mērķi (VTM). Programmā ir apstiprināts līdzšinējais vidējā
       termiņa mērķis, proti, strukturālais deficīts 0,45 % apmērā no IKP. VTM atbilst
       Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Balstoties uz pašreizējām prognozēm,
       Austrija iekļaujas termiņā, lai līdz 2013. gadam novērstu savu pārmērīgo deficītu,
       ņemot vērā to, ka vispārējās valdības budžeta deficīts 2012. gadā ir 2,5 % no IKP un
       ka saskaņā ar Komisijas prognozēm ir paredzams, ka 2013. gadā tas turpinās
       samazināties līdz 2,2 % no IKP un 2014. gadā – līdz 1,8 % no IKP. Tomēr ir
       iespējamas papildu izmaksas, kas saistītas ar lielas bankas slēgšanu un varētu
       ievērojami palielināt deficītu. Pēc 2012. gadā reģistrētās spēcīgās uzlabošanās, kas
       pārsniedza pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūrā noteikto korekciju,
       paredzams, ka strukturālās bilances deficīts 2013. gadā palielināsies līdz 1,8 %. Arī
       Komisijas prognozes apstiprina nelielu strukturālā deficīta pieaugumu 2013. gadā.
       Saskaņā ar informāciju par programmu, kas aptver laikposmu no 2014. gada,
       pārrēķinātajā strukturālajā bilancē ir paredzēta strukturālā korekcija, kura pārsniedz
       0,5 % 2014. gadā un 2015. gadā, tādējādi ļaujot Austrijai sasniegt VTM divus gadus
       ātrāk salīdzinājumā ar programmā izklāstīto scenāriju, t. i., 2015. gadā, nevis
       2017. gadā. Attiecībā uz izdevumu kritēriju jāatzīmē, ka saskaņā ar programmā
       sniegto informāciju ir paredzams, ka valsts izdevumu pieauguma temps (atskaitot
       diskrecionāros pasākumus) 2014.–2016. gadā ietekmēs ikgadējo strukturālo korekciju
       virzībā uz VTM sasniegšanu par 0,5 % no IKP. Tomēr ievērojamais izdevumu un IKP
       attiecības samazinājums, kas prognozēts programmas scenārijā, ir ļoti vērienīgs, jo
   5
       COM(2012) 750 final.
   6
       COM(2012) 751 final.
LV                                             3                                                LV
 ---pagebreak---         tiek lēsts, ka izdevumi (IKP izteiksmē) sasniegs vienu no zemākajiem līmeņiem vairāk
        nekā 15 gados. Var prognozēt, ka Austrijā 2014.–2016. gadā būs pārejas posms
        attiecībā uz parādu kritērija ievērošanu un ka plāni nodrošinātu pietiekamu virzību uz
        kritērija ievērošanu.
        Budžeta sistēmas nostiprināšana nav būtiski mainījusi fiskālās attiecības starp valdības
        līmeņiem, un pienākumu pārklāšanās un nekonsekvence attiecībā uz atbildību par
        finansēšanas un izdevumu jautājumiem joprojām rada grūtības. Sarežģītais
        mehānisms, ko raksturo pastāvīgas vienošanās starp valsts valdību, sociālās
        apdrošināšanas sniedzējiem un federālo zemju līmeni, apdraud to pasākumu
        īstenošanu, kuru mērķis ir ierobežot veselības aprūpes izdevumus. Attiecībā uz
        izglītību jāatzīmē, ka sarunas par 6 punktu priekšlikumu, kas cita starpā paredz
        likvidēt skolu iestādes apgabalu līmenī, ir apsveicams solis, lai racionalizētu
        pienākumus starp dažādiem valdības līmeņiem, tomēr būtiskākai sadrumstalotības
        mazināšanai būtu vajadzīga vēl lielāka vienkāršošana.
   (9)  Tiek prognozēts, ka no 2020. gada Austrijas darbaspēka potenciāls samazināsies, un
        ekonomikā pieaug pieprasījums pēc kvalificētiem darba ņēmējiem. Pastāv iespējas, lai
        uzlabotu Austrijas darbspējīgā vecuma iedzīvotāju, jo īpaši sieviešu, migrantu un
        gados vecāku darba ņēmēju, potenciāla izmantošanu.
   (10) Gados vecāku darba ņēmēju nodarbinātības līmenis ir zemāks par vidējo ES rādītāju
        (43,1 % salīdzinājumā ar 48,8 %), un neilgi pirms pensionēšanās gandrīz 30 % cilvēku
        1,5 līdz 3 gadus ir bezdarbnieka statusā vai atrodas slimības atvaļinājumā. Darbaspēka
        piedāvājumu no gados vecāku darba ņēmēju vidus negatīvi ietekmē priekšlaicīgas
        pensionēšanās un invaliditātes pensijas shēmu vēl aizvien samērā plaši izplatītā
        izmantošana, kā arī salīdzinoši zemais likumā noteiktais sieviešu pensionēšanās
        vecums (60), kas nākotnē paaugstināsies tikai ļoti pakāpeniski.
   (11) Kaut arī sieviešu nodarbinātības līmenis Austrijā ir samērā augsts (70,3 %
        salīdzinājumā ar 62,4 % visā Eiropas Savienībā 2012. gadā), joprojām pastāv iespējas
        to paaugstināt, samazinot dzimumu noslāņošanos darba tirgū. Sieviešu īpatsvars
        nepilnas slodzes nodarbinātībā ir viens no lielākajiem Eiropas Savienībā, un bērnu
        aprūpes un ilgtermiņa aprūpes pakalpojumu pieejamība ir ierobežota. Sieviešu
        nodarbinātības līmenis, kas izteikts pilnslodzes ekvivalentos (55,6 % 2012. gadā),
        norāda, ka Austrijai ir īpašas grūtības pilnībā izmantot sava sieviešu darbaspēka
        potenciālu. Turklāt ir konstatēts, ka sievietes gandrīz divreiz biežāk nekā vīrieši veic
        nebūtisku darbu un ka viņu īpatsvars ir ārkārtīgi liels zemāk atalgotos darbos. Šī
        struktūra ir iemesls tam, ka vīriešu un sieviešu darba samaksas atšķirība ir 24 %, kas ir
        trešais augstākais rādītājs Eiropas Savienībā. Nodokļu sloga mazināšana mazo algu
        saņēmējiem varētu radīt lielākus stimulus, lai paaugstinātu dalību darba tirgū.
        Austrijas nodokļu sistēmas struktūra sniedz iespēju pārcelt nodokļus uz citiem avotiem
        ar mazāku negatīvo ietekmi uz izaugsmi. Konkrēti, ienākumi no īpašuma nodokļa
        Austrijā sasniedz tikai 0,5 % no IKP un ir ievērojami mazāki par vidējo ES rādītāju,
        proti, 2,1 % no IKP. Jo īpaši ieņēmumi no regulāriem nekustamā īpašuma nodokļiem,
        kurus uzskata par vismazāk kaitējošiem izaugsmei, ir trešie zemākie Eiropas
        Savienībā, sasniedzot 2011. gadā 0,2 % no IKP (vidējais ES rādītājs: 1,3 %).
   (12) 2011. gadā 19 % no darbspējīgā vecuma iedzīvotājiem bija dzimuši ārvalstīs, kā
        rezultātā Austrijā darbspējīgā vecuma imigrantu īpatsvars ir viens no lielākajiem
        ESAO valstīs. Migranti bieži saskaras ar grūtībām darba tirgū, un viņu bezdarba
        līmenis ir ievērojami augstāks (9,7 % salīdzinājumā ar 3,6 %) un nodarbinātības
        līmenis – zemāks (to personu vidū, kuras nav 27 ES dalībvalstu pilsoņi: 62,8 %
LV                                               4                                                LV
 ---pagebreak---         salīdzinājumā ar austriešiem: 76,4 %). Turklāt nodarbinātajiem cilvēkiem ar migrantu
        izcelsmi salīdzinājumā ar austriešiem trīs reizes biežāk tiek maksātas algas, kas ir
        zemākas par viņu faktisko kvalifikācijas līmeni (2008. gadā: 27,5 % salīdzinājumā ar
        9,7 %). Arī viņu izglītības rezultāti ir zemāki, un risks, ka viņus apdraudēs nabadzība,
        ir divreiz augstāks (26,6 % salīdzinājumā ar 12,6 %).
   (13) Saskaņā ar prognozēm vidējā termiņa un ilgtermiņa izdevumi par pensijām un
        veselības aprūpi apdraud publisko finanšu ilgtspēju. Arī prognozes par ilgtermiņa
        aprūpes izdevumiem norāda uz ilgtspējas risku, kaut arī mazākā apmērā. Iespējams, ka
        nesenās pensiju sistēmas reformas zināmā mērā samazinās ilgtspējas riskus, ja tās tiks
        papildinātas ar darba tirgus nosacījumu uzlabojumiem, kas ļautu gados vecākiem
        darba ņēmējiem ilgāk palikt darba tirgū. Tomēr joprojām netiek paātrināti saskaņots
        vīriešu un sieviešu pensionēšanās vecums, un vēl aizvien trūkst saiknes starp likumā
        noteikto pensionēšanās vecumu un paredzamā dzīves ilguma pieaugumu. Ir jārisina
        jautājums par veselības aprūpes un ilgtermiņa aprūpes sistēmas fiskālo ilgtspēju, arī
        ņemot vērā pieaugošo vajadzību un pieprasījumu pēc ilgtermiņa aprūpes sniegšanas.
        Paredzams, ka nesenie veselības nozarē veiktie politikas pasākumi būs vērsti pareizajā
        virzienā, kaut arī nākamajos gados rūpīgi jāizvērtē šo pasākumu efektivitāte. Lai
        nākotnē ierobežotu ilgtermiņa aprūpes izmaksas, pastāv iespējas uzlabot profilaksi,
        rehabilitāciju un nosacījumus neatkarīgai dzīvei.
   (14) Kā liecina salīdzinoši starptautiski pētījumi un pārbaudes, izglītības rezultāti Austrijā
        ir zem vidējā rādītāja attiecībā uz 10 līdz 15 gadus veciem skolēniem, neraugoties uz
        faktu, ka Austrijas izdevumi izglītībai (6,01 % no IKP) būtiski pārsniedz vidējo ES
        rādītāju (5,41 %). Vairāk nekā 25 % no 15 gadus veciem jauniešiem ir slikta
        lasītprasme, un rezultāti matemātikā ir tikai nedaudz labāki. Sekmju atšķirība starp
        jauniešiem ar migrantu izcelsmi un viņu vietējās izcelsmes vienaudžiem ir viena no
        lielākajām Eiropas Savienībā. Pieaugošais studentu skaits augstākajā izglītībā rada
        spiedienu uz finanšu un organizatoriskajām sistēmām, taču ir zems to studentu
        īpatsvars, kuri sekmīgi pabeidz studijas. Arī pienākumu sadalījums izglītības sistēmas
        pārvaldībā un finansējumā ir sadrumstalots.
   (15) Austrija ir viena no dalībvalstīm, kas gūtu vislielāko labumu (IKP ziņā) no
        samazinātiem šķēršļiem pakalpojumu veikšanai pārrobežu mērogā. Tomēr joprojām
        pastāv ievērojami šķēršļi attiecībā uz ienākšanu un efektīvu konkurenci pakalpojumu
        nozarē. Šie šķēršļi ir īpaši izteikti brīvo profesiju un dzelzceļa pārvadājumu jomā.
        Profesionāliem pakalpojumiem ir būtiska nozīme uzņēmējdarbības pakalpojumu
        tirgos; uz šiem pakalpojumiem attiecas 10 % no IKP un 11 % no kopējās
        nodarbinātības apmēra. Pakalpojumu nozarē pastāv ierobežojumi pieejai profesijām un
        to pildīšanai, piemēram, attiecībā uz juridisko formu un kapitāla turējuma prasībām. Ir
        pietiekams iemesls novērtēt, cik pamatoti ir šie ierobežojumi un vai tos pašus
        sabiedrības interešu mērķus nevar sasniegt ar ne tik stingra regulējuma palīdzību. Lai
        gan nesenās izmaiņas konkurences likumā pastiprinās Austrijas konkurences iestādes
        pilnvaras, tās finanšu resursi un cilvēkresursi joprojām nesasniedz līmeni, kas
        konstatēts līdzīga lieluma vai pat mazākās ekonomikās.
   (16) Austrija ir guvusi panākumus finanšu uzraudzības sadarbībā pārrobežu mērogā starp
        izcelsmes valsti un uzņēmējas valsti. Turklāt turpmāks progress ir panākts to
        nacionalizēto vai daļēji nacionalizēto banku restrukturizācijā, kuras ir saņēmušas
        restrukturizācijas atbalstu. Tomēr saistībā ar risku, kas izriet no šo banku aktīvu
        kvalitātes turpmākas pasliktināšanās, joprojām saglabājas vājās vietas, kuras cieši
        jāuzrauga.
LV                                                5                                               LV
 ---pagebreak---    (17) Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi visaptverošu analīzi par Austrijas
        ekonomikas politiku. Tā ir novērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu
        programmu. Komisija ir ņēmusi vērā ne tikai to lietderību ilgtspējīgas fiskālās un
        sociālekonomiskās politikas izveidē Austrijā, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un
        norādēm, ņemot vērā to, ka jānostiprina Eiropas Savienības vispārējā ekonomiskā
        pārvaldība, kas panākams, turpmākajos valstu lēmumos ievērojot ES līmeņa norādes.
        Komisijas ieteikumi atbilstīgi Eiropas pusgada koncepcijai ir atspoguļoti 1. līdz
        7. ieteikumā.
   (18) Ņemot vērā šo novērtējumu, Padome ir izskatījusi Austrijas stabilitātes programmu, un
        tās atzinums7 ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.
   (19) Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir arī veikusi analīzi par visas eurozonas
        ekonomikas politiku. Balstoties uz to, Padome ir sniegusi atsevišķus ieteikumus, kas
        adresēti dalībvalstīm, kuru valūta ir euro. Austrijai būtu arī jānodrošina pilnīga un
        savlaicīga šo ieteikumu īstenošana,
   AR ŠO IESAKA Austrijai laikposmā no 2013. līdz 2014. gadam rīkoties šādi.
   1.     Īstenot, kā paredzēts, 2013. gada budžetu, lai ilgtspējīgā veidā novērstu pārmērīgo
          budžeta deficītu un izpildītu strukturālās korekcijas, kas paredzētas Padomes
          ieteikumos atbilstoši pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūrai. Pēc
          pārmērīgā deficīta novēršanas pienācīgā tempā veikt strukturālās korekcijas, lai līdz
          2015. gadam sasniegtu VTM. Racionalizēt fiskālās attiecības starp valdības
          līmeņiem, piemēram, vienkāršojot organizatorisko kārtību un saskaņojot atbildību
          par finansēšanu un izdevumiem.
   2.     Ātrāk veikt vīriešu un sieviešu pensionēšanās vecuma saskaņošanu, sasaistīt likumā
          noteikto pensionēšanās vecumu ar paredzamo dzīves ilgumu, īstenot un uzraudzīt
          nesenās reformas, kas ierobežo pieeju priekšlaicīgas pensionēšanās shēmām, un
          uzlabot gados vecāku darba ņēmēju nodarbināmību, lai tādējādi paaugstinātu
          faktisko pensionēšanās vecumu un gados vecāku darba ņēmēju nodarbinātības
          līmeni.
   3.     Veikt jaunus pasākumus, lai palielinātu sieviešu līdzdalību darba tirgū, jo īpaši vēl
          vairāk uzlabojot bērnu aprūpes un ilgtermiņa aprūpes pakalpojumus, un novērst lielās
          atšķirības starp vīriešu un sieviešu darba samaksu un pensijām. Pilnībā izmantot
          darba tirgus potenciālu, kas ir cilvēkiem ar migrantu izcelsmi, ko panāk, uzlabojot
          viņu kvalifikāciju atzīšanu un viņu izglītības rezultātus. Budžetam neitrālā veidā
          samazināt nodokļu un sociālā nodrošinājuma faktisko slogu darbaspēkam, kas
          gulstas uz mazo algu saņēmējiem, ko panāk, vairāk izmantojot citus nodokļu avotus
          ar mazāku negatīvo ietekmi uz izaugsmi, piemēram, regulārus īpašuma nodokļus.
   4.     Efektīvi īstenot veselības aprūpes sistēmas nesenās reformas, lai nodrošinātu, ka tiek
          panākts paredzamais izdevumu efektivitātes palielinājums. Izstrādāt finansiāli
          ilgtspējīgu modeli ilgtermiņa aprūpes sniegšanai un vairāk uzmanības veltīt
          profilaksei, rehabilitācijai un neatkarīgai dzīvei.
   5.     Uzlabot izglītības rezultātus, jo īpaši nelabvēlīgā situācijā esošu jauniešu vidū, ko
          cita starpā panāk, pastiprinot agrīnu pirmsskolas izglītību un samazinot negatīvo
          ietekmi, kuru izraisa agrīna skolēnu „sadalīšana”. Vēl vairāk uzlabot stratēģisko
   7
        Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.
LV                                                 6                                             LV
 ---pagebreak---             plānošanu augstākās izglītības sistēmā un pastiprināt pasākumus, kuru mērķis ir
            samazināt priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas rādītājus.
   6.       Vēl vairāk pastiprināt federālās konkurences iestādes pilnvaras un resursus un
            uzraudzīt konkurences likuma reformas īstenošanu. Atcelt pārmērīgus šķēršļus
            pakalpojumu sniedzējiem. Cita starpā tas paredz pārskatīt, vai vispārējas intereses
            attaisno esošos ierobežojumus ienākšanai tirgū un reglamentēto profesiju pildīšanai,
            un veicināt konkurenci jo īpaši dzelzceļa nozarē.
   7.       Lai saglabātu finanšu stabilitāti, turpināt cieši uzraudzīt nacionalizētās vai daļēji
            nacionalizētās bankas un paātrināt to restrukturizāciju.
   Briselē,
                                                Padomes vārdā –
                                                priekšsēdētājs
LV                                                7                                               LV


