title: Konsekventa politika attiecībā uz režīmiem, pret kuriem ES piemēro ierobežojošus pasākumus Eiropas Parlamenta 2012. gada 2. februāra ieteikums Padomei par konsekventu politiku attiecībā uz režīmiem, pret kuriem ES piemēro ierobežojošus pasākumus, kad to vadītāji īsteno personīgās un komerciālās intereses ES teritorijā (2011/2187(INI))

text:
               20.8.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               CE 239/11

         Ceturtdiena, 2012. gada 2. februārisKonsekventa politika attiecībā uz režīmiem, pret kuriem ES piemēro ierobežojošus pasākumus
   P7_TA(2012)0018
   Eiropas Parlamenta 2012. gada 2. februāra ieteikums Padomei par konsekventu politiku attiecībā uz režīmiem, pret kuriem ES piemēro ierobežojošus pasākumus, kad to vadītāji īsteno personīgās un komerciālās intereses ES teritorijā (2011/2187(INI))
   2013/C 239 E/02

      Eiropas Parlaments,

               —

               ņemot vērā priekšlikumu ieteikumam Padomei par konsekventu politiku attiecībā uz autoritāriem režīmiem, pret kuriem ES piemēro ierobežojošus pasākumus, kad to vadītāji īsteno personīgās un komerciālās intereses ES teritorijā (B7-0235/2011), kuru ALDE grupas vārdā iesniedzis Graham Watson,

               —

               ņemot vērā ANO Statūtus un jo īpaši to 1. un 25. pantu un VII nodaļas 39. un 41. pantu,

               —

               ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas cilvēktiesību konvencijas un tām pievienotos fakultatīvos protokolus,

               —

               ņemot vērā Starptautisko paktu par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām un tā divus fakultatīvos protokolus,

               —

               ņemot vērā Eiropas Cilvēktiesību un pamatbrīvību aizsardzības konvenciju (Eiropas Cilvēktiesību konvencija),

               —

               ņemot vērā ANO Drošības padomes 2006. gada 28.aprīļa rezolūciju Nr. 1674, kurā atkārtoti apstiprināti 2005. gada pasaules augstāko amatpersonu sanāksmes gala dokumenta noteikumi attiecībā uz iedzīvotāju aizsardzību pret genocīdu, kara noziegumiem, etnisko tīrīšanu un noziegumiem pret cilvēci;

               —

               ņemot vērā Eiropas Savienības Pamattiesību hartu,

               —

               ņemot vērā Eiropas drošības stratēģiju „Drošāka Eiropa labākā pasaulē”, ko 2003. gada 12. decembrī pieņēma Eiropadome,

               —

               ņemot vērā Apvienoto Nāciju Organizācijas Drošības padomes (ANO DP) Rezolūciju Nr. 1267 (1999) par situāciju Afganistānā un Rezolūciju Nr. 1371 (2001) par situāciju Bijušajā Dienvidslāvijas Maķedonijas Republikā,

               —

               ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību (LES) 21. panta 2. punktu, 22. un 36. pantu,

               —

               ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienības darbību 215. pantu,

               —

               ņemot vērā Padomes 2003. gada 22. jūlija Pamatlēmumu 2003/577/TI par to, kā Eiropas Savienībā izpilda īpašuma vai pierādījumu iesaldēšanas rīkojumus (1),

               —

               ņemot vērā Padomes 2004. gada 22. janvāra dokumentu „Ārlietu padomnieku darba grupas „Sankciju” struktūras izveide (RELEX/Sankcijas)” (5603/2004),

               —

               ņemot vērā Padomes 2004. gada 7. jūnija dokumentu „Pamatprincipi par ierobežojošu pasākumu (sankciju) izmantošanu” (10198/1/2004),

               —

               ņemot vērā Eiropas Kopienu Tiesas spriedumu lietā „Yusuf un Al Barakaat International Foundation pret Padomi un Komisiju”, 2005., ECR 11-3533,

               —

               ņemot vērā Padomes 2006. gada 6. oktobra Pamatlēmumu 2006/783/TI par savstarpējas atzīšanas principa piemērošanu konfiskācijas rīkojumiem (2),

               —

               ņemot vērā Padomes 2007. gada 9. jūlija dokumentu „ES paraugprakse ierobežojošu pasākumu efektīvai īstenošanai” (11679/2007),

               —

               ņemot vērā Padomes 2007. gada 21. jūlija dokumentu „Kopējās nostājas 2001/931/KĀDP īstenošana” (10826/1/2007),

               —

               ņemot vērā Padomes 2008. gada 24. aprīļa dokumentu „ES paraugprakses ierobežojošu pasākumu efektīvai īstenošanai atjaunināšana” (08666/1/2008),

               —

               ņemot vērā Padomes 2009. gada 26. janvāra Kopējo nostāju 2009/67/KĀDP, ar ko atjaunina Kopējo nostāju 2001/931/KĀDP par konkrētu pasākumu īstenošanu cīņā pret terorismu un atceļ Kopējo nostāju 2008/586/KĀDP (3),

               —

               ņemot vērā Padomes dokumentu „Pamatnostādnes par ierobežojošu pasākumu (sankciju) īstenošanu un novērtēšanu saistībā ar ES Kopējo ārpolitiku un drošības politiku”, kas pēdējo reizi pārskatīts 2009. gada 15. decembrī (17464/2009),

               —

               ņemot vērā 2008. gada 4. septembra rezolūciju par ES sankciju izvērtēšanu, kas ir daļa no ES pasākumiem un stratēģijām cilvēktiesību jomā (4),

               —

               ņemot vērā Direktīvu 2005/60/EK par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai un teroristu finansēšanai (5),

               —

               ņemot vērā dalībvalstu ārpolitikas resursus,

               —

               ņemot vērā Reglamenta 121. panta 3. punktu,

               —

               ņemot vērā Ārlietu komitejas ziņojumu (A7-0007/2012),

         Vispārīgi novērojumi par ES pieeju attiecībā uz autoritāro režīmu vadītājiem

               A.

               tā kā jaunajā LES 21. pantā, ko ieviesa ar Lisabonas līguma 1. panta 24. punktu, atzīts, ka Savienības sankciju piemērošanas pamatā ir „demokrātija, tiesiskums, universāls un nedalāms cilvēktiesību un pamatbrīvību princips, cilvēka cieņas neaizskaramība, vienlīdzības un solidaritātes princips, kā arī Apvienoto Nāciju Organizācijas Statūtu un starptautisko tiesību ievērošana”,

               B.

               tā kā sankcijas tiek piemērotas, īstenojot KĀDP mērķus, kas noteikti LES 21. pantā un kas ietver starptautiskā miera un drošības, cilvēktiesību un pamatbrīvību ievērošanas, tiesiskuma, demokrātijas un labas pārvaldības veicināšanu;

               C.

               tā kā, īstenojot KĀDP, sankcijas vai ierobežojoši pasākumi tiek uzskatīti par piespiedu līdzekļiem, kas nav pietiekami efektīvi, piemēram, ieroču embargo, tirdzniecības sankcijas, finansiālās un ekonomiskās sankcijas, aktīvu iesaldēšana, lidojumu aizliegumi, uzņemšanas ierobežojumi, diplomātiskās sankcijas, sporta un kultūras pasākumu boikots un sadarbības pārtraukšana ar kādu trešo valsti;

               D.

               tā kā sankciju vai ierobežojošu pasākumu piemērošana ir efektīva, ja to iekļauj Eiropas Savienības un tās dalībvalstu saskaņotā un vispārējā stratēģijā cilvēktiesību jomā;

               E.

               tā kā „mērķtiecīgas sankcijas” ir personiski sodi, selektīvi ekonomiski un diplomātiski pasākumi, piemēram, vīzu aizliegumi, aktīvu iesaldēšana, konkrētu preču ievešanas vai izvešanas embargo, lidojumu aizliegumi, ieguldījumu aizliegumi vai oficiālo kontaktu ierobežojumi;

               F.

               tā kā nesaskaņas dalībvalstu starpā nereti noved pie ierobežojošo pasākumu nekonsekventas piemērošanas, kaitējot ES uzticamībai un negatīvi ietekmējot šādu pasākumu efektivitāti;

               G.

               tā kā Eiropas Savienība savu sankciju politiku bieži ir piemērojusi nekonsekventi, pret trešām valstīm, kuru situācija cilvēktiesību un demokrātijas jomā ir līdzīga, izturoties atšķirīgi, tādējādi izraisot kritiku par dubultstandartu piemērošanu;

               H.

               tā kā informācijas tehnoloģiju attīstības rezultātā valstu robežu nozīme aizvien vairāk samazinās, tādējādi zūdot iespējai globalizētā pasaulē izolēt valsti vai tās eliti;

               I.

               tā kā vairumā gadījumu valstis, kurām piemēro sankcijas, ir visvairāk izolētas no starptautiskās sistēmas un to iedzīvotāji visvairāk iegūtu no uzlabotiem starptautiskajiem sakariem pārmaiņu īstenošanas labā, tā kā zināmos gadījumos ierobežojošajiem pasākumiem, jo īpaši tad, ja tos vērš pret konkrētiem indivīdiem, var būt atturoša un psiholoģiska ietekme;

               J.

               tā kā lēmumi par sankcijām ES būtu jāpieņem tikai pēc vispusīga novērtējuma saistībā ar efektīvāko veidu, kā panākt demokrātiskas pārmaiņas valstī; tā kā katrs lēmums būtu jāpapildina ar atbilstošu pamatojumu;

               K.

               tā kā daudziem autoritāro režīmu vadītājiem un ar viņiem saistītām personām Eiropas Savienība šķiet pievilcīgs avots, kas ļauj piesaistīt ieguldījumus, iegūt īpašumu un izmantot banku pakalpojumus, nodrošina veselības aprūpes pakalpojumus un ir teritorija, kur viņi izmanto ceļošanas brīvību un neierobežotas iespējas tērēt savu bieži vien apšaubāmā ceļā iegūto bagātību;

               L.

               tā kā autoritāro režīmu vadītāju iespēja izmantot varu, lai vairotu personīgo labklājību, tostarp nelikumīgi piesavinoties vai personīgi kontrolējot valsts aktīvus, ir stimuls rīkoties, lai arī turpmāk uzurpētu varu un to saglabātu; tā kā turpmākie pētījumi ir jāvērš uz to, lai vājinātu jebkādu saikni starp ārvalstu palīdzību attīstībai vai citiem mērķiem un autoritāro režīmu vadītāju un viņiem pietuvināto cilvēku loka bagātību vairošanu;

               M.

               tā kā, neveicot konkrētas darbības, ir grūti iegūt precīzu informāciju par autoritāro režīmu vadītāju aktīviem, kas tiek turēti Eiropas Savienībā un tā kā ES informācijas meklējumos jābūt neatlaidīgai;

               N.

               tā kā režīmu vadītājus, kuriem piemēro sankcijas, var ietekmēt uz viņiem personīgi izdarīts spiediens, ierobežojot viņu spēju pārvietot naudas līdzekļus, veikt ieguldījumus un piekļūt viņu kapitāla aktīviem, ierobežojot ceļošanas iespējas un liedzot piekļūt konkrētām precēm un pakalpojumiem vai diplomātiskajai pārstāvniecībai;

               O.

               tā kā starptautisko un reģionālo dalībnieku daudzums nosaka nepieciešamību pēc dialoga un oficiāliem un neoficiāliem apspriežu mehānismiem starp šiem dalībniekiem;

               P.

               tā kā pret autoritāriem režīmiem vērstas efektīvas politikas būtisks aspekts ir līdzsvara nodrošināšana starp piespiedu diplomātiju, tostarp piespiedu pasākumiem ar skaidru komunikāciju un nevardarbīgiem konstruktīviem risinājumiem, ko piedāvā ES ārpolitikas resursi, dodot priekšroku kritiskam un progresīvam dialogam, nevis izolācijai;

               Q.

               tā kā pārskatīšanas procedūra, kuras ietvaros var paplašināt, atvieglot vai atcelt sankcijas, reaģējot uz režīmu vadītāju rīcību, pret kuriem tās ir vērstas, ir izšķiroši svarīga, lai nodrošinātu ierobežojošo pasākumu efektivitāti, un tā ir jāīsteno stingrā un stratēģiskā veidā;

               R.

               kā visu ierobežojošo pasākumu īstenošanai jābūt saskaņā ar cilvēktiesībām un starptautiskajām humanitārajām tiesībām, taisnīgu procesu, samērīgumu un tiesībām un efektīviem tiesiskās aizsardzības līdzekļiem, un nekādā ziņā nedrīkst nostādīt neizdevīgā stāvoklī visneaizsargātāko sabiedrības daļu valstī, uz kuru attiecas šie pasākumi,

               1.

               iesniedz Padomei šādus ieteikumus:

                     Skaidrāku definīciju izstrāde

                           a)

                           apkopot saprotamus kritērijus attiecībā uz situācijām, kad piemēro ierobežojošus pasākumus, šādu ierobežojošo pasākumu piemērošanas mērķiem, piemēroto sankciju formu, vadlīnijas to regulārai novērtēšanai un pārskatīšanas procedūru, kas jāveic, apspriežoties ar Eiropas Parlamentu; izstrādāt kritērijus tā, lai tie uzlabotu ES sankciju saskanību un ticamību, tomēr nodrošinātu pietiekamu elastību operatīvajā līmenī, sniedzot ES iespēju izdevīgā veidā izmantot instrumentu kā spiediena piemērošanas līdzekli tās ārpolitikā;

                           b)

                           skaidri un saprotami noteikt, kam piemēros sankcijas, ja prasības neizpilda valstis vai nevalstiskā sektora pārstāvji, labi zinot, ka struktūras nereti ir neskaidras;

                           c)

                           noteikt sankcijas visaptverošā politikas kontekstā, definējot īpašus to piemērošanas īstermiņa un ilgtermiņa mērķus ilgtspējīgam demokratizācijas procesam;

                           d)

                           atzīt, ka sankcijas nav pašmērķis, un aicināt to piemērošanu papildināt ar skaidriem un sasniedzamiem robežlielumiem sankciju atcelšanai;

                           e)

                           sistemātiski atbalstīt Starptautiskās Krimināltiesas darbu, nodrošinot, ka tiesas procesuālā kārtība un spriedumi pienācīgi tiek ņemti vērā ES sankciju politikā;

                           f)

