title: EBTA Uzraudzības iestādes Ieteikums ( 2009. gada 2. decembris ) par paziņojumiem, termiņiem un apspriedēm, kas noteikti 7. pantā tiesību aktā, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonas XI pielikuma 5.cl punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem), kā tas pielāgots ar 1. protokolu

text:
               13.10.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 302/12

         EBTA UZRAUDZĪBAS IESTĀDES IETEIKUMS
   (2009. gada 2. decembris)
   par paziņojumiem, termiņiem un apspriedēm, kas noteikti 7. pantā tiesību aktā, kas minēts Līguma par Eiropas Ekonomikas zonas XI pielikuma 5.cl punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem), kā tas pielāgots ar 1. protokolu
   2011/C 302/05
   EBTA UZRAUDZĪBAS IESTĀDE (1),
   ŅEMOT VĒRĀ Līgumu par Eiropas Ekonomikas zonu (2),
   ŅEMOT VĒRĀ Nolīgumu starp EBTA valstīm par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidi, jo īpaši tā 5. panta 2. punkta b) apakšpunktu,
   ŅEMOT VĒRĀ EEZ līguma XI pielikuma 5.cl punktā minēto tiesību aktu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (3) (Pamatdirektīva), kā tas pielāgots saskaņā ar Līguma 1. protokolu un jo īpaši saskaņā ar Direktīvas 19. panta 1. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Atbilstīgi reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem valstu regulatīvajām iestādēm ir pienākums veicināt iekšējā tirgus izveidi, pārredzamā veidā sadarbojoties citai ar citu un ar Iestādi, lai nodrošinātu konsekventas regulējuma prakses attīstību un reglamentējošos noteikumus veidojošo direktīvu konsekventu piemērošanu.

               (2)

               Lai nodrošinātu, ka valsts līmenī pieņemtie lēmumi negatīvi neietekmē vienoto tirgu un mērķus, kurus tiecas sasniegt ar reglamentējošo noteikumu palīdzību, valstu regulatīvajām iestādēm ir jāpaziņo Iestādei un citām valstu regulatīvajām iestādēm par pasākumu projektiem, kas paredzēti Direktīvas 2002/21/EK (Pamatdirektīva) 7. panta 3. punktā.

               (3)

               Ir papildu prasība, ka valstu regulatīvajām iestādēm ir jāsaņem Iestādes atļauja to pienākumu veikšanai, kas aprakstīti 8. panta 3. punktā EEZ līguma XI pielikuma 5.cj punktā minētajā tiesību aktā Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīva 2002/19/EK par piekļuvi elektronisko komunikāciju tīkliem un ar tiem saistītām iekārtām un to savstarpēju savienojumu (4) (Piekļuves direktīva), kas pielāgots saskaņā ar Līguma 1. protokolu, jo tas ir atsevišķs process.

               (4)

               Ja regulatīvās iestādes pieprasa, Iestāde sniedz tām iespēju apspriest ikvienu pasākuma projektu pirms šā pasākuma oficiālas paziņošanas saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK (Pamatdirektīva) 7. pantu un Direktīvas 2002/19/EK (Piekļuves direktīva) 8. panta 3. punktu. Ja atbilstīgi Direktīvas 2002/21/EK (Pamatdirektīva) 7. panta 4. punktam Iestāde ir norādījusi valsts regulatīvajai iestādei, ka tā uzskata, ka pasākuma projekts radīs šķērsli EEZ līguma darbībai, vai ja tai ir nopietnas šaubas par tā saderību ar EEZ tiesību aktiem, attiecīgajai regulatīvajai iestādei ir jādod iespēja savlaicīgi paust viedokli attiecībā uz Iestādes izvirzītajiem jautājumiem.

               (5)

               Direktīva 2002/21/EK (Pamatdirektīva) nosaka noteiktus juridiski saistošos laika ierobežojumus paziņojumu apsvēršanai saskaņā ar 7. pantu.

               (6)

               Lai nodrošinātu Direktīvas 2002/21/EK (Pamatdirektīva) 7. pantā izklāstītā sadarbības un apspriešanas mehānisma efektivitāti un lai garantētu tiesisko noteiktību, ar EBTA Uzraudzības iestādes 2004. gada 14. jūlija Ieteikumu par paziņojumiem, termiņiem un apspriedēm, kas noteikti Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvas 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem 7. pantā (5), tika ieviesti skaidri noteikumi par galvenajiem procedūras aspektiem attiecībā uz paziņojumiem, ko izdara atbilstīgi 7. pantam. Ar šo ieteikumu aizstāj 2004. gada 14. jūlija ieteikumu, lai vienkāršotu un uzlabotu paziņošanas procesu un nodrošinātu elektronisko komunikāciju tīklu un pakalpojumu reglamentējošo noteikumu saskaņotu piemērošanu Eiropas Ekonomikas zonā.

               (7)

               Lai valstu regulatīvajām iestādēm dotu turpmāku ievirzi par pasākumu projektu saturu un palielinātu tiesisko noteiktību attiecībā uz paziņojuma pilnību, ir jāsniedz zināma minimālā informācija par to, kas pasākuma projektā ietverams, lai to varētu pienācīgi novērtēt.

               (8)

               Ir jāņem vērā vajadzība nodrošināt efektīvu novērtēšanu, no vienas puses, un iespējami vienkāršot administrēšanu, no otras puses. Šajā ziņā paziņošanas mehānisms nedrīkstētu radīt nevajadzīgu administratīvu slogu valstu regulatīvajām iestādēm. Tāpat būtu vērts precizēt procedūras norisi Direktīvas 2002/19/EK (Piekļuves direktīva) 8. panta 3. punkta otrās daļas kontekstā.

               (9)

               Lai palīdzētu vienkāršot paziņota pasākuma projekta izskatīšanu un paātrinātu procesu, valstu regulatīvajām iestādēm paziņojumos jāizmanto standarta formāts.

               (10)

               Pēc kopējas vienošanās starp EBTA valstīm, EEZ līgumslēdzējām pusēm, angļu valoda tiek izmantota kā darba valoda komunikācijai starp EBTA valstīm un Iestādi. Tas neierobežo privātpersonu un uzņēmumu tiesības iesniegt dokumentus jebkurā no EEZ valodām EEZ līgumā paredzētajā kārtībā.

               (11)

               Lai uzlabotu paziņošanas mehānisma efektivitāti, palielinātu tiesisko noteiktību valstu regulatīvajām iestādēm un tirgus dalībniekiem un nodrošinātu reglamentējošo pasākumu savlaicīgu īstenošanu, valsts regulatīvās iestādes paziņojumā, kas attiecas uz tirgus analīzi, ir vēlams iekļaut arī valsts regulatīvās iestādes ierosinātos reglamentējošos līdzekļus uzrādīto tirgus nepilnību risināšanai. Ja pasākuma projekts attiecas uz tirgu, kurā ir konstatēta konkurence, un jau pastāv reglamentējošie līdzekļi attiecībā uz minēto tirgu, paziņojumā ir jāiekļauj arī priekšlikumi par minēto pienākumu atcelšanu.

               (12)

               Dažām pasākumu projektu grupām parasti jāizmanto saīsināta paziņojuma veidlapa, lai mazinātu administratīvo apgrūtinājumu valstu regulatīvajām iestādēm un Iestādei. Neraugoties uz to, saglabājas iespēja paziņot par šīm grupām, izmantojot standarta paziņojuma procedūru.

               (13)

               Ja valsts regulatīvajai iestādei ir nodoms atcelt reglamentējošos pienākumus attiecībā uz tirgiem, kas nav iekļauti Iestādes 2008. gada 5. novembra Ieteikumā par attiecīgajiem produkta un pakalpojumu tirgiem elektronisko sakaru nozarē, kuros var būt nepieciešams ex ante regulējums (6), par šāda pasākuma projektu ziņo saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK (Pamatdirektīva) 7. pantu, izmantojot saīsināto paziņojuma veidlapu.

               (14)

               Ja valsts regulatīvā iestāde veic tāda tirgus analīzi, kurā iepriekšējā analīzē ir konstatēta faktiska konkurence, un vēlreiz konstatē, ka šajā tirgū ir faktiska konkurence, paziņojums sagatavojams, izmantojot saīsināto paziņojuma veidlapu.

               (15)

               Valstu regulatīvās iestādes bieži izdara grozījumus attiecībā uz noteikto reglamentējošo līdzekļu tehniskām detaļām, lai ņemtu vērā ekonomisko rādītāju (kā iekārtas, darbaspēks, inflācija, kapitāla izmaksas, īpašuma nomas likmes utt.) izmaiņas vai lai atjauninātu prognozes vai pieņēmumus. Par mainītām vai atjauninātām tehniskām detaļām, kas nemaina reglamentējošo līdzekļu būtību vai darbības jomu (piemēram, ziņošanas pienākuma paplašināšana, dati par vajadzīgo apdrošināšanas segumu, soda naudas summas vai izpildes termiņi), jāpaziņo, izmantojot saīsināto paziņojuma veidlapu. Ar standarta paziņošanas procedūru jāziņo tikai par nozīmīgām reglamentējošo līdzekļu būtības vai darbības jomas izmaiņām, kam ir vērā ņemams iespaids uz tirgu (kā cenu līmenis, izmaksu vai cenu aprēķina metodikas grozījumi, pārejas periodu noteikšana).

               (16)

               Attiecībā uz atsevišķiem tirgiem (it sevišķi balss savienojumu pabeigšanas tirgiem) valstu regulatīvās iestādes var nonākt pie tā paša secinājuma kā iepriekšējā analīzē un var vēlēties arī citiem operatoriem (piemēram, jaunienācējiem), kuriem ir līdzīga klientūra vai kopējais apgrozījums kā operatoriem, uz kuriem attiecas iepriekšējā analīze, uzlikt reglamentējošos līdzekļus, kas pēc būtības neatšķiras no jau paziņotajiem pasākumu projektiem. Attiecībā uz šiem pasākumu projektiem jāizmanto saīsinātā paziņojuma veidlapa.

               (17)

               Principā Iestāde valsts regulatīvajai iestādei neizteiks viedokli saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK (Pamatdirektīva) 7. panta 3. punktu par pasākuma projektu, kas darīts zināms ar saīsināto paziņojuma veidlapu.

               (18)

               Lai uzlabotu paziņota pasākumu projekta pārredzamību un veicinātu informācijas apmaiņu par šādiem pasākumiem starp valstu regulatīvajām iestādēm, gan standarta, gan saīsinātajai paziņojuma veidlapai ir jāiekļauj galveno paziņotā pasākumu projekta elementu apkopojošs apraksts.

               (19)

               Elektronisko sakaru tīklu un pakalpojumu Eiropas regulatoru grupa, kas izveidota ar Komisijas Lēmumu 2002/627/EK (7), ir atzinusi vajadzību pēc tādas kārtības.

               (20)

               Lai sasniegtu Direktīvas 2002/21/EK (Pamatdirektīva) 8. pantā izklāstītos mērķus, it sevišķi vajadzību nodrošināt konsekventu regulējuma praksi un minētās direktīvas konsekventu piemērošanu, būtiska ir pilnīga atbilstība 7. pantā noteiktajam paziņošanas mehānismam.

               (21)

               Lai nodrošinātu konsekventu reglamentējošo noteikumu piemērošanu visā EEZ un iegūtu visas priekšrocības sadarbībā ar valsts regulatīvajām iestādēm, ir ļoti svarīgi nodrošināt informācijas plūsmu starp EBTA un EEZ EK pīlāru. Īpašs Direktīvas 2002/21/EK (Pamatdirektīva) 7. panta 3. punkta pielāgojums, kas šim nolūkam ietverts EEZ Apvienotās komitejas lēmumā Nr. 11/2004, paredz, ka “EBTA Uzraudzības iestāde un Komisija piedalās informācijas apmaiņā starp EBTA valstu valsts regulatīvajām iestādēm, no vienas puses, un EK dalībvalstu valsts regulatīvajām iestādēm no otras puses”.

               (22)

               EBTA Komunikāciju komiteja ir sniegusi savu atzinumu saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK (Pamatdirektīva) 22. panta 2. punktu,

         AR ŠO IESAKA.

               1.