				|

		52013DC0605

			KOMISIJAS IETEIKUMS PADOMEI pilnvarot Komisiju Eiropas Savienības vārdā risināt sarunas par Enerģētikas kopienas līguma grozījumiem /* COM/2013/0605 final - 2013/ () */

			   	KOMISIJAS
IETEIKUMS PADOMEI
pilnvarot
Komisiju Eiropas Savienības vārdā risināt sarunas par
Enerģētikas kopienas līguma grozījumiem

1.
PASKAIDROJUMA RAKSTS

Eiropas Kopiena un
Līgumslēdzējas puses no Dienvidaustrumeiropas — tobrīd
deviņas — 2005. gada 25. oktobrī Atēnās
parakstīja Enerģētikas kopienas līgumu, kas
stājās spēkā 2006. gada 1. jūlijā.
Līguma 16. pantā ir noteikts "acquis communautaire
vides jomā", proti:
·
Padomes 1985. gada 27. jūnija
Direktīva 85/337/EEK par dažu sabiedrisku un privātu projektu
ietekmes uz vidi novērtējumu, kas grozīta ar Padomes
1997. gada 3. marta Direktīvu 97/11/EK un Eiropas
Parlamenta un Padomes 2003. gada 26. maija
Direktīvu 2003/35/EK;
·
Padomes 1999. gada 26. aprīļa
Direktīva 1999/32/EK, ar ko paredz sēra satura samazināšanu
konkrētiem šķidrā kurināmā veidiem un ar ko groza
Direktīvu 93/12/EEK;
·
Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada
23. oktobra Direktīva 2001/80/EK par ierobežojumiem
attiecībā uz dažu piesārņojošo vielu emisiju gaisā no
lielām sadedzināšanas iekārtām (LCP direktīva);

·
Padomes 1979. gada 2. aprīļa
Direktīvas 79/409/EEK par savvaļas putnu aizsardzību
4. panta 2. punkts.
Enerģētikas
kopienas līguma 12. pantā paredz, ka katra
Līgumslēdzēja puse īsteno acquis communautaire vides
jomā, ievērojot minētā līguma II pielikumā
noteikto grafiku.
LCP direktīva
tika aizstāta ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada
24. novembra Direktīvas 2010/75/ES par rūpnieciskajām
emisijām (piesārņojuma integrēta novēršana un
kontrole) III nodaļu, 72. panta 3. un 4. punktu un
V pielikumu no 2013. gada 7. janvāra attiecībā uz
jaunām iekārtām un no 2016. gada 1. janvāra
attiecībā uz esošām iekārtām. LCP direktīvu
atceļ, sākot ar pēdējo minēto dienu.
Enerģētikas kopienas līguma 16. pantā noteiktais acquis
communautaire vides jomā un minētā līguma
II pielikumā noteiktais grafiks tāpēc būtu
atbilstīgi jāgroza.
Komisija 2013. gada
29. aprīlī pieņēma Lēmumu C(2013) 2364 final,
ar ko nosaka Komisijas priekšlikumus Enerģētikas kopienas Ministru
padomei attiecībā uz Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada
23. oktobra Direktīvas 2001/80/EK par ierobežojumiem
attiecībā uz dažu piesārņojošo vielu emisiju gaisā no
lielām sadedzināšanas iekārtām un attiecībā uz
Eiropas Parlamenta un Padomes 2010. gada 24. novembra
Direktīvas 2010/75/ES par rūpnieciskajām emisijām
(piesārņojuma integrēta novēršana un kontrole)
III nodaļas, V pielikuma un 72. panta 3.–4. punkta
īstenošanu, un ar ko groza Enerģētikas kopienas līguma 16. pantu
un II pielikumu.
Padomes 2006. gada
29. maija Lēmuma 2006/500, lai Eiropas Kopiena noslēgtu
Enerģētikas kopienas līgumu, 5. panta 2. punktā
ir noteikta procedūra, ko piemēro, pirms Enerģētikas
kopienas iestādēs var pieņemt nostāju par grozījumiem
Enerģētikas kopienas līgumā.
Ņemot
vērā minēto, Komisija iesaka Padomei pilnvarot Komisiju
Enerģētikas kopienas iestādēs apspriest nepieciešamos
grozījumus Enerģētikas kopienas līgumā.

2.
IETEIKUMS

Komisija iesaka:
·      Padomei pilnvarot Komisiju Eiropas Savienības vārdā
risināt sarunas par nepieciešamajiem grozījumiem
Enerģētikas kopienas līgumā;
·      saskaņā ar Līgumu Padomei pilnvarot Komisiju Eiropas
Savienības vārdā vadīt un risināt sarunas par
Enerģētikas kopienas līguma grozījumiem, kā noteikts
sarunu norādēs, kas pievienotas šā ieteikuma pielikumā
("sarunu norādes");
·      Padomei iecelt komiteju, ar kuru jāapspriežas, risinot sarunas; un
·      Padomei pieņemt sarunu norādes.
PIELIKUMS
Norādes
sarunām par grozījumiem Enerģētikas kopienas
līgumā.
To grozījumu pamatā, par kuriem ir
paredzēts vienoties Eiropas Savienības vārdā,
vajadzētu būt Komisija Lēmumā C(2013) 2364 final
ierosinātajiem grozījumiem, un attiecībā uz emisiju no
lielām sadedzināšanas iekārtām ar šiem grozījumiem
būtu pēc iespējas ātrāk jāpanāk
konverģence ar atjaunināto acquis communautaire vides
jomā.


Ieteikums Padomes atzinums saskaņā ar 5. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97 par Īrijas atjaunināto stabilitātes programmu 2005.-2008. gadam