                           mudināt ES dalībvalstis piemērot vispārējās jurisdikcijas principu, lai cīnītos pret nesodāmību un noziegumiem pret cilvēci, tādējādi uzlabojot starptautisko kriminālās tiesvedības sistēmu;

                     Efektīvas sankciju politikas izstrāde

                           g)

                           aicināt nodrošināt pēc iespējas lielāku sadarbību un sinerģiju 27 ES dalībvalstu vidū, mudinot tās paust vienotu un konsekventu nostāju jautājumā par autoritāro režīmu nosodījumu, īstenojot vienotu integrētu ES pieeju;

                           h)

                           atzīt, ka sankcijas, kuras netiek starptautiski koordinētas, var būt neefektīvas un neiedarbīgas attiecībā uz noteikto mērķu sasniegšanu, var negatīvi ietekmēt ES un tās dalībvalstu sankciju politikas pārredzamību, ticamību un konsekvenci un var stiprināt autoritāro režīmu un mazināt ES ietekmi sarunās ar attiecīgo valsti; ar skaidru procedūru palīdzību nodrošināt labāku koordinēšanu un informācijas apmaiņu dalībvalstu vidū;

                           i)

                           stingri un konsekventi, cenšoties nepieļaut dubultstandartus, izmantot esošās sankciju sistēmas un paplašināt to piemērošanas jomu, ietverot pamatbrīvību pārkāpumu gadījumus, īpaši saistībā ar reliģisko brīvību un izteikšanās brīvību; nodrošināt, lai ierobežojošos pasākumus piemērotu un ar attiecīgo informāciju savstarpēji apmainītos arī EEZ valstis un ES kandidātvalstis;

                           j)

                           vērst sankcijas mērķtiecīgi un samērīgi ar izvirzīto mērķi tikai pret represīvo vai noziedzīgo režīmu atbildīgo eliti un atbildīgajiem nevalstiskā sektora pārstāvjiem valstīs, kas neizpilda prasības, un nodrošināt, ka ierobežojošie pasākumi un sankcijas līdz minimumam samazina ietekmi un papildu apgrūtinājumu civiliedzīvotājiem, jo īpaši visneaizsargātākajām grupām

                           k)

                           nodrošināt, lai ārvalstu palīdzība attīstībai vai citiem mērķiem galu galā nekļūtu par autoritāro režīmu vadītāju un viņiem pietuvināto cilvēku loka bagātību vairošanas stimulu;

                           l)

                           nodrošināt, ka visos iespējamajos gadījumos, piemērojot sankcijas, tiek sniegts atbalsts pilsoniskajai sabiedrībai attiecīgajā valstī; uzlabot uzskaitāmības kvalitāti un pārredzamību, lai varētu precīzi noteikt piešķirto atbalstu skaitu un to reālo devumu pilsoniskās sabiedrības vajadzībām;

                           m)

                           nodrošināt, ka, pieņemot lēmumus par ierobežojošajiem pasākumiem vai sankcijām, nepastāv dubultstandarti un ka sankcijas tiek piemērotas neatkarīgi no politiskajām, ekonomiskajām un drošības interesēm;

                           n)

                           nodrošināt, ka ierobežojošie pasākumi, kuri iegrožo Eiropas uzņēmumu tirgus darbību valstīs, kurām piemēro sankcijas, neradītu priekšrocības konkurentiem, kuri pārstāv trešās valstis;

                           o)

                           nodrošināt, ka dalībvalstis, kā arī ES misiju un delegāciju vadītāji ir cieši saistīti ar ierobežojošo pasākumu izstrādes, īstenošanas, pārraudzības un novērtēšanas procesu un to sekām uz vietas, piedaloties ietekmes novērtējuma veikšanā, jo ES klātbūtne uz vietas ir ļoti svarīga; nodrošināt, ka attiecīgā informācija tiek tūlīt nosūtīta Eiropas Parlamentam;

                           p)

                           nodrošināt, lai valstī, uz kuru attiecas ierobežojošie pasākumi, galvenie dalībnieki, kas cīnās par demokrātiju un cilvēktiesībām, tiktu cieši piesaistīti ierobežojošo pasākumu noteikšanai, īstenošanai un novērtēšanai;

                           q)

                           aicināt EĀDD un Komisijas pastāvošās struktūras veikt padziļinātu attiecīgās valsts ekonomiskās un sabiedrības struktūras situācijas analīzi pirms un pēc sankciju pieņemšanas, atbilstīgi izskatot tiešo un netiešo visu konkrēto pasākumu ietekmi uz attiecīgajām sabiedrības politiskajām un sociālekonomiskajām jomām, kā arī ņemot vērā ietekmi uz uzņēmējdarbības eliti, pilsoniskās sabiedrības grupām, politisko opozīciju un pat uz tiem elementiem valdībā, kuri ir orientēti uz reformām;

                           r)

                           aicināt sankciju struktūru RELEX/Sankcijas pildīt savas pilnvaras, proti, veikt izpēti par sankciju piemērošanu, izvērtēt esošās sankcijas un izstrādāt ierobežojošu pasākumu piemērošanas un īstenošanas paraugpraksi, un regulāri sniegt ziņojumus Padomei un Eiropas Parlamentam par saviem konstatējumiem;

                           s)

                           aicināt ES juridiskos un citus atbilstīgos dienestus konsultēt Padomi par nepieciešamajiem piesardzības pasākumiem, lai novērstu iespēju sarakstā minētajām personām apiet sankcijas;

                           t)

                           aicināt EĀDD un Komisiju īstenot integrētāku pieeju, izmantojot pieredzes un zināšanu apmaiņu sankciju izstrādē, piemērošanā un pārskatīšanā;

                           u)

                           aicināt Padomi un Komisiju veltīt pietiekamu laiku un līdzekļus, nolīgt kompetentus valstu ekspertus un darbiniekus, kuri ir specializējušies cilvēktiesību jomā, analīžu veikšanai pirms sankciju izstrādes un, novērtējot sankciju efektivitāti;

                           v)

                           aicināt Komisiju un dalībvalstis koordinēt ieroču embargo piemērošanu, kas ir dalībvalstu kompetencē;

                           w)

                           aicināt Komisiju un dalībvalstis reizi gadā ziņot par sankciju pasākumu īstenošanu un to efektivitāti;

                           x)

                           aicināt Franciju un Apvienoto Karalisti, un ES dalībvalstis, kas nav pastāvīgās ANO DP locekles, veikt pietiekami intensīvu pārliecināšanas darbu, lai nodrošinātu ANO DP rezolūciju stingru un pilnīgu izpildi;

                           y)

                           atbilstīgos gadījumos apsvērt „būtisku elementu” klauzulu aktivizēšanas iespēju divpusējā tirdzniecībā, lai ļautu ES piemērot sankcijas cilvēktiesību un demokrātijas principu pārkāpumu gadījumos un iesaistīties saskanīgā Eiropas ārlietu politikā nolūkā atbalstīt pasākumus, kas vērsti pret autoritāriem režīmiem;

                     Saskanīgas politikas īstenošana Eiropas Savienības teritorijā

                           z)

                           aicināt ES dalībvalstis ziņot par gadījumiem, kad personas, kas iekļautas sarakstā sankciju piemērošanai, tur savus materiālos un finanšu aktīvus to teritorijā, kā arī par aptuveno šo aktīvu vērtību un to glabāšanas vietu; aicināt dalībvalstis sadarboties, apmainoties ar svarīgu informāciju, piemēram, ar pastāvošo līdzekļu atguves dienestu un Kamdenas līdzekļu atguves aģentūru tīkla (CARIN) starpniecību; uzlabot sadarbību starp ES dalībvalstīm šo aktīvu identificēšanas un atsavināšanas jomā;

                           aa)

                           aicināt visas ES dalībvalstis nodrošināt mērķtiecīgu finansiālo sankciju vai, piemēram, šādu ierobežojošo pasākumu stingru piemērošanu:

                                       —

                                       Direktīvas 2005/60/EK par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai un teroristu finansēšanai, darbības jomas paplašināšana, lai tā obligāti attiektos uz visiem režīmu vadītāju, kuriem piemēro sankcijas, un ar viņiem saistītu fizisku un juridisku personu vai struktūru mēģinājumiem atvērt kontus vai noguldīt naudu, jo šie naudas līdzekļi ir peļņa, kas gūta, veicot noziegumus, zādzības un īpašuma piesavināšanos, un citu preventīvu mehānismu iespējas izskatīšana, lai ierobežotu nelikumīgi iegūtu valsts līdzekļu vai aktīvu ieplūšanu ES finanšu institūcijās,

                                       —

                                       aizdevumu atteikšana, ar aizdevumu atmaksu saistīto pasākumu pastiprināšana un noguldījumu iesaldēšana, lai nodrošinātu, ka šie pasākumi praktiski liedz atbildīgajām personām un struktūrām piekļuvi finanšu pakalpojumiem ES jurisdikcijā;

                           ab)

                           nodrošināt, lai ekonomiskus un finansiālus ierobežojošos pasākumus, tostarp mērķtiecīgas finansiālās sankcijas, piemēro visas ES uzņēmējdarbību veicošās personas un organizācijas, tostarp arī personas no valstīm, kas nav ES dalībvalstis, kā arī ārpus ES uzņēmējdarbību veicošie ES pilsoņi vai organizācijas, kas ir reģistrētas saskaņā ar ES dalībvalstu tiesību aktiem;

                           ac)

                           nodrošināt, ka režīmu vadītājiem, kuriem piemēro sankcijas, un ar viņiem nepārprotami saistītajām fiziskajām un juridiskajām personām un struktūrām tiek stingri aizliegts iegādāties aktīvus un īpašumus ES;

                           ad)

                           aicināt ES dalībvalstis aizliegt skolām un universitātēm, ideju laboratorijām un citām akadēmiskām institūcijām pieņemt režīmu vadītāju, kuriem piemēro sankcijas, un ar viņiem saistītu fizisko un juridisko personu finansējumu, dotācijas vai ziedojumus un nodrošināt to privātā finansējuma pārredzamību;

                           ae)

                           aicināt dalībvalstis aizliegt sporta asociācijām (tostarp futbola klubiem) un labdarības organizācijām pieņemt finansējumu, dotācijas vai ziedojumus no režīmu vadītājiem, kuriem piemēro sankcijas, un ar viņiem saistītām fiziskajām un juridiskajām personām;

                           af)

                           aicināt ES un tās dalībvalstis stingri ievērot ceļošanas ierobežojumus, kas liedz personām, kam piemēro sankcijas, ceļot ES jebkuros nolūkos, kuri nav saistīti ar humānajiem jautājumiem;

                           ag)

                           aicināt ES dalībvalstis veikt aktīvu izmeklēšanu un attiecīgos gadījumos celt apsūdzības fiziskām vai juridiskām personām Eiropā, kuras ir palīdzējušas režīmu vadītājiem, kuriem piemēro sankcijas, un ar viņiem saistītajām personām apiet vai izvairīties no likumīgi viņiem piemērotajām sankcijām;

                     Atbalsta pasākumi

                           ah)

                           aicināt ES panākt savai politikai starptautisku atbalstu, it īpaši attiecīgā reģiona un starptautisko organizāciju ietekmīgo pārstāvju atbalstu, un šajā procesā pilnībā iesaistīt Eiropas Parlamentu;

                           ai)

                           aicināt ES stiprināt leģitimitāti un panākt plašas sabiedrības un politisko atbalstu tās politikas programmām, tostarp ierobežojošiem pasākumiem un sankcijām, ES un starptautiskā līmenī, it īpaši valstīs, kurās valda režīms, kam piemēro sankcijas, un šajā procesā pilnībā iesaistīt Eiropas Parlamentu;

                           aj)

                           gadījumos, ja nav ANO Drošības padomes noteiktu sankciju vai ierobežojošu pasākumu, mudināt ES sadarboties ar valstīm, kuras piemēro sankcijas, daloties ar informāciju un saskaņojot darbības, lai nodrošinātu vislielāko ietekmi starptautiskā mērogā un maksimāli uzlabotu Kopienas sankciju piemērošanas efektivitāti;

                           ak)

                           aicināt AP/PV, misiju vadītājus un EĀDD skaidri darīt zināmas režīmu vadītājiem, kuriem piemēro sankcijas, viņiem izvirzītas prasības un noteikt precīzus un izpildāmus mērķus, lai stimulētu pozitīvas pārmaiņas un sniegtu pienācīgu tehnisko palīdzību;

                           al)

                           aicināt dalībvalstis, ciktāl tas likumīgi iespējams, apmainīties ar informāciju par sarakstā minētajām personām ar citām valstīm, atbildīgajām ES iestādēm un starptautiskajām organizācijām;

                           am)

                           aicināt dalībvalstis nodrošināt adekvātu sabiedrības pieeju informācijai par valsts īstenotajiem pasākumiem saistībā ar piemērotajiem ierobežojošajiem pasākumiem;

                           an)

                           aicināt Padomi plaši apspriesties ar Eiropas Parlamentu sankciju pārskatīšanas procesā un lūgt Eiropas Parlamentu piedalīties politisko pamatnostādņu un plašākas ES sankciju politikas izstrādē;

                           ao)

                           atgādināt, ka, īstenojot piespiedu diplomātiju, jāizmanto arī pozitīvi orientēti pasākumi, piemēram, attīstības palīdzība, ilgtspējīga ekonomiskā sadarbība un atbalsts pilsoniskajai sabiedrībai;

                           ap)

                           līdzās sankcijām un to novērtēšanai ieviest pasākumus, kas pamatojas uz sadarbību un dialogu ar to valstu, uz kuriem šie pasākumi vērsti, pilsoniskās sabiedrības organizācijām un iedzīvotājiem nolūkā attiecīgajā valstī attīstīt vai nostiprināt demokrātijas un cilvēktiesību ievērošanas kultūru;

                           aq)

                           censties mobilizēt iesaldētos un konfiscētos aktīvus, lai pēc iespējas drīzāk atgrieztu tos attiecīgajās valstīs izmantošanai iedzīvotāju labā;

                     *
               * *

               2.

               uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo ieteikumu Padomei un informatīvos nolūkos Komisijai un EĀDD.

      (1)  OV L 196, 2.8.2003., 45. lpp.

      (2)  OV L 328, 24.11.2006., 59. lpp.

      (3)  OV L 23, 27.1.2009., 37. lpp.

      (4)  OV C 295 E, 4.12.2009., 49. lpp.