               Direktīvā 2002/21/EK (Pamatdirektīva) un īpašajās direktīvās definētajiem terminiem ir tāda pati nozīme arī šajā ieteikumā. Turklāt:

                           a)

                           “ieteikums par konkrētajiem tirgiem” ir EBTA Uzraudzības iestādes 2008. gada 5. novembra Ieteikums par attiecīgajiem produkta un pakalpojumu tirgiem elektronisko komunikāciju nozarē, kuros var būt nepieciešams ex ante regulējums (8), un jebkurš turpmāks ieteikums par konkrētajiem tirgiem;

                           b)

                           “paziņojums” ir valsts regulatīvās iestādes izdarīts paziņojums Iestādei par pasākuma projektu atbilstīgi Direktīvas 2002/21/EK (Pamatdirektīva) 7. panta 3. punktam vai pieprasījums atbilstīgi Direktīvas 2002/19/EK (Piekļuves direktīva) 8. panta 3. punkta otrajai daļai, kam pievienota standarta paziņojuma veidlapa vai saīsinātā paziņojuma veidlapa, kura paredzēta šajā ieteikumā (I un II pielikums).

               2.

               Paziņojumus sniedz, izmantojot tikai elektronisko paziņošanas sistēmu, ko ekspluatē Iestāde.
               Uzskatāms, ka pa elektronisko paziņošanas sistēmu nosūtītos dokumentus adresāts ir saņēmis nosūtīšanas dienā.
               Paziņojumi reģistrējami to saņemšanas secībā.

               3.

               Paziņojumi stājas spēkā tajā dienā, kad Iestāde tos reģistrē (“reģistrācijas datums”). Reģistrācijas datums ir tā diena, kad Iestāde saņēmusi pilnīgu paziņojumu.
               Iestādes tīmekļa vietnē un ar elektroniskiem līdzekļiem visām valstu regulatīvajām iestādēm tiek darīts zināms paziņojuma reģistrācijas datums, paziņojuma priekšmets un saņemtie pavaddokumenti.

               4.

               Valsts pasākuma projektam līdz ar pasākuma pamatojumu, kā arī I pielikumā norādītajai standarta paziņojuma veidlapai un II pielikumā norādītajai standarta paziņojuma veidlapai ir jābūt angļu valodā.

               5.

               Valsts regulatīvās iestādes paziņotajiem pasākumu projektiem pievieno dokumentāciju, kas Iestādei vajadzīga tās uzdevumu izpildei. Pasākumu projektiem, kuri ietilpst 6. punktā un par kuriem paziņo ar saīsināto paziņojuma veidlapu, Iestādei principā nevajag papildu dokumentāciju, lai izpildītu savus uzdevumus.
               Pasākumu projektiem jābūt pienācīgi pamatotiem.

               6.

               Ar II pielikumā iekļauto saīsināto paziņojuma veidlapu Iestādei paziņo par šādiem pasākumu projektiem:

                           a)

                           pasākumu projekti attiecībā uz tirgiem, kas ir izņemti vai iepriekš nav bijuši iekļauti ieteikumā par konkrētajiem tirgiem, vai nu tad, ja valsts regulatīvā iestāde ir konstatējusi, ka tirgū ir konkurence, vai tad, ja valsts regulatīvā iestāde uzskata, ka vairs netiek izpildīti trīs kumulatīvie kritēriji, kas minēti ieteikuma par konkrētajiem tirgiem 2. punktā, lai noteiktu tirgus, kuros var būt nepieciešams ex ante regulējums;

                           b)

                           pasākumu projekti attiecībā uz tirgiem, kuri gan ir iekļauti spēkā esošajā ieteikumā par konkrētajiem tirgiem, bet kuros iepriekšējā tirgus analīzē ir konstatēta konkurence un joprojām ir konkurence;

                           c)

                           pasākumu projekti, ar kuriem maina iepriekš uzliktu reglamentējošo līdzekļu tehniskās detaļas un kuriem nav vērā ņemama iespaida uz tirgu (piemēram, izmaksu grāmatvedības modeļu aplēšu ikgadējie atjauninājumi, ziņošanas termiņi, izpildes termiņi); un

                           d)

                           pasākumu projekti attiecībā uz kādu konkrētu tirgu, kurā jau veikta analīze un par kuru jau paziņots sakarā ar citiem uzņēmumiem, ja valsts regulatīvās iestādes uzliek līdzīgus reglamentējošos līdzekļus citiem uzņēmumiem, pēc būtības nemainot iepriekšējā paziņojumā ievērotos principus.

               7.

               Iestāde, cieši sadarbojoties ar valstu regulatīvajām iestādēm, uzraudzīs saīsinātās paziņojuma procedūras praktiskās sekas, lai veiktu papildu pielāgojumus, ja tādi būs nepieciešami, vai lai pievienotu jaunas pasākumu projektu grupas, par kurām paziņojumā jāizmanto saīsinātā paziņojuma veidlapa.

               8.

               Ar I pielikumā iekļauto standarta paziņojuma veidlapu Iestādei paziņo par pasākumu projektiem, uz kuriem neattiecas iepriekš minētais 6. punkts. Paziņotajos pasākumu projektos attiecīgā gadījumā ir iekļaujamas šādas ziņas:

                           a)

                           konkrētais ražojuma vai pakalpojuma tirgus, it sevišķi to ražojumu un pakalpojumu apraksts, kuri būtu iekļaujami konkrētajā tirgū vai izņemami no tā uz pieprasījuma un piedāvājuma savietojamības pamata;

                           b)

                           konkrētais ģeogrāfiskais tirgus, tostarp konkurences nosacījumu izsvērta analīze uz pieprasījuma un piedāvājuma savietojamības pamata;

                           c)

                           galvenie uzņēmumi, kas darbojas konkrētajā tirgū;

                           d)

                           konkrētā tirgus analīzes rezultāti, it sevišķi konstatējumi par to, vai ir faktiska konkurence vai tās nav, un šo konstatējumu pamatojums. Šajā nolūkā pasākuma projektā iekļauj dažādu uzņēmumu tirgus daļu analīzi un attiecīgu norādi uz citiem tādiem būtiskiem kritērijiem kā šķēršļi ienākšanai tirgū, apjomradīti ietaupījumi un diversifikācijas radīti ietaupījumi, vertikālā integrācija, grūti dublējamas infrastruktūras pārvaldīšana, tehnoloģiskas priekšrocības vai pārākums, neesoša vai nepietiekama kompensējošā pirktspēja, viegla vai privileģēta piekļuve kapitāla tirgiem/finanšu resursiem, uzņēmuma kopējais apjoms, ražojumu/pakalpojumu daudzveidība, augsti attīstīts izplatīšanas un tirdzniecības tīkls, potenciālu konkurentu trūkums un šķēršļi darbības izvēršanai;

                           e)

                           attiecīgā gadījumā uzņēmumi, kuri uzskatāmi par tādiem, kam atsevišķi vai kopīgi ir būtiska ietekme tirgū Direktīvas 2002/21/EK (Pamatdirektīva) 14. panta nozīmē, un apsvērumi, pierādījumi un cita attiecīga faktu informācija, kas pamato šādu uzņēmumu noteikšanu;

                           f)

                           valsts regulatīvās iestādes veiktās iepriekšējās sabiedriskās apspriešanas rezultāti;

                           g)

                           valsts regulatīvās iestādes izdotais atzinums, ja tāds ir;

                           h)

                           apliecinājumi, ka līdz ar paziņojuma iesniegšanu Iestādei ir veikti vajadzīgie pasākumi, lai paziņotu par pasākumu projektiem citu EBTA valstu regulatīvajām iestādēm tajos gadījumos, kad Iestādes ekspluatētā sistēma šādu paziņošanu nenodrošina;

                           i)

                           ja tiek paziņots par pasākumu projektiem, kas minēti Direktīvas 2002/19/EK (Piekļuves direktīva) 5. vai 8. pantā vai 16. pantā EEZ līguma XI pielikuma 5.cm punktā minētajā tiesību aktā Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/22/EK par universālo pakalpojumu un lietotāju tiesībām attiecībā uz elektronisko sakaru tīkliem un pakalpojumiem (9) (universālā pakalpojuma direktīva), kas pielāgota ar 1. protokolu, norāda īpašos reglamentējošos pienākumus, kas ierosināti, lai risinātu faktiskas konkurences trūkumu konkrētajā tirgū, vai, ja tiek konstatēts, ka konkrētajā tirgū ir faktiska konkurence un tādi pienākumi attiecībā uz minēto tirgu jau ir uzlikti, – norāda pasākumu projektus, kas ierosināti šo pienākumu atcelšanai.

               9.

               Ja tirgus analīzes vajadzībām pasākuma projektā ir noteikts konkrētais tirgus, kas atšķiras no tiem, kuri iekļauti ieteikumā par konkrētajiem tirgiem, valstu regulatīvajām iestādēm jāsniedz pietiekams pamatojums kritērijiem, ko izmanto tādā tirgus noteikšanā.

               10.

               Paziņojumos, kas izdarīti saskaņā ar Direktīvas 2002/19/EK (Piekļuves direktīva) 8. panta 3. punkta otro daļu, jābūt arī atbilstīgiem apsvērumiem par to, kāpēc operatoriem ar būtisku ietekmi tirgū būtu uzliekami pienākumi, kas nav uzskaitīti Direktīvas 2002/19/EK (Piekļuves direktīva) 9. līdz 13. pantā.

               11.

               Paziņojumos, kas izdarīti saskaņā ar Direktīvas 2002/19/EK (Piekļuves direktīva) 8. panta 5. punktu, jābūt arī atbilstīgiem apsvērumiem par to, kāpēc paredzētie pasākumu projekti ir vajadzīgi, lai izpildītu starptautiskas saistības.

               12.

               Paziņojumi, kuri izdarīti, izmantojot standarta paziņojuma procedūru, un kuros iekļauta attiecīgā 8. punktā minētā informācija, tiks uzskatīti par pilnīgiem. Ja paziņojumā iekļautā informācija, tostarp dokumenti, jebkurā no būtiskajiem aspektiem būs nepilnīga, Iestāde informēs attiecīgo valsts regulatīvo iestādi piecu darbdienu laikā un konkretizēs, kādā mērā tā uzskata paziņojumu par nepilnīgu. Paziņojums netiks reģistrēts, kamēr attiecīgā valsts regulatīvā iestāde nebūs iesniegusi prasīto informāciju. Tādos gadījumos Direktīvas 2002/21/EK (Pamatdirektīva) 7. panta vajadzībām paziņojums stāsies spēkā tajā dienā, kad Iestāde saņems pilnīgu informāciju.

               13.

               Neatkarīgi no 8. punkta iepriekš Iestāde pēc paziņojuma reģistrācijas saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK (Pamatdirektīva) 5. panta 2. punktu var no attiecīgās valsts regulatīvās iestādes pieprasīt sīkākas ziņas vai skaidrojumu. Valstu regulatīvajām iestādēm jācenšas iesniegt pieprasītās ziņas trīs darbdienu laikā, ja tās ir viegli pieejamas.

               14.

               Iestāde pārbaudīs, vai pasākuma projekts, par kuru ziņots ar saīsināto paziņojuma veidlapu, ietilpst iepriekš 6. punktā uzskaitītajās grupās. Ja Iestāde uzskatīs, ka tā nav, tā piecu darbdienu laikā informēs attiecīgo valsts regulatīvo iestādi un lūgs paziņotāju regulatīvo iestādi iesniegt pasākuma projektu, izmantojot standarta paziņojuma procedūru.

               15.

               Ja Iestāde izteiks viedokli saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK (Pamatdirektīva) 7. panta 3. punktu, tā attiecīgajai valsts regulatīvajai iestādei to paziņos ar elektroniskiem līdzekļiem un to publicēs savā tīmekļa vietnē.

               16.

               Ja valsts regulatīvā iestāde izsaka viedokli saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK (Pamatdirektīva) 7. panta 3. punktu, tā ar elektroniskiem līdzekļiem to dara zināmu Iestādei un pārējām valsts regulatīvajām iestādēm.

               17.

               Ja saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK (Pamatdirektīva) 7. panta 4. punktu Iestāde uzskatīs, ka pasākuma projekts radīs šķērsli EEZ līguma darbībai, vai ja tai būs nopietnas šaubas par tā saderību ar EEZ tiesību aktiem, it sevišķi ar mērķiem, kas minēti Direktīvas 2002/21/EK (Pamatdirektīva) 8. pantā, vai ja tā pēc tam atsauks savus iebildumus vai pieņems lēmumu, kas liek valsts regulatīvajai iestādei atsaukt pasākuma projektu, tā to paziņos attiecīgajai valsts regulatīvajai iestādei ar elektroniskiem līdzekļiem un publicēs paziņojumu savā tīmekļa vietnē.

               18.

               Attiecībā uz paziņojumiem, kas izdarīti atbilstīgi Direktīvas 2002/19/EK (Piekļuves direktīva) 8. panta 3. punkta otrajai daļai, Iestāde saskaņā ar Direktīvas 2002/19/EK (Piekļuves direktīva) 14. panta 2. punktu parastos apstākļos laika posmā, kas nepārsniedz trīs mēnešus, pieņems lēmumu atļaut vai neatļaut valsts regulatīvajai iestādei pieņemt ierosināto pasākuma projektu. Iestāde var nolemt šo termiņu pagarināt par diviem mēnešiem radušos grūtību dēļ.