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52005SC0142

Ieteikums Padomes atzinums saskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 3. punktu par atjaunināto Īrijas stabilitātes programmu 2004.–2007. gadam  /* SEC/2005/0142 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 2.2.2005SEC(2005) 142 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 3. punktu par atjaunināto Īrijas stabilitātes programmu 2004.–2007. gadam(iesniegusi Komisija)  PASKAIDROJUMA RAKSTSPadomes 1997. gada 7. jūlija Regula (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1] nosaka, ka iesaistītajām dalībvalstīm, t.i., tām dalībvalstīm, kas pieņēmušas vienoto valūtu, līdz 1999. gada 1. martam Padomei un Komisijai jāiesniedz stabilitātes programmas. Saskaņā ar šīs regulas 5. pantu katra stabilitātes programma bija jāpārbauda Padomei, balstoties uz novērtējumiem, ko sagatavojusi Komisija un ar Līguma 114. pantu izveidotā komiteja (Ekonomikas un finanšu komiteja). Saņēmusi Komisijas ieteikumu un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju, Padome pēc programmas pārbaudīšanas sniedza atzinumu. Saskaņā ar šo regulu dalībvalstīm ik gadu jāiesniedz savu stabilitātes programmu atjauninājumi, kurus Padome var izskatīt saskaņā ar tiem pašiem procedūru noteikumiem.Savu pirmo stabilitātes programmu, kas attiecās uz 1999. – 2001. gadu, Īrija iesniedza 1998. gada 2. decembrī, un Padome to novērtēja 1999. gada 18. janvārī. Ik pēc gada tika iesniegti atjauninājumi. Jaunāko stabilitātes programmas atjauninājumu Īrija iesniedza 2004. gada 1. decembrī. Komisijas dienesti šo atjauninājumu tehniski novērtējuši, ņemot vērā Komisijas dienestu 2004. gada rudens ekonomikas prognožu rezultātus un ņemot vērā rīcības kodeksu[2], kopīgi pieņemto metodiku potenciālā kopprodukta un cikliski koriģēto bilanču novērtēšanai, ieteikumus ekonomikas politikas vispārīgajās pamatnostādnēs 2003.–2005. gadam un principus, kas izklāstīti Padomes akceptētajā Komisijas 2002. gada 27 . novembra paziņojumā Padomei un Eiropas Parlamentam par budžeta politikas koordinācijas stiprināšanu[3], novērtējums ir šāds.-  Savas stabilitātes programmas jauno atjauninājumu, kas attiecas uz laiku līdz 2007. gadam, Īrija publiskoja un Komisijai iesniedza 2004. gada 1. decembrī, tajā pašā dienā, kad valdība iesniedza 2005. gada budžetu. Atjauninājumā ievērotas prasības, kas datiem izvirzītas “rīcības kodeksā[4] par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu”.-  Programmā sniegtais Īrijas ekonomikas prognožu apskats salīdzinājumā ar 2003. gada atjauninājumā doto ir pilnveidots. Iepriekšējā programmā bija gaidīts, ka 2004. gadā IKP pieaugums būs 3,3 %, bet jaunajā programmā aplēsts, ka faktiski tas pieaudzis līdz 5,3 %, tādējādi atspoguļojot, ka lielāks bijis gan iekšzemes, gan ārzemju ieguldījums. Atjauninājumā paredzēts, ka laikā no 2005. līdz 2007. gadam IKP faktiskais pieaugums vidēji gadā saglabāsies apmēram 5,2 % robežās. Potenciālais augšanas temps, kas aprēķināts, programmas datiem piemērojot kopīgi pieņemto metodiku, sākumā pārsniedz, bet vēlākos gados pakāpeniski tuvojas programmā lēstajam. Programmā pieņemts, ka SPCI inflācija salīdzinājumā ar Komisijas dienestu 2004. gada rudens prognozi (tā tapa pirms Īrijas budžeta), kurai bija augstāks un vienmērīgāks profils, saruks un līdz programmas perioda beigām kļūs mazāka par 2 %. Kopumā, spriežot pēc pašreiz pieejamās informācijas, programmas makroekonomiskais scenārijs šķiet ticams un visumā atbilstošs Komisijas dienestu novērtējumam, arī 2004. gada rudens prognozei, lai arī šķiet, ka SPCI inflācija rēķināta pazemināti.-  Atjauninājumā lēsts, ka kopējā valsts budžeta pārpalikums 2004. gadā būs 0,9 % no IKP, daudz labāks nekā iepriekšējās oficiālajās prognozēs (un par 2 procentu punktiem lielāks par 2003. gada atjauninājumā noteikto deficīta mērķi). Šāda iznākuma pamatā ir nodokļu ieņēmumi, kas bijuši augstāki, nekā plānots, arī vienreizēju faktoru ietekme un jo sevišķi ieņēmumu komisāru veikto īpašo izmeklēšanu sevišķie ieņēmumi (atjauninājumā lēsts, ka tie devuši 0,5 % no IKP), un budžeta izdevumi, kas ir zemāki par paredzētajiem, jo sevišķi valsts ieguldījumu jomā. Laika periodam no 2005. līdz 2007. gadam budžeta stratēģijā paredzēts kopējā valsts budžeta deficīts 0,8 % no IKP 2005. gadā, un 0,6 % no IKP programmas divos noslēguma gados. Salīdzinājumā ar iepriekšējo programmu plānotās valsts budžeta deficīta attiecības 2005. un 2006. gadā attiecīgi atrodas par 0,6 un 0,5 procentu punktiem no IKP tuvāk līdzsvaram, salīdzinot ar labvēlīgāku makroekonomikas scenāriju. Izņemot sākotnējo izdevumu likmes palielinājumu 2005. gadā nesenu budžeta pasākumu rezultātā, gan izdevumu, gan ieņēmumu likmēm ir tendence samazināties. Izņemot nelielu deficītu 2005. gadā (0,2% no IKP), cikliski koriģētā bilance visa plānošanas perioda laikā ir ar pārpalikumu, jo cikla lēstā ietekme tiek koriģēta, izmantojot parasto metodiku. Tomēr Īrijas ekonomikas īpašās iezīmes liek domāt, ka rezultātu starpības aplēses, uz kurām pamatojas šie aprēķini, ir pakļautas neparasti lielai nenoteiktības rezervei. Īrijas plānotais budžeta deficīts jāturpina precizēt, jo tiek īstenota svarīga valsts ieguldījumu programma, kuras dēļ programmas perioda laikā vidējā valdības ieguldījumu likme krietni pārsniedz ES pēdējo gadu vidējo likmi.-  Ar budžeta plāniem saistītie riski šķiet kopumā līdzsvaroti. No vienas puses, ieņēmumu prognoze šķiet ticama, un ārkārtas rezervju eksistence varētu būt pazīme, ka rezultāti varētu būt labāki par plānotajiem. Izdevumu ziņā Īrija nesen jau parādījusi iedvesmojošus panākumus, ievērojot izdevumu mērķus, un tas liek domāt, ka nesenie izdevumu kontroles nostiprināšanas pasākumi dod rezultātus. No otras puses, pastāv arī zināms risks, ka valdības kopējā budžeta bilance varētu izrādīties vājāka par atjauninājumā paredzēto. Īpaši izdevumu augšanas temps vēlākos programmas gados šķiet nedaudz ierobežots. Ņemot vērā riska novērtējumu, šķiet, ka programmas budžeta nostādne ir pietiekama, lai visā programmas periodā ievērotu Stabilitātes un izaugsmes pakta prasību par līdzsvaram tuvu bilanci vai bilanci ar pārpalikumu. Turklāt pastāv pietiekama drošības rezerve, lai normālu makroekonomisko svārstību rezultātā netiktu pārkāpts deficīta slieksnis 3 % no IKP.-  Valsts bruto parāds saskaņā ar aplēsēm 2004. gadā ir sarucis līdz 30,5 % no IKP, ievērojami zem Līguma atsauces vērtības 60 % no IKP. Periodā no 2005. gada līdz 2007. gadam programmā plānota parāda attiecības stabilizēšanās tuvu 30 % IKP. Tāpat kā iepriekšējā programmā, plānots, ka parāda attiecību palīdzēs samazināt gan primārā bilance, gan mijiedarbība starp procentu maksājumiem un nominālo IKP izaugsmi, taču kopumā to kompensē ievērojamas kapitāla plūsmas korekcijas. Tās galvenokārt atspoguļo ietekmi, kāda ir tam, ka 2001. gadā nodibinātais Nacionālais pensiju rezervju fonds (NPRF) iegādājās aktīvus, kas nav valsts kopējie aktīvi, ar mērķi priekšfinansēt pensiju saistības nākotnē, ik gadus saņemot 1 % no IKP ekvivalentu no valsts kopējā budžeta resursiem. Neuzkrājot šajā fondā aktīvus, kas nav kopējie valsts aktīvi, kopējā parāda attiecība visa programmas perioda laikā samazinātos.-  Atjauninājumā dots pārskats par valdības strukturālo reformu programmu, kas ir orientēta uz sabiedrisko pakalpojumu kvalitātes uzlabošanu, valsts izdevumu efektivitātes palielināšanu un Īrijas ekonomikas infrastruktūras vajadzību risināšanu. Atjauninājumā aplūkota arī notiekošo veselības aprūpes dienestu reforma kā viena no centienu pēc izdevīguma sastāvdaļām. Kopumā ņemot, atjauninājumā izklāstītā ekonomikas politika visumā saskan ar katras valsts specifikai pieskaņotajām Ekonomikas politikas vispārīgajām pamatnostādnēm valsts finanšu jomā 2003. – 2005. gadam, kas ietvēra ieteikumu Īrijas valdībai vairot valsts izdevumu efektivitāti, uzlabot vidējā termiņa budžeta sistēmu un noteikt Nacionālā attīstības plāna infrastruktūras elementu prioritātes.-  Šķiet, ka, par spīti būtiskajām budžeta izmaksām, ko saskaņā ar aplēsēm rada iedzīvotāju vidējā vecuma palielināšanās, no valsts finanšu ilgtermiņa stabilitātes viedokļa Īrija ir labvēlīgā stāvoklī. Gan Īrijas relatīvi nelielā parāda attiecība, gan jau veiktie pensiju reformas pasākumi un resursu uzkrāšana NPRF sekmē budžeta ilgtspējību un palīdz novērst novecošanās sekas. Programmā iezīmētā stratēģija galvenokārt balstās uz atbilstību Stabilitātes un izaugsmes paktam un turpmāku aktīvu uzkrāšanu NPRF. Samērā zemajai Īrijas nodokļu likmei vajadzētu atvieglot jebkādu noturības trūkumu novēršanu, kas rodas ilgtermiņā.Balstoties uz šo novērtējumu, Komisija ir pieņēmusi pievienoto ieteikumu Padomes atzinumam par atjaunināto Īrijas stabilitātes programmu un nosūta to Padomei.IeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 3. punktu par atjaunināto Īrijas stabilitātes programmu 2004.–2007. gadamEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu,[5] un jo īpaši tās 5. panta 3. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu,apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.1.  Padome [2005. gada 17. februārī] pārbaudīja atjaunināto Īrijas stabilitātes programmu laika posmam no 2004. gada līdz 2007. gadam. Programmā ievērotas prasības, kas datiem izvirzītas pārstrādātajā „rīcības kodeksā par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu”.2.  Makroekonomiskajā scenārijā, kas ir programmas pamatā, paredzēts 2004. gada faktiskais IKP pieaugums 5,3 % apmērā un tā stabilizēšanās vidēji apmēram 5,2 % apjomā pārējā programmas periodā. Pamatojoties uz šobrīd pieejamo informāciju, šķiet, ka šis scenārijs atspoguļo ticamus pieņēmumus par izaugsmi. Tomēr šķiet, ka programmā ieplānotā SPCI inflācija ir pazemināta.3.  Pēc sākumā neplānota pārpalikuma 2004. gadā, kas atspoguļo lielākus ieņēmumus nekā plānots, ieskaitot tos, kas radušies arī vienreizēju faktoru un budžetā paredzēto izdevumu samazinājuma rezultātā, atjauninājuma stratēģijā, sākot ar 2005. gadu, paredzēts neliels un visumā stabils deficīts. Programmas periodā gan izdevumu, gan ienākumu likmēm ir tendence samazināties, lai arī 2005. gadā izdevumi nesenu budžeta pasākumu rezultātā palielinās. Vienlaicīgi tiek īstenota svarīga valsts investīciju programma, kuras rezultātā vidējā kopējā valdības investīciju likme programmas perioda laikā ir nedaudz zem 4 % no IKP. Izņemot nelielu deficītu 2005. gadā, cikliski koriģētā bilance visa plānošanas perioda laikā ir ar pārpalikumu, jo cikla lēstā ietekme tiek koriģēta, izmantojot parasto metodiku. Tomēr jāievēro, ka Īrijas ekonomikas īpatnību rezultātā budžeta rezultātu starpības un tādēļ arī cikliski koriģēto bilanču aplēsēm piemīt neparasti liela nenoteiktības rezerve. Salīdzinājumā ar iepriekšējo programmu, pašreizējā atjauninājumā paredzētas spēcīgākas valdības kopējā budžeta bilances labvēlīgāka makroekonomiskā scenārija apstākļos.4.  Ar budžeta plāniem saistītie riski šķiet kopumā līdzsvaroti. No vienas puses, ieņēmumu prognoze šķiet ticama, un ārkārtas rezervju iekļaušana 2006. un 2007. gada plānos varētu norādīt uz iespējamu iznākumu, kas būs labāks par plānoto. Izdevumu ziņā Īrija nesen jau parādījusi iedvesmojošus panākumus, ievērojot izdevumu mērķus, un tas liek domāt, ka nesenie izdevumu kontroles nostiprināšanas pasākumi ir devuši rezultātus. No otras puses, pastāv arī zināms augstāka deficīta risks. Īpaši izdevumu augšanas temps vēlākos programmas gados šķiet nedaudz ierobežots.5.  Ņemot vērā šo riska novērtējumu, šķiet, ka programmas pozīcija budžeta ziņā ir pietiekama, lai saglabātu Stabilitātes un izaugsmes pakta vidējā termiņa mērķi par līdzsvaram tuvu stāvokli vai pārpalikumu laika periodā līdz 2007. gadam. Turklāt tajā paredzēta pietiekama drošības rezerve, lai normālu makroekonomisku svārstību rezultātā netiktu pārkāpts deficīta slieksnis 3 % no IKP.6.  Valdības kopējais parāds saskaņā ar aplēsēm 2004. gadā ir sarucis līdz 30,5 % IKP, stipri zem Līguma atsauces vērtības 60 % no IKP apjoma. Periodā no 2005. līdz 2007. gadam programmā plānota parāda attiecības stabilizēšanās tuvu 30 % IKP. Ja Nacionālais pensijas rezervju fonds (NPRF) neiegādāsies aktīvus, kas nav valsts kopējie aktīvi, visā programmas periodā parāda attiecība nozīmīgi saruks.7.  Šķiet, ka no valsts finanšu ilgtermiņa stabilitātes viedokļa Īrija ir labvēlīgā stāvoklī. Gan Īrijas relatīvi nelielā parāda attiecība, gan jau veiktie pensiju reformas pasākumi un resursu uzkrāšana NPRF sekmē budžeta ilgtspējību un palīdz novērst novecošanās sekas. Programmā iezīmētā stratēģija galvenokārt balstās uz atbilstību Stabilitātes un izaugsmes paktam un turpmāku aktīvu uzkrāšanu NPRF. Īrijas samērā zemajai nodokļu likmei vajadzētu atvieglot jebkādu noturības trūkumu novēršanu, kas rodas ilgtermiņā.8.  Atjauninājums sniedz pārskatu par valdības strukturālo reformu, kas ir vērsta uz valsts pakalpojumu kvalitātes uzlabošanu, valsts izdevumu efektivitātes palielināšanu un Īrijas ekonomikas infrastruktūras vajadzību apmierināšanu. Visumā atjauninājumā aprakstītā ekonomiskā politika kopumā atbilst katras valstu specifikai pieskaņotajām Ekonomikas politikas 2003. – 2005. gada vispārīgajām pamatnostādnēm, kas ietvēra ieteikumu Īrijas valdībai vairot valsts izdevumu efektivitāti, uzlabot vidējā termiņa budžeta sistēmu un noteikt Nacionālā attīstības plāna infrastruktūras elementu prioritātes.Nozīmīgāko makroekonomikas un budžeta aplēšu salīdzinājums2004 | 2005 | 2006 | 2007 |Faktiskais IKP (pārmaiņas, %) | SP Decembris, 2004 | 5,3 | 5,1 | 5,2 | 5,4 |KOM2 | 5,2 | 4,8 | 5,0 | n.p. |SP Decembris, 2003 | 3,3 | 4,7 | 5,2 | n.p. |SPCI inflācija (%) | SP Decembris, 2004 | 2,3 | 2,1 | 2,0 | 1,9 |KOM Okt. 20042 | 2,3 | 2,4 | 2,4 | n.p. |SP Decembris, 2003 | 2,3 | 2,0 | 2,0 | n.p. |Valsts bilance (% no IKP) | SP Decembris, 2004 | 0,9 | –0,8 | –0,6 | –0,6 |KOM Okt. 20042 | –0,2 | –0,6 | –0,5 | n.p. |SP Decembris, 2003 | –1,1 | –1,4 | –1,1 | n.p. |Primārā bilance (% no IKP) | SP Decembris, 2004 | 2,1 | 0,6 | 0,6 | 0,7 |KOM Okt. 20042 | 1,2 | 0,7 | 0,8 | n.p. |SP Decembris, 2003 | 0,3 | 0,1 | 0,3 | n.p. |Cikliski koriģētā bilance (% no IKP) | SP Decembris, 20041 | 1,2 | –0,2 | 0,1 | 0,0 |KOM Okt. 20042 | 0,1 | 0,0 | 0,3 | n.p. |SP Decembris, 20031 | –0,7 | –0,8 | –0,5 | n.p. |Valsts bruto parāds (% no IKP) | SP Decembris, 2004 | 30,5 | 30,1 | 30,1 | 30,0 |KOM Okt. 20042 | 30,7 | 30,7 | 30,6 | n.p. |SP Decembris 2003 | 33,3 | 33,5 | 33,3 | n.a. |Piezīmes: 1Komisijas dienestu aprēķini, kuru pamatā ir programmā atrodamā informācija. 2 Komisijas dienestu 2004. gada rudens prognoze. Avoti: Atjauninātā Īrijas stabilitātes programma, 2003. gada decembris un 2004. gada decembris (SP);Komisijas dienestu 2004. gada rudens ekonomikas prognozes (KOM), Komisijas dienestu aprēķini. |[1] OV L 209, 2.8.1997. Visi dokumenti, uz kuriem norādīts šajā tekstā, atrodami tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Ekonomikas un finanšu komitejas pārskatītais atzinums par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu, apstiprinājusi Ekonomikas un finanšu padome 10.7.2001.[3] KOM(2002) 668, 27.11.2002.[4] Ekonomikas un finanšu komitejas pārskatītais atzinums par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu, apstiprinājusi Ekonomikas un finanšu padome 10.7.2001.[5] OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp. Dokumenti, uz kuriem norādīts šajā tekstā, atrodami šajā tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.