      (5)  OV L 309, 25.11.2005., 15. lpp.


title: Eiropas Demokrātijas fonds Eiropas Parlamenta 2012. gada 29. marta ieteikums Padomei par Eiropas Demokrātijas fonda (EDF) iespējamās izveides kārtību (2011/2245(INI))

text:
               6.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               CE 257/13

         Ceturtdiena, 2012. gada 29. martsEiropas Demokrātijas fonds
   P7_TA(2012)0113
   Eiropas Parlamenta 2012. gada 29. marta ieteikums Padomei par Eiropas Demokrātijas fonda (EDF) iespējamās izveides kārtību (2011/2245(INI))
   2013/C 257 E/03

      Eiropas Parlaments,

               —

               ņemot vērā ieteikuma priekšlikumu par Eiropas Demokrātijas fonda iespējamās izveides kārtību, ko Padomei ALDE grupas vārdā iesniedzis Alexander Graf Lambsdorff (B7-0391/2011),

               —

               ņemot vērā Parlamenta 2011. gada 7. jūlija rezolūciju par ES ārpolitiku demokratizācijas atbalstam (1),

               —

               ņemot vērā Līguma par Eiropas Savienību 2., 6., 8. un 21. pantu,

               —

               ņemot vērā Parlamenta 2011. gada 14. decembra rezolūciju par Eiropas kaimiņattiecību politikas pārskatīšanu (2) un jo īpaši tās 10. punktu,

               —

               ņemot vērā Parlamenta 2011. gada 7. aprīļa rezolūciju par Eiropas kaimiņattiecību politikas austrumu dimensijas pārskatīšanu (3) un rezolūciju par Eiropas kaimiņattiecību politikas dienvidu dimensijas pārskatīšanu (4),

               —

               ņemot vērā Parlamenta 2010. gada 16. decembra rezolūciju par 2009. gada ziņojumu par cilvēktiesībām pasaulē un Eiropas Savienības politiku cilvēktiesību jomā (5),

               —

               ņemot vērā Parlamenta 2002. gada 25. aprīļa rezolūciju par Komisijas paziņojumu Padomei un Eiropas Parlamentam par Eiropas Savienības lomu cilvēktiesību un demokratizācijas veicināšanā trešās valstīs (6),

               —

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2006. gada 20. decembra Regulu (EK) Nr. 1889/2006 par finanšu instrumenta izveidi demokrātijas un cilvēktiesību atbalstam visā pasaulē (EIDHR) (7),

               —

               ņemot vērā nolīgumus starp ES un trešām valstīm un tajos iekļautās cilvēktiesību un demokrātijas klauzulas,

               —

               ņemot vērā 2009. gada 18. maija Padomes secinājumus „Atbalsts demokrātiskai pārvaldībai — izveidot uzlabotu ES sistēmu”,

               —

               ņemot vērā Padomes 2009. gada 22. oktobra secinājumus par demokrātijas atbalstu ES ārējās attiecībās un 2010. gada 13. decembra secinājumus, kuros ir minēts 2010. gada progresa ziņojums un izmēģinājuma valstu saraksts, kā arī 2011. gada 20. jūnija secinājumus par Eiropas kaimiņattiecību politiku,

               —

               ņemot vērā Komisijas un Savienības augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos 2011. gada 25. maija kopīgo paziņojumu „Jauna reakcija uz pārmaiņām kaimiņvalstīs” (COM(2011)0303),

               —

               ņemot vērā Komisijas kopīgo paziņojumu „Partnerattiecības demokrātijai un kopīgam uzplaukumam ar Vidusjūras dienvidu reģionu” (COM(2011)0200),

               —

               ņemot vērā Ārlietu padomes secinājumus par Eiropas kaimiņattiecību politiku, kurus pieņēma 3101. sanāksmē 2011. gada 20. jūnijā,

               —

               ņemot vērā Ārlietu padomes secinājumus par Eiropas Demokrātijas fondu, kurus pieņēma 3130. sanāksmē 2011. gada 1. decembrī,

               —

               ņemot vērā Komisijas tematiskos un ģeogrāfiskos finanšu instrumentus attiecībā uz demokratizāciju un cilvēktiesībām (piemēram, Eiropas demokrātijas un cilvēktiesību instrumentu (EIDHR), Eiropas kaimiņattiecību un partnerības instrumentu (ENPI) utt.),

               —

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta priekšsēdētājam Jerzy Buzek un Savienības augstajai pārstāvei un priekšsēdētāja vietniecei Catherine Ashton adresēto 2011. gada 25. novembra vēstuli par atbalstu EDF izveidei,

               —

               ņemot vērā Reglamenta 121. panta 3. punktu un 97. pantu,

               —

               ņemot vērā Ārlietu komitejas ziņojumu un Attīstības komitejas atzinumu (A7-0061/2012),

               A.

               tā kā ES līgumos universālās cilvēktiesības un demokrātija ir ietvertas kā Savienības pamatvērtības un ārējās rīcības principi un mērķi;

               B.

               tā kā Līguma par Eiropas Savienības darbību 8. pantā iekļauts princips, kas paredz integrētu pieeju dzimumu līdztiesībai, jo tajā noteikts, ka, veicot savas darbības, Savienība tiecas novērst nevienlīdzību starp sievietēm un vīriešiem un sekmēt vienlīdzību;

               C.

               tā kā Rīcības programmā par demokrātijas atbalstu ES ārējās attiecībās Padome ir apliecinājusi vēlmi palielināt sava atbalsta saskaņotību un efektivitāti, bet šajā ziņā ir gūti tikai nelieli panākumi;

               D.

               tā kā Parlaments 2011. gada 7. jūlija rezolūcijā par ES ārpolitiku demokratizācijas atbalstam atzinīgi novērtēja ierosmi izveidot Eiropas Demokrātijas fondu;

               E.

               tā kā EDF izveidi savā vēstulē Eiropas Parlamenta priekšsēdētājam Jerzy Buzek un Savienības augstajai pārstāvei un priekšsēdētāja vietniecei Catherine Ashton atbalstījuši vairāki ievērojami cilvēktiesību aizstāvji, tostarp Saharova balvas laureāti Aung San Suu Kyi un Alaksandr Milinkievic;

               F.

               tā kā ES un tās dalībvalstis vēl nav īstenojušas praksē patiesi saskaņotu un stratēģisku pieeju demokratizācijas jautājumiem, atzīstot atbalstu demokrātijai par pašsaprotamu jautājumu;

               G.

               tā kā „arābu pavasara” notikumi un notikumi austrumu kaimiņvalstīs apliecināja vajadzību pēc ES steidzamas un stratēģiskas iesaistīšanās autoritārās valstīs un valstīs, kuras cīnās par demokrātiskām reformām, balstoties uz jaunu un atšķirīgu pieeju, lai atjaunotu uzticamību un piedāvātu savlaicīgu palīdzību pārejas uz demokrātiju procesā; tā kā EDF izveide varētu būt viens no reālākajiem ES risinājumiem demokratizācijas problēmām kaimiņvalstīs un citās valstīs;

               H.

               tā kā sievietēm ir liela nozīme demokratizācijas procesos un sociālo kustību veiksmīgā attīstībā;

               I.

               tā kā nesenie notikumi Ziemeļāfrikā un Tuvajos Austrumos ir parādījuši, ka sievietēm ir izšķiroša nozīme demokrātiskās pārmaiņās un ka nereti tiek pārkāptas sieviešu tiesības — sievietes tiek lielākā mērā pakļautas nabadzības riskam un atstumtas no savas valsts politiskās, sociālās un ekonomiskās dzīves;

               J.

               tā kā nemieri Ziemeļāfrikā un Tuvajos Austrumos ir izcēluši steidzamo nepieciešamību risināt jautājumus saistībā ar nestabilitāti un nedemokrātiskiem režīmiem ES kaimiņvalstīs, kas ir tikpat būtiski pašas Eiropas drošībai un stabilitātei;

               K.

               tā kā ES kaimiņattiecību politikas un ES pārmaiņu programmas ietvaros izstrādātā stingrākā pieeja demokrātijas un cilvēktiesību atbalstam ir jāpapildina ar lielāku spēju ātri un konsekventi reaģēt uz notikumiem, kas skar demokrātiju un tiesiskumu;

               L.

               tā kā Eiropas demokrātijas un cilvēktiesību instruments (EIDHR) galvenokārt uzmanību vērš uz steidzamiem pasākumiem attiecībā uz apdraudētiem cilvēktiesību aizstāvjiem, tostarp žurnālistiem un opozīcijas pārstāvjiem, un ilgāka termiņa pasākumiem, kas papildina pašreizējos ES ģeogrāfiskos instrumentus;

               M.

               tā kā politiskās partijas, ievērojami politiskie darbinieki (piemēram, disidenti, opozīcijas pārstāvji, jaunatnes organizāciju vadītāji), sociālās kustības, pilsoniskās sabiedrības pārstāvji, kultūras nozare un plašsaziņas līdzekļi (tostarp žurnālisti, emuāru autori, sociālo plašsaziņas līdzekļu aktīvisti un mākslinieki) ar skaidru mērķi uzlabot situāciju demokrātijas jomā joprojām veic īpaši nozīmīgu ieguldījumu jebkurā demokrātijas un demokratizācijas procesā; tā kā resursu trūkuma, ierobežotu pilnvaru un ilgstošu EIDHR procedūru dēļ atbalsts šiem dalībniekiem ir bijis ierobežots;

               N.

               tā kā Ārlietu padome ir apstiprinājusi ierosmi izveidot EDF; tā kā gatavošanās darbs fonda izveidei virzās uz priekšu raiti un steidzami jāpanāk vienošanās par detalizētiem darbības aspektiem,

               1.

               vēršas pie Padomes ar šādu ieteikumu, prasot:

                           a)

                           nodrošināt, ka EDF ļauj izveidot stratēģiskāku un politiskāku ES pieeju demokrātijas atbalstam, nodrošinot situācijai atbilstīgu, elastīgu, savlaicīgu un augšupēju palīdzību, vajadzības gadījumā īstenojot ātru pārplānošanu tajās jomās, kurās tas ir vajadzīgs, lai palīdzētu atvieglot pāreju uz demokrātiju partnervalstīs;

                           b)

                           parādīt, ka nolūkā sasniegt iepriekš izklāstītos mērķus jauna fonda izveide uzskatāma par piemērotāku un efektīvāku risinājumu nekā esošo instrumentu, īpaši EIDHR, pārskatīšana;

                           c)

                           precizēt EDF uzdevumu un vērtības, lai nodrošinātu skaidrus saņēmēju atlases kritērijus, it īpaši attiecībā uz atlases procedūras metodoloģiju;

                           d)

                           uzsvērt ES atbalsta demokrātijai saskaņotību un efektivitāti, kā noteikts Rīcības programmā par demokrātijas atbalstu ES ārējās attiecībās, un pilnvarot un organizēt EDF šādā garā;

                           e)

                           panākt, ka EDF nodrošina valsts līdzdalības principa ievērošanu demokrātijas procesos un ka demokrātijas veidošanā pilnvaras ir, sākot no plašas sabiedrības līdz valsts augstākajām iestādēm;

                           f)

                           nodrošināt, ka EDF — sekmējot padziļinātu un ilgtspējīgu demokrātiju valstīs pirms pārejas, pārejas periodā un pēc pārejas un liekot galveno, taču ne vienīgo, uzsvaru uz Eiropas kaimiņattiecībām — tiktu piešķirtas precīzas pilnvaras, kas tam ļautu papildināt citu instrumentu pasākumus demokrātijas atbalstam un uzsvērt jaunās struktūras pievienoto vērtību;

                           g)

                           gūt vērtīgu pieredzi, sākotnēji (bet ne tikai) uzsverot Eiropas kaimiņattiecības;

                           h)

                           nodrošināt, ka EDF darbojas sinerģiski un papildinoši attiecībā uz darbu, ko veic ES iestādes, tostarp Eiropas Parlaments, ES dalībvalstis, to aģentūras un finansētie fondi, tajā pašā laikā cieši sadarbojoties ar tiem, izveidojot partnerības un nepieļaujot dublēšanos; nodrošināt papildināmību un ciešu koordināciju ar Annas Lindas Eiropas fondu, it īpaši, lai veicinātu demokrātiju Vidusjūras reģionā;

                           i)

                           nodrošināt, ka EDF sniedz pievienoto vērtību, papildinot un nedublējot vai neierobežojot pašreizējos finansēšanas instrumentus, jo īpaši EIDHR un Stabilitātes instrumentu; norāda, ka EDF varētu sākt projektus, ko vēlāk var turpināt EIDHR vai ģeogrāfiskie instrumenti, izveidojot plānošanas saskarni, lai ilgākā termiņā nodrošinātu saskaņotību un ilgtspēju;

                           j)

                           noteikt precīzu metodoloģiju, lai pirms jebkādu projekta darbību uzsākšanas izvairītos no dublēšanās ar finanšu instrumentiem, par cilvēktiesību jautājumiem atbildīgo Kopienas un parlamentāro struktūru (OPPD, ECG u. c.) sarežģīto tīklu un EDF;

                           k)

                           nodrošināt stratēģiskās plānošanas līmenī, ka EDF sadarbojas ar citiem ES instrumentiem un struktūrām, kas iesaistītas cilvēktiesību un demokrātijas darbā, it īpaši ar EIDHR, Stabilitātes instrumentu, CSF un ģeogrāfiskajiem instrumentiem; nodrošināt pareizu un pārredzamu finanšu pārvaldību un zemas administratīvās un darījumu izmaksas; paturēt prātā Kopienas metodes nozīmību, proti, to, ka Komisiju aicina pēc iespējas drīzāk veikt analīzi par to, kā ES instrumenti nākotnē varētu nodrošināt ātrākus reaģēšanas mehānismus un kā un kad varētu izveidot ES ieguldījumu fondu, ja jaunajā Finanšu regulā tiks noteikts atbilstošs juridiskais pamats; nodrošināt, ka EDF finansējums ES budžeta iemaksu saņemšanas gadījumā nesamazinās jau tā ierobežotos EIDHR resursus;

                           l)

                           nodrošināt EDF iespēju rīkoties trīs posmos — pirms pārejas, pārejas posmā un pēc pārejas — un ātri uzsākt un jau no paša sākuma īstenot projektus un novatoriskus risinājumus un idejas, kuras ES joprojām nevar atbalstīt procedūru ierobežojumu vai riska mazināšanas dēļ; turklāt veidot EDF tādu, lai tas mazāk izvairītos no riska, tajā pašā laikā ievērojot ES Finanšu regulu;