               19.

               Valsts regulatīvā iestāde katrā laikā var atsaukt paziņoto pasākuma projektu, un tādā gadījumā paziņotais pasākums tiks izņemts no reģistra. Iestāde par to publicēs paziņojumu savā tīmekļa vietnē.

               20.

               Ja valsts regulatīvā iestāde pieņem pasākuma projektu pēc Iestādes vai citas valsts regulatīvās iestādes viedokļa saņemšanas saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK (Pamatdirektīva) 7. panta 3. punktu, tā ziņo Iestādei un citām valstu regulatīvajām iestādēm par to, kā tā maksimāli ievērojusi izteikto viedokli.

               21.

               Pēc valsts regulatīvās iestādes lūguma Iestāde neformāli apspriedīs pasākuma projektu pirms tā izziņošanas.

               22.

               Katru Direktīvā 2002/21/EK (Pamatdirektīva) vai šajā ieteikumā minēto termiņu aprēķina šādi:

                           a)

                           ja dienās, nedēļās vai mēnešos izteikts termiņš ir skaitāms no kāda notikuma brīža, tad to dienu, kad notiek attiecīgais notikums, attiecīgajā termiņā neiekļauj;

                           b)

                           nedēļās vai mēnešos izteikts termiņš beidzas termiņa pēdējās nedēļas vai pēdējā mēneša tās dienas beigās, kas ir tā pati nedēļas diena vai tas pats datums, kad ir noticis notikums, no kura sāk skaitīt attiecīgo termiņu. Ja mēnešos izteikta termiņa pēdējā mēnesī nav tā datuma, kurā termiņam būtu jābeidzas, tad termiņš beidzas minētā mēneša pēdējās dienas beigās;

                           c)

                           termiņā ieskaita oficiālās brīvdienas, sestdienas un svētdienas, ja vien tās īpaši nav izslēgtas vai termiņi ir izteikti darba dienās. Oficiālās brīvdienas ir visas dienas, ko par tādām ir atzinusi EBTA dalībvalsts vai Iestāde;

                           d)

                           darbdienas ir visas dienas, kas nav oficiālās brīvdienas, sestdienas vai svētdienas.

                     Ja termiņa beigas iekrīt sestdienā, svētdienā vai oficiālā brīvdienā, tas pagarināms līdz nākamās darbdienas beigām.
               Iestāde katru gadu EEZ papildinājumā Eiropas Savienības Oficiālajam Vēstnesim publicē EBTA valstu un Iestādes noteikto oficiālo brīvdienu sarakstu. EBTA valstis pēc Iestādes pieprasījuma nosūta tai oficiālo brīvdienu sarakstu.

               23.

               Iestāde kopā ar valstu regulatīvajām iestādēm izvērtēs nepieciešamību atbilstīgi pārskatīt šo ieteikumu pēc datuma, kurš ir noteikts reglamentējošo noteikumu, kā tie iekļauti EEZ tiesībās, pārskatīšanas ietvaros to transponēšanai EBTA valstu tiesību aktos.

               24.

               Šis ieteikums ir adresēts EBTA valstīm.

      Briselē, 2009. gada 2. decembrī

            EBTA Uzraudzības iestādes vārdā –

            priekšsēdētājs

         Per SANDERUD

            kolēģijas loceklis

         Kurt JÄGER

      (1)  Turpmāk “Iestāde”.

      (2)  Turpmāk “EEZ līgums”.

      (3)  OV L 108, 24.4.2002., 33. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 717/2007, OV L 171, 29.6.2007., 32. lpp.

      (4)  OV L 108, 24.4.2002., 7. lpp.

      (5)  Pieņemts ar Lēmumu Nr. 193/04/COL, OV L 113, 27.4.2006., 10. lpp.

      (6)  EBTA Uzraudzības iestādes 2008. gada 5. novembra Ieteikums par attiecīgajiem produkta un pakalpojumu tirgiem elektronisko sakaru nozarē, kuros var būt nepieciešams ex ante regulējums, pamatojoties uz EEZ līguma XI pielikuma 5.cl punktā minēto aktu (Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem), kas pielāgots ar Līguma 1. protokolu. Turpmāk “Ieteikums par attiecīgajiem tirgiem”. Ieteikums pieņemts ar 2008. gada 5. novembra Lēmumu Nr. 688/08/COL, ar kuru pieņem Ieteikumu par attiecīgajiem produkta un pakalpojumu tirgiem elektronisko sakaru nozarē, kuros var būt nepieciešams ex ante regulējums, un publicēts OV C 156, 9.7.2009., 18. lpp., un EEZ papildinājumā Nr. 36, 9.7.2009., 1. lpp.

      (7)  OV L 200, 30.7.2002., 38. lpp., ar grozījumiem.

      (8)  Skatīt iepriekš 5. zemsvītras piezīmi.

      (9)  OV L 108, 24.4.2002., 51. lpp.

      I PIELIKUMS

         Standarta veidlapa paziņojumiem par pasākumu projektiem atbilstīgi Direktīvas 2002/21/EK (Pamatdirektīva) 7. pantam

      (Standarta paziņojuma veidlapa)

         IEVADS

      Standarta paziņojuma veidlapā noteikts informācijas kopsavilkums, kas valstu regulatīvajām iestādēm jāsniedz Iestādei, paziņojot par pasākumu projektiem atbilstīgi standarta paziņošanas procedūrai saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK (Pamatdirektīva) 7. pantu.
      Jautājumus, kas saistīti ar 7. panta īstenošanu, Iestāde plāno apspriest ar valstu regulatīvajām iestādēm, it sevišķi sanāksmēs pirms paziņošanas. Līdz ar to valstu regulatīvās iestādes tiek mudinātas apspriesties ar Iestādi par jebkuru standarta paziņojuma veidlapas aspektu, it īpaši par to, kādu informāciju tām tiek prasīts iesniegt, vai, gluži otrādi, par iespēju atbrīvot no pienākuma sniegt kādas no ziņām saistībā ar tirgus analīzi, kas veikta atbilstīgi Direktīvas 2002/21/EK (Pamatdirektīva) 15. un 16. pantam.

         PAREIZA UN PILNĪGA INFORMĀCIJA

      Visai valstu pārvaldes iestāžu sniegtajai informācijai jābūt pareizai un pilnīgai, un tās kopsavilkumam jābūt sniegtam tālāk noteiktajā standarta paziņojuma veidlapā. Standarta paziņojuma veidlapa nav domāta, lai aizstātu paziņoto pasākuma projektu, bet tai ir jādod iespēja Iestādei un citu EBTA valstu regulatīvajām iestādēm pēc standarta paziņojuma veidlapā ietvertās informācijas pārbaudīt, vai paziņotajā pasākuma projektā patiešām ir visas ziņas, kas Iestādei vajadzīgas, lai izpildītu tās uzdevumus atbilstīgi Direktīvas 2002/21/EK (Pamatdirektīva) 7. pantam tajā noteiktajā termiņā.
      Prasītā informācija jāizklāsta standarta paziņojuma veidlapas iedaļās un punktos ar savstarpējām norādēm uz pasākuma projekta tekstu, kurā šī informācija atrodama.

         VALODA

      Standarta paziņojuma veidlapu aizpilda angļu valodā.

         1.   sadaļa

         Tirgus noteikšana

      Attiecīgā gadījumā norādīt:

                  1.1.

                  Attiecīgo produktu/pakalpojumu tirgu. Vai šis tirgus ir minēts ieteikumā par attiecīgajiem tirgiem?

                  1.2.

                  Konkrēto ģeogrāfisko tirgu;

                  1.3.

                  Valsts konkurences iestādes atzinuma, ja tas sniegts, īsu kopsavilkumu;

                  1.4.

                  Īsu pārskatu par līdzšinējiem rezultātiem sabiedriskajā apspriešanā par ierosināto tirgus noteikšanu (piemēram, cik viedokļu saņemts, kuri respondenti piekrīt ierosinātajai tirgus noteikšanai, kuri respondenti tai nepiekrīt);

                  1.5.

                  Ja konkrētais tirgus atšķiras no tiem, kas uzskaitīti ieteikumā par konkrētajiem tirgiem, – kopsavilkumu par galvenajiem iemesliem, kas attaisno ierosināto tirgus noteikšanu, atsaucoties uz 2. iedaļu Iestādes 2004. gada 14. jūlija pamatnostādnēs par tirgus analīzi un būtiskas ietekmes tirgū novērtēšanu atbilstīgi reglamentējošajiem noteikumiem par elektroniskajiem sakariem un pakalpojumiem (1) un trim galvenajiem kritērijiem, kas minēti ieteikuma par konkrētajiem tirgiem 6. līdz 14. apsvērumā un pievienoto paskaidrojumu (2) 2.2. iedaļā.

         2.   iedaļa

         Tādu uzņēmumu noteikšana, kuriem ir būtiska ietekme tirgū

      Attiecīgā gadījumā norādīt:

                  2.1.

                  To uzņēmumu nosaukumus, kas uzskatāmi par tādiem, kuriem atsevišķi vai kopīgi ir būtiska ietekme tirgū;
                  attiecīgā gadījumā – to uzņēmumu nosaukumus, kurus vairs neuzskata par tādiem, kam ir būtiska ietekme tirgū;

                  2.2.

                  Kritērijus, kas izmantoti uzņēmuma noteikšanai par tādu, kam atsevišķi vai kopīgi ir būtiska ietekme tirgū vai kam tādas nav;

                  2.3.

                  To galveno uzņēmumu (konkurentu) nosaukumus, kas darbojas konkrētajā tirgū;

                  2.4.

                  Iepriekš minēto uzņēmumu tirgus daļas un tirgus daļas aprēķināšanas pamatu (piemēram, apgrozījums, abonentu skaits).

            Lūdzam sniegt īsu kopsavilkumu par:

                  2.5.

                  Valsts konkurences iestādes atzinumu, ja tas sniegts;

                  2.6.

                  Līdzšinējiem rezultātiem sabiedriskajā apspriešanā par ierosināto uzņēmumu noteikšanu par tādiem, kam ir būtiska ietekme tirgū (piemēram, kopējais saņemto viedokļu skaits, cik respondentu piekrīt/nepiekrīt ierosinātajai uzņēmumu noteikšanai).

         3.   iedaļa

         Reglamentējošie pienākumi

      Attiecīgā gadījumā norādīt:

                  3.1.

                  Tiesisko pamatu uzliekamajiem, spēkā paturamajiem, grozāmajiem vai atceļamajiem pienākumiem (Direktīvas 2002/19/EK (Piekļuves direktīva) 9. līdz 13. pants);

                  3.2.

                  Kādu iemeslu dēļ uzņēmumu pienākumu uzlikšana, paturēšana spēkā vai grozīšana ir uzskatāma par samērīgu un attaisnojamu, ņemot vērā Direktīvas 2002/21/EK (Pamatdirektīva) 8. pantā noteiktos mērķus; vai arī norādīt pasākuma projekta punktus, iedaļas vai lappuses, kur šāda informācija atrodama.

                  3.3.

                  Ja ierosinātie reglamentējošie līdzekļi ir citādi nekā Direktīvas 2002/19/EK (Pamatdirektīva) 9. līdz 13. pantā noteiktie, norādīt, kādi “ārkārtas apstākļi” minētās direktīvas 8. panta 3. punkta nozīmē attaisno tādu reglamentējošo līdzekļu noteikšanu; vai arī norādīt pasākuma projekta punktus, iedaļas vai lappuses, kur šāda informācija atrodama.

         4.   iedaļa

         Atbilstība starptautiskajām saistībām

      Saistībā ar Direktīvas 2002/19/EK (Piekļuves direktīva) 8. panta 3. punkta pirmās daļas trešo ievilkumu attiecīgā gadījumā norādīt:

                  4.1.

                  Vai pasākuma projekts ierosināts ar nodomu uzlikt, grozīt vai atcelt pienākumus tirgus dalībniekiem, kā paredzēts Direktīvas 2002/19/EK (Piekļuves direktīva) 8. panta 5. punktā;

                  4.2.

                  Attiecīgo uzņēmumu nosaukumus;

                  4.3.

                  Kādas starptautiskās saistības, kuras uzņēmusies EBTA valsts, ir jāizpilda.

         (1)  EBTA Uzraudzības iestādes 2004. gada 14. jūlija pamatnostādnes par tirgus analīzi un būtiskas ietekmes tirgū novērtēšanu atbilstīgi reglamentējošajiem noteikumiem par elektroniskajiem sakariem un pakalpojumiem, kas minēti Līguma par Eiropas Ekonomikas zonu XI pielikumā. Pieņemtas ar Lēmumu Nr. 194/04/COL, OV C 101, 27.4.2006., 1. lpp. un EEZ papildinājums Nr. 21, 27.4.2006., 1. lpp.