				|

		52013DC0374

			Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par Slovēnijas 2013. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Slovēnijas stabilitātes programmu 2012.–2016. gadam /* COM/2013/0374 final - 2012/ () */

			   	Ieteikums
PADOMES IETEIKUMS
par Slovēnijas 2013. gada valsts reformu
programmu
un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Slovēnijas stabilitātes
programmu 2012.–2016. gadam
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu
un 148. panta 4. punktu,
ņemot vērā Padomes 1997. gada
7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa
uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas
stiprināšanu[1]
un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
un Padomes 2011. gada 16. novembra Regulu (ES) Nr. 1176/2011 par
to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko
nelīdzsvarotību[2],
un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu[3],
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
rezolūcijas[4],
ņemot vērā Eiropadomes
secinājumus,
ņemot vērā
Nodarbinātības komitejas atzinumu,
apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu
komiteju,
tā kā:
(1)       Eiropadome 2010. gada 26. martā
atbalstīja Komisijas priekšlikumu sākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības
stratēģiju — „Eiropa 2020” —, kam pamatā
būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, pievēršot
uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai
palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un
konkurētspēju.
(2)       Padome 2010. gada 13. jūlijā,
pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma ieteikumu par
dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas
politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. gads), savukārt 2010. gada
21. oktobrī — lēmumu par dalībvalstu
nodarbinātības politikas pamatnostādnēm[5], kas kopā veido
„integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika
aicinātas ņemt vērā šīs integrētās
pamatnostādnes ekonomikas un nodarbinātības politikā.
(3)       Valstu un valdību
vadītāji 2012. gada 29. jūnijā lēma par
Izaugsmes un darbavietu paktu, kurš nodrošina pamatu saskaņotai
rīcībai valstu, ES un euro zonas līmenī, izmantojot visas
iespējamās sviras, instrumentus un politiku. Tie lēma par
nepieciešamo rīcību dalībvalstu līmenī un it
īpaši pilnībā uzņēmās saistības sasniegt
stratēģijas „Eiropa 2020” mērķus un īstenot
attiecīgajām valstīm adresētos ieteikumus.
(4)       Padome 2012. gada 6. jūlijā
pieņēma ieteikumu par Slovēnijas valsts reformu programmu 2012. gadam
un sniedza savu atzinumu par Slovēnijas atjaunināto stabilitātes
programmu 2011.–2015. gadam.
(5)       Komisija 2012. gada 28. novembrī
pieņēma otro Gada izaugsmes pētījumu[6], tādējādi
uzsākot 2013. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas
pusgadu. Turklāt Komisija, balstoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011
par to, kā novērst un koriģēt makroekonomikas
nelīdzsvarotību, 2012. gada 28. novembrī
pieņēma brīdinājuma mehānisma ziņojumu[7], kurā tā noteica
Slovēniju kā vienu no dalībvalstīm, par kurām tiks
izstrādāts padziļināts pārskats.
(6)       Eiropadome 2013. gada 14. martā
apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu
stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes
sekmēšanai. Tā uzsvēra vajadzību īstenot
diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju,
atjaunot normālus aizdošanas nosacījumus ekonomikai, sekmēt
izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu un
krīzes sociālās sekas un modernizēt valsts pārvaldi.
(7)       Komisija 2013. gada 10. aprīlī
atbilstīgi Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantam publicēja
padziļinātā pārskata rezultātus attiecībā uz
Slovēniju[8].
Komisijas izvērtējumā secināts, ka Slovēniju ir
skārusi pārmērīga makroekonomiskā
nelīdzsvarotība. Nepieciešama steidzama politikas rīcība,
lai apturētu šīs nelīdzsvarotības strauju pieaugumu un lai
to novērstu. Līdz šim privātā sektora un valsts parāda
līmenis ir zem rezultātu pārskatā minētajām
brīdinājuma robežvērtībām un arī neto
ārējais parāds ir samērīgs. Tomēr problēmu
rada nevis parāda līmenis, bet gan tā struktūra, jo tas ir
galvenokārt koncentrēts korporatīvajā sektorā.
Situācijā, kad pastiprinās nelabvēlīgās
ekonomiskās tendences, tas grauj finanšu sektora stabilitāti un
apgrūtina parāda samazināšanas procesu, arī
pastāvošās mijiedarbības dēļ ar valsts parāda
līmeni. Šos riskus vēl pastiprina ierobežotas korekciju iespējas
darba un kapitāla tirgos un ekonomiskā struktūra, kurā
dominē valsts īpašums. Neskaidras politikas periodi un reformu
juridiskie šķēršļi nav ļāvuši Slovēnijai
pienācīgi novērst nelīdzsvarotību un uzlabot korekciju
jaudu, tādējādi palielinot tās ievainojamību
laikā, kad valstī ir pastiprināta spriedze saistībā ar
finansēšanas nosacījumiem.
(8)       Slovēnija 2013. gada
9. maijā iesniedza stabilitātes programmu 2012.–2016. gadam
un valsts reformu programmu 2013. gadam. Abas programmas
izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to
savstarpējo saistību.
(9)       Slovēnijas iestādes
2013. gada 23. maijā Komisijai nosūtīja vēstuli,
kurā atspoguļotas, grozītas un precizētas valsts reformu
programmas galvenās saistības.
(10)     Izvērtējot 2013. gada
stabilitātes programmu atbilstoši Padomes Regulai (EK) Nr. 1466/97,
Padome secina, ka Slovēnija līdz 2013. gadam nespēs
novērst pārmērīgo budžeta deficītu atbilstoši Padomes
ieteikumam 2009. gada beigās, neraugoties uz to, ka veikta
nozīmīga (bet nevienmērīga) konsolidācija, kuras
rezultātā budžeta deficīts ir samazinājies no 6,2 % no
IKP 2009. gadā līdz 4,0 % no IKP 2012. gadā. Tas
galvenokārt ir saistīts ar sliktākiem ekonomikas
apstākļiem, nekā savulaik prognozēts. Makroekonomikas
scenārijs, kas ir pamatā programmas budžeta prognozēm, 2013. gadam
ir visumā ticams, bet 2014. gadam – optimistisks. Proti,
iestādes prognozē, ka 2012. gadā IKP kritīsies par 2,3 %
un 2013. gadā – par 1,9 %, savukārt 2014. gadā
tas paaugstināsies par 0,2 %, un ka veikto fiskālo pasākumu
rezultātā vispārējās valdības deficīts
samazināsies no 4,2 % no IKP (neskaitot banku rekapitalizāciju) 2013. gadā
līdz 2,6 % no IKP 2014. gadā. Komisija prognozē, ka
IKP 2014. gadā kritīsies par 0,1 %, ja politikā netiks
veiktas izmaiņas, un ar scenāriju, kurā ņemti
vērā tikai tie pasākumi, kas pieņemti līdz 2013. gada
aprīļa vidum, un ka budžeta deficīts 2014. gadā
sasniegs 4,9 % no IKP. Programmā izklāstītās budžeta
stratēģijas galvenie mērķi ir novērst
pārmērīgo budžeta deficītu līdz 2014. gadam,
vienu gadu pēc Padomes 2009. gada beigās noteiktā termiņa,
līdz 2017. gadam sasniegt sabalansētu strukturālā
budžeta stāvokli un nostabilizēt parāda attiecību
zemākā apmērā nekā 55 % no IKP. Programmā
apstiprināts vidēja termiņa mērķis (VTM) –
strukturāli sabalansēts budžets. VTM neatbilst Stabilitātes un
izaugsmes pakta prasībām, jo nav pienācīgi ņemtas
vērā obligātās saistības, kas attiecināmas uz
iedzīvotāju novecošanu. Programmā plānotie galvenie budžeta
deficīta mērķi atbilst pārmērīga budžeta
deficīta korekcijām līdz 2014. gadam. Tomēr,
ņemot vērā konkrētā gada optimistisko izaugsmes
prognozi, lielo ieņēmumu prognožu risku un nepietiekami
definētus izdevumu pasākumus, [Padome uzskata, ka līdz 2014. gadam
pārmērīgo budžeta deficītu visdrīzāk novērst
nav iespējams]. Šādā situācijā vajadzētu
precizēt, pieņemt un īstenot papildu strukturālās
konsolidācijas pasākumus, kas nepieciešami, lai
pārmērīgais budžeta deficīts ticami un
ilgtspējīgi tiktu novērsts vēlākais līdz 2015. gadam
atbilstoši Padomes [2013. gada 21. jūnija] ieteikumam.
Vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP ir
palielinājusies vairāk nekā divas reizes no 22,0 % 2008.
gadā līdz 54,1 % 2012. gadā un prognozēts
vēl lielāks pieaugums – līdz 66,5 % 2014. gadā
(Komisijas 2013. gada pavasara prognoze). Iestādes paredz, ka parāda
attiecība pret IKP augstāko līmeni (63,2 %) sasniegs 2014. un
2015. gadā, bet pēc tam samazināsies līdz 62,8 % 2016. gadā.
Riski saistībā ar parāda attiecību pret IKP liecina par
rādītāja iespējamu pieaugumu, kam par iemeslu ir arī
lielais iespējamo saistību apjoms un parāda–deficīta iespējamās
korekcijas, kas izriet no aktīvu pārvedumiem Banku aktīvu
pārvaldības uzņēmumam, jo tie nav paredzēti programmas
prognozēs.
(11)     Iestādes 2013.gada
maijā spēra izšķirošus soļus publisko finanšu
konsolidēšanas jomā. Tās panāca vienošanos ar
sociālajiem partneriem par bruto pamatalgu papildu samazinājumu par 1¼%
publiskajā sektorā, kas papildina samazinājumu par 3 %, par
kuru vienojās 2012. gada maija Likumā par publisko finanšu
līdzsvarošanu. Turklāt Parlaments atbalstīja
konstitucionālu pamatojumu noteikumam par vispārējās
valdības budžeta strukturālu
sabalansētību/pārpalikumu. Bet pilnīga Fiskālā
pakta noteikumu transponēšana notiks, pieņemot īpašu
konstitucionālu īstenošanas likumu, kurš 2013. gada
novembrī tiks iesniegts apstiprināšanai parlamentā. Visbeidzot,
parlaments gandrīz vienbalsīgi ir pieņēmis
konstitūcijas grozījumus, kas paredz stingrākas prasības
referenduma rīkošanai un referenduma mērķa īstenošanai, un
tādējādi paredzēts vienkāršot fiskālās
konsolidācijas pasākumu ieviešanu. Tā kā parāds
strauji pieaug, ir vēl jo svarīgāk pastiprināt un
precīzi īstenot 2013. gada budžeta stratēģiju un
turpmākajos gados neatlaidīgi turpināt veikt būtiskus
konsolidācijas pasākumus. Lai gan daži nodokļi ir zemāki
par ES vidējo rādītāju, nevar nepārtraukti izmantot nodokļu
palielināšanu, tādējādi atliekot nepieciešamību
risināt izdevumu dinamikas problēmu. Tādēļ šķiet,
ka būtu lietderīgi ieņēmumu palielināšanas
pasākumus papildināt ar fiskāliem papildpasākumiem
strukturālu izdevumu samazinājuma veidā. Vidēja
termiņa budžeta plāns un noteikums par izdevumiem joprojām nav
pietiekams, lai sasniegtu VTM un nodrošinātu ilgtspēju. Turklāt
šķiet, ka nav pilnībā izpildīti dažām
vispārējās valdības vienībām, it īpaši
netiešajiem budžeta līdzekļu lietotājiem, noteiktie budžeta ierobežojumi.
Visbeidzot, starptautiskas un iekšzemē veiktas aplēses liecina, ka
ēnu ekonomikas apjoms Slovēnijā pārsniedz ES vidējo
rādītāju, tātad ir iespējas uzlabot nodokļu
saistību izpildi.
(12)     Pensiju reforma tika
pieņemta 2012. gada decembrī un stājās spēkā 2013.
gada janvārī. Tajā risinātas problēmas, kas
konstatētas 2012. gada ieteikumos, bet nepietiekamā
mērā, jo tai paredzama vien vidēja termiņa ietekme uz
publiskajām finansēm (līdz 2020. gadam). Lai gan šī pensiju
reforma ir nopietns solis, tā nenodrošina konkrētus pasākumus ar
novecošanu saistīto izmaksu samazināšanai pēc 2020. gada.
Lai ilgtermiņā uzlabotu pensiju izmaksu ilgtspēju,
jāturpina īstenot reformas, tai skaitā pielāgojot
obligātās pensionēšanās vecumu paredzamajam mūža
ilguma pieaugumam un vēl vairāk ierobežojot agrīnu