                           m)

                           nodrošināt ES vēlēšanu novērošanas misiju objektivitāti, un tādēļ EDF nevajadzētu tās iekļaut savās demokrātijas veicināšanas darbībās;

                           n)

                           finansēšanas sākuma posmos noteiktā valstī vērsties pie plaša iespējamo līdzekļu saņēmēju spektra, tostarp svarīgākajiem demokrātiju atbalstošajiem politiskajiem dalībniekiem (piemēram, jauniem politiķiem, vietējām kustībām, nereģistrētām NVO un arodbiedrībām), politisko procesu uzraudzītājiem, ziņotājiem, individuāliem politiskiem aktīvistiem, kultūras darbiniekiem, jauniem plašsaziņas līdzekļiem (emuāru autoriem un citiem), minoritāšu tiesību organizācijām un ideju laboratorijām, lai EDF varētu atbalstīt visdažādākos vietējos dalībniekus, kas cīnās par demokrātiskām reformām; sniegt daudzveidīgu atbalstu minētajiem politiskajiem dalībniekiem un kustībām;

                           o)

                           nodrošināt, ka EDF īpašu uzmanību pievērš sieviešu dalībai demokrātisko reformu procesā un atbalsta sieviešu organizācijas un projektus dzimumjutīgās jomās, piemēram, saistībā ar vardarbību, nodarbinātības radīšanu, dalību politiskajos procesos, uz sievietēm un meitenēm attiecinot vienlīdzīgu piekļuvi tiesiskumam un izglītībai un novēršot vai izbeidzot pašreizējos sieviešu tiesību pārkāpumus;

                           p)

                           uzskata, ka ir būtiski, lai EDF nodrošinātu daudzpartiju atbalstu apvienībām pārejas ekonomikas valstīs, ņemot vērā to svarīgo nozīmi demokrātijas nodrošināšanā un to, lai tās varētu veicināt vienprātību valsts līmenī;

                           q)

                           pilnvarot EDF piešķirt dotācijas paredzētajiem saņēmējiem nepastarpināti, nediskriminējoši un konsultējoties ar ES delegācijām uz vietas, kā arī pēc iespējas izmantojot politiskos fondus un NVO, kuras ir pierādījušas, ka spēj veiksmīgi strādāt demokrātijas atbalsta jomā; jo īpaši sākumposmā nodrošināt to, ka atkārtota piešķiršana ir efektīvs mehānisms, kā ļaut EDF sadarboties ar vietējiem partneriem, kuriem ir vajadzīgās zināšanas un vietējā infrastruktūra un kuriem uzticas vietējie iedzīvotāji; norāda, ka atkārtota piešķiršana, ja vien tās laikā tiek ievērots politiskais plurālisms ES līmenī un darbība notiek, izmantojot pamatsaņēmēju starpniecību, samazinātu EDF administratīvo slogu un iespējamos riskus;

                           r)

                           nodrošināt ES politisko ietekmi atbilstīgi tās ieguldījumam no budžeta; izveidot vieglu, pārredzamu un politiskos dalībniekus pārstāvošu pārvaldības struktūru, nodrošinot līdzsvarotu un izmaksu ziņā efektīvu pārstāvju kombināciju no dalībvalstīm un ES iestādēm, tostarp Parlamenta, kā arī neatkarīgo ekspertu un profesionāļu līdzdalību; nodrošināt stabilu līdzsvaru starp EDF autonomiju un neatkarību un tā atbildību finansējuma sniedzējiem, kā arī fonda līdzekļu uzskaitē garantēt augstāko iespējamo finansiālā godīguma līmeni, it īpaši nodrošinot, ka resursi netiek izniekoti korupcijas dēļ un piešķirti personām vai struktūrām, kas jebkādā veidā saistītas ar noziedzīgām vai teroristiskām organizācijām;

                           s)

                           veidot EDF kā administratīvi vieglu, elastīgu un efektīvu Briselē izvietotu struktūru ar vienkāršiem dotāciju piešķiršanas mehānismiem; pieteikumu iesniedzējus nevajadzētu pakļaut smagnējām konkursa procedūrām; saņēmēju līdzfinansējumam nevajadzētu būt priekšnoteikumam finansējuma saņemšanai; dotāciju piešķiršanai vajadzētu būt atkarīgai no skaidru un stingru kritēriju ievērošanas, un saņēmēju sarakstu vajadzētu publiskot, ja vien tas neapdraud to drošību; vajadzētu ieviest aizsardzības pasākumus nolūkā izvairīties no krāpšanas un līdzekļu nepareizas izmantošanas;

                           t)

                           ietvert EDF atbilstīgus strukturētas sadarbības un koordinācijas kanālus ar Briselē un uz vietas esošajiem dalībniekiem; nodrošināt ciešu sadarbību un apspriešanos starp gaidāmo izpildu komiteju, EDF personālu, Eiropas Ārējās darbības dienestu, Komisiju un Parlamentu par attiecīgo ES instrumentu stratēģijām, mērķiem un iniciatīvām, kā arī strukturētu dialogu ar ES delegācijām un dalībvalstu vēstniecībām uz vietas;

                           u)

                           nodrošināt, ka EDF ir ciešas attiecības un regulāras apspriešanās ar saņēmēju grupām, taču bez reģionālo biroju starpniecības, to vietā paļaujoties uz ES delegācijām un vietējām organizācijām vai neatkarīgiem ekspertiem un profesionāļiem, kuri ir rūpīgi pārbaudīti, lai nodrošinātu, ka viņiem nav nekāda sakara ar noziedzīgām vai teroristiskām organizācijām;

                           v)

                           nodrošināt atbilstīgas uzraudzības sistēmas izveidi, kas ļautu novērtēt piešķirtā finansējuma efektivitāti;

                           w)

                           tomēr uzskata, ka prioritāte jāpiešķir tam, lai veidotu EDF kā ES ārējo finansēšanas instrumentu ES institucionālajā satvarā ar nolūku nodrošināt, ka Parlaments var pienācīgi īstenot likumdevēja un budžeta pilnvaras pār ES finansēšanas un plānošanas darbībām;

                           x)

                           nodrošināt, ka ES ieguldījums EDF budžetā ir pilnīgā saskaņā ar labas finanšu prakses principiem un to vada personāls, kas ir apmācīts darbam ar Finanšu regulas piemērošanu ES budžetam, un ka Parlaments var veikt pilnu budžeta un likumdošanas kontroli, tostarp kā budžeta kontroles iestāde — iespējamo uzraudzību un kontroli pār finansējuma izmantošanu;

                           y)

                           nodrošināt, ka Parlaments var īstenot plašas politiskās uzraudzības pilnvaras pār EDF darbībām un plānošanu un ka tā pasākumu īstenošanu rūpīgi uzrauga un novērtē neatkarīga trešā persona, cita starpā nodrošinot, ka Parlaments tiek informēts par EDF ikgadējiem ziņojumiem; piešķirt Parlamentam pietiekamas pilnvaras, lai tas varētu dot savu ieguldījumu plānošanas posmā, noteikt prioritātes un stratēģiskās darbības nostādnes un dalīties tā radošajās spējās un dalībvalstu pārejas posmu pieredzē, atbalstot demokratizācijas procesus aiz Eiropas robežām;

                           z)

                           nodrošināt Parlamenta iesaistīšanos un apspriešanos ar to visā EDF darbības uzsākšanas un tālākā procesa gaitā, tostarp atbilstoši politiskajam līdzsvaram atlasot EP deputātus darbam EDF valdē un izpildu komitejā; pārskatīt valdes sastāvu, lai nodrošinātu, ka līdz ar Padomes piedalīšanos tiek pārstāvētas dalībvalstis un palielināta Parlamenta līdzdalība šā instrumenta valdē ar nolūku nodrošināt pienācīgu ietekmi atbilstīgi Parlamenta kā vienas no Eiropas Savienības budžeta lēmējinstitūcijas iestādēm atbildībai; dot Parlamentam iespēju sniegt ieguldījumu politisko un stratēģisko pamatnostādņu, prioritāšu, gaidāmo rezultātu un kopējo finanšu piešķīrumu noteikšanā, saprātīgi un regulāri pamatojot piešķiršanas darbības;

                           aa)

                           pārskatīt EDF ietekmi, darbības rezultātus un pievienoto vērtību attiecībā pret ES instrumentiem un finansēto darbību ilgtspēju; izdarīt atbilstīgus secinājumus un nepieciešamības gadījumā attiecīgi pielāgot fonda lielumu, struktūru, finansēšanas mehānismu un izpildstruktūru pārskatatbildību; nodrošināt, ka šādu novērtējumu rezultāti tiek nosūtīti Parlamentam;

               2.

               uzdod priekšsēdētājam nosūtīt šo ieteikumu Padomei un informatīvos nolūkos Komisijai un dalībvalstīm.

      (1)  Pieņemtie teksti, P7_TA(2011)0334.

      (2)  Pieņemtie teksti, P7_TA(2011)0576.

      (3)  Pieņemtie teksti, P7_TA(2011)0153.

      (4)  Pieņemtie teksti, P7_TA(2011)0154.

      (5)  Pieņemtie teksti, P7_TA(2010)0489.

      (6)  OV C 131 E, 5.6.2003., 147. lpp.

      (7)  OV L 386, 29.12.2006., 1. lpp.


title: Komisijas Ieteikums ( 2007. gada 28. marts ) par uzraudzību attiecībā uz furāna sastopamību pārtikas produktos (Dokuments attiecas uz EEZ )

text:
               29.3.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 88/56

      KOMISIJAS IETEIKUMS

   (2007. gada 28. marts)
   par uzraudzību attiecībā uz furāna sastopamību pārtikas produktos
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2007/196/EK)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 211. panta otro ievilkumu,
   tā kā:

               (1)

               ASV Pārtikas un zāļu pārvalde (FDA) 2004. gada maijā publicēja apsekojuma rezultātus par furāna sastopamību termiski apstrādājamos produktos. Dažādos pārtikas produktos konstatēja furāna saturu (piemēram, konservētos pārtikas produktos, mazu bērnu pārtikā, kafijā, zupās un mērcēs u. c.).

               (2)

               Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādes (EPNI) zinātnes ekspertu grupa jautājumos, kas saistīti ar piesārņojumu pārtikas apritē uzskatīja, ka šie rezultāti liecina par steidzami risināmu problēmu, un 2004. gada 7. decembrī sastādīja zinātnisko ziņojumu.

               (3)

               Šajā ziņojumā EPNI secināja, ka pašlaik pieejamie dati liecina par salīdzinoši nelielu atšķirību starp iespējamu iedarbību uz cilvēkiem un devām, ko izmanto eksperimentos ar dzīvniekiem, ar kancerogēnu iedarbību, un ka ir vajadzīgi papildu dati par toksiskumu un iedarbību, lai varētu veikt ticamu riska novērtējumu.

               (4)

               Lai EPNI varētu veikt ticamu riska novērtējumu, Eiropas Kopienā jāsavāc ticami dati par furāna saturu termiski apstrādātos pārtikas produktos. 2007. un 2008. gadā jāveltī īpaša uzmanība datu vākšanai. Pēc tam dati jāvāc ierastā kārtībā.

               (5)

               Jāvāc dati par pārdošanā esošiem pārtikas produktiem, neņemot vērā to turpmāku apstrādi (piemēram, šķīstošā kafija, sulas, konservēti produkti, ko patērē nekarsētus), un pārdošanā esošiem pārtikas produktiem, ko patērē pēc turpmākas apstrādes, ko analizē laboratorijā (piemēram, malta kafija, konservēti produkti, ko patērē karsētus). Pēdējie no minētajiem produktiem jāsagatavo, ievērojot uz etiķetes norādīto lietošanas pamācību, ja tāda ir. Šī uzraudzības programma neattiecas uz ēdienu, ko pagatavo mājās no svaigām izejvielām (piemēram, dārzeņu zupa no svaigiem dārzeņiem, mājās gatavots gaļas sautējums), jo mājas kulinārijas paradumus saistībā ar furāna saturu pārtikas produktos var labāk izpētīt pētniecības projektā.

               (6)

               Lai nodrošinātu partijai reprezentatīvu paraugu iegūšanu, jāievēro paraugu ņemšanas procedūras, kas paredzētas B daļā pielikumā Komisijas 2007. gada 28. marta Regulai (EK) Nr. 333/2007, ar ko nosaka paraugu ņemšanas un analīzes metodes svina, kadmija, dzīvsudraba, neorganiskās alvas, 3-MHPD un benzopirēna koncentrācijas oficiālajai kontrolei pārtikas produktos (1). Paraugu analīze jāveic atbilstoši 1. un 2. punktam III pielikumā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulai (EK) Nr. 882/2004 par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem (2).

               (7)

               Ir svarīgi, lai EPNI regulāri tiktu paziņoti rezultātu novērtēšanai vajadzīgie analīžu rezultāti un īpaša papildu informācija. Veidu, kā šo informāciju paziņo, nosaka EPNI. Minēto datu apkopošanu datubāzē nodrošinās EPNI,

         AR ŠO IESAKA:

               1)

               Dalībvalstīm 2007. un 2008. gadā veikt uzraudzību par furāna sastopamību termiski apstrādātos pārtikas produktos. Uzraudzība attiecas arī uz pārdošanā esošiem pārtikas produktiem, neņemot vērā to turpmāku apstrādi (3), un laboratorijas analīzes datiem par pārdošanā esošiem pārtikas produktiem, ko patērē pēc turpmākas apstrādes (4).

               2)

               Dalībvalstīm regulāri nodrošināt EPNI uzraudzības datus un informāciju veidā, ko nosaka EPNI.

               3)

               Lai nodrošinātu partijai reprezentatīvu paraugu iegūšanu, dalībvalstīm ievērot paraugu ņemšanas procedūras, kas paredzētas B daļā pielikumā Regulai (EK) Nr. 333/2007. Paraugi jāsagatavo analīzei ar vajadzīgo rūpību, lai nemainītu furāna saturu paraugā.

               4)

               Dalībvalstīm veikt furāna analīzi atbilstoši Regulas (EK) Nr. 882/2004 III pielikuma 1. un 2. punktam.

      Briselē, 2007. gada 28. martā

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Markos KYPRIANOU

      (1)  Skatīt šā Oficiālā Vēstneša 29 lpp.

      (2)  OV L 191, 28.5.2004., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1791/2006 (OV L 363, 20.12.2006., 1. lpp.).