         (2)  Paskaidrojums, kas pievienots Komisijas Ieteikumam par attiecīgajiem produktu un pakalpojumu tirgiem elektronisko sakaru nozarē, kuros var būt nepieciešams ex ante regulējums saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem, SEC(2007) 1483, galīgā redakcija.

      II PIELIKUMS

         Saīsinātā veidlapa paziņojumiem par pasākumu projektiem atbilstīgi Direktīvas 2002/21/EK (Pamatdirektīva) 7. pantam

      (Saīsinātā paziņojuma veidlapa)

         IEVADS

      Saīsinātajā paziņojuma veidlapā noteikts informācijas kopsavilkums, kas valstu regulatīvajām iestādēm jāsniedz Iestādei, paziņojot par pasākumu projektiem atbilstīgi saīsinātajai paziņošanas procedūrai saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK (Pamatdirektīva) 7. pantu.
      Šādā gadījumā nav jāiesniedz reglamentējošā pasākuma projekta kopija un saīsinātajai paziņojuma veidlapai nav jāpievieno nekādi citi dokumenti. Tomēr saīsinātajā paziņojuma veidlapā ir jānorāda interneta adrese, kurā pasākuma projekts pieejams.

                              1.

                              Vienā vai vairākos tirgos, kas izņemts(-i) vai iepriekš nav bijis(-uši) iekļauts(-i) ieteikumā par attiecīgajiem tirgiem, ir konstatēta konkurence vai neatbilstība trim kritērijiem

                  Īsi aprakstiet paziņotā pasākuma projekta saturu. Īpaši norādiet attiecīgo tirgu un iemeslus, kādēļ tiek uzskatīts, ka šajā tirgū ir faktiska konkurence vai netiek izpildīti trīs kritēriji:

                  Norādiet atsauci uz paziņojumu atbilstīgi 7. pantam par iepriekš paziņotajiem pasākumu projektiem:

                  Vai VKI piekrīt ierosinātajam pasākuma projektam attiecībā uz konkrētā tirgus analīzi?

                  Jā
                  
                  Ja nē, norādiet iemeslus:

                  Nē
                  

                  Pasākuma projekta interneta adrese:

                  Komentāri:

                              2.

                              Vienā vai vairākos tirgos, kurā(-os) konstatēta konkurence iepriekšējā tirgus analīzē, joprojām ir konkurence

                  Īsi aprakstiet pasākuma projekta saturu, norādot attiecīgo konkrēto tirgu:

                  Norādiet atsauci uz paziņojumu atbilstīgi 7. pantam par iepriekš paziņotajiem pasākumu projektiem:

                  Vai ir izmaiņas tirgus noteikšanā salīdzinājumā ar iepriekš paziņotajiem pasākumu projektiem?

                  Jā
                  
                  Ja ir, īsi raksturojiet:

                  Nē
                  

                  Vai VKI piekrīt ierosinātajam pasākuma projektam attiecībā uz konkrētā tirgus analīzi?

                  Jā
                  
                  Ja nē, norādiet iemeslus:

                  Nē
                  

                  Pasākuma projekta interneta adrese:

                  Komentāri:

                              3.

                              Izmaiņas iepriekš uzlikto reglamentējošo līdzekļu tehniskajās detaļās

                  Sniedziet kopsavilkumu par paziņotajām izmaiņām reglamentējošajos līdzekļos, norādot attiecīgo konkrēto tirgu:

                  Pamatojiet savu slēdzienu, ka pasākums ir izmaiņas reglamentējošo līdzekļu tehniskajās detaļās un ka tas nemaina reglamentējošā līdzekļa būtību vai darbības jomu:

                  Norādiet atsauci uz paziņojumu atbilstīgi 7. pantam par iepriekš paziņotajiem pasākumu projektiem:

                  Pasākuma projekta interneta adrese:

                  Komentāri:

                              4.

                              Citiem operatoriem tiek uzlikti reglamentējošie līdzekļi, kas jau analizēti un paziņoti saistībā ar uzņēmumiem, kuri telesakaru tirgū ir līdzīgi klientūras vai kopējā apgrozījuma ziņā, nemainot principus, ko valsts regulatīvā iestāde piemērojusi iepriekšējā paziņojumā

                  Sniedziet īsu kopsavilkumu par paziņotā pasākuma projekta saturu, norādot attiecīgo konkrēto tirgu:

                  Norādiet atsauci uz paziņojumu atbilstīgi 7. pantam par iepriekš paziņotajiem pasākumu projektiem:

                  Norādiet operatorus, kuriem uzliek pienākumus ar šo pasākuma projektu:

                  Vai VKI piekrīt ierosinātajam pasākuma projektam attiecībā uz konkrētā tirgus analīzi?

                  Jā
                  
                  Ja nē, norādiet iemeslus:

                  Nē
                  

                  Pasākuma projekta interneta adrese:

                  Komentāri:


title: Eiropas Centrālās bankas ieteikums ( 2006. gada 13. novembris ) — Eiropas Savienības Padomei par Banco de España ārējo revidentu (ECB/2006/18)

text:
               21.11.2006

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/16

      EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS IETEIKUMS

   (2006. gada 13. novembris)
   Eiropas Savienības Padomei par Banco de España ārējo revidentu
   (ECB/2006/18)
   (2006/C 283/10)
   EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtus un jo īpaši to 27.1. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropas Centrālās bankas (ECB) un Eurosistēmas valstu centrālo banku pārskatus revidē neatkarīgi ārējie revidenti, kurus ieteikusi ECB Padome un apstiprinājusi Eiropas Savienības Padome.

               (2)

               Saskaņā ar Likuma par Banco de España autonomiju 4. panta 2. punktu un tās reglamenta 29. panta 3. punktu un 31. pantu Banco de España pārskatus revidē neatkarīgi ārējie revidenti, kā tas noteikts Statūtu 27. pantā, kā arī Likumā 19/1988 par pārskatu revīziju (1) attiecībā uz revidentu atbilstību, pilnvarām un rotāciju.

               (3)

               Pašreizējo Banco de España ārējo revidentu pilnvaru termiņš beigsies pēc 2005. finanšu gada revīzijas pabeigšanas. Tādēļ vajadzīgs iecelt ārējo revidentu laika posmam, kas sākas 2006. finanšu gadā.

               (4)

               Banco de España par savu ārējo revidentu no 2006. līdz 2008. finanšu gadam ir izvēlējusies Deloitte, S.L., kuru pilnvaras pēc tam var katru gadu atjaunot līdz 2012. finanšu gadam,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
   Tiek ieteikts par Banco de España ārējo revidentu no 2006. līdz 2008. finanšu gadam iecelt Deloitte, S.L., kuru pilnvaras pēc tam var katru gadu atjaunot līdz 2012. finanšu gadam.

      Frankfurtē pie Mainas 2006. gada 13. novembrī

            ECB priekšsēdētājs

         Jean-Claude TRICHET

      (1)  Ar grozījumiem, kas veikti ar Likumu 44/2002 par finanšu sistēmas reformas pasākumiem.


				|

		52012DC0312

			Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par Somijas 2012. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Somijas 2012.-2015. gada stabilitātes programmu /* COM/2012/0312 final */

			   	Ieteikums
PADOMES IETEIKUMS
par Somijas 2012. gada valsts reformu
programmu
un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Somijas 2012.-2015. gada
stabilitātes programmu
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu
un 148. panta 4. punktu,
ņemot vērā Padomes 1997. gada
7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta
stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un
koordinācijas stiprināšanu[1]
un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
un Padomes 2011. gada 16. novembra Regulu (ES) Nr. 1176/2011 par
to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko
nelīdzsvarotību[2],
un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu[3],
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
rezolūcijas[4],