pensionēšanos. Ilgtermiņa aprūpes jomā pakalpojumu
pieprasījums pārsniedz piedāvājumu, bet izdevumu apjoms
joprojām ir salīdzinoši zems. Prognozē ilgtermiņa
aprūpes pieprasījuma un saistīto izdevumu būtisku pieaugumu
novecošanas tendenču ietekmē. Sīkāks spēkā esošo
pasākumu izvērtējums varētu palīdzēt šajā
jomā veidot realitātei atbilstošāku politiku.
(13)     Lai gan Slovēnijas banku
sektors ir salīdzinoši neliels (mazāks par pusi no euro zonas
vidējā banku sektora lieluma), lielākās bankas saskaras ar
grūtībām saistībā ar kapitāla rezervēm, kas
reģionālā skatījumā ir salīdzinoši nelielas, un
ekonomiku būtiski apdraud kapitāla trūkuma izraisīta banku
atkarība no valsts. Valstij piederošām iekšzemes bankām
atkārtoti nepieciešama rekapitalizācija. Lai gan kopējais
privātā sektora parāda apjoms ir mazāks par euro zonas
vidējo rādītāju un makroekonomikas
nelīdzsvarotības rezultātu pārskatā minētajām
brīdinājuma robežvērtībām, šī ir strukturāla
problēma. Parāda lielākā daļa ir koncentrēta
korporatīvajā sektorā, un daudziem uzņēmumiem ir
pārmērīgs parāds, kas izraisa vēl lielāku
ienākumus nenesošo aizdevumu apjoma pieaugumu. 2012. gada beigās
par 90 dienām vai ilgāk kavējās aizdevumu atmaksa 23,7 %
korporatīvo aizdevumu. Korporatīvajam sektoram ir nepieciešami
atviegloti kreditēšanas nosacījumi, lai sekmētu ieguldījumu
veikšanu, uzlabotu darba ražīgumu un konkurētspēju.
Stabilitātes programmā ir paredzēts turpināt rekapitalizāciju.
Iestādes ir rakstiski uzņēmušās saistības
vajadzības gadījumā nodrošināt papildu kapitālu.
Kreditēšanas apjoms samazinās, un ir pastiprinājusies
sadarbība starp vājākajām bankām un valsti.
Korporatīvo aizņēmumu procentu likme (aizņēmumiem virs
1 milj. euro) Slovēnijā ir par vairāk nekā 2 procentu
punktiem lielāka nekā euro zonas kopējais
rādītājs, un šī likme 2012. gadā ir atkal
palielinājusies. Galvenie banku pārstrukturēšanu
reglamentējošie tiesību akti ir pieņemti, bet vēl
veiksmīgi jāīsteno. Banku aktīvu pārvaldības
uzņēmums (BAPU) ir banku atveseļošanas centrālā
institucionālā platforma. Valsts reformu programmā, kas
papildināta ar jaunāko valdības sniegto informāciju,
aprakstīti kapitāla pārvedumu plāni BAPU, balstoties uz
Slovēnijas Bankas veiktajiem lejupvērstajiem stresa testiem.
Iestādes ir rakstiski apstiprinājušas gatavību sadarboties ar
Komisiju un ECB, lai atlasītām bankām nodrošinātu
neatkarīgu aktīvu kvalitātes pārbaužu veikšanu. Šis
pasākums aptvers visu sistēmu, lai nodrošinātu banku sektora
ilgtermiņa stabilitāti. Citās valstīs šāda pieeja bija
veiksmīgs risinājums, lai atgūtu uzticēšanos, ticamību
un tirgus pieejamību. Finanšu sektora kopējās
stratēģijas izstrādāšanai ir nepieciešama informācija,
kas iegūta visaptverošā neatkarīgā
novērtējumā.
(14)     Valsts reformu programma
neparedz nekādus papildu pasākumus banku uzraudzības
stiprināšanā, lai gan 2013. gada padziļinātajā
pārskatā tas bija uzskatīts par nepieciešamu.
Attiecībā uz banku uzraudzības pasākumiem vienīgā
programmā iekļautā jaunā informācija ir saistīta
ar jauniem Slovēnijas Bankas stresa testiem. Nav paredzēts tādu
pasākumu sīkāks izvērtējums kā piemēram
atbilstošie makroekonomikas līmeņa uzraudzības pasākumi.
(15)     2013. gada martā tika
pieņemta darba tirgus reforma ar mērķi mazināt darba tirgus
segmentāciju un uzlabot elastību. Reforma paredz mazāku
aizsardzības līmeni beztermiņa līgumiem, vienkāršojot
atlaišanas procedūras individuālas un kolektīvas atlaišanas
gadījumos un samazinot atlaišanas izdevumus. Noteikta termiņa līgumu
noteikumi ir kļuvuši stingrāki, lai samazinātu to ļaunprātīgu
izmantošanu, savukārt pagaidu darba līgumu izmantošanas iespējas
ir ierobežotas. Lai gan reformas virzība ir pareiza, laiks
rādīs, vai tā ir pietiekami vērienīga, lai
būtiski ietekmētu darba tirgus segmentāciju un elastību un
lai uzlabotu Slovēnijas pievilcību ārvalstu tiešo
ieguldījumu veikšanai. Vēl nav veikti nekādi pasākumi, lai
risinātu paralēlā darba tirgus problēmu, kas izveidojusies
studentu darba reglamentēšanas rezultātā. Valsts reformu
programma ierosina pasākumus situācijas risināšanai. Jauniešu
bezdarba rādītājs Slovēnijā ir ievērojami
pieaudzis – 2012. gadā par 4,9 procentu punktiem līdz 20,6 %,
savukārt kopējais bezdarba rādītājs 2012. gadā
palielinājās par 0,7 procentu punktiem līdz 9 %.
Neraugoties uz pieaugošo bezdarbu, saskaņā ar provizoriskiem valsts
datiem 2012. gadā ievērojami samazinājies to
nenodarbināto personu skaits, kuras piedalās Eiropas
Sociālā Fonda līdzfinansētos aktīvas darba tirgus
politikas pasākumos. Nav veikti pasākumi, lai darba vidi
pielāgotu ilgākam darba mūžam, un nav pieņemti
pielāgoti mūžizglītības vai aktīvi darba tirgus
pasākumi ar mērķi palielināt augstāko
izglītību ieguvušo jauniešu, gados vecāku darba
ņēmēju un mazkvalificētu darba ņēmēju
nodarbinātības līmeni. Slovēnija ir veikusi vairākus
pasākumus, lai uzlabotu prasmju atbilstību darba tirgus
vajadzībām. Valsts nodarbinātības dienests veic
izmēģinājuma projektu par to, kā izvērtēt
šīs vajadzības, bet plašāk jāizvērš sadarbība ar
ieinteresētajām personām. Ir jāiegulda lielāks darbs,
lai uzlabotu attiecīgo arodizglītības un arodapmācības
programmu pievilcību. MVU ir īstenoti arī papildu karjeras
izvēles pasākumi. Vēl vairāk jānostiprina darba
devēju ietekme arodizglītībā un
arodapmācībā. Uzlabojumi šajās jomās palielinātu
darba ražīgumu un konkurētspēju.
(16)     Politikas rīcība ar
mērķi uzlabot izmaksu konkurētspēju līdz šim nav
bijusi visaptveroša. 2012. gadā valdība publiskajā
sektorā ir samazinājusi nominālās bruto algas uz darba
ņēmēju par aptuveni 3 %. 2013. gada maija vidū ar
sociālajiem partneriem panākta vienošanās par darbaspēka
izmaksu papildu samazinājumu publiskajā sektorā.
Minimālā alga atbilst ES augstākajiem rādītājiem,
rēķinot procentos no vidējās algas, tā ir
indeksēta atbilstoši inflācijai, un 2010. gadā tā tika
būtiski un diskrecionāri paaugstināta. Lai gan 2012. gadā
nominālā atalgojuma likme uz darba ņēmēju bija
negatīva (-0,4 %), darbaspēka vienības nominālās
izmaksas (NULC) 2012. gadā nedaudz pieauga (0,7 %), kam
par iemeslu bija negatīvs darba ražīguma izaugsmes
rādītājs (-1,1 %). Pasākumi ar mērķi
paaugstināt darba ražīgumu un stabils uzlabojums darbaspēka
vienības izmaksu samazināšanā palīdzētu atgūt
konkurētspēju.
(17)     Slovēnijas ekonomikā
liela nozīme ir valsts īpašumtiesībām, un daudzas
iezīmes nav mainījušās kopš 90. gadu pārejas perioda. 90. gados
veiktās privatizācijas un korporatīvās
pārstrukturēšanas pasākumu rezultātā valsts
saglabāja dominējošu stāvokli ekonomikā, īpaši finanšu
sektorā. 2011. gadā valstij piederoši uzņēmumi
radīja vienu sesto daļu no Slovēnijas ekonomikas
pievienotās vērtības, apmēram pusi no kopējiem
zaudējumiem korporatīvajā sektorā un nodarbināja katru
astoto personu. Turklāt valsts kontrolētie fondi un
uzņēmumi ietekmē publiskās finanses, jo veidojas mijiedarbība,
ko rada paaugstināts parāda apmērs, rekapitalizācijas
vajadzības un nozīmīgs valdības garantiju apjoms. Valstij
piederošu uzņēmumu lielums un vājums bremzē ekonomikas
attīstību un izaugsmi un pastiprina valdošo
nelīdzsvarotību. Valsts dominance un bieži neveiksmīgā
valsts aktīvu pārvaldība kavē privātu iekšzemes un
ārvalstu ieguldījumu veikšanu, mazina darba ražīgumu un
konkurētspēju. Paralēlās īpašumtiesības, proti,
valstij piederoši uzņēmumi nefinanšu sektorā un valstij
piederošas finanšu iestādes rada kaitīgas ietekmes risku, ierobežo
pielāgošanās spējas un kropļo resursu sadali, it īpaši
attiecībā uz jauniem ieguldījumiem.
(18)     Valsts reformu
programmā noteiktas politikas prioritātes valsts
īpašumtiesību jomā un korporatīvā parāda
samazināšanas jomā, bet nav sniegta sīkāka informācija
par plānotajiem pasākumiem. 2013. gada
padziļinātajā pārskatā izklāstīts tas,
kā valsts īpašumtiesības ietekmē ekonomiku, proti, rada
tiešās un netiešās fiskālās izmaksas un kavē
normālu komerciālu apriti. Bet valsts reformu programma kā
vienīgo trūkumu tam, ka valstij pieder nefinanšu uzņēmumi,
min koordinācijas trūkumu. Kopumā, lai gan valsts reformu
programmā ir arī veiksmīgi risinājumi, tā nesniedz pietiekamu
informāciju par uzņēmumu, kas turpinās piederēt
valstij, stratēģisko plānošanu, un tajā nav paredzētas
detalizētas saistības ar konkrētiem izpildes termiņiem, lai
uzlabotu to fiskālos rezultātus un pārvaldību. Ir veikti
daži pirmie pasākumi, lai uzlabotu korporatīvo pārvaldību
atbilstoši 2012. gada konkrētajai valstij adresētajiem
ieteikumiem un lai privatizētu dažus valstij piederošus
uzņēmumus. Ir pieņemti tiesību akti par
pārvaldības iestādes SSH (Slovenia Sovereign Holding)
izveidošanu, bet tie veiksmīgi jāīsteno. Caurredzamību
varētu uzlabot, izveidojot reģistru ar valstij piederošu
uzņēmumu valdēs un uzraudzības padomēs ieceltām
amatpersonām un nosakot prasību par interešu konfliktu
paziņošanu. Valsts reformu programmā paredzēts pabeigt
privatizācijas stratēģijas izstrādi līdz 2013. gada
pēdējam ceturksnim, bet saskaņā ar 2013. gada 23. maija
vēstuli tā pārlikta uz trešo ceturksni. Starplaikā
valdība ir iesniegusi parlamentam sarakstu ar 15 uzņēmumiem,
kurus iesaka privatizēt. Šajā sarakstā ir iekļauti
uzņēmumi ar mazākuma īpašumtiesību daļu, MVU un
arī tādi nozīmīgi uzņēmumi kā otra
lielākā banka – NKBM.
(19)     Slovēnijā ir daudz
reglamentētu profesiju un ir nepieciešams būtiski atvieglot
profesionālās darbības priekšnoteikumus, kas uzlabotu
nodarbinātību un veicinātu konkurenci. Slovēnijas
iestādes 2012. gadā aizsāka reformu procesu, kas paredz
pārskatīt vairāku reglamentēto profesiju likumdošanu ar
mērķi precīzāk definēt reglamentēto profesiju
noteikumus, samazināt administratīvās izmaksas un
vienkāršot profesiju pieejamību. Pirmais likumu kopums
amatniecības, tūrisma un celtniecības jomā 2013. gada
sākumā parlamentā bija pieņemšanas stadijā.
Tomēr, izņemot amatniecības jomu, reformas īstenošana
kavējas. Slovēnija ir definējusi juridiskos priekšnoteikumus
attiecībā uz neatkarīgas Konkurences aizsardzības
aģentūras izveidi, bet vēl nav garantējusi, ka tiks
ilglaicīgi nodrošināts nepieciešamais personāla apmērs.
Jāturpina likumdošanas grozījumi, lai aģentūrai
paredzētu atsevišķu budžeta pozīciju, kas ir nepieciešama
tās finansiālas neatkarības nodrošināšanai. Pirmās
instances strīdus civillietu un komerclietu, kā arī
maksātnespējas procedūru tiesvedība ir nesamērīgi
ilga. Neraugoties uz to, ka civillietu un komerclietu tiesvedības ilgumam
ir acīmredzama tendence samazināties, šo jautājumu
risināšanā jāiegulda darbs, jo tie kavē
uzņēmējdarbību un mazina Slovēnijas pievilcību
ārvalstu tiešo ieguldījumu veikšanai. Šajā ziņā valsts
reformu programmā paredzēto tiesnešu skaita samazināšanu uz vienu
iedzīvotāju būs jākompensē ar būtiskiem darba
efektivitātes uzlabojumiem.
(20)     Valsts reformu