      (3)  Pārdošanā esoši pārtikas produkti, neņemot vērā to turpmāku apstrādi: piemēram, šķīstošā kafija, sulas un konservēti produkti, ko patērē nekarsētus.

      (4)  Pārdošanā esoši pārtikas produkti, ko patērē pēc turpmākas apstrādes, ko analizē laboratorijā: piemēram, malta kafija, konservēti produkti, ko patērē karsētus. Produkti jāsagatavo, ievērojot uz etiķetes norādīto lietošanas pamācību, ja tāda ir. Šī uzraudzības programma neattiecas uz ēdienu, ko pagatavo mājās no svaigām izejvielām (piemēram, dārzeņu zupa no svaigiem dārzeņiem, mājās gatavots gaļas sautējums).


				|

		52014DC0408

			Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par Īrijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Īrijas stabilitātes programmu 2014. gadam /* COM/2014/0408 final */

Ieteikums
PADOMES IETEIKUMS
par Īrijas 2014. gada valsts
reformu programmu
un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Īrijas stabilitātes programmu
2014. gadam

EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta
2. punktu un 148. panta 4. punktu,
ņemot vērā Padomes Regulu (EK)
Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta
stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un
koordinācijas stiprināšanu[1]
un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris)
par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko
nelīdzsvarotību[2],
un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu[3],
ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas[4],
ņemot vērā Eiropadomes
secinājumus,
ņemot vērā
Nodarbinātības komitejas atzinumu,
ņemot vērā Ekonomikas un
finanšu komitejas atzinumu,
ņemot vērā Sociālās
aizsardzības komitejas atzinumu,
ņemot vērā Ekonomikas politikas
komitejas atzinumu,
tā kā:
(1)
Eiropadome 2010. gada 26. martā
piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes un
nodarbinātības stratēģiju – "Eiropa 2020" –, kam
pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija,
lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām,
kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas
ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.
(2)
Padome 2010. gada 13. jūlijā,
pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma ieteikumu par
dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas
politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. gads) un 2010. gada
21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu
nodarbinātības politikas pamatnostādnēm, kas kopā
veido "integrētās pamatnostādnes". Dalībvalstis
tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās
pamatnostādnes ekonomikas un nodarbinātības politikā.
(3)
Valstu vai to valdību vadītāji
2012. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu par
Izaugsmes un darbavietu paktu, kas ir saskaņots pamats rīcībai
valstu, ES un eurozonas līmenī, izmantojot visas iespējamās
sviras, instrumentus un politikas jomas. Viņi pieņēma
lēmumu par dalībvalstu līmenī veicamo rīcību, jo
īpaši paužot pilnīgu apņemšanos sasniegt stratēģijas
"Eiropa 2020" mērķus un īstenot konkrētai valstij
adresētos ieteikumus.
(4)
Līdz 2013. gada decembrim Īrija
īstenoja makroekonomikas korekciju programmu. Tādējādi saskaņā
ar Regulas (ES) Nr. 472/2013 12. pantu minētās programmas
laikā tai nepiemēroja Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas
pusgada uzraudzību un izvērtēšanu. Ņemot vērā
makroekonomikas korekciju programmas veiksmīgo pabeigšanu Īrijā,
tai tagad vajadzētu būt pilnībā integrētai Eiropas
pusgada sistēmā.
(5)
Komisija 2013. gada 13. novembrī
pieņēma otro Gada izaugsmes pētījumu[5], iezīmējot
2014. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada
sākumu. Tajā pašā dienā, pamatojoties uz Regulu (ES)
Nr. 1176/2011, Komisija pieņēma brīdināšanas
mehānisma ziņojumu[6].
(6)
Eiropadome 2013. gada 20. decembrī
apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu
stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes
sekmēšanai. Tā uzsvēra vajadzību īstenot
diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju,
atjaunot parastos kreditēšanas nosacījumus ekonomikai, sekmēt
izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu,
novērst krīzes sociālās sekas un modernizēt valsts
pārvaldi.
(7)
Komisija 2014. gada 5. martā
publicēja padziļinātā pārskata rezultātus par
Īriju[7],
pamatojoties uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu un ņemot
vērā ekonomikas korekciju programmas veiksmīgo pabeigšanu
Īrijā un tādējādi arī apstākli, ka
Īrijai tagad vajadzētu būt pilnībā integrētai
Eiropas pusgada sistēmā. Komisijas veiktā analīze ļauj
secināt, ka Īrijas nesen pabeigtā makroekonomikas korekciju
programma bija noderīgs rīks, lai pārvaldītu ekonomiskos
riskus un samazinātu nelīdzsvarotību. Tomēr atlikušajai
makroekonomikas nelīdzsvarotībai ir nepieciešama uzraudzība un
izšķiroša politiska rīcība. Jo īpaši finanšu nozares
attīstība, privātā un valsts sektora
parādsaistības un līdz ar to lielās bruto un neto
ārējās saistības, un situācija darba tirgū
norāda, ka riski joprojām pastāv.
(8)
Īrija 2014. gada 17. aprīlī
iesniedza 2014. gada valsts reformu programmu un 2014. gada
29. aprīlī – stabilitātes programmu 2014. gadam. Lai
ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību,
tās izvērtētas vienlaikus.
(9)
Stabilitātes programmā 2014. gadam
ietvertās budžeta stratēģijas galvenie mērķi ir
koriģēt pārmērīgo budžeta deficītu līdz
2015. gadam un sasniegt vidējā termiņa mērķi
līdz 2018. gadam. Programmas mērķis ir līdz 2015. gadam
samazināt deficītu zem 3 % no IKP saskaņā ar ieteikumu
par pārmērīga budžeta deficīta novēršanas
procedūru. Programmā ir apstiprināts vidējā
termiņa mērķis, proti, līdzsvarots budžeta stāvoklis
strukturālā izteiksmē, kas ir saskaņā ar
Stabilitātes un izaugsmes paktu. Pēc 2015. gada laikposmā
no 2016. gada līdz 2018. gadam programmā noteikts budžeta
pamatdeficīta samazinājums par apmēram vienu procentpunktu no
IKP gadā. Tās mērķis ir samazināt parādu no
gandrīz 124 % no IKP 2013. gadā līdz 107 % no IKP
2018. gadā. Makroekonomikas scenārijs, uz kuru pamatojas
programmā sniegtās budžeta prognozes, pamatā saskan ar Komisijas
2014. un 2015. gada prognozēm, nelielas atšķirības ir tikai
pieprasījuma komponentēs. To ir apstiprinājusi neatkarīga
struktūra (Īrijas Fiskālā konsultatīvā padome).
Tomēr iestāžu prognoze programmas turpmākajiem gadiem ir
optimistiska. Turklāt budžeta mērķu sasniegšanai
2015. gadā nav sniegts pietiekami detalizēts pasākumu
izklāsts.  Tā rezultātā Komisijas prognoze par
deficītu 2015. gadā ir augstāka nekā Padomes
ieteiktais mērķis. Pamatojoties uz Padomes veikto programmas
izvērtējumu un Komisijas prognozi, ievērojot Padomes Regulu (EK)
Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka programmas mērķi atbilst
Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām, taču no
2015. gada tie jāpapildina ar konkrētiem pasākumiem. Ir
veikti nozīmīgi pasākumi, lai uzlabotu Īrijas
fiskālā regulējuma svarīgus aspektus un datu sniegšanas
kvalitāti un savlaicīgumu. Taču vidēja termiņa budžeta
plānu pamatā nav precīzi noteiktu korekciju pasākumu un šie
plāni ir jāpārskata, pieņemot lēmumus par gada
budžetu. Vidēja termiņa izdevumu griesti nav pietiekami ierobežoti ar
juridiski saistošām konkrētām korekcijām.
(10)
Nodokļu reformas ir veicinājušas
fiskālās korekcijas, taču vēl ir iespēja uzlabot
nodokļu sistēmas efektivitāti un panākt
labvēlīgāku izaugsmi. Nodokļu uzlikšanas īpašumam forma
ir mainīta no darījumu nodokļa uz regulāru nodokli, kura
aprēķina pamatā ir mājokļa īpašuma
vērtība, tomēr nodokļu bāze joprojām ir šaura, jo
uz noteiktiem īpašuma veidiem nodokļu regulējums joprojām
neattiecas. Darbaspēka nodokļu sistēma ir sadrumstalota un
sarežģīta, nodokļu bāzi patēriņa un vides
nodokļiem sašaurina samazinātās likmes un atvieglojumi, lai
arī šādi nodokļi labāk veicina izaugsmi. Nulles un
samazinātas PVN nodokļa likmes samazina PVN efektivitātes
rādītāju zem ES vidējā rādītāja. Samazinātas
PVN nodokļa likmes tiek plaši izmantotas [ienākumu] pārdales
nolūkos, lai arī tās nav efektīvs un
mērķtiecīgs politikas rīks neaizsargāto
iedzīvotāju grupu aizsardzībai. Pastāv iespēja uzlabot
vides nodokļu instrumentu efektivitāti un pārtraukt videi
kaitīgas subsīdijas.
(11)
Lai arī Īrijas iedzīvotāji ir
samērā gados jauni, valsts veselības aprūpes izdevumu
rādītājs 2012. gadā bija viens no augstākajiem ES
– 8,7 % no NKI, būtiski pārsniedzot ES vidējo
rādītāju, kas ir 7,3 % apmērā. Ņemot
vērā pašreizējās grūtības veselības
[aprūpes] budžeta pārvaldībā, sagaidāmais
demogrāfiskais spiediens iedzīvotāju novecošanas dēļ
nozīmē, ka saglabāt sniedzamo pakalpojumu līmeni varēs
tikai tad, ja vidējā termiņā un ilgtermiņā tiks
panākts ienesīgums. Tiek prognozēts, ka demogrāfiskā
spiediena dēļ ar veselību saistītie izdevumi līdz
2060. gadam palielināsies par 1,2 procentpunktiem no NKI.
Veselības [aprūpes] jomas problēmas ir daudzšķautņainas.
Finanšu pārvaldība un uzskaites sistēmas un procesi ir
sadalīti starp daudziem veselības aprūpes pakalpojumu
sniedzējiem. Tas rada kavējumus un šķēršļus
informācijas vākšanā un apstrādē. Tāpat tas
traucē izdevumu uzraudzību veselības aprūpes jomā un
kavē īstenot centienus nodrošināt ienesīgumu un
līdzekļu atbilstošu piešķiršanu. Vēl viena problēma ir
lielie izdevumi par zālēm, kuru salīdzinoši liela daļa ir
izdevumi par ambulatoro pacientu zālēm.
(12)
Īrija saskaras ar bezdarba
problēmām, jo īpaši ilgstoša bezdarba un jauniešu bezdarba
problēmām, un joprojām ir liela daļa darbspējīgā
vecuma iedzīvotāju ar zema līmeņa prasmēm, kā
rezultātā rodas nevienlīdzība un prasmju neatbilstība.
Nesen veiktās darba tirgus nostiprināšanas rezultātā
ilgstošā bezdarba rādītājs pakāpeniski ir
samazinājies, tomēr tas joprojām ir augsts un turpina palielināties
kā īpatsvara rādītājs uz kopējā bezdarba
fona – 2013. gada beigās tas bija 61 % no kopējā
bezdarba rādītāja. Jauniešu bezdarba rādītājs
2012. gada beigās un 2013. gada sākumā pārsniedza
30 %. Turklāt to jauniešu īpatsvars, kuri nav nedz
nodarbināti, nedz iesaistīti izglītībā vai
apmācībā, laikposmā no 2007. gada līdz
2012. gadam palielinājās par astoņiem procentpunktiem un
sasniedza 18,7 %, tad samazinājās līdz 16,1 %,
tomēr tas joprojām ir augstākais rādītājs ES.
Saskaņā ar shēmas "Garantija jauniešiem"
mērķiem risinājums, aptverot visus skartos jauniešus, ir
jāatrod četru mēnešu laikā. Līdz ar līdzsvara
atjaunošanu ekonomikā ir radusies prasmju neatbilstība, kas
pārkvalifikācijas un prasmju uzlabošanas dēļ rada
problēmas izglītības un mācību sistēmai.
Turklāt arī iesaistīšanās mūžizglītībā
rādītājs ir zemāks par ES vidējo
rādītāju (7,3 % salīdzinājumā ar 10,7 %
2013. gadā).
(13)
Īrijā ir lielākais tādu personu
īpatsvars ES, kuras dzīvo mājsaimniecībās ar ļoti
zemu nodarbinātības intensitāti, un tas rada nopietnas
sociālas problēmas. Jau pirms krīzes šis rādītājs
pārsniedza ES vidējo rādītāju un
palielinājās no 14,3 % 2007. gadā līdz
24,2 % 2011. gadā. Zema nodarbinātības
intensitāte ir īpaši smaga problēma
mājsaimniecībās, kurās ir viens vecāks ar bērniem.
Tas ir veicinājis Īrijā bērnu nabadzības vai
sociālās atstumtības risku palielināšanos un saasina
nevienlīdzību sieviešu līdzdalībai darba tirgū:
2013. gadā sieviešu līdzdalības rādītājs
bija 67,2 % salīdzinājumā ar 83,4 %
rādītāju vīriešu līdzdalībai. Tā
rezultātā uzmanība tika pievērsta bērnu aprūpes
iespēju nodrošinājumam un pieejamībai, kā trūkums ir
būtisks šķērslis tam, lai vecāki atrastu darbu un
izkļūtu no nabadzības. Darba tirgu ietekmē arī
bezdarba slazdi. Vienkāršotā bezdarbnieku pabalstu struktūra,
kurus izmaksā saskaņā ar Darba meklētāju pabalstu un
atlīdzību sistēmu, tas, ka darba meklētāja pabalsts
tiek piešķirts uz neierobežotu laiku, un, atsākot strādāt,
vairs netiek maksātas papildu piemaksas (jo īpaši pensiju piemaksa un
veselības apdrošināšanas karte), nozīmē, ka ilgstošiem
bezdarbniekiem ar zemu ienākumu potenciālu un – atkarībā no
ģimenes apstākļiem – arī citām darba
ņēmēju kategorijām kompensācijas likmes ir
salīdzinoši augstas.
(14)
Aizdevumi MVU joprojām tiek izsniegti
negribīgi, kam par iemeslu ir maza aktivitāte aizdevumu
pieprasīšanā un to piedāvājuma ierobežojumi, jo MVU
joprojām ir liels aizņemto līdzekļu īpatsvars un tos
ietekmē vājais iekšzemes pieprasījums, savukārt bankām
ir jāturpina gūt panākumus, ilgtspējīgi risinot MVU
izsniegto ienākumus nenesošo aizdevumu problēmu. Red C
jaunākajā pētījumā redzams, ka no 40 % to MVU,
kuri lūdza bankas aizdevumu laikā no 2012. gada oktobra
līdz 2013. gada martam, 19 % saņēma atteikumu. 2009. gada
beigās tika izveidota kredītu uzraudzības iestāde (Credit
Review Office), lai darbotos par starpnieku starp aizdevējiem un
iespējamajiem aizņēmējiem MVU, kuriem iepriekš aizdevums ir
ticis atteikts. Lai arī minētās iestādes ietekme bija
pozitīva, tomēr tā līdz šim brīdim šķiet neliela,
daļēji tas skaidrojams ar iesniegto sūdzību nelielo skaitu.
Ieguldījumu veikšanai MVU ir ļoti atkarīgi no banku
finansējuma, un citi finansējuma avoti, kas nav bankas, ir vāji
attīstīti, lai arī šobrīd tiek izskatītas dažas
alternatīvas, tostarp aizdevumu fondi. Ekonomikai atkopjoties un iekšzemes
pieprasījumam atgūstot apjomu, iespējams, saasināsies
piedāvājuma ierobežojumi, ja vien kredīta kanāli netiks
atbilstoši atjaunoti – kas ir būtiski izaugsmei. Lai uzlabotu finansējuma
pieejamību MVU, ir izveidotas īpašas shēmas un fondi,
piemēram, Aizdevumu garantijas shēma, Mikrouzņēmumu
aizdevumu finansēšanas shēma un trīs fondi MVU, taču
līdz šim brīdim tie netiek aktīvi izmantoti.
(15)
Neraugoties uz reformām banku nozarē, kas
veiktas nesen pabeigtās finansiālās palīdzības
programmas ietvaros, joprojām ir daudz būtisku problēmu, kuras
jārisina. Šīs problēmas detalizēti tika analizētas
Komisijas 2014. gada padziļinātajā pārskatā par
Īriju. Trīs galveno iekšzemes banku ienākumus nenesošo aizdevumu
apjoms 2013. gada jūnijā bija gandrīz 27 % no visiem
aizdevumiem. Neraugoties uz nesen veikto saistību un aktīvu
īpatsvara samazināšanu, privātā sektora parāds
joprojām ir viens no augstākajiem ES, un tas joprojām ir drauds
finanšu stabilitātei un slogs ekonomikai. Mājsaimniecību un MVU
saistību un aktīvu īpatsvara samazināšana ir nepietiekama,
un banku un MVU bilanču sakārtošana ir būtiska kredīta
kanālu atjaunošanai. Banku aizdevumu apjoms turpina samazināties un
banku nozare joprojām cenšas atgūt rentabilitāti, ko
daļēji ietekmē neizdevīgo hipotēku (zema
ienesīguma vēsturisko aktīvu) lielais skaits/apjoms banku
bilancēs.
(16)
Izmaksas saistībā ar līgumu izpildes
panākšanu ir augstas. Juristu honorāri ir šo izmaksu
lielākā daļa un atbilst 18,8 procentpunktiem, un lielas
juridisko pakalpojumu izmaksas ietekmē visu uzņēmumu, tostarp
MVU, izmaksu struktūru. Turklāt – atšķirībā no
pārējiem profesionālajiem pakalpojumiem –, kopš krīzes
sākuma juridisko pakalpojumu izmaksas nav samazinājušās, kas daļēji
skaidrojams ar nepietiekamo konkurenci. Makroekonomikas korekciju programmas
ietvaros iestādes ir apņēmušās veikt reformas juridisko
pakalpojumu jomā. 2011. gadā tās publicēja Juridisko
pakalpojumu regulējuma aktu, kas vēl ir jāīsteno. Tiesu un
tiesu iestāžu administratīvie resursi ir pārāk ierobežoti,
lai nodrošinātu aktīvu pirmstiesas lietu apstrādi, kas noved pie
kavēšanās lietu iztiesāšanā un palielina izmaksas.
Turklāt pastāv būtiski trūkumi, lai Īrija spētu
atbilstoši vākt datus par tiesu sistēmas kvalitāti un
efektivitāti.
(17)
Eiropas pusgada ietvaros Komisija ir vispusīgi
izanalizējusi Īrijas ekonomikas politiku. Komisija ir
izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu.
Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai
programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un
sociālekonomiskās politikas izveidē Īrijā, bet
arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, jo ir
jānostiprina Eiropas Savienības vispārējā ekonomikas
pārvaldība, kas panākams, turpmākajos valsts lēmumos
nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Tās ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti
1.–7. ieteikumā.
(18)
Ņemot vērā šo izvērtējumu,
Padome ir izskatījusi Īrijas stabilitātes programmu, un tās
atzinums[8]
ir īpaši atspoguļots turpmāk izklāstītajā
1.–2. ieteikumā.
(19)
Ņemot vērā Komisijas padziļināto
pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts
reformu programmu un stabilitātes programmu. Tās ieteikumi
saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir
atspoguļoti turpmāk izklāstītajā 1., 3., 5. un
6. ieteikumā.
(20)
Turklāt Eiropas pusgada ietvaros Komisija ir
veikusi ekonomikas politikas izvērtējumu visai eurozonai.
Pamatojoties uz šo izvērtējumu, Padome ir sagatavojusi konkrētus
ieteikumus, kas ir adresēti dalībvalstīm, kuru valūta ir
euro. Arī Īrijai būtu jānodrošina minēto ieteikumu pilnīga
un savlaicīga īstenošana,
AR ŠO IESAKA Īrijai laikposmā
no 2014. līdz 2015. gadam rīkoties šādi.
1.           Pilnībā
izpildīt 2014. gada budžetu un, budžeta stratēģiju
papildinot ar papildu strukturāliem pasākumiem, līdz
2015. gadam nodrošināt pārmērīgā deficīta
novēršanu ilgtspējīgā veidā, īstenojot Padomes
ieteikumos, kas pieņemti pārmērīga budžeta deficīta
procedūrā, noteiktos strukturālo korekciju pasākumus.
Pēc pārmērīga budžeta deficīta novēršanas
turpināt uz vidējā termiņa mērķi vērstos
strukturālo korekciju pasākumus vismaz 0,5 % no IKP
apmērā katru gadu – vai labos ekonomikas apstākļos vai
nepieciešamības gadījumā vēl vairāk –, vai
nodrošināt, ka tiek ievērots parādsaistību noteikums, lai
panāktu augstās vispārējās valdības parāda
attiecības ilgtspējīgu samazināšanos. Pastiprināt
fiskālās korekcijas stratēģijas ticamību,
efektīvi īstenot daudzgadu budžeta plānošanu un noteikt plašus
budžeta pasākumus vidējā termiņa fiskālo
mērķu sasniegšanai. Valdības izdevumu griestus padarīt
saistošākus, ierobežojot tiesību aktos paredzētās
iespējas diskrecionāru izmaiņu veikšanai. Fiskālās
konsolidācijas atbalstam vajadzētu apsvērt iespēju
palielināt ieņēmumus, izmantojot plašāku nodokļu
bāzi. Uzlabot nodokļu sistēmu, lai tā veicinātu
izaugsmi un būtu labvēlīgāka videi.
2.           Lai uzlabotu izmaksu
lietderību, turpināt veselības aprūpes nozares reformu, kas
uzsākta Nākotnes veselības stratēģijas ietvaros. Veikt
papildu pasākumus, lai samazinātu izdevumus par zālēm,
tostarp biežāk veicot patentaizsardzības zāļu cenu
atkārtotu saskaņošanu, palielinot ģenērisko zāļu
pieejamību un uzlabojot zāļu izrakstīšanas praksi.
Īstenot valsts veselības aprūpes iestādes finanšu
pārvaldības reformu, lai vienādotu visu pakalpojumu
sniedzēju sistēmas un nodrošinātu labāku sūdzību
pārvaldību. No 2015. gada janvāra ieviest personas
veselības apdrošināšanas kartes.
3.           Turpināt uzlabojumus
aktīvā darba tirgus politikas jomās, jo īpaši uzmanību
pievēršot ilgstošiem bezdarbniekiem, personām ar zema
līmeņa prasmēm un – saskaņā ar shēmas
"Garantija jauniešiem" mērķiem – jauniešiem. Turpināt
tālākizglītības un talākapmācības (FET)
sistēmas reformu, attīstīt nodarbinātības atbalsta
shēmas un profesionālās apmācības programmas.
Piedāvāt plašākas iespējas apmācībai
darbavietā, uzlabot un nodrošināt FET kursu un
mācību programmu nozīmīgumu, pielāgojot tos darba
tirgus vajadzībām. Palielināt Intreo darba biroju sniegto
atbalsta pakalpojumu apjomu un uzlabot to kvalitāti. FET
sistēmas ietvaros nodrošināt nepārtrauktu pāreju/saikni
starp Intreo birojiem un [vispārējās]
izglītības un mācību valdēm.
4.           Risināt
mājsaimniecību ar zemu nodarbinātības intensitāti
problēmu un novērst bērnu nabadzības draudus,
pakāpeniski atsakoties no pabalstu izmaksas un veicot papildu piemaksas,
atsākot strādāt. Veicināt sieviešu līdzdalību
darba tirgū, uzlabojot pilna laika bērnu aprūpes iespēju
pieejamību jo īpaši ģimenēm ar nelieliem ienākumiem.
5.           Attīstīt jaunas
politikas iniciatīvas MVU jomā, tostarp politikas iniciatīvas
banku un citu avotu finansējuma pieejamības veicināšanai
parādu pārstrukturēšanas risināšanai. Veicināt
iniciatīvas, lai uzlabotu MVU piekļuvi banku un citu avotu
finansējumam. Banku nozarē ieviest sistēmu, lai uzraudzītu
aizdevumu sniegšanu MVU. Vienlaikus nodrošināt, ka labāk tiek
izmantoti pieejamie finansējuma avoti, kas nav bankas, tostarp trīs
MVU fondi, kurus līdzfinansē Valsts pensiju rezerves fonds, Microfinance
Ireland un pagaidu aizdevumu garantijas fonds. Veicināt to, ka MVU
izmanto šos un citus finansējuma avotus, kas nav bankas. Pastiprināt
kredītu uzraudzības iestādes redzamību un spējas
strīdu izšķiršanā starp bankām un iespējamajiem
aizņēmējiem MVU, kuriem iepriekš aizdevums ir ticis atteikts.
6.           Uzraudzīt, cik
veiksmīgi bankas ir sasniegušas noteiktos mērķus hipotekāro
kredītu pārstrukturēšanā. Galvenajām hipotēku
bankām noteikt vērienīgus mērķus, kas jāsasniedz
2014. gada trešajā un ceturtajā ceturksnī: ierosināt
un īstenot risinājumus hipotēku aizdevumu, kuru atmaksa tiek
kavēta par vairāk nekā 90 dienām,
pārstrukturēšanai ar mērķi līdz 2014. gada
beigām ievērojami samazināt kavēto hipotēkas
maksājumu apjomu. Veicot revīzijas un mērķtiecīgas
pārbaudes uz vietas, turpināt izvērtēt veikto
pārstrukturēšanas pasākumu ilgtspēju. Izstrādāt
vadlīnijas noturīgiem risinājumiem. Lai veicinātu
pārredzamību, regulāri publicēt datus par tiem banku
aizdevumu portfeļiem, kuri ir aizdevumi MVU un kuru atmaksa tiek
kavēta. Izstrādāt stratēģiju, lai risinātu
situācijas, kad ar komerciāliem nolūkiem izmantojamu nekustamo
īpašumu saistīti riska darījumi rada finansiālas
grūtības. Izveidot centralizētu aizdevumu reģistru.
7.           Samazināt
tiesvedības un saistīto pakalpojumu izmaksas un veicināt
konkurētspēju, tostarp līdz 2014. gada beigām
īstenojot Juridisko pakalpojumu regulējuma aktu, īpaši tā
noteikumu, kas ļauj nodarboties ar daudzdisciplīnu praksi, un
cenšoties atcelt advokātu tiesības veikt apķīlāšanu.
Uzraudzīt tā ietekmi, tostarp uz juridisko pakalpojumu izmaksām.
Veikt izpildpasākumus, lai nodrošinātu, ka Juridisko pakalpojumu
regulatīvā iestāde sāk darboties nekavējoties un ka
tā pilda savus tiesību aktos noteiktos pienākumus, tostarp
publicē noteikumus vai vadlīnijas daudzdisciplīnu prakses
īstenošanai un sūdzību izskatīšanai. Uzlabot datu
vākšanas sistēmas, lai nodrošinātu kvalitatīvu un
efektīvu tiesvedību.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā –
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.
[2]               OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.
[3]               COM(2014) 408 final.
[4]               P7_TA(2014)0128 un P7_TA(2014)0129.
[5]               COM(2013) 800 final.
[6]               COM(2013) 790 final.
[7]               SWD(2014) 79 final.
[8]               Saskaņā ar Padomes Regulas (EK)
Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