ņemot vērā Eiropadomes
secinājumus,
ņemot vērā
Nodarbinātības komitejas atzinumu,
pēc apspriešanās ar Ekonomikas un
finanšu komiteju,
tā kā:
(1)(1)   Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Eiropas
Komisijas priekšlikumam aizsākt jaunu izaugsmes un
nodarbinātības stratēģiju „Eiropa 2020”, kam
pamatā būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija,
lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām,
kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas
ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.
(2)(2)   Padome 2010. gada 13. jūlijā
pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības
vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. gadam),
bet 2010. gada 21. oktobrī — lēmumu par
dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm[5], kas kopā veido
“integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika
aicinātas šīs integrētās pamatnostādnes ņemt
vērā savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.
(3)(3)   Padome 2011. gada 12. jūlijā
pieņēma ieteikumu par Somijas valsts reformu programmu 2011. gadam
un sniedza atzinumu par Somijas atjaunināto stabilitātes programmu 2011.-2014.
gadam.
(4)(4)   Komisija 2011. gada 23. novembrī pieņēma
otro Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot
otro Eiropas ex-ante un integrētas politikas koordinēšanas
pusgadu, kas balstās uz stratēģiju "Eiropa 2020".
Komisija 2012. gada 14. februārī, pamatojoties uz Regulu
(ES) Nr. 1176/2011, pieņēma Brīdinājuma mehānisma
ziņojumu[6],
kurā tā Somiju norādīja starp dalībvalstīm, par
kurām būtu jāsagatavo padziļināts pārskats.
(5)(5)   Eiropadome 2012. gada 2. martā apstiprināja
prioritātes finanšu stabilitātes nodrošināšanai, fiskālajai
konsolidācijai un izaugsmes sekmēšanai. Tā uzsvēra
nepieciešamību īstenot diferencētu, izaugsmei
labvēlīgu fiskālo konsolidāciju, ekonomikā atjaunot
normālus kreditēšanas nosacījumus, veicināt izaugsmi un
konkurētspēju, risināt bezdarba un krīzes sociālo seku
problēmas un modernizēt valsts pārvaldi.
(6)(6)   Eiropadome 2012. gada 2. martā aicināja
dalībvalstis, kas piedalās paktā "Euro plus",
savlaicīgi nākt klajā ar savām saistībām, lai
tās varētu ietvert stabilitātes vai konverģences
programmās un valsts reformu programmās.
(7)(7)   Somija 2012. gada 19. aprīlī iesniedza
stabilitātes programmu 2012.-2015. gadam un 2012. gada valsts reformu
programmu. Abas programmas izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā
to savstarpējo saistību. Veicot padziļinātu pārskatu
saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu, Komisija
arī novērtēja, vai Somiju ir skārusi makroekonomiska
nelīdzsvarotība. Komisija padziļinātajā
pārskatā[7]
secināja, ka Somiju ir skārusi nelīdzsvarotība, tomēr
tā nav pārmērīga.
(8)(8)               Pamatojoties uz stabilitātes programmas
novērtējumu saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97
5. panta 1. punktu, Padome uzskata, ka programmas budžeta prognožu
pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs 2012.-2013. gadam ir
ticams un programmā paredzētais IKP pieaugums atbilst Komisijas 2012. gada
pavasara prognozēm. Arī prognozes 2014. un 2015. gadam ir
reālistiskas, jo tajās paredzētais IKP pieaugums ir
ievērojami mazāks nekā laikā pirms krīzes un
mazāks nekā atlabšanas laikposmā 2010.-2011. gadā.
Somijas 2012. gada stabilitātes programmas galvenais budžeta
mērķis ir, ierobežojot izdevumus un palielinot ieņēmumus,
samazināt centrālās valdības budžeta deficītu.
Centrālās valdības budžets ir galvenais
vispārējās valdības budžeta deficīta avots,
tāpēc tā stāvokļa uzlabošana veicinās
vispārējās valdības budžeta līdzsvarošanu. Vidēja
termiņa budžeta mērķis (VTM) – pārpalikums 0,5 % no
IKP strukturālā izteiksmē – pienācīgi atspoguļo
Stabilitātes un izaugsmes pakta prasības. Pamatojoties uz
(pārrēķināto) strukturālo budžeta bilanci[8], Somija 2011. gadā ir
izpildījusi VTM, bet varētu nedaudz novirzīties no tā 2012.-2015. gadā.
Valsts izdevumu pieauguma temps, ņemot vērā diskrecionārus
ieņēmumu pasākumus, atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta
izdevumu kritērijam visos gados, izņemot 2015. gadu. Programmas
mērķis ir līdz 2015. gadam līdzsvarot
vispārējās valdības budžetu un no 2016. gada
panākt pārpalikumu. Parāda attiecība ir ievērojami
mazāka nekā 60 % no IKP, un saskaņā ar programmu 2014. gadā
tā sasniegs augstāko punktu – gandrīz 52 % no IKP – un
pēc tam sāks kristies. Somijas valsts finanšu ilgtspēja vēl
aizvien ir lielā mērā nepietiekama, un šis trūkums
galvenokārt izriet no apgādājamo īpatsvara straujas
pasliktināšanās, ko izraisa sabiedrības novecošana. Valsts
finanšu ilgtspējas nepietiekamība ir rūpīgi jāuzrauga
un attiecīgi jākoriģē pasākumi. Somijas
fiskālā sistēma ir piesaistīta daudzgadu izdevumu
maksimālajām robežvērtībām, tomēr
municipālajā sektorā tās pašlaik nepiemēro.
(9)(9)   Sabiedrisko pakalpojumu produktivitāte pēdējā
desmitgadē ir samazinājusies. Somijas iestādes jau ir veikušas
vairākas reformas šīs problēmas risināšanai, tomēr to
īstenošana ir noritējusi lēni, it sevišķi pašvaldību
līmenī. Turklāt pašlaik norisinās valsts mēroga
municipālā reforma un tiek īstenota centrāla valsts
produktivitātes programma. Turpmākus produktivitātes uzlabojumus
un izmaksu ietaupījumus varētu panākt, veicinot plašāku
konkurenci aizsargātos privāto un sabiedrisko pakalpojumu sektoros,
tādā nolūkā mazinot produktu un darba tirgus
regulēšanu.
(10)(10)           Pagājušajā gadā Somijas valdība
ieviesusi jaunus pasākumus jauniešu bezdarba un ilgstoša bezdarba
mazināšanai. To vidū bija izmēģinājuma programma
ilgstoša bezdarba mazināšanai un sociālās garantijas ieviešana
jauniešiem. Ieviestie pasākumi ir vērienīgi un svarīgi, bet
tagad tie jāīsteno, skaidri nosakot prioritāti − uzlabot
mērķgrupu prasmju līmeni un stāvokli darba tirgū. Ņemot
vērā demogrāfiskās pārmaiņas, vecāka
gadagājuma strādājošo nodarbinātības līmeņa
paaugstināšana ir svarīgs faktors, kas palīdzētu
nodrošināt valsts finanšu ilgtspēju un nākotnē
apmierināt pieprasījumu pēc darbaspēka. Paredzamais dzīves
ilgums palielinājies straujāk, nekā tika prognozēts 2005. gada
pensiju reformas gaitā, un tāpēc pašreizējais likumā
paredzētā pensionēšanās vecuma diapazons laika gaitā
var izrādīties nepietiekams. Valdība savā programmā
apņēmusies līdz 2025. gadam palielināt faktisko
pensionēšanās vecumu līdz 62,4 gadiem. 2012. gada
martā sociālie partneri vienojās par vairākiem darba
dzīves paildzināšanas pasākumiem. Valdība ir
apņēmusies veikt pensiju reformu ne vēlāk kā 2017. gada
1. janvārī. Tagad jāpievēršas saskaņoto
darbības virzienu īstenošanai drīzākajā laikā.
(11)(11)           Regulatīvie šķēršļi Somijas
pakalpojumu sektorā vēl aizvien ir ierobežojoši, un tirgus
koncentrācija ir liela ne tikai mazumtirdzniecībā, bet arī
ražošanas nozarēs. Pārtikas preču mazumtirdzniecībā
Somijā ir viens no augstākajiem tirgus koncentrācijas
rādītājiem, un pārtikas cenas ir starp Eiropā
augstākajām. Konkurences tiesību aktos paredzētie naudas
sodi Somijā vienmēr ir bijuši nelieli, un tas raisa šaubas par to
atturošo iedarbību. Ir veikti daži politikas pasākumi konkurences
jomā, piemēram, pieņemts jauns valsts konkurences likums un
jauns likums par zemes izmantojuma plānošanu un būvniecību.
Valdība ir arī apņēmusies uzsākt jaunu programmu
konkurences veicināšanai. Tas būtu jādara nekavējoties, lai
sekmīgāk nostiprinātu konkurences sistēmu preču un
pakalpojumu tirgos.
(12)(12)           Produktivitātes pieaugums Somijā ir
ieslīdzis stagnācijā, un Somijas eksportējošie
uzņēmumi pēdējos gados ir zaudējuši tirgus daļas
ārvalstu tirgos. Darbaspēka vienības izmaksas palielinājušās,
tomēr tas nav noticis rūpniecības nozarēs. Dažas no pašlaik
vadošajām nozarēm, jo sevišķi elektronikas un papīra
rūpniecība, šķiet, ir sasniegušas izaugsmes augstāko
punktu, un kopējā rūpniecības daļa IKP samazinās.
Somija eksportē starpproduktus un ieguldījumu preces galvenokārt
uz valstīm ar attīstītu, lēni augošu ekonomiku, un tās
ražojumi nav plaši pārstāvēti jaunattīstības valstu
tirgos. Lai nākotnē varētu rasties daudzi spēcīgi
eksportētāji, Somijas ekonomikai nepieciešama lielāka
uzņēmumu un eksporta tirgu diversifikācija. Neraugoties uz Somijas
ievērojamajiem pagātnes sasniegumiem pētniecības un
izstrādes, kā arī inovācijas ziņā, pastāv
risks, ka Somijai neizdosies saglabāt vadošās pozīcijas ES
inovācijas jomā, ja būtiski nepalielināsies novatorisku,
strauji augošu uzņēmumu skaits. Tālab jāatbalsta
inovācija, dodot iespēju no pētniecības un izstrādes
pāriet pie tirgū pieprasītu izstrādājumu ražošanas, un
jāveicina iekļūšana strauji augošos eksporta tirgos.
Īstermiņā būs svarīgi izmantot un izplatīt IKT
jomā gūto plašo zinātību arī citās Somijas
rūpniecības nozarēs, tostarp valsts sektorā. Runājot
par algu pieaugumu, 2011. gadā noslēgtā
trīspusējā vienošanās par algām paver ceļu
nelielam algu pieaugumam 2012. un 2013. gadā, un tam vajadzētu
uzlabot Somijas relatīvo stāvokli salīdzinājumā ar
tās galvenajiem tirdzniecības partneriem.
(13)(13)            Somija
uzņēmusies vairākas saistības saskaņā ar paktu
"Euro plus". Šīs saistības, kas paustas 2011. gadā,
prasa uzlabot konkurētspēju, nodarbinātības
rādītājus un valsts finanšu ilgtspējību,
nostiprināt finanšu stabilitāti un nodrošināt nodokļu
saskaņošanu. Komisija ir novērtējusi pakta "Euro plus"
saistību īstenošanu. Šā novērtējuma rezultāti
ņemti vērā ieteikumos.
(14)(14)           Eiropas pusgada kontekstā Komisija veikusi Somijas
ekonomikas politikas visaptverošu analīzi. Tā novērtējusi
stabilitātes programmu un valsts reformu programmu un sniegusi
padziļinātu pārskatu. Komisija ņēmusi vērā
ne tikai šo programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās
un sociālekonomiskās politikas izveidē Somijā, bet arī
to atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot
vērā nepieciešamību nostiprināt Eiropas Savienības
vispārējo ekonomisko pārvaldību, tālab dodot ES
ieguldījumu turpmākajos valstu lēmumos. Komisijas ieteikumi
Eiropas pusgada kontekstā atspoguļoti turpmāk 1. līdz 5. ieteikumā.

(15)(15)           Ņemot vērā šo novērtējumu,
Padome ir izskatījusi Somijas stabilitātes programmu, un tās
atzinums[9]
ir īpaši atspoguļots turpmāk 1. ieteikumā.
(16)(16)           Ņemot vērā Komisijas veiktā
padziļinātā pārskata un šā novērtējuma
rezultātus, Padome ir izskatījusi Somijas 2012. gada valsts
reformu programmu un Somijas stabilitātes programmu. Tās ieteikumi
saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu it
sevišķi atspoguļoti turpmākajos ieteikumos,
IESAKA Somijai laikposmā no 2012. līdz
2013. gadam rīkoties šādi.
1.           Saglabāt stabilu
fiskālo stāvokli 2012. gadā un pēc tam,
koriģējot jebkādu novirzīšanos no vidēja termiņa
budžeta mērķa (VTM), kas ilgtermiņā nodrošina valsts
finanšu ilgtspēju. Šādā nolūkā nostiprināt un
strikti īstenot budžeta stratēģiju, atbalstot to ar pietiekami
precizētiem pasākumiem, 2013. gadam un pēc tam, tostarp
izpildot izdevumu kritēriju. Arī turpmāk katru gadu
novērtēt ar sabiedrības novecošanu saistītās
ilgtspējas nepietiekamības apmēru un koriģēt valsts ieņēmumus
un izdevumus atbilstīgi ilgtermiņa mērķiem un
vajadzībām. Sekmīgāk integrēt pašvaldību sektoru
daudzgadu izdevumu maksimālo robežvērtību sistēmā.
2.           Veikt turpmākus
pasākumus, kuru mērķis ir uzlabot produktivitāti un
ietaupīt izmaksas sabiedrisko pakalpojumu sniegšanā, tostarp veikt
strukturālas izmaiņas un efektivitāti uzlabojošas
administratīvi teritoriālas reformas, arī lai risinātu ar
sabiedrības novecošanu saistītās problēmas.
3.           Īstenot
pastāvīgus pasākumus, kuru mērķis ir uzlabot jauniešu
un ilgstoši bez darba esošu personu pozīcijas darba tirgū, īpaši
pievēršoties prasmju pilnveidošanai. Veikt turpmākus pasākumus
vecāka gadagājuma strādājošo nodarbinātības
veicināšanai, tostarp mazinot iespējas agrāk iziet no darba tirgus.
Veikt pasākumus likumā noteiktā pensionēšanās vecuma
palielināšanai līdz ar paredzamā mūža ilguma
pagarināšanos.
4.           Turpināt konkurences
paplašināšanu preču un pakalpojumu tirgos, it sevišķi
mazumtirdzniecībā, nodrošinot jaunā konkurences likuma un
jaunās veselīgas konkurences veicināšanas programmas
efektīvu īstenošanu. Municipālo pakalpojumu iepirkumu
padarīt vēl atklātāku, rīkojot izsoles uz konkurences
pamata un nodrošinot neitrālu konkurenci starp privātiem un valsts
uzņēmumiem. Veikt turpmākus pasākumus, kuru
mērķis ir nodrošināt to, ka konkurences tiesību aktos paredzētie
naudas sodi ir pietiekami atturoši.
5.           Lai uzlabotu
produktivitātes pieaugumu un ārējo konkurētspēju,
turpināt centienus diversificēt uzņēmējdarbības
struktūru, it sevišķi ātrāk ieviešot plānotos
inovācijas bāzes paplašināšanas pasākumus un līdztekus
turpinot saskaņot algu un produktivitātes pieaugumu.
Briselē,
                                                                       Padomes vārdā–
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.
[2]               OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.
[3]               COM(2012) 312 final.
[4]               P7_TA(2012)0048 un P7_TA(2012)0047.
[5]               Padomes 2012. gada 26. aprīļa Lēmums 2012/238/ES.
[6]               COM(2012) 68 final.
[7]               SWD(2012) 154 final.
[8]               Cikliski koriģēta bilance bez
vienreizējiem un pagaidu pasākumiem, kuru Komisijas dienesti,
izmantojot vispāratzītu metodiku, pārrēķinājuši,
pamatojoties uz programmā sniegto informāciju.
[9]               Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97
5. panta 2. punktu.


title: Eiropas Centrālās Bankas ieteikums ( 2009. gada 3. aprīlis ) Eiropas Savienības Padomei par De Nederlandsche Bank ārējo revidentu (ECB/2009/8)

text:
               22.4.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 93/1

      EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS IETEIKUMS

   (2009. gada 3. aprīlis)
   Eiropas Savienības Padomei par De Nederlandsche Bank ārējo revidentu
   (ECB/2009/8)
   2009/C 93/01
   EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtus un jo īpaši to 27.1. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropas Centrālās bankas (ECB) un nacionālo centrālo banku pārskatus revidē neatkarīgi ārējie revidenti, kurus ieteikusi ECB Padome un apstiprinājusi Eiropas Savienības Padome.

               (2)

               2005. gada 12. jūlijā Josephus Andreas Nijhuis, reģistrēts grāmatvedis un PricewaterhouseCoopers Accountants N.V. (“PWC”) valdes priekšsēdētājs, kurš rīkojas savā vārdā, tika iecelts par De Nederlandsche Bank (DNB) ārējo revidentu uz neierobežotu laika posmu, kas sākas 2005. finanšu gadā.

               (3)

               Josephus Andreas Nijhuis 2008. gada 1. oktobrī atkāpās no amata PWC. Tādēļ DNB nepieciešams iecelt jaunu revidentu.