programmā uzsvērta nepieciešamība pārstrukturēt
finansiālās grūtībās nonākušas nefinanšu
sabiedrības, turklāt sīkāk jāizstrādā ar
korporatīvo pārstrukturēšanu saistītā politikas
programma un politikas reakcija, balstoties uz tirgus apstākļiem
atbilstošiem risinājumiem. Nepieciešami papildu pasākumi, lai
piesaistītu privātos ieguldījumus, arī ārvalstu tiešos
ieguldījumus, un nodrošinātu pienācīgu privāto
saistību sadali, sargājot nodokļu maksātāju resursus.
Pārstrukturēšanas procesa beigās pārstrukturētie
uzņēmumi būtu jāpārdod, nepiesaistot publisko
finansējumu.
(21)     Slovēnija pašlaik veic
tiesību aktu grozījumus, lai uzlabotu maksātnespējas
procedūru efektivitāti. Valdība 2013. gada aprīlī
ir veikusi grozījumus likumos par finanšu transakcijām,
maksātnespējas tiesvedību un obligāto likvidāciju.
Grozījumi precizē maksātnespējas definīciju un rada
motivāciju vadītājiem pieteikt maksātnespēju
savlaicīgi. Spēkā esošais maksātnespējas tiesību
aktu kopums nerada pietiekamu motivāciju un neparedz pietiekamas
sankcijas, kas liktu uzņēmumiem savlaicīgi pieteikt
maksātnespēju. Obligātās strīdu noregulēšanas
procedūras (tiesiskās sanācijas procedūras) ir
sarežģītas un to noteikumi ir labvēlīgāki
parādniekiem, it īpaši attiecībā uz MVU un
mikrouzņēmumiem. Nav pietiekamas motivācijas agrīnai
strīdu ārpustiesas noregulēšanai, kas palīdzētu
saglabāt dzīvotspējīgus uzņēmumus. Ir publiskota
informācija par jauniem tiesību aktiem, kas darīs iespējamu
pārmērīgos parādos iestigušu uzņēmumu agrīnu
finansiālu pārstrukturēšanu, un Tieslietu ministrija plāno
līdz 2013. gada maija beigām nākt klajā ar juridiskiem
grozījumiem, kas atvieglos ārpustiesas pārstrukturēšanu un
parāda konversiju. Atbilstošs tiesību aktu kopums, kas patiesi
motivētu kreditorus, īpašniekus un vadību, būtu galvenais
instruments, ar kura palīdzību varētu vienkāršot
maksātnespējīgu, bet dzīvotspējīgu
uzņēmumu finansiālu pārstrukturēšanu.
(22)     Saistībā ar Eiropas
pusgadu Komisija ir veikusi Slovēnijas ekonomikas politikas visaptverošu
analīzi. Tā ir izvērtējusi stabilitātes programmu un
valsts reformu programmu un ir iesniegusi padziļinātu pārskatu.
Tā ir ņēmusi vērā ne tikai to lietderību
ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās
politikas izveidē Slovēnijā, bet arī to atbilstību ES
noteikumiem un norādēm, ņemot vērā to, ka
jānostiprina Eiropas Savienības vispārējā
ekonomiskā pārvaldība, kas panākams, turpmākajos
valsts lēmumos ievērojot ES līmeņa norādes. Tās
ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti turpmāk
1. līdz 9. ieteikumā .
(23)     Ņemot vērā šo
novērtējumu, Padome ir izskatījusi Slovēnijas
stabilitātes programmu, un tās atzinums[9] ir īpaši atspoguļots
turpmāk izklāstītajā 1. ieteikumā.
(24)     Ņemot vērā
Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu,
Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes
programmu. Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011
6. pantu ir atspoguļoti visos turpmākajos ieteikumos.
(25)     Turklāt Eiropas pusgada
ietvaros Komisija ir veikusi ekonomikas politikas izvērtējumu visai
euro zonai. Pamatojoties uz šo izvērtējumu, Padome ir sagatavojusi
konkrētus ieteikumus, kas ir adresēti dalībvalstīm, kuru
valūta ir euro. Arī Slovēnijai būtu jānodrošina
minēto ieteikumu pilnīga un savlaicīga īstenošana,
IESAKA Slovēnijai laikposmā
no 2013. līdz 2014. gadam rīkoties šādi.
1.           2013. gadā un
turpmākajos gados īstenot un pastiprināt budžeta
stratēģiju, kas papildināta ar pietiekamā mērā
precizētiem strukturāliem pasākumiem, lai līdz 2015. gadam
ilgtspējīgi nodrošinātu pārmērīga budžeta
deficīta novēršanu un strukturālās bilances uzlabojumus
atbilstoši Padomes ieteikumiem pārmērīga budžeta deficīta
novēršanas procedūrā. Kad pārmērīgs budžeta
deficīts novērsts, veikt strukturālas korekcijas, lai līdz 2017. gadam
sasniegtu VTM. Fiskālās nelīdzsvarotības ilgstošai
novēršanai nepieciešams īstenot vērienīgas
strukturālās reformas, kas uzlabotu ekonomikas pielāgošanās
spējas un sekmētu potenciālu izaugsmi un
nodarbinātību. Saglabāt izaugsmi veicinošu izdevumu politiku,
pieņemt pasākumus nodokļu saistību izpildes uzlabošanai un
īstenot pasākumus izdevumu daļā, pamatojoties uz visu
valdības līmeņu publiskā sektora izdevumu sistemātisku
pārskatīšanu. Lai uzlabotu konsolidācijas ticamību,
līdz 2013. gada beigām pabeigt vispārējās
valdības budžeta strukturālas sabalansētības/pārpalikuma
noteikuma pieņemšanu, padarīt vidēja termiņa budžeta
mērķus saistošus, visaptverošus un caurredzamus un stiprināt
neatkarīgu struktūru nozīmi fiskālās politikas
uzraudzībā. Veikt pasākumus, lai pakāpeniski
samazinātu valsts netiešās saistības.
2.           Ilgtermiņā
stiprināt pensiju sistēmas ilgtspēju pēc 2020. gada un
turpināt pielāgot visus attiecīgos parametrus, arī
piesaistot obligāto pensionēšanās vecumu paredzamā
mūža ilguma pieaugumam, vienlaikus saglabājot pienācīgas
pensijas. Samazināt ar novecošanu saistītos ilgtermiņa
aprūpes izdevumus un uzlabot pakalpojumu pieejamību, pārejot no
stacionāras aprūpes uz mājas aprūpi, uzlabojot pakalpojumu
atbilstību konkrētajām vajadzībām un kontrolējot
gūto priekšrocību samērīgumu ar izmantotajiem resursiem,
kā arī uzlabojot preventīvo aprūpi, lai mazinātu
invaliditāti un aprūpējamību.
3.           Nodrošināt to, ka algu,
arī minimālās algas, izmaiņas veicina
konkurētspēju un darba vietu izveidi. Vairāk uzraudzīt
nesenās darba tirgus reformas ietekmi un vajadzības
gadījumā apzināt jomas, kurās nepieciešama papildinoša
rīcība, lai sekmētu darba vietu izveidi un novērstu
segmentāciju, cita starpā reglamentējot studentu darbu. Veikt
vēl citus pasākumus ar mērķi palielināt augstāko
izglītību ieguvušo jauniešu, gados vecāku darba
ņēmēju un mazkvalificētu darba ņēmēju
nodarbinātības līmeni, koncentrējot resursus pielāgotu
aktīvas darba tirgus politikas pasākumu jomā un vienlaikus
uzlabojot to efektivitāti. Risināt prasmju neatbilstību,
uzlabojot atbilstošo arodizglītības un apmācību programmu
pievilcību un plašāk izvēršot sadarbību ar
attiecīgajām ieinteresētajām personām darba tirgus
vajadzību izvērtēšanas jomā.
4.           Darīt visu nepieciešamo,
lai ar Eiropas partneru palīdzību līdz 2013. gada
jūnijam noslēgtu līgumu ar neatkarīgu ārēju
konsultantu, kas veiks sistēmisku banku aktīvu kvalitātes
pārbaudi. Pabeigt šo darbu 2013. gada laikā, paredzot
ātrāku rīcību attiecībā uz tām divām
bankām, uz kurām attiecas valsts atbalsta procedūra, lai
paātrinātu to bilanču sakārtošanu. Būt
gatavībā nodrošināt papildu kapitālu gadījumā, ja
aktīvu pārvedumu vai aktīvu kvalitātes pārbaudes
rezultātā atklātos jaunas grūtības. Visu
pasākumu, kas saistīti ar valsts atbalstu, proti, arī
kapitāla vajadzību objektīvs izvērtējums, aktīvu
pārvedumi BAPU, aktīvu aizsardzības shēma,
pārstrukturēšanas pasākumu operacionāla izpilde,
īstenošanā pilnībā jāievēro valsts atbalstu
reglamentējošie noteikumi. Vienlaikus līdz 2014. gada martam
izstrādāt un īstenot visaptverošu banku sektora
stratēģiju, kas nodrošina reformēto banku neatkarīgu
vadību un būtiski uzlabotu pārvaldību, riska vadību un
sektora rentabilitāti, nepieciešamības gadījumā arī
veikt konsolidāciju. Steidzamā kārtā veikt paziņoto
bankas NKBM privatizācijas sagatavošanu un līdz 2013. gada
septembrim nākt klajā ar mērķtiecīgu laika grafiku
valsts tiešo un netiešo kapitāldaļu bankās atsavināšanai.
5.           Līdz 2013. gada
beigām pārskatīt banku tiesisko regulējumu, un,
pamatojoties uz šo pārskatu, uzlabot uzraudzību, caurredzamību
un statistikas informācijas sniegšanu.
6.           Paātrināt
reglamentēto pakalpojumu reformu, arī būtiski ierobežot
profesionālās darbības priekšnoteikumus. Uzlabot
uzņēmējdarbības vidi, cita starpā arī nodrošinot
Konkurences aizsardzības aģentūras neatkarību un sniedzot
tai pietiekamu un autonomu finansējumu.
7.           Turpināt paveikto, lai
vēl vairāk samazinātu pirmās instances strīdus
civillietu un komerclietu tiesvedības ilgumu un neiztiesāto lietu
skaitu, it īpaši izpildes lietu jomā.
8.           Valdības
stratēģijas, ko paredzēts pabeigt līdz 2013. gada
septembrim, ietvaros, veikt valsts aktīvu klasificēšanu
pamataktīvos un papildaktīvos atbilstoši ekonomiskajiem
kritērijiem un ar mērķi atbrīvoties no papildaktīviem.
Savlaicīgi padarīt pilnībā darbotiesspējīgu
pārvaldības iestādi SSH (Slovenia Souvereign Holding) un
nodot tai gan visu kapitāldaļu īpašumtiesības, gan
pārvaldības tiesības, iespējams izņemot tās,
kuras ir paredzēts nekavējoties un pilnībā privatizēt.
No paša sākuma nodrošināt SSH profesionālu vadību,
iespējams piesaistot starptautisku ekspertu palīdzību, un
garantēt to, ka SSH veido precīzi definētas neatkarīgas
attiecības ar iesaistītajiem uzņēmumiem.
Attiecībā uz svarīgākajām kapitāldaļām izstrādāt
nozares situācijai pielāgotas stratēģijas, kā uzlabot
rentabilitāti un korporatīvo pārvaldību. Izveidot
obligātu un atklātībā pieejamu valstij piederošo
uzņēmumu valdēs un uzraudzības padomēs iecelto
amatpersonu reģistru, nosakot prasību par interešu konfliktu
paziņošanu. Rūpēties par to, lai tiesiskais regulējums
atvieglotu valsts papildaktīvu atsavināšanu un lai tiktu ierobežoti
administratīvie šķēršļi.
9.           Apzināt situāciju
un sākt darbu pie tā, lai likvidētu visus pastāvošos
juridiskos un administratīvos šķēršļus, kas kavē
pārmērīgos parādos iestigušu/kapitāla trūkumā
nonākušu, bet dzīvotspējīgu uzņēmumu
ilgtspējīgu pārstrukturēšanu, izmantojot tirgus
situācijai pielāgotus risinājumus. Šajā sakarā veikt
pasākumus, kas pārstrukturēšanas procesā nodrošina
pienācīgu privāto saistību sadali, sekmē privātos
ieguldījumus, arī ārvalstu tiešos ieguldījumus un palielina
efektivitāti problemātiskajos uzņēmumos. Līdz 2013. gada
septembrim pieņemt ārpustiesas pārstrukturēšanas veikšanai
nepieciešamo tiesisko regulējumu, rūpējoties par to, lai tas
atbilstu spēkā esošajiem maksātnespējas procesa noteikumiem
un gan kreditorus, gan akcionārus motivētu panākt vienošanos par
ārpustiesas pārstrukturēšanu. Uzlabot korporatīvo
maksātnespējas procedūru un tiesiskās noregulēšanas
procedūru izpildi, tai skaitā raiti risinot nepabeigtās
tiesvedības saistībā ar bankrota procedūrām, lai
atgūtu pēc iespējas vairāk līdzekļu un
vienkāršotu ienākumus nenesošo aizdevumu savlaicīgu un
efektīvu noregulēšanu.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā—
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.
[2]               OV L 306, 23.11.2011.,
25. lpp.
[3]               COM(2013)374 final.
[4]               P7_TA(2013)0052 un P7_TA(2013)0053.
[5]               Padomes 2013. gada 22. aprīļa Lēmums 2013/208/ES.
[6]               COM(2012)750 final.
[7]               COM(2012)751 final.
[8]               SWD(2013)122 final.
[9]               Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97
5. panta 2. punktu.