title: Komisijas Ieteikums ( 2008. gada 30. maijs) par riska samazināšanas pasākumiem šādām vielām: 2,3-epoksipropiltrimetilamonija hlorīds ( EPTAC), (3-hlor-2-hidroksipropil)trimetilamonija hlorīds ( CHPTAC) un heksahlorciklopentadiēns (izziņots ar dokumenta numuru K(2008) 2316) (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               21.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 162/37

      KOMISIJAS IETEIKUMS

   (2008. gada 30. maijs)
   par riska samazināšanas pasākumiem šādām vielām: 2,3-epoksipropiltrimetilamonija hlorīds (EPTAC), (3-hlor-2-hidroksipropil)trimetilamonija hlorīds (CHPTAC) un heksahlorciklopentadiēns
   (izziņots ar dokumenta numuru K(2008) 2316)
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2008/472/EK)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Padomes 1993. gada 23. marta Regulu (EEK) Nr. 793/93 par esošo vielu riska faktoru novērtējumu un kontroli (1) un jo īpaši tās 11. panta 2. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Ņemot vērā Regulu (EEK) Nr. 793/93, novērtēšanai saskaņā ar Komisijas Regulām (EK) Nr. 143/97 (2) un (EK) Nr. 2364/2000 (3) attiecīgi par prioritāro vielu trešo un ceturto sarakstu, kā paredzēts Regulā (EEK) Nr. 793/93, par prioritārām identificētas šādas vielas:

                           —

                           2,3-epoksipropiltrimetilamonija hlorīds (EPTAC),

                           —

                           (3-hlor-2-hidroksipropil)trimetilamonija hlorīds (CHPTAC),

                           —

                           heksahlorciklopentadiēns.