               (4)

               DNB vēlas par tās ārējo revidentu 2008.–2011. finanšu gadā iecelt PWC

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
   Tiek ieteikts par De Nederlandsche Bank ārējo revidentu 2008.–2011. finanšu gadā iecelt PricewaterhouseCoopers Accountants N.V.

      Frankfurtē pie Mainas, 2009. gada 3. aprīlī

            ECB prezidents

         Jean-Claude TRICHET


title: Padomes Ieteikums ( 2011. gada 12. jūlijs ) par Beļģijas 2011. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par atjaunināto Beļģijas stabilitātes programmu 2011.–2014. gadam

text:
               15.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 209/1

         PADOMES IETEIKUMS
   (2011. gada 12. jūlijs)
   par Beļģijas 2011. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par atjaunināto Beļģijas stabilitātes programmu 2011.–2014. gadam
   2011/C 209/01
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   pēc apspriešanās ar Ekonomikas un finanšu komiteju,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam uzsākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju – “Eiropa 2020” – kurai par pamatu ņemta ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), bet 2010. gada 21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (2), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Komisija 2011. gada 12. janvārī pieņēma pirmo Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot jaunu ekonomiskās pārvaldības ciklu ES un pirmo Eiropas ex-ante un integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas balstās uz stratēģiju “Eiropa 2020”.

               (4)

               Eiropadome 2011. gada 25. martā apstiprināja fiskālās konsolidācijas un strukturālu reformu prioritātes saskaņā ar Padomes 2011. gada 15. februāra un 7. marta secinājumiem un atbilstīgi Komisijas Gada izaugsmes pētījumam. Tā uzsvēra, ka prioritāte jāpiešķir stabilam budžetam un fiskālās stabilitātes atjaunošanai, bezdarba samazināšanai ar darbaspēka tirgus reformu palīdzību un jauniem centieniem stiprināt izaugsmi. Tā aicināja dalībvalstis šīs prioritātes izvērst konkrētos pasākumos, ko paredzēts iekļaut to stabilitātes vai konverģences programmās un valsts reformu programmās.

               (5)

               Eiropadome 2011. gada 25. martā aicināja dalībvalstis, kuras piedalās paktā “Euro plus”, savlaicīgi nākt klajā ar savām saistībām, lai tās iekļautu attiecīgo valstu stabilitātes vai konverģences programmās un valsts reformu programmās.

               (6)

               Beļģija 2011. gada 15. aprīlī iesniedza savu 2011. gada stabilitātes programmas atjauninājumu, kas attiecas uz laikposmu no 2011. līdz 2014. gadam, un 2011. gada valsts reformu programmu. Abas programmas ir izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (7)

               Iepriekšējos desmit gados pirms 2008. gada Beļģijas IKP pieauga stabili, vidēji par 2,3 % gadā. 2009. gadā valsts pilnā mērā izjuta pasaules ekonomikas lejupslīdes ietekmi, un IKP samazinājās par 2,8 %. Lejupslīdes ietekme uz nodarbinātību bija samērā ierobežota. Amortizējošu ietekmi nodrošināja darba stundu skaita īslaicīga samazināšanās un darba ražīguma darba stundā kritums. 2009. gadā nodarbinātība samazinājās par 0,4 %, bet 2010. gadā tā atkal pieauga. Tomēr bezdarba līmenis pieauga no 7 % pirms lejupslīdes līdz 8,3 % 2010. gadā. Pateicoties tam, ka atsāka pieaugt pasaules tirdzniecības apjoms, atveseļošanās 2010. gadā ir bijusi spēcīgāka, nekā gaidīts, un IKP ir palielinājies par 2,2 %. Tā kā darbojas automātiskie stabilizatori un, reaģējot uz krīzi, ir veikti diskrecionārie pasākumi, vispārējās valdības budžeta deficīts ir palielinājies no 1,3 % no IKP 2008. gadā līdz 5,9 % no IKP 2009. gadā.

               (8)

               Pamatojoties uz atjauninātās stabilitātes programmas izvērtējumu saskaņā ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka makroekonomikas scenārijs, uz kuru pamatojas budžeta prognozes stabilitātes programmā, ir ticams. Lai gan tas pamatojas uz nedaudz mazāk labvēlīgiem izaugsmes pieņēmumiem 2011. gadam, kopumā tas atbilst jaunākajai Komisijas dienestu 2011. gada pavasara prognozei. 2010. gadā budžeta deficīts bija mazāks, nekā gaidīts, proti, 4,1 %, un stabilitātes programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir samazināt to līdz 3,6 % 2011. gadā un zem 3 % atsauces vērtības līdz 2012. gadam, kas ir Padomes noteiktais termiņš pārmērīga budžeta deficīta novēršanai. Ņemot vērā diezgan piesardzīgās ekonomiskās prognozes, 2011. gadam plānotais deficīta samazinājums šķiet realizējams. Tomēr fiskālo pasākumu apmērs visticamāk būs mazāks nekā Padomes ieteiktie 0,75 % no IKP vidēji gadā, jo īpaši 2011. un 2012. gadā, kad tie būtu attiecīgi tikai attiecīgi 0,4 un 0,3 % no IKP strukturālā izteiksmē. Turklāt budžeta deficīta mērķi 2012. un turpmākajiem gadiem nav papildināti ar konkrētiem korekcijas pasākumiem. Visbeidzot, stabilitātes programmas laikposmā no 2011. līdz 2014. gadam nav paredzēts sasniegt vidējā termiņa mērķi (VTM), kas ir strukturālais pārpalikums 0,5 % apmērā no IKP.

               (9)

               Ņemot vērā to, ka 2010. gada rezultāts bija labāks, nekā paredzēts, 2011. gadā vajadzētu censties deficītu samazināt vērienīgāk, kā arī straujāk virzīties uz 3 % no IKP robežvērtības sasniegšanu. Turklāt, neīstenojot papildu konsolidācijas pasākumus, līdz 2012. gadam nebūs iespējams novērst pārmērīgo budžeta deficītu un turpināt virzību uz VTM sasniegšanu. Tā kā Beļģijā nodokļu slogs, jo īpaši attiecībā uz darbaspēka ienākumiem, jau ir ļoti liels, šādiem konsolidācijas pasākumiem galvenokārt vajadzētu būt balstītiem uz izdevumu samazināšanu.

               (10)

               Ekonomikas un finanšu krīze pārtrauca pirms tam valdošo valdības parāda ilgtermiņa samazināšanās tendenci. Parāda attiecība, kas kopš 1993. gada ir samazinājusies (minētajā gadā tā sasniedza maksimumu – 134 % no IKP, pēc tam samazinoties līdz 84 % no IKP 2007. gadā), kopš 2008. gada ir atsākusi pieaugt, un 2010. gada beigās tā sasniedza 96,8 % no IKP. Augstais valsts parāda līmenis joprojām ir nopietna problēma, jo īpaši tāpēc, ka sabiedrības novecošanas ietekme uz budžetu ilgtermiņā ir lielāka nekā vidēji ES, ko galvenokārt rada samērā liels pensiju izdevumu pieaugums, kas radīs vēl lielāku spriedzi valsts finansēs. Stabilitātes programmā iestādes izklāsta trīsvirzienu stratēģiju, lai ierobežotu prognozēto būtisko ar novecošanu saistīto izdevumu pieaugumu (samazināt valsts parāda līmeni, palielināt nodarbinātību un līdzdalības atiecību un nodrošināt stipru un uz solidaritāti balstītu sociālā nodrošinājuma sistēmu). Valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspēju vajadzētu uzlabot pietiekamai primārā pārpalikuma nodrošināšanai vidējā termiņā un Beļģijas sociālā nodrošinājuma sistēmas, jo īpaši pensiju sistēmas, turpmākai reformēšanai. Saskaņā ar Komisijas jaunāko izvērtējumu riski attiecībā uz valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspēju ir lieli.

               (11)

               Viens no Beļģijai svarīgiem uzdevumiem ir rūpēties par to, lai finanšu sektors būtu stabils, labi funkcionējošs un spētu apmierināt reālās ekonomikas finanšu starpniecības vajadzības. Pēdējo divu gadu laikā Beļģijas finanšu sektoram smagu triecienu ir devusi finanšu krīze, kas pasliktinājusi bilances, radījusi nepieciešamību pēc ievērojama valsts atbalsta un izmaiņām banku sektora uzraudzības sistēmā. Banku sektora finanšu sistēma joprojām ir nestabila. Turklāt Beļģijā banku sektors ir ļoti koncentrēts un samērā liels salīdzinājumā ar ekonomikas apjomu.

               (12)

               1996. gada “Likumā par nodarbinātības veicināšanu un konkurētspējas piesardzīgu aizsargāšanu” noteikts, ka atalgojuma attīstībai Beļģijā vajadzētu atbilst atalgojuma tendencēm tās trijās kaimiņvalstīs (Francijā, Vācijā un Nīderlandē), tādējādi saglabājot kontroli pār darbaspēka izmaksām. Tomēr minētais likums nav spējis novērst situāciju, ka laikposmā no 2005. līdz 2010. gadam atalgojums Beļģijā ir pieaudzis straujāk nekā tās trijās kaimiņvalstīs, lai gan ražīguma pieaugums ir bijis lēnāks. Tāpēc salīdzinājumā ar kaimiņvalstīm un eurozonas vidējo rādītāju darbaspēka vienības izmaksas Beļģijā ir kāpušas straujāk. Tas ir īpaši problemātiski tāpēc, ka Beļģija ir specializējusies tādu preču ražošanā, kam ir salīdzinoši zems tehnoloģiju izmantošanas līmenis, un saskaras ar sīvu konkurenci no to valstu puses, kurās izmaksas ir zemākas. Lai gan atalgojuma noteikumi palīdz risināt sarunas par atalgojumu, to varētu uzlabot, ņemot vērā ražīguma pieauguma atšķirības, kā arī nodrošinot efektīvāku sistēmu, lai īstenotu korekcijas ex post, ja mērķi netiek sasniegti.

               (13)

               Beļģijas darba tirgu raksturo vairāki iesīkstējuši faktori, kas ievērojami mazina stimulus sākt strādāt, proti, neierobežots bezdarba pabalsta saņemšanas ilgums; augstas faktiskās nodokļu robežlikmes un nodokļu slogs (jo īpaši slikti apmaksātiem darba ņēmējiem); kā arī sociālo pabalstu izmaksu pārtraukšana apvienojumā ar augstu nodokļu līmeni, stājoties darbā. Turklāt vairāki pensionēšanās varianti gados vecākiem darba ņēmējiem rada stimulu atstāt darba tirgu pirms oficiālā pensionēšanās vecuma, kas ir 65 gadi. Turpmāka aktīvā darba tirgus politikas reformēšana un tās paplašināšana, ietverot tajā personas, kuru vecums pārsniedz 50 gadus, palīdzētu paaugstināt vispārējo nodarbinātības līmeni un uzlabot stimulus darba meklēšanai. Turklāt bezdarba pabalstu līmeņa pakāpeniska samazināšana atkarībā no piešķiršanas ilguma un piešķiršanas ilguma saīsināšana vairāk stimulētu gados jaunākus darba ņēmējus iesaistīties darba tirgū. Ja priekšlaicīgas pensionēšanās kritēriji tiktu padarīti stingrāki, tas veicinātu to, ka gados vecāki darba ņēmēji turpinātu būt aktīvs darbaspēks un to, ka gados vecāki darba ņēmēji, kas kādu laiku nav strādājuši, atgrieztos darba tirgū. Visbeidzot, to iedzīvotāju, kuri nav ES pilsoņi, nodarbinātības līmenis (40,9 %) ir daudz zemāks nekā vidēji ES.

               (14)

               Kopējais nodokļu slogs darbaspēkam Beļģijā ir viens no smagākajiem ES. Ja tas tiktu samazināts, tas palīdzētu padarīt darbu pievilcīgāku. Tomēr, ņemot vērā gaidāmos ievērojamos konsolidācijas pasākumus, tas jākompensē ar mazāk izkropļojošu nodokļu ekvivalentu palielinājumu (piemēram, patēriņa nodoklis vai pārorientēšanās uz videi draudzīgiem nodokļiem). Beļģijā ir daudz zemākas netiešo nodokļu likmes enerģijai nekā kaimiņvalstīs. Apvienojumā ar augsto nodokļu slogu darbaspēkam tas nozīmē, ka Beļģijā ir visā ES viszemākā vides nodokļu attiecība pret darbaspēka nodokļiem. Tas ir veicinājis situāciju, ka augsts bezdarba līmenis sadzīvo ar samērā lielu energopatēriņu, tādējādi apgrūtinot nodarbinātības un energoefektivitātes mērķu sasniegšanu.