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52005SC0233

Ieteikums Padomes atzinums saskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 3. punktu par atjaunināto Slovēnijas konverģences programmu 2004.–2007. gadam  /* SEC/2005/0233 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 16.2.2005SEC(2005) 233 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 3. punktu par atjaunināto Slovēnijas konverģences programmu 2004.–2007. gadam(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSPadomes Regula (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1] paredz, ka neiesaistītajām dalībvalstīm, t.i., dalībvalstīm, kas nav pieņēmušas vienoto valūtu, jāiesniedz konverģences programmas Padomei un Komisijai. Saskaņā ar šīs Regulas 9. pantu Padomei jāpārbauda katra konverģences programma, pamatojoties uz novērtējumu, ko sniedz Komisija un komiteja, kas izveidota saskaņā ar Līguma 114. pantu (Ekonomikas un finanšu komiteja). Pamatojoties uz Komisijas ieteikumu, pēc konsultācijām ar Ekonomikas un finanšu komiteju un programmas pārbaudes veikšanas Padomei jāsniedz atzinums. Saskaņā ar regulu dalībvalstīm katru gadu jāiesniedz atjauninātas konverģences programmas, kuras arī Padome var pārbaudīt, izmantojot tādu pašu procedūru.Desmit valstis, kas 2004. gada 1. maijā pievienojās ES, nav ieviesušas vienoto valūtu. Šīs valstis ir apņēmušās iesniegt konverģences programmas līdz 2004. gada 15. maijam un pirmo atjaunināto programmu – līdz 2004. gada beigām.Pirmo konverģences programmu, kas aptvēra laika posmu no 2004. līdz 2007. gadam, Slovēnija iesniedza 2004. gada 14. maijā, un Padome to novērtēja 2004. gada 5. jūlijā. Atjaunināto konverģences programmu Slovēnija iesniedza 2005. gada 10. janvārī. Komisijas dienesti veica atjauninātās programmas tehnisko novērtējumu, ņemot vērā Komisijas dienestu 2004. gada rudens ekonomikas prognožu rezultātus un rīcības kodeksu[2], vispārīgi pieņemtu potenciālā ražošanas apjoma novērtējuma metodoloģiju, vispārējo ekonomikas politiku pamatnostādņu ieteikumus laika posmam no 2003. līdz 2005. gadam un principus, kas noteikti 2002. gada 27. novembra Komisijas paziņojumā Padomei un Eiropas Parlamentam par budžeta politiku koordinācijas stiprināšanu[3]. Minētais novērtējums ir šāds.-  Pirmā atjauninātā Slovēnijas konverģences programma, kas aptver laika posmu no 2004. līdz 2007. gadam, tika iesniegta 2005. gada 10. janvārī. Tā kā 2004. gada oktobrī Slovēnijā notika parlamenta vēlēšanas un mainījās valdība, Slovēnija lūdza uz sešām nedēļām atlikt programmas iesniegšanu. Programma daļēji atbilst prasībām par informāciju, kas noteiktas „rīcības kodeksā par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu” . Tas nozīmē, ka valdības konti vēl aizvien pilnībā neatbilst EKS 95 standartiem, kā to apliecina lielais „citu” ieņēmumu un izdevumu īpatsvars, kas izteikts procentos no IKP. Tādējādi Slovēnija tiek aicināta panākt atbilstību datu prasībām.-  Atjaunināto konverģences programmu pamato makroekonomikas scenārijs, kas pēc 2004. gada maija konverģences programmas tika pārskatīts un tā prognozes uzlabotas, ņemot vērā labvēlīgo iekšējās un starptautiskās vides attīstību. Tā kā jaunais scenārijs vispārēji atbilst Komisijas dienestu 2004. gada rudens prognozēm par laiku līdz 2006. gadam, to var uzskatīt par ticamu scenāriju. Faktiskā IKP pieaugums, kas visā programmas periodā nepārsniedz 4 %, liecina, ka ekonomika saglabās elastību. Plānotie izaugsmes tempi ir tuvi izaugsmes potenciālam un atbilst programmai saskaņā ar Komisijas dienestu aprēķiniem pēc vispārēji pieņemtas metodikas. Tā kā saskaņā ar prognozi inflācija pēc 2005. gada nepārsniegs 3,0 % (PCI izteiksmē), tā atspoguļo salīdzinoši labvēlīgu cenu attīstības perspektīvu. Komisijas dienestu viedoklis par deflācijas procesu ir piesardzīgāks, ņemot vērā strukturālās nepilnības, sevišķi netirgojamo preču sektorā, kuru dēļ inflācija pārsniedz vidējo rādītāju ES.-  Deflācijas process aprima 2004. gada maijā, kad HPCI inflācijas gada pieaugums sasniedza gandrīz 4 % pēc tam, kad laikā no janvāra līdz martam bija samazinājies līdz 3,5 %. Saskaņā ar valsts iestāžu izteikumiem inflācijas pieaugumu galvenokārt izraisīja naftas cenu kāpums un augstāks akcīzes nodoklis tabakai. Kaut gan salīdzinājumā ar iepriekšējā gada attiecīgo periodu inflācija oktobrī bija 3,4 %, tā pieauga līdz 3,8 % novembrī, kāpjot pārtikas un kurināmā cenām. Inflācijai samazinoties, īstermiņa procentu likmes pazeminājās no 6 % līdz 4 %, bet ilgtermiņa procentu likmes, kas līdz tam bija pārsniegušas 5 %, tagad bija zemākas par 4 %. 2004. gada 28. jūnijā Slovēnija pievienojās VKM II ar ±15 % standarta svārstību robežu pret centrālo paritāti jeb 239,64 SIT/EUR. Tādējādi beidzās ilgais laika posms, kad vietējās valūtas vērtība pret euro nepārtraukti samazinājās (par aptuveni 3–5 % gadā), un tolāra vērtība turpmāk nostabilizējās. Jaunā valdība, kas stājās amatā 2004. gada 3. decembrī, apstiprināja, ka euro ieviešana 2007. gada sākumā ir viens no tās centrālajiem mērķiem.-  Atjauninātā konverģences programma cenšas panākt budžeta stāvokli, kas būtu tuvu līdzsvaram, tomēr to nav paredzēts īstenot programmas periodā. Nākamo četru gadu laikā deficīts samazināsies divas reizes un korekciju izmaksas būs attiecinātas uz programmas beigu periodu. 2005. gadā nav paredzama deficīta samazināšanās, jo vispārējais valsts budžeta deficīts būs tāds pats kā 2004. gadā (2,1 % no IKP), turpretī ir paredzēts, ka 2006. gadā deficīts samazināsies un sasniegs 1,8 % no IKP, bet 2007. gadā saruks līdz 1,1 %. Salīdzinājumā ar iepriekšējo programmu deficīta līmenis katru gadu pieaug par 0,25 % no IKP, atspoguļojot nesen notikušo divu ārpusbudžeta fondu pārklasificēšanu valdības sektorā. Programma paredz, ka līdz 2007. gadam primārā bilance kļūs pozitīva. Fiskālo konsolidāciju plāno novirzīt galvenokārt izdevumu līmeņa samazināšanai līdz 2006. gadam. Tomēr apjomīgais deficīta samazinājums, kuru paredz 2007. gadā, galvenokārt ir saistīts ar ievērojamu ienākumu līmeņa celšanos, kuru savukārt pamato pieņēmums par to, ka Slovēnija būs ES budžeta līdzekļu neto saņēmēja — tā plāno saņemt 0,8 % no IKP, kas ir pieaugums salīdzinājumā ar 2005. un 2006. gadā plānotajiem 0,4 % no IKP. Kopumā konsolidācijas virzība budžeta līmeņa noteikšanai nešķiet ambicioza, jo šī atjauninātā programma vispārēji apstiprina iepriekšējā programmā plānoto korekciju pret nedaudz labvēlīgāku makroekonomikas scenāriju.-  Budžeta prognožu riski programmā šķiet visumā līdzsvaroti. No vienas puses, budžeta deficīta līmeni pamato ticams makroekonomikas scenārijs. Turklāt valdībai pašai jālemj, vai atteikties no prasībām par turpmākiem izdevumiem, lai noturētu deficīta līmeni gadījumā, ja to apdraudētu nelabvēlīgi apstākļi, kā tas notika 2004. gadā. Arī ikgadējie PVN ieņēmumu zudumi 0,3 % no IKP —, iespējams, ir novērtēti pārāk augstu, netieši norādot, ka nodokļu ieņēmumu prognozes ir pārlieku piesardzīgas. No otras puses, vairāki pieņēmumi, kas ir fiskālo prognožu pamatā, izraisa bažas par valsts finanšu stāvokli vidējā termiņā. Sevišķi reālos rādītājus par 2007. gadu daļēji nosaka jaunā ES finanšu perspektīva laika posmam no 2007. līdz 2013. gadam, saskaņā ar kuru paredzams ievērojams ES budžeta līdzekļu neto ieplūduma pieaugums — kopumā līdz 0,8 % no IKP, kaut gadu iepriekš šis apjoms bijis 0,4 %. Turklāt pastāv risks pārtērēt izdevumus, jo sevišķi saistībā ar pensiju izdevumiem, ja 2006. gadam plānotās kārtējās pensiju indeksēšanas formulas pārskatīšanas dēļ rādītāji atslābtu.-  Ņemot vērā risku novērtējumu, programmā paredzētā budžeta nostādne var nenodrošināt pietiekamu drošības rezervi, lai nepārsniegtu deficīta slieksni 3 % no IKP, pastāvot parastām cikliskām svārstībām visā programmas periodā. Turklāt tā nav pietiekama, lai sasniegtu Stabilitātes un izaugsmes paktā noteikto vidējā termiņa mērķi, t.i., programmas periodā nodrošinātu budžeta stāvokli tuvu līdzsvaram.-  Valsts bruto parāds ir salīdzinoši zems un nemainīsies programmas periodā. Saskaņā ar novērtējumu 2004. gadā parāds pieauga līdz 30,2 % no IKP. Pamatojoties galvenokārt uz krājumu plūsmas korekciju, valdība plāno, ka nākamo divu gadu laikā parāda attiecība palielināsies un 2006. gadā sasniegs 30,9 % no IKP. Tiek plānots, ka līdz 2007. gadam parāds samazināsies un būs mazāks par 30 % no IKP, sasniedzot 29,7 %, jo ir sagaidāmas labvēlīgas krājumu plūsmas korekcijas. Valsts iestādes uzskata, ka parāda ilgtspējība saistībā ar iespējamām saistībām nav apdraudēta. Bez tam parāda portfeļa valūtas un termiņstruktūru uzskata par pieņemamu, jo ilgtermiņa atmaksa ir vienmērīga laika gaitā, pieaug tolāros izteiktā kopējā parāda daļa un ārējais parāds ir izteikts galvenokārt euro.