               (2)

               Ziņotājas dalībvalstis, kas izraudzītas saskaņā ar šīm regulām, ievērojot Komisijas 1994. gada 28. jūnija Regulu (EK) Nr. 1488/94, ar ko nosaka principus esošo vielu riska faktoru novērtēšanai attiecībā uz cilvēkiem un vidi saskaņā ar Padomes Regulu (EEK) Nr. 793/93 (4), ir pabeigušas riska faktoru novērtēšanas pasākumus, kas attiecas uz šo vielu bīstamības novērtēšanu cilvēka organismam un videi, un ierosinājušas riska samazināšanas stratēģiju.

               (3)

               Notikušas apspriedes ar Veselības un vides risku zinātnisko komiteju (SCHER), un tā ir sniegusi atzinumus par ziņotāju veikto riska novērtējumu. Atzinumi publicēti šīs zinātniskās komitejas tīmekļa vietnē.

               (4)

               Riska novērtējuma rezultāti un papildu informācija par risku ierobežošanas stratēģijām apkopoti attiecīgajā Komisijas paziņojumā (5).

               (5)

               Pamatojoties uz minētā novērtējuma rezultātiem, ir lietderīgi attiecībā uz šīm vielām ieteikt konkrētus pasākumus to radītā riska samazināšanai. Attiecībā uz īpaši neminētām vielām šajā ieteikumā nekādu norādījumu tā adresātiem nav.

               (6)

               Riska samazināšanas pasākumi, kas ieteicami strādājošajiem, jāapsver to tiesību normu kontekstā, kas attiecas uz strādājošo aizsardzību, jo tās uzskata par pietiekamām, lai līdz vajadzīgajam līmenim samazinātu ar konkrētajām vielām saistītos riska faktorus.

               (7)

               Šajā ieteikumā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar atzinumu, ko sniegusi komiteja, kura izveidota saskaņā ar Regulas (EEK) Nr. 793/93 15. panta 1. punktu,

         AR ŠO IESAKA.
   1.   IEDAĻA
   2,3-EPOKSIPROPILTRIMETILAMONIJA HLORĪDS (EPTAC)

         (CAS Nr. 3033-77-0; Einecs Nr. 221-221-0)

   Riska samazināšanas pasākumi strādājošajiem (1) un videi (2)

               1.

               Darba devējiem, kas izmanto EPTAC ražošanā un par katjonizēšanas reaģentu katjonu cietes iegūšanai, ir jāievēro metodiski norādījumi, kas nozarei valsts līmenī izstrādāti, pamatojoties uz praktiskām nesaistošām vadlīnijām, kuras Komisija pieņēmusi saskaņā ar 12. panta 2. punktu Padomes Direktīvā 98/24/EK (6) (Ķīmisko vielu direktīva).

               2.

               Lai nodrošinātu vides riska novēršanu, attiecīgos gadījumos EPTAC vietējās emisijas vidē jākontrolē saskaņā ar valsts noteikumiem.

         2.   IEDAĻA
   (3-HLOR-2-HIDROKSIPROPIL) TRIMETILAMONIJA HLORĪDS (CHPTAC)

         (CAS Nr. 3327-22-8; Einecs Nr. 222-048-3)

   Riska samazināšanas pasākumi strādājošajiem (3) un videi (4)

               3.

               Darba devējiem, kas izmanto CHPTAC par katjonizēšanas reaģentu katjonu cietes iegūšanai, ir jāievēro metodiski norādījumi, kas nozarei valsts līmenī izstrādāti, pamatojoties uz praktiskām nesaistošām vadlīnijām, kuras Komisija pieņēmusi saskaņā ar 12. panta 2. punktu Direktīvā 98/24/EK.

               4.

               Lai nodrošinātu vides riska novēršanu, attiecīgos gadījumos CHPTAC vietējās emisijas vidē jākontrolē saskaņā ar valsts noteikumiem.

         3.   IEDAĻA
   ADRESĀTI

               5.

               Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm un visām nozarēm, kas minētās vielas importē, ražo, transportē, glabā, sagatavo preparātu veidā vai citādi pārstrādā, izmanto, iznīcina vai reģenerē.

      Briselē, 2008. gada 30. maijā

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Stavros DIMAS

      (1)  OV L 84, 5.4.1993., 1. lpp. Regulā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1882/2003 (OV L 284, 31.10.2003., 1. lpp.).

      (2)  OV L 25, 28.1.1997., 13. lpp.

      (3)  OV L 273, 26.10.2000., 5. lpp.

      (4)  OV L 161, 29.6.1994., 3. lpp.

      (5)  OV C 157, 21.6.2008., 10. lpp.

      (6)  OV L 131, 5.5.1998., 11. lpp. Direktīvā grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2007/30/EK (OV L 165, 27.6.2007., 21. lpp.).


title: Eiropas Centrālās Bankas Ieteikums ( 2013. gada 17. decembris ) Eiropas Savienības Padomei par Banque centrale du Luxembourg ārējiem revidentiem (ECB/2013/51)

text:
               24.12.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 378/15

         EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS IETEIKUMS
   (2013. gada 17. decembris)
   Eiropas Savienības Padomei par Banque centrale du Luxembourg ārējiem revidentiem
   (ECB/2013/51)
   2013/C 378/04
   EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtus un jo īpaši to 27.1. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropas Centrālās bankas (ECB) un dalībvalstu, kuru valūta ir euro, nacionālo centrālo banku pārskatus revidē neatkarīgi ārējie revidenti, kurus ieteikusi ECB Padome un apstiprinājusi Eiropas Savienības Padome.

               (2)

                  Banque centrale du Luxembourg pašreizējo ārējo revidentu pilnvaras beigsies pēc 2013. finanšu gada revīzijas pabeigšanas. Tādēļ jāieceļ ārējie revidenti laika posmam, kas sākas 2014. finanšu gadā.

               (3)

                  Banque centrale du Luxembourg par saviem ārējiem revidentiem 2014.–2018. finanšu gadā ir izvēlējusies DELOITTE AUDIT SARL,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
   Tiek ieteikts par Banque centrale du Luxembourg ārējiem revidentiem 2014.–2018. finanšu gadā iecelt DELOITTE AUDIT SARL.