               (15)

               Daudzu preču un pakalpojumu cenas Beļģijā kopumā ir augstākas nekā citās dalībvalstīs, liecinot par vāju konkurences spiedienu, jo īpaši mazumtirdzniecības nozarē un tīklu nozarēs, kā arī par vāju uzraudzības sistēmu. Mazumtirdzniecības nozarē Beļģijā ir lieli šķēršļi ienākšanai tirgū un darbības ierobežojumi. Jo īpaši konkurenci ierobežojoši noteikumi joprojām ierobežo darba laikus, aizsargā vēsturiskos uzņēmumus pret jaunpienācējiem un kavē jaunu uzņēmējdarbības modeļu un tehnoloģiju izplatīšanos. Vispārēja konkurences problēma tīklu nozarēs Beļģijā ir vēsturisko uzņēmumu spēcīgā pozīcija un lielie šķēršļi ienākšanai tirgū salīdzinājumā ar citām dalībvalstīm. Tas nozīmē, ka bijušie monopolisti šajās nozarēs, nosakot augstākas cenas, joprojām var gūt lielākus ienākumus, nekā būtu iespējams uz konkurenci balstītā tirgū.

               (16)

               Beļģijas iestādes saistībā ar paktu “Euro plus” ir uzņēmušās vairākas saistības. Saistības attiecas uz četrām pakta jomām. Tās vērstas uz pasākumiem, lai samazinātu deficītu, stabilizētu enerģijas cenas un veicinātu konkurenci, kontrolētu reālā atalgojuma pieaugumu, ieviestu uzraudzības sistēmu finanšu sektora uzraudzībai un ieviestu pasākumus faktiskā pensionēšanās vecuma palielināšanai. Tomēr trūkst informācijas par pasākumiem, kas veicami, lai sasniegtu nepieciešamo fiskālo mērķi. Nav arī informācijas par to, kā varētu tikt regulēts reālā atalgojuma pieaugums vai enerģijas cenas. Attiecībā uz priekšlaicīgas pensionēšanas shēmām nav skaidrs, vai un kad tiks veikta "Paaudžu pakta" pārskatīšana un kāda varētu būt šādas pārskatīšanas ietekme konkrētu pasākumu izteiksmē. Šīs saistības ir izvērtētas un ņemtas vērā, sagatavojot ieteikumus.

               (17)

               Komisija ir izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu, tostarp paktu “Euro plus”. Tā ir ņēmusi vērā minēto programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Beļģijā un atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina ES vispārējā ekonomiskā pārvaldība, kas panākams, turpmākajos valstu lēmumos sniedzot ES līmeņa norādes. Šajā sakarā Komisija uzskata, ka vajadzētu būt iespējamam 2011. gadā vērienīgāk samazināt deficītu un ka vajadzētu konkretizēt turpmākus konsolidācijas pasākumus 2012. gadam un pēc tam. Lai uzlabotu valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspēju, ir jāturpina reformēt pensiju sistēma. Būtu jāīsteno arī turpmāki pasākumi, lai nostiprinātu konkurētspēju, palīdzētu cilvēkiem stāties darbā un pārceltu nodokļu slogu no darbaspēka uz patēriņu un enerģiju, kā arī radītu vairāk investīciju un izaugsmes iespēju pakalpojumu nozarē un tīklu nozarēs.

               (18)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, kā arī ņemot vērā Padomes Ieteikumu (2009. gada 2. decembris) saskaņā ar Līguma par Eiropas Savienības darbību 126. panta 7. punktu, Padome ir izskatījusi Beļģijas stabilitātes programmas 2011. gada atjauninājumu, un tās atzinums (3) ir jo īpaši atspoguļots turpmāk sniegto ieteikumu 1. un 2. punktā,

         AR ŠO IESAKA Beļģijai laikposmā no 2011. līdz 2012. gadam rīkoties šādi:

               1.

               Izmantot notiekošo ekonomikas atveseļošanos, lai paātrinātu pārmērīgā budžeta deficīta novēršanu. Šajā nolūkā veikt nepieciešamos konkrētos pasākumus, galvenokārt izdevumu samazināšanu, lai līdz 2012. gada budžeta pieņemšanai sasniegtu vidējos gada fiskālos centienus, ievērojot ieteikumus saskaņā ar EDP, tādējādi virzot augsto valsts parādu uz samazināšanos. Tam vēlākais līdz 2012. gadam vajadzētu pazemināt valdības budžeta deficītu ievērojami zem 3 % no IKP atsauces vērtības. Nodrošināt virzību uz vidējā termiņa mērķa sasniegšanu vismaz par 0,5 % no IKP gadā.

               2.

               Veikt pasākumus, lai uzlabotu valsts finanšu ilgtermiņa ilgtspēju. Ievērojot ES trīsvirzienu stratēģijas satvaru, galvenā uzmanība būtu jāpievērš tam, lai ierobežotu ar sabiedrības novecošanu saistītus izdevumus, īpaši, lai nepieļautu darba tirgus priekšlaicīgu atstāšanu un būtiski palielinātu faktisko pensionēšanās vecumu. Varētu apsvērt arī tādus pasākumus kā likumā noteikto pensionēšanās vecuma piesaiste paredzamajam dzīves ilgumam.

               3.

               Novērst strukturālās nepilnības finanšu sektorā, jo īpaši pabeidzot to banku restrukturēšanu, kurām nepieciešams atbilstīgi finansēts un dzīvotspējīgs uzņēmējdarbības modelis.

               4.

               Veikt pasākumus, lai, apspriežoties ar sociālajiem partneriem, un saskaņā ar valstī pastāvošo praksi, reformētu algu noteikšanas un algu indeksēšanas sistēmu, nolūkā nodrošināt, ka algu pieaugums labāk atspoguļo darbaspēka ražīguma un konkurētspējas pieaugumu.

               5.

               Uzlabot līdzdalību darba tirgū, samazinot augsto nodokļu un sociālā nodrošinājuma slogu zemu atalgotiem darbiniekiem veidā, kas neietekmē budžetu, un ieviešot sistēmu, saskaņā ar kuru bezdarba pabalsti pakāpeniski samazinās, pieaugot bezdarba ilgumam. Veikt pasākumus, lai pārceltu nodokļu slogu no darbaspēka uz patēriņu un padarītu nodokļu sistēmu videi draudzīgāku. Uzlabot aktīvā darbaspēka politikas efektivitāti, īstenojot pasākumus attiecībā uz gados vecākiem darba ņēmējiem un mazaizsargātajām grupām.

               6.

               Ieviest pasākumus konkurences veicināšanai mazumtirdzniecības nozarē, samazinot šķēršļus ienākšanai tirgū un darbības ierobežojumus; un ieviest pasākumus, lai stiprinātu konkurenci elektroenerģijas un gāzes tirgos, vēl vairāk uzlabojot nozaru regulatoru un konkurences iestāžu efektivitāti.

      Briselē, 2011. gada 12. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         J. VINCENT-ROSTOWSKI

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Saglabātas 2011. gadam ar Padomes Lēmumu 2011/308/ES (2011. gada 19. maijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (OV L 138, 26.5.2011., 56. lpp.).

      (3)  Paredzēts Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 3. punktā.


title: Komisijas Ieteikums ( 2008. gada 10. aprīlis) par intelektuālā īpašuma pārvaldību zināšanu nodošanas darbībās un par prakses kodeksu universitātēm un citām sabiedriskām pētniecības iestādēm (izziņots ar dokumenta numuru K(2008) 1329) (Dokuments attiecas uz EEZ)

text:
               5.6.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 146/19

      KOMISIJAS IETEIKUMS

   (2008. gada 10. aprīlis)
   par intelektuālā īpašuma pārvaldību zināšanu nodošanas darbībās un par prakses kodeksu universitātēm un citām sabiedriskām pētniecības iestādēm
   (izziņots ar dokumenta numuru K(2008) 1329)
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2008/416/EK)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu un jo īpaši tā 165. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Atsākot Lisabonas stratēģiju 2005. gadā, valstu vai valdību vadītāji uzsvēra, ka labākai saiknei starp sabiedriskām pētniecības iestādēm, tostarp universitātēm, un rūpniecības nozari var būt galvenā nozīme, lai veicinātu ideju apriti un izmantošanu dinamiskā, uz zināšanām balstītā sabiedrībā un uzlabotu konkurētspēju un labklājību.

               (2)

               Jārīkojas, lai labāk pārvērstu zināšanas sociālekonomiskās priekšrocībās. Tāpēc sabiedriskajām pētniecības iestādēm ir jāizplata un efektīvāk jāizmanto sabiedriski finansētu pētījumu rezultāti ar mērķi izmantot tos jaunu izstrādājumu un pakalpojumu ieviešanai. Viens no galvenajiem līdzekļiem, lai to īstenotu, ir akadēmisko aprindu un rūpniecības sadarbība: kopīgi veikti pētījumi vai līgumpētniecība, ko īsteno vai finansē kopīgi ar privāto sektoru, licencēšana un uzņēmumu veidošana uz pētniecības iestāžu bāzes.

               (3)

               Sabiedriski finansētu pētījumu rezultātu efektīva izmantošana ir atkarīga no intelektuālā īpašuma (t. i., zināšanu plašākā izpratnē, piemēram, izgudrojumu, programmatūras, datubāzu un mikroorganismu, neatkarīgi no tā, vai tās ir aizsargātas ar tiesību instrumentiem, piemēram, patentiem) pareizas pārvaldības, no uzņēmējdarbības kultūras attīstīšanas un saistītajām prasmēm sabiedriskajās pētniecības iestādēs, kā arī no labākas saziņas un mijiedarbības starp valsts un privāto sektoru.

               (4)

               Sabiedrisko pētniecības iestāžu aktīva iesaistīšanās intelektuālā īpašuma pārvaldībā un zināšanu nodošanā ir būtiski svarīga, lai radītu sociālekonomiskas priekšrocības, kā arī piesaistītu studentus, zinātniekus un papildu finansējumu pētniecībai.

               (5)

               Pēdējos gados dalībvalstis ir īstenojušas iniciatīvas, lai veicinātu zināšanu nodošanu valsts līmenī, tomēr ievērojamas neatbilstības starp valstu reglamentējošajām sistēmām, politiku un praksi, kā arī sabiedrisko pētniecības iestāžu atšķirīgie intelektuālā īpašuma pārvaldības standarti neļauj vai kavē zināšanu nodošanu starp Eiropas valstīm un Eiropas Pētniecības telpas (ERA) īstenošanu.

               (6)

               Pēc Komisijas paziņojuma (1) 2007. gadā, kurā tā izklāstīja pieejas kopīgai Eiropas zināšanu nodošanas sistēmas izveidošanai, Eiropadome 2007. gada jūnijā aicināja Komisiju izstrādāt norādījumus par to, kā sabiedriskām pētniecības iestādēm organizēt intelektuālā īpašuma pārvaldību, sagatavojot tos kā ieteikumu dalībvalstīm.

               (7)

               Šā ieteikuma mērķis ir nodrošināt dalībvalstīm un to reģioniem politikas pamatnostādnes valsts pamatnostādņu un sistēmu izstrādāšanai vai atjaunināšanai, kā arī nodrošināt sabiedriskām pētniecības iestādēm prakses kodeksu, lai izlabotu veidu, kādā tās pārvalda intelektuālo īpašumu un zināšanu nodošanu.

               (8)

               Sadarbībai pētniecības un attīstības jomā, kā arī zināšanu nodošanas darbībām starp Kopienu un trešām valstīm jāpamatojas uz skaidriem un vienotiem ieteikumiem un praksi, kas nodrošina vienlīdzīgu un taisnīgu piekļuvi intelektuālajam īpašumam, kas radīts starptautiskā pētniecības sadarbībā, lai ieguvēji būtu visi iesaistītie partneri. Pievienotais prakses kodekss minētajā kontekstā jāizmanto kā atsauce.

               (9)

               Ir noteikta virkne labas prakses piemēru, kam vajadzētu palīdzēt dalībvalstīm īstenot šo ieteikumu. Katra dalībvalsts drīkst izvēlēties tai vislabāk piemērotās procedūras un praksi, lai nodrošinātu šajā ieteikumā iekļauto principu ievērošanu, ņemot vērā to, kāds risinājums būtu visefektīvākais tieši šīs dalībvalsts kontekstā, jo prakse, kas ir efektīva vienā dalībvalstī, var nebūt tikpat efektīva kādā citā valstī. Jāņem vērā arī norādījumi, kas sniegti Kopienas un ESAO līmenī.

               (10)

               Komisijai un dalībvalstīm jāuzrauga šā ieteikuma īstenošana un ietekme un jāveicina ar zināšanu nodošanu saistītu labas prakses paņēmienu apmaiņa,

         AR ŠO IESAKA DALĪBVALSTĪM.

               1)

               Nodrošināt, lai visas sabiedriskās pētniecības iestādes noteiktu zināšanu nodošanu par stratēģisku uzdevumu.

               2)

               Rosināt sabiedriskās pētniecības iestādes izveidot un publiskot politiku un procedūras intelektuālā īpašuma pārvaldīšanai atbilstoši prakses kodeksam, kas izklāstīts I pielikumā.

               3)

               Atbalstīt sabiedrisko pētniecības iestāžu zināšanu nodošanas spēju un prasmju attīstīšanu, kā arī pasākumus studentu zināšanu un prasmju uzlabošanai tādās jomās kā intelektuālais īpašums, zināšanu nodošana un uzņēmējdarbība, īpašu uzmanību pievēršot zinātnes un tehnoloģiju jomai.

               4)

               Veicināt tādu zināšanu plašu izplatīšanu, kas iegūtas, izmantojot sabiedrisko finansējumu, veicot pasākumus, lai sekmētu brīvu piekļuvi pētījumu rezultātiem, vienlaicīgi, ja vajadzīgs, nodrošinot saistītā intelektuālā īpašuma aizsardzību.

               5)

               Sadarboties un īstenot pasākumus, lai uzlabotu saskaņotību starp dalībvalstu attiecīgajiem īpašuma tiesību režīmiem attiecībā uz intelektuālā īpašuma tiesībām tādā veidā, lai veicinātu pārrobežu sadarbību un zināšanu nodošanu pētniecības un attīstības jomā.

               6)

               Izmantot šajā ieteikumā izklāstītos principus kā pamatu, lai ieviestu vai pielāgotu valsts pamatnostādnes un tiesību aktus attiecībā uz sabiedrisku pētniecības iestāžu īstenotu intelektuālā īpašuma pārvaldīšanu un zināšanu nodošanu, kā arī lai slēgtu nolīgumus par sadarbību pētniecības jomā ar trešām valstīm vai jebkuru citu pasākumu īstenošanai, lai veicinātu zināšanu nodošanu, vai izstrādājot jaunas saistītas finansēšanas shēmas vai politiku, vienlaicīgi ievērojot valsts atbalsta noteikumus.

               7)

               Veikt darbības, lai nodrošinātu pēc iespējas plašāku prakses kodeksa ieviešanu vai nu tieši, vai izmantojot valstu un reģionālu pētniecības finansēšanas iestāžu noteikumus.

               8)

               Nodrošināt vienlīdzīgu un taisnīgu attieksmi pret dalībniekiem no dalībvalstīm un trešām valstīm starptautiskos projektos attiecībā uz intelektuālā īpašuma īpašumtiesībām un piekļuvi tām tā, lai no tā iegūtu visi iesaistītie partneri.

               9)

               Noteikt valsts kontaktpunktu, kura uzdevumos būtu iekļauta pasākumu koordinēšana saistībā ar zināšanu nodošanu starp sabiedriskām pētniecības iestādēm un privāto sektoru, tostarp risinot starptautiskus jautājumus sadarbībā ar līdzīgiem kontaktpunktiem citās dalībvalstīs.

               10)

               Savas valsts kontekstā izskatīt un izmantot labākās prakses paņēmienus, kas izklāstīti II pielikumā.

               11)

               Līdz 2010. gada 15. jūlijam un pēc tam reizi divos gados informēt Komisiju par pasākumiem, kas īstenoti, pamatojoties uz šo ieteikumu, kā arī par to rezultātiem.

      Briselē, 2008. gada 10. aprīlī

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Janez POTOČNIK

      (1)  COM(2007) 182.

      I PIELIKUMS
      Prakses kodekss universitātēm un citām sabiedriskām pētniecības iestādēm par intelektuālā īpašuma pārvaldību zināšanu nodošanas darbībās
      Šis prakses kodekss sastāv no trim galvenajiem principu kopumiem.
      Iekšēja intelektuālā īpašuma (še turpmāk “IP”) politikas principi ir principu pamatkopums, kas sabiedriskajām pētniecības iestādēm būtu jāīsteno, lai efektīvi pārvaldītu intelektuālo īpašumu, kurš iegūts to darbību vai sadarbību rezultātā pētniecības un attīstības jomā.
      Zināšanu nodošanas (še turpmāk “KT”) principu politika papildina tos principus, kas attiecas uz IP politiku, galveno uzmanību pievēršot šāda intelektuālā īpašuma aktīvai nodošanai un izmantošanai neatkarīgi no tā, vai tas ir aizsargāts ar IP tiesībām.
      Kopīgas pētniecības un līgumpētījumu principi ir paredzēti izmantošanai saistībā ar visa veida pētniecības darbībām, kuras kopīgi veic vai finansē sabiedriska pētniecības iestāde un privātais sektors, tostarp jo īpaši saistībā ar kopīgu pētniecību (visas puses veic pētniecības un attīstības uzdevumus) un līgumpētniecību (privāts uzņēmums slēdz līgumu ar sabiedrisku pētniecības iestādi par pētniecību un attīstību).
      Iekšējā intelektuālā īpašuma politikas principi

                  1.

                  Izstrādāt IP politiku kā daļu no sabiedriskās pētniecības iestādes ilgtermiņa stratēģijas un uzdevuma un publiskot to gan pašā iestādē, gan ārpus tās, vienlaicīgi izveidojot vienotu atbildīgo kontaktpunktu.

                  2.

                  Šai politikai jānodrošina precīzi noteikumi personālam un studentiem, jo īpaši attiecībā uz tādu jaunu ideju atklāšanu, kas var izraisīt komerciāla rakstura interesi, pētniecības rezultātu īpašumtiesībām, uzskaiti, interešu konfliktu pārvaldību un saistībām ar trešām pusēm.

                  3.

                  Veicināt intelektuālā īpašuma noteikšanu, izmantošanu un, ja vajadzīgs, aizsargāšanu atbilstoši sabiedrisko pētniecības iestāžu stratēģijai un uzdevumam, kā arī ar mērķi gūt maksimālu sociālekonomisko labumu. Šajā nolūkā var lietot dažādas stratēģijas, kas dažādās zinātnes/tehnikas jomās, iespējams, atšķirsies, piemēram, izmantojot “atklātas pieejamības” pieeju vai “atvērto jauninājumu” pieeju.

                  4.

                  Gādāt par attiecīgiem stimuliem, lai nodrošinātu, ka viss attiecīgais personāls aktīvi rīkojas IP politikas ieviešanai. Šādiem stimuliem nevajadzētu būt tikai finansiāliem, tiem vajadzētu būt arī tādiem, kas veicina karjeras attīstību, novērtēšanas procedūrās papildus akadēmiskajiem kritērijiem ņemot vērā arī intelektuālā īpašuma un zināšanu nodošanas aspektus.

                  5.

                  Apsvērt iespēju, ka sabiedriskas pētniecības iestādes varētu veidot saskaņotus intelektuālā īpašuma portfeļus, piemēram, konkrētu tehnoloģiju jomās, un, ja vajadzīgs, izveidotu patentu/IP kopējus fondus, iekļaujot citu sabiedrisko pētniecības iestāžu intelektuālo īpašumu. Tas varētu atvieglot izmantošanu, jo tiktu sasniegta kritiskā masa, un trešām pusēm samazinātos darījumu izmaksas.

                  6.

                  Paaugstināt izpratni un pamatprasmes attiecībā uz intelektuālo īpašumu un zināšanu nodošanu, organizējot mācības studentiem, kā arī pētniecības personālam, un nodrošinot, lai personālam, kas atbildīgs par IP/KT pārvaldību, būtu nepieciešamās prasmes un lai tas būtu atbilstoši apmācīts.

                  7.

                  Izstrādāt un publiskot publicēšanas/izplatīšanas politiku pētniecības un attīstības rezultātu plašai izplatīšanai (piemēram, izmantojot brīvas piekļuves publikāciju), vienlaicīgi apzinoties, ka ir iespējami aizkavējumi, ja ir paredzēta intelektuālā īpašuma aizsardzība. Tomēr šādus aizkavējumus vajadzētu pēc iespējas samazināt.

            Zināšanu nodošanas politikas principi

                  8.

                  Lai veicinātu sabiedriski finansētu pētījumu rezultātu izmantošanu un maksimāli izmantotu to sociālekonomisko ietekmi, apsvērt visa veida iespējamos izmantošanas mehānismus (piemēram, licencēšana vai uzņēmumu veidošana uz pētniecības iestāžu bāzes) un visus iespējamos izmantošanas partnerus (piemēram, uzņēmumus uz pētniecības iestāžu bāzes vai jau darbojošies uzņēmumi, citas sabiedriskās pētniecības iestādes, investori vai inovāciju atbalsta dienesti vai aģentūras) un izvēlēties vispiemērotākos.

                  9.

                  Lai gan aktīva IP/KT politika var ļaut sabiedriskai pētniecības iestādei gūt papildu ienākumus, to nevajadzētu uzskatīt par galveno mērķi.

                  10.

                  Nodrošināt, lai sabiedriskām pētniecības iestādēm būtu pieejami vai lai to rīcībā būtu profesionāli zināšanu nodošanas dienesti, tostarp papildus personālam ar tehnisko izglītību arī juridiskie, finanšu, kā arī intelektuālā īpašuma aizsardzības un īstenošanas konsultanti.

                  11.

                  Izstrādāt un publiskot licencēšanas politiku, lai saskaņotu praksi sabiedriskajā pētniecības iestādē un nodrošinātu visu darījumu taisnīgumu. Jo īpaši rūpīgi vajadzētu izvērtēt sabiedriskai pētniecības organizācijai piederoša intelektuālā īpašuma īpašumtiesību nodošanu un ekskluzīvu licenču (1) izsniegšanu, īpaši attiecībā uz trešām pusēm ārpus Eiropas. Par licencēm izmantošanas vajadzībām vajadzētu saņemt attiecīgu finansiālu vai cita veida atlīdzību.

                  12.

                  Izstrādāt un publiskot politiku uzņēmumu veidošanai uz pētniecības iestāžu bāzes, attiecīgos gadījumos atļaujot un veicinot sabiedrisko pētniecības iestāžu personāla iesaistīšanos šādu uzņēmumu izveidošanā un precizējot ilgtermiņa attiecības starp šādiem uzņēmumiem un sabiedrisko pētniecības iestādi.

                  13.

                  Noteikt precīzus principus attiecībā uz to, kā starp sabiedrisko pētniecības iestādi, nodaļu un investoriem sadala finansiālos ieguvumus no zināšanu nodošanas.

                  14.

                  Uzraudzīt intelektuālā īpašuma un zināšanu nodošanas darbības un saistītos panākumus un regulāri tos publiskot. Sabiedriskās pētniecības iestādes veiktās pētniecības rezultāti, ar tiem saistītas īpašās zināšanas un intelektuālā īpašuma tiesības jāpadara pamanāmākas privātajā sektorā, lai veicinātu to izmantošanu.

            Principi attiecībā uz kopīgi veiktiem pētījumiem un līgumpētniecību (2)

                  15.

                  Noteikumiem, kas attiecas uz kopīgi veiktiem pētījumiem un līgumpētniecības darbībām, ir jāatbilst abu pušu uzdevumiem. Tajos vajadzētu ņemt vērā privāta finansējuma līmeni, un tiem vajadzētu atbilst pētniecības darbību mērķiem, jo īpaši, lai pēc iespējas palielinātu pētniecības sociālekonomisko ietekmi, atbalstītu sabiedriskās pētniecības iestādes mērķi, piesaistītu privātu finansējumu pētniecībai, saglabātu tādu intelektuālā īpašuma stāvokli, kas ļauj īstenot turpmākus akadēmiskus un kopīgus pētījumus, un izvairītos no pētniecības un attīstības rezultātu izplatīšanas aizkavēšanās.

                  16.

                  Īstenojot pētniecības projektu, ar IP saistīti jautājumi jāprecizē vadības līmenī un pēc iespējas agrāk, vislabāk jau pirms projekta uzsākšanas. Ar IP saistītos jautājumos ietilpst tāda intelektuālā īpašuma tiesību piešķiršana, kas radīts, īstenojot projektu (še turpmāk “jaunās zināšanas”), tāda intelektuālā īpašuma noteikšana, kas pušu rīcībā ir pirms projekta uzsākšanas (še turpmāk “iepriekš uzkrātas zināšanas”) un ir vajadzīgs projekta īstenošanas vai izmantošanas vajadzībām, piekļuves tiesības (3) jaunajām un iepriekš uzkrātajām zināšanām projekta īstenošanas vai izmantošanas vajadzībām un ieņēmumu kopīga izmantošana