-  Programmā pārskatīts valdības strukturālo reformu plāns, kas koncentrējas uz ekonomikas konkurētspējas veicināšanu, stimulējot uzņēmējus un palielinot izpētei un attīstībai paredzētos budžeta izdevumus. Valsts finansējums patlaban ir 1,5 % no IKP, kas ir augstākais rādītājs starp desmit jaunajām dalībvalstīm un pietuvojas vidējam rādītājam ES, savukārt politikas pasākumi īpaši paredz izpētes projektus un zināšanas nodot privātajam sektoram. Programmā arī ieskicēti pasākumi ekonomikas izaugsmes ilgtspējības nodrošināšanai, piemēram, uzlabojot izglītību un apmācību, veicinot ieguldījumus darba vietu radīšanā, likvidējot strukturālus neelastīgus darba tirgus elementus. Turklāt vairāki pasākumi veidoti tā, lai ierobežotu to obligāto izdevumu augsto īpatsvaru, kas vistiešāk saistīti ar fiskālā elastīguma palielināšanu. Atjauninātajā konverģences programmā valsts iestādes centušās kvantitatīvi izteikt plānoto reformu ietekmi uz galveno fiskālo koprādītāju prognozēm. Kopumā novērtēts, ka vispārējo valdības izdevumu samazināšana un pārstrukturēšana radīs ietaupījumu, kas arvien palielināsies — no 0,4 % no IKP līdz 1,3 % no IKP 2007. gadā.-  Slovēnijā varētu pastāvēt risks attiecībā uz valsts finanšu ilgtspējību ilgtermiņā, kuru svarīgs elements ir plānotās budžeta izmaksas saistībā ar iedzīvotāju novecošanos. Notiekošā pensiju reforma ir pozitīvi ietekmējusi budžetu, tomēr plānotais pensiju izdevumu pieaugums pēc 2020. gada ir ļoti augsts. Turklāt, neraugoties uz dažu racionalizācijas pasākumu ieviešanu veselības aprūpes sistēmā 2004. gadā, valsts finanšu ilgtspējības uzlabošanos ilgtermiņā varētu ietekmēt turpmāka pamatīga veselības aprūpes sistēmas reforma.***Ņemot vērā šo novērtējumu, Slovēnijai būtu:(i) jāizmanto katra iespēja, lai paātrinātu valsts budžeta deficīta samazināšanu;(ii) jāveic turpmākas reformas pensiju un veselības aprūpes sistēmā, lai uzlabotu valsts finanšu ilgtspējību ilgtermiņā.Ņemot vērā šo novērtējumu, Komisija ir pieņēmusi klātpievienoto ieteikumu Padomes atzinumam par atjaunināto Slovēnijas konverģences programmu un nosūta to Padomei.IeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 3. punktu par atjaunināto Slovēnijas konverģences programmu 2004.–2007. gadamEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[4] un jo īpaši tās 9. panta 3. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu,apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.1.  Padome [2005. gada 8. martā] pārbaudīja atjaunināto Slovēnijas konverģences programmu, kas aptver laika posmu no 2004. līdz 2007. gadam. Programma daļēji atbilst prasībām par informāciju, kas noteiktas „rīcības kodeksā par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu”. Tas nozīmē, ka valdības konti vēl aizvien pilnībā neatbilst EKS 95 standartiem, kā to apliecina lielais „citu” ieņēmumu un izdevumu īpatsvars, izteikts procentos no IKP. Tādējādi Slovēnija tiek aicināta panākt atbilstību datu prasībām.2.  Pamatojoties uz patlaban pieejamo informāciju, programmas pamatā esošais makroekonomikas scenārijs atspoguļo ticamus izaugsmes pieņēmumus. Tiek plānots, ka reālā IKP pieaugums, kas 2004. gadā bija 4,0 %, turpinās pieaugt tādā pašā tempā visā atlikušajā programmas periodā. No otras puses, patlaban netiek plānota augsta inflācija.3.  Programmas pamatā esošā budžeta stratēģija paredz panākt stabilas valsts finanses saskaņā ar definēto budžeta stāvokli tuvu līdzsvaram, tomēr tas netiek plānots programmas periodā. Programmas periodā paredzēts pakāpeniski samazināt vispārējo valsts budžeta deficītu atbilstoši tam, kā tiks samazināts izdevumu īpatsvars procentos no IKP. Ieņēmumu līmenis nepārtraukti samazināsies līdz 2006. gadam, bet programmas perioda beigās tas atkal pieaugs līdz iepriekšējam līmenim, ņemot vērā neto pozitīvo ietekmi uz budžetu saistībā ar dalību ES. Saskaņā ar korekciju virzību nākamo četru gadu laikā deficīts samazināsies divas reizes un 2007. gadā nedaudz pārsniegs 1 %. Salīdzinājumā ar iepriekšējo programmu šī atjauninātā programma vispārēji apstiprina plānotās korekcijas pret nedaudz labvēlīgāku makroekonomikas scenāriju.4.  Budžeta prognožu riski programmā šķiet visumā līdzsvaroti. No vienas puses, budžeta deficīta līmeni pamato ticams makroekonomikas scenārijs. Turklāt valdībai pašai jālemj, vai atteikties no prasībām par turpmākiem izdevumiem, lai noturētu deficīta līmeni gadījumā, ja to apdraudētu nelabvēlīgi apstākļi, kā tas notika 2004. gadā. Arī 2005.–2007. gadā paredzētie ikgadējie PVN ieņēmumu zudumi 0,3 % no IKP —, iespējams, ir novērtēti pārāk augstu, netieši norādot, ka nodokļu ieņēmumu prognozes ir pārlieku piesardzīgas. No otras puses, reālos rādītājus par 2007. gadu daļēji nosaka jaunā ES finanšu perspektīva laika posmam no 2007. līdz 2013. gadam, saskaņā ar kuru paredzams ievērojams ES budžeta līdzekļu neto ieplūduma pieaugums. Turklāt pastāv risks pārtērēt izdevumus, jo sevišķi saistībā ar pensiju izdevumiem, ja 2006. gadam plānotās kārtējās pensiju indeksēšanas formulas pārskatīšanas dēļ rādītāji atslābtu.5.  Ņemot vērā risku novērtējumu, programmā paredzētā budžeta nostādne var nenodrošināt pietiekamu drošības rezervi, lai nepārsniegtu deficīta slieksni 3 % no IKP, pastāvot parastām cikliskām svārstībām visā programmas periodā. Turklāt tā nav pietiekama, lai sasniegtu Stabilitātes un izaugsmes paktā noteikto vidējā termiņa mērķi, t.i., līdz 2007. gadam nodrošinātu budžeta stāvokli tuvu līdzsvaram.6.  Valsts bruto parāds ir salīdzinoši zems: saskaņā ar novērtējumu 2004. gadā parāds bija 30,2 % no IKP, kas ir mazāk par Līgumā noteikto atsauces vērtību 60 % no IKP; tiek plānots, ka 2007. gadā parāds būs 29,7 %.7.  Slovēnijā varētu pastāvēt risks attiecībā uz valsts finanšu ilgtspējību ilgtermiņā, kuru svarīgs elements ir plānotās budžeta izmaksas saistībā ar iedzīvotāju novecošanos. Nepārtrauktā pensiju reforma ir pozitīvi ietekmējusi budžetu, tomēr plānotais pensiju izdevumu pieaugums pēc 2020. gada ir ļoti augsts. Turklāt, neraugoties uz dažu racionalizācijas pasākumu ieviešanu veselības aprūpes sistēmā 2004. gadā, valsts finanšu ilgtspējības uzlabošanos ilgtermiņā ietekmētu turpmāka pamatīga veselības aprūpes sistēmas reforma.* * *Ņemot vērā šo novērtējumu, Padomes atzinums par Slovēniju ir šāds:(i) tai jāizmanto katra iespēja, lai paātrinātu vispārējā valsts budžeta deficīta samazināšanu;(ii) tai jāveic turpmākas reformas pensiju un veselības aprūpes sistēmā, lai uzlabotu valsts finanšu ilgtspējību ilgtermiņā.Nozīmīgāko makroekonomikas un budžeta prognožu salīdzinājums2004 | 2005 | 2006 | 2007 |Faktiskais IKP (izmaiņas %) | KP 2005.g. janvāris | 4,0 | 3,8 | 3,9 | 4,0 |KOM 2004.g. oktobris | 4,0 | 3,6 | 3,8 | n.p. |KP 2004.g. maijs | 3,6 | 3,7 | 3,8 | 3,9 |HPCI inflācija (%) | KP 2005.g. janvāris1 | 3,6 | 3,0 | 2,7 | 2,6 |KOM 2004.g. oktobris | 3,9 | 3,4 | 3,0 | n.p. |KP 2004.g. maijs1 | 3,3 | 3,0 | 2,7 | 2,6 |Valsts bilance (% no IKP) | KP 2005.g. janvāris | -2,1 | -2,1 | -1,8 | -1,1 |KOM 2004.g. oktobris | -2,3 | -2,2 | -1,9 | n.p. |KP 2004.g. maijs | -1,9 | -1,8 | -1,5 | -0,9 |Primārā bilance (% no IKP) | KP 2005.g. janvāris | -0,3 | -0,4 | -0,2 | 0,4 |KOM 2004.g. oktobris | -0,3 | -0,2 | -0,1 | n.p. |KP 2004.g. maijs | -0,3 | -0,4 | -0,2 | 0,4 |Valsts bruto parāds (% no IKP) | KP 2005.g. janvāris | 30,2 | 30,7 | 30,9 | 29,7 |KOM 2004.g. oktobris | 30,9 | 30,8 | 30,6 | n.p. |KP 2004.g. maijs | 29,1 | 29,5 | 29,4 | 28,4 |Piezīme: 1PCI inflācija konverģences programmas nolūkā. Avoti: Konverģences programma (KP); Komisijas dienestu 2004. gada rudens ekonomikas prognozes (KOM). |[1] OV L 209, 2.8.1997. Visi dokumenti, uz ko ir atsauce šajā tekstā, ir atrodami šajā tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Ekonomikas un finanšu komitejas pārskatītais atzinums par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu, kuru ECOFIN Padome ir apstiprinājusi 10.7.2001.[3] KOM(2002) 668, 27.11.2002.[4] OV L 209, 2.8.1997. Visi dokumenti, uz ko ir atsauce šajā tekstā, ir atrodami šajā tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.