      Frankfurtē pie Mainas, 2013. gada 17. decembrī

            ECB prezidents

         Mario DRAGHI


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52005SC0141

Ieteikums Padomes atzinums saskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 3. punktu par Dānijas atjaunināto konverģences programmu 2004. - 2010. gadam  /* SEC/2005/0141 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 2.2.2005SEC(2005) 141 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 3. punktu par Dānijas atjaunināto konverģences programmu 2004. - 2010. gadam(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSPadomes Regula (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1] paredz, ka neiesaistītajām dalībvalstīm, t.i., dalībvalstis, kas nav pieņēmušas vienoto valūtu, līdz 1999. gada 1. martam Padomei un Komisijai bija jāiesniedz konverģences programmas. Saskaņā ar šīs regulas 9. pantu Padomei bija jāpārbauda visas konverģences programmas, ņemot vērā novērtējumu, ko sniedz Komisija un komiteja, kas izveidota ar Līguma 114. pantu (Ekonomikas un finanšu komiteja). Padome pēc Komisijas ieteikuma un apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju, pamatojoties uz programmas pārbaudi, sniedza atzinumu. Saskaņā ar regulu dalībvalstīm katru gadu jāiesniedz atjauninātas konverģences programmas, kuras Padome arī var pārbaudīt, izmantojot tādas pašas procedūras.1998. gada 1. decembrī Padome novērtēja pirmo Dānijas konverģences programmu, kas tika iesniegta 1998. gada 30. oktobrī un aptver laika posmu no 1998. gada līdz 2005. gadam. Atjauninātās programmas tika iesniegtas katru gadu. Pēdējo atjaunināto konverģences programmu Dānija iesniedza 2004. gada 29. novembrī. Komisijas dienesti veica šīs atjauninātās programmas tehnisko novērtējumu, ņemot vērā Komisijas dienestu 2004. gada rudens ekonomikas prognožu rezultātus un rīcības kodeksu[2], vispārīgi pieņemtu potenciālā ražošanas apjoma un cikliski koriģētu bilanču novērtējuma metodoloģiju, vispārējas ekonomikas politikas pamatnostādņu ieteikumus laika posmam no 2003. gada līdz 2005. gadam un 2002. gada 27. novembra Komisijas paziņojumā Padomei un Eiropas Parlamentam par budžeta politiku koordinēšanas stiprināšanu[3] noteiktos principus, kurus apstiprinājusi Padome. Minētais novērtējums ir šāds.-  Valdība 2004. gada 29. novembrī pieņēma atjaunināto Dānijas konverģences programmu un tajā pašā dienā to iesniedza Komisijai. Atjauninātā programma tika nosūtīta Dānijas parlamentam informācijai. Pašreizējā atjauninātā programma, kas aptver laika posmu līdz 2010. gadam, ir 1998. gada oktobrī iesniegtās konverģences programmas sestā atjauninātā versija. Atjauninātā programma pilnīgi atbilst „rīcības kodeksam par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu”.[4]-  Atjauninātajā programmā 2004. un 2005. gadam paredzēta IKP palielināšanās 2,2 % un 2,5 % apmērā tāpēc, ka iekšzemes pieprasījums, jo īpaši privātais patēriņš, sniegs atdevi pēc lēnākas attīstības 2003. gadā. 2006. gadam IKP pieaugums ir noteikts ievērojami zemāks. Līdz šim darba tirgus attīstījās diezgan lēni, bet, domājams, tas tiks atgūts turpmākajos gados. Kopumā, ņemot vērā pašreiz pieejamo informāciju, makroekonomiskais scenārijs, uz kuru pamatojas atjauninātā programma, ir uzskatāms par samērā piesardzīgu un vispārēji atbilst Komisijas dienestu novērtējumam, iekļaujot 2004. gada rudens prognozi. Tomēr 2006. gadam un turpmākajiem gadiem pieņēmumi par pieaugumu ir norādīti piesardzīgi, nedaudz zem Komisijas dienestu novērtētā iespējamā augšanas tempa vidējā termiņā.-  Importa un enerģijas cenu krituma dēļ 2003. gada beigās samazinājās inflācija, un ikgadējā inflācija tika apturēta gandrīz visu 2004. gadu. Aptuveni gada beigās inflācija nedaudz pieauga, jo 2003. gada beigās dažu vienību akcīzes nodokļa samazinājums neļāva to salīdzināt ar iepriekšējā gada periodu, kā arī pieauga enerģijas cenas; 2004. gadā vidējais inflācijas līmenis bija 1,2 %. Kronas maiņas kursu nav ietekmējuši nekādi spēcīgi satricinājumi. Valūtas maiņas novirzes no centrālās paritātes nav bijušas lielākas par oficiālo rezervi un īstermiņa procentu likme, kas ir atšķirīga no euro zonas, palika zema. Tas atspoguļo to, ka Dānijā ārkārtīgi paļaujas uz makroekonomiskās politikas sistēmu, kas arī joprojām nodrošina zemu ilgtermiņa obligāciju ienesīguma likmi. Iepriekšējā gada laikā Dānijas obligāciju ienesīguma likmes pieaugums ir bijis saskaņā ar tendencēm galvenajos obligāciju tirgos.-  Vidēja termiņa budžeta sistēma ietver vispārēju valdības budžeta pārpalikuma mērķa intervālu 1½–2½ % apmērā no IKP līdz pat 2010. gadam un katra gada reālo valsts patēriņa pieauguma limitu 0,5 % apmērā, sākot ar 2005. gadu; izdevumu kontrole tiek pastiprināta, izmantojot t.s. nodokļu „iesaldēšanu”. Domājams, ka gan centrālās valdības apakšnozare, gan arī pensiju fondi programmas periodā uzrādīs stabilus pārpalikumus. Pašvaldības prognozē līdzsvarot savus budžetus, kā to paredz tiesību akti. Atjauninātā programma 2004. gadā paredz 1,2 %, 2005. gadā – 2,0 %, bet 2006. gadā – 1,6 % IKP pārpalikuma. Pārpalikums 2010. gadā sasniegs 2,0 % no IKP. Prognozes periodā gan ienākumu, gan arī izdevumu līmenim ir tendence pakāpeniski samazināties. Veicot noteiktā cikla ietekmes korekcijas, izmantojot vispārpieņemtu metodoloģiju, cikliski koriģētā budžeta bilancē vērojams pārpalikums visā prognozētajā periodā. Prognozētie vispārējā valdības budžeta pārpalikuma mērķi ir gandrīz līdzvērtīgi atjauninātajai 2003. gada programmai. Tuvējā termiņa atšķirības skaidrojamas ar pārskatītajiem pieņēmumiem par IKP pieaugumu, kā arī ar pēdējo politikas pasākumu ietekmi, iekļaujot 2004. gada marta fiskālo paketi, kas koncentrēja 2003. gadā pieņemto nodokļu reformu. Sakarā ar pārskatītajiem pieņēmumiem par demogrāfiju, kas pazeminājuši ilgtermiņa fiskālās prasības, sākot ar 2007. gadu, prognozētie pārpalikumi ir nedaudz zemāki nekā iepriekšējā atjauninātajā programmā. Principā tādējādi pašreizējā atjauninātā programma vispārēji apstiprina iepriekšējās atjauninātās programmas stratēģiju virzībā uz līdzīgu makroekonomisko scenāriju.-  Budžeta prognožu riski ir samērā līdzsvaroti, tomēr zināmā mērā virzībā uz rezultātu tie ir novērtēti labāk nekā prognozēts programmas pirmajos gados. Vairākus gadus Dānija ir informējusi par vērā ņemamu vispārēju valsts budžeta pārpalikumu. Tas tika ievērots arī 2003. gadā, kad pārpalikums bija 1,0 % no IKP, neskatoties uz to, ka IKP pieaugums bija tikai 0,5 %. IKP augšanas temps, kas vairāk atspoguļo 2006. gada tendenci un ir lielāks nekā paredzēts, spēcina tā gada valsts finanses saistībā ar programmas scenāriju. Turklāt, tā kā Dānija ir neto naftas eksportētāja, valsts finanses var uzlabot arī naftas cenas, kas ir augstākas nekā paredzēts atjauninātajā programmā. IKP pieauguma struktūra turpmākos gados, kas lielā mērā ir balstīta uz iekšzemes pieprasījumu, nodrošina ilgstošus ienākumus un tādējādi atbalsta labvēlīgu valsts finanšu izaugsmi. Vidējā termiņā risku sadaļā pie prognozēm iekļauj jebkāda veida nespēju ierobežot valsts izdevumus līdz paredzētajai izaugsmei, jo īpaši pašvaldību līmenī, vai sasniegt augstākas nodarbinātības vidēja termiņa mērķus. Ņemot vērā šo riska novērtējumu, budžeta nostāja programmās ir pietiekama, lai saglabātu vidēja termiņa bezdeficīta budžeta vai budžeta ar pārpalikumu stāvokli, ko pieprasa Stabilitātes un izaugsmes pakts visā programmas periodā. Tas arī nodrošina pietiekamu drošības rezervi, neļaujot pārsniegt 3 % IKP deficīta slieksni ar normālām makroekonomiskām svārstībām.-  Bruto parāda līmenis ir 44,7 % no IKP 2003. gadā, bet atjauninātajā programmā tiek prognozēts 2010. gadā sasniegt 28¾ % no IKP. Galvenās iemaksas, kas samazinātu parāda līmeni, gaidāmas no pozitīvas sākotnējās bilances un nomināla IKP pieauguma.-  Atjauninātā 2004. gada programma pārskata valdības strukturālās reformas programmu, kas pastiprinātu uzmanību pievērš nodarbinātības pieaugumam un konkurences spēcināšanai. Pēdējos gados ir veikta virkne pasākumu. Pēdējā nodokļu reforma, kas pilnīgi tika īstenota 2004. gadā, tiecas samazināt augstās nodokļu sistēmas negatīvo ietekmi uz strādājošiem, tai skaitā nostrādāto stundu skaitu. Tomēr pat pēc reformas nodokļu augstākā robežvērtība palika viena no visaugstākajām ES un joprojām tiek piemērota salīdzinoši lielai daļai pilnas slodzes darbinieku. Darba ienākumu nodokļa kredīta mērķis, kas tika ieviests kā nodokļu reformas daļa, mudina ienākt vai palikt darba tirgū; galvenokārt tas attiecas uz zemu atalgotiem strādniekiem. Vidējā termiņa fiskālās prognozes pieņem, ka nodarbinātības līmenis palielināsies saistībā ar nākotnes reformām, kuras Dānijas varas iestādes atzīst par nepieciešamām, bet kas nav precīzi noteiktas. Līdz ar programmas viduspunkta sasniegšanu līdz 2010. gadam šai sakarā ainā nav īstas vienotības.-  Šķiet, Dānija atrodas labvēlīgā situācijā attiecībā uz tās valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspējību, neskatoties uz prognozētām nozīmīgām budžeta izmaksām saistībā ar iedzīvotāju novecošanos. Programmā noteiktā budžeta stratēģijai, kas galvenokārt balstās uz turpmāko parāda konsolidāciju, izmantojot ilgstošus budžeta pārpalikumus, laika gaitā būtu jāsasniedz stabils stāvoklis. Tomēr, sasniedzot pastāvīgu stingru izdevumu kontroli un vērā ņemamu pieaugumu nodarbinātības jomā, no kuras ir atkarīga arī stratēģija, tas var izrādīties daudzsološi.-  Principā atjauninātajā programmā noteiktā ekonomikas politika vispārēji atbilst valstij specifiskām vispārējām ekonomikas politikas vadlīnijām valsts finanšu jomā.Ņemot vērā šo novērtējumu, Komisija ir pieņēmusi klātpievienoto ieteikumu, kas ir paredzēts Padomes atzinumam par Dānijas atjaunināto konverģences programmu, un pārsūta to Padomei.IeteikumsPADOMES AT ZINUMSsaskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 3. punktu par Dānijas atjaunināto konverģences programmu 2004. - 2010. gadamEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1997. gada 17. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[5] un jo īpaši tās 9. panta 3. punktu;ņemot vērā Komisijas ieteikumu;apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.1.  Padome 2005. gada [15. februārī] pārbaudīja Dānijas atjaunināto konverģences programmu, kas aptver laika posmu no 2004. līd z 2010. gadam. Programma pilnībā atbilst „rīcības kodeksam par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu”.2.  Makroekonomiskais scenārijs, uz kura pamatojas programma, paredz faktisko IKP pieaugumu no 2,2 % 2004. gadā līdz 2,5 % 2005. gadā un vidēji 1,7 % apmērā no 2006. līdz 2010. gadam. Programmas prognozes attiecībā uz inflāciju šķiet ticamas.3.  Vidēja termiņa budžeta sistēma iekļauj vispārēju valsts budžeta pārpalikumu mērķi 1½–2½ % apmērā no IKP līdz pat 2010. gadam un ikgadēju reālu valsts patēriņa pieauguma limitu 0,5 % apmērā, sākot ar 2005. gadu; izdevumu kontrole tiek pastiprināta, izmantojot t.s. nodokļu „iesaldēšanu”. Domājams, ka gan centrālās valdības apakšnozare, gan arī pensiju fondi programmas periodā uzrādīs stabilus pārpalikumus. Pašvaldības prognozē līdzsvarot savus budžetus, kā to paredz tiesību akti. Atjauninātā programma 2004. gadā paredz 1,2 %, 2005. gadā – 2,0 %, bet 2006. gadā – 1,6 % IKP pārpalikuma. Pārpalikums 2010. gadā sasniedz 2,0 % no IKP. Prognozes periodā gan ienākumu, gan arī izdevumu līmenim ir tendence pakāpeniski samazināties. Veicot noteiktā cikla ietekmes korekcijas, izmantojot vispārpieņemtu metodoloģiju, cikliski koriģētā budžeta bilancē vērojams pārpalikums visā prognozētajā periodā. Prognozētie vispārējā valdības budžeta pārpalikuma mērķi ir gandrīz līdzvērtīgi atjauninātajai 2003. gada programmai. Tuvējā termiņa atšķirības ir skaidrojamas ar pārskatītajiem pieņēmumiem par IKP pieaugumu, kā arī ar pēdējo politikas pasākumu ietekmi, iekļaujot 2004. gada marta fiskālo paketi, kas koncentrēja 2003. gadā pieņemto nodokļu reformu. Sakarā ar pārskatītajiem pieņēmumiem par demogrāfiju, kas pazeminājuši ilgtermiņa fiskālās prasības, sākot ar 2007. gadu, prognozētie pārpalikumi ir nedaudz zemāki nekā iepriekšējā atjauninātajā programmā. Principā tādējādi pašreizējā atjauninātā programma vispārēji apstiprina iepriekšējās atjauninātās programmas stratēģiju virzībā uz līdzīgu makroekonomisko scenāriju.4.  Budžeta prognožu riski ir samērā līdzsvaroti, tomēr zināmā mērā virzībā uz rezultātu tie ir novērtēti labāk nekā prognozēts programmas pirmajos gados. Vairākus gadus Dānija ir informējusi par vērā ņemamu vispārēju valdības budžeta pārpalikumu. Tas tiek ievērots arī 2003. gadā, kad pārpalikums bija 1,0 % no IKP, neskatoties uz to, ka IKP pieaugums bija tikai 0,5 %. IKP augšanas temps, kas vairāk atspoguļo 2006. gada tendenci un ir lielāks nekā paredzēts, spēcina tā gada valsts finanses saistībā ar programmas scenāriju. Turklāt, tā kā Dānija ir neto naftas eksportētāja, valsts finanses var uzlabot arī naftas cenas, kas ir augstākas nekā paredzēts atjauninātajā programmā. IKP pieauguma struktūra turpmāko gados, kas lielā mērā ir balstīta uz iekšzemes pieprasījumu, nodrošina ilgstošus ienākumus un tādējādi atbalsta labvēlīgu valsts finanšu izaugsmi. Vidējā termiņā risku sadaļā pie prognozēm iekļauj jebkāda veida nespēju ierobežot valsts izdevumus līdz paredzētajai izaugsmei, jo īpaši pašvaldības līmenī, vai sasniegt augstākas nodarbinātības vidēja termiņa mērķus.5.  Ņemot vērā šo riska novērtējumu, budžeta nostāja programmās ir pietiekama, lai saglabātu vidēja termiņa bezdeficīta budžeta vai budžeta ar pārpalikumu stāvokli, ko pieprasa Stabilitātes un izaugsmes pakts visā programmas periodā. Tas arī nodrošina pietiekamu drošības rezervi, neļaujot pārsniegt 3 % IKP deficīta slieksni ar normālām makroekonomiskām svārstībām.6.  Bruto parāda līmenis bija 44,7 % no IKP 2003. gadā, bet atjauninātajā programmā 2010. gadā tiek prognozēts sasniegt 28¾ % no IKP. Galvenās iemaksas, kas samazinātu parāda līmeni, gaidāmas no pozitīvas primārās bilances un nominālā IKP pieauguma.7.  Šķiet, ka Dānija ir labvēlīgā situācijā attiecībā uz valsts finanšu ilgtermiņa ilgspējību, neskatoties uz prognozētām nozīmīgām budžeta izmaksām saistībā ar iedzīvotāju novecošanos. Programmā noteiktā budžeta stratēģijai, kas galvenokārt balstās uz turpmāko parāda konsolidāciju, izmantojot ilgstošus budžeta pārpalikumus, laika gaitā rezultātā būtu jāsasniedz stabils stāvoklis. Tomēr, sasniedzot pastāvīgu striktu izdevumu kontroli un vērā ņemamu pieaugumu nodarbinātības jomā, no kuras ir atkarīga stratēģija, tas var izrādīties daudzsološi.8.  Principā atjauninātajā programmā noteiktās ekonomiskās politikas vispārēji atbilst valstij specifiskām vispārējām ekonomiskās politikas vadlīnijām valsts finanšu jomā.Nozīmīgāko makroekonomisko un budžeta prognožu salīdzinājums2004. | 2005. | 2006. | 2007. | 2010. |Faktiskā IKP pieaugums (% izmaiņas) | KP Nov 2004 | 2,2 | 2,5 | 1,3 | 1,9 | 1,8 |KOM Okt 2004 | 2,3 | 2,4 | 2,0 | n.p. | n.p. |KP Nov 2003 | 2,3 | 2,2 | 1,9 | 1,7 | 1,7 |SPCI inflācija (%) | KP Nov 2004 | 1,2 | 1,7 | 1,6 | 1,7 | 1,6 |KOM Okt 2004 | 1,1 | 1,9 | 1,6 | n.p. | n.p. |KP Nov 2003 | 1,8 | 1,7 | 1,7 | 1,7 | 1,7 |Valsts bilance (% no IKP) | KP Nov 2004 | 1,2 | 2,0 | 1,6 | 1,7 | 2,0 |KOM Okt 20042 | 2,0 | 2,6 | 2,8 | n.p. | n.p. |KP Nov 2003 | 1,3 | 1,8 | 1,9 | 2,1 | 2,1 |Primārā bilance (% no IKP) | KP Nov 20043 | 4,3 | 4,8 | 4,5 | 4,6 | 4,4 |KOM Okt 2004 | 4,4 | 4,9 | 4,9 | n.p. | n.p. |KP Nov 2003 | 2,3 | 2,7 | 2,6 | 2,3 | 2,3 |Cikliski koriģētā bilance (% no IKP) | KP Nov 20041 | 1,7 | 2,0 | 2,0 | 2,0 | 2,3 |KOM Okt 2004 | 2,6 | 2,9 | 3,0 | n.p. | n.p. |KP Nov 20031 | 1,1 | 1,5 | 1,7 | 1,9 | 2,1 |Valsts bruto parāds (% no IKP) | KP Nov 2004 | 42,3 | 39,4 | 37,4 | 35,3 | 28,8 |KOM Okt 2004 | 41,5 | 37,5 | 34,2 | n.p. | n.p. |KP Nov 2003 | 41,2 | 38,7 | 36,4 | 27,5 | 27,5 |Piezīmes: 1 Komisijas dienestu aprēķini, ņemot vērā programmā esošu informāciju. 2 2004. gada septembra EDP paziņojumā Dānija uzrādīja vispārējās valsts bilances un bruto parāda skaitļus, kur ATF fonds tika pārkvalificēts ārpus valsts sektora, kas pazemināja vispārējo valsts budžeta pārpalikumu par apmēram 1 procentu punktu no IKP. Pamatojoties uz iepriekšminēto, Komisijas dienestu 2004. gada rudens prognozē arī netika iekļauts ATF pārpalikums. Šajā novērtējumā Komisijas dienestu skaitļi saistībā ar vispārējo valsts bilanci un bruto parādu ir pārrēķināti, lai iekļautu ATF fondu, kā tas ir atjauninātās programmas gadījumā. Tāpēc Komisijas dienestu skaitļi saistībā ar vispārējo valsts bilanci un valsts parādu nav tādi paši kā rudens prognozēs. 3 Atjauninātā programma uzrāda sākotnējās bilances, izņemot neto procentu izdevumus un bruto procentu izdevumus, kas citādi ir vispārpieņemti; šī tabula uzrāda sākotnējās bilances, izņemot bruto procentu izdevumus. Avoti: Atjauninātā konverģences programma, 2003. gada novembris un 2004. gada novembris (KP); Komisijas dienestu 2004. gada rudens prognozes (KOM; sk. iepriekš 2. piezīmi); Komisijas dienestu aprēķini. |[1] OV L 209, 2.8.1997. Visi dokumenti, kas ir minēti šajā tekstā, ir atrodami šajā tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm[2] Ekonomikas un finanšu komitejas pārskatītais atzinums par stabilitātes un konverģenču programmu saturu un formātu, kuru 10.7.2001. apstiprinājusi ECOFIN Padome.[3] KOM(2002) 668, 27.11.2002.[4] Ekonomikas un finanšu komitejas pārskatītais atzinums par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu, dokuments EFC/ECFIN/404/01 – 27.6.2001. REV 1, kuru 10.7.2001. apstiprinājusi ECOFIN Padome.[5] OV L 209, 2.8.1997, 1. lpp. Dokumenti, kas minēti šajā tekstā, ir atrodami šajā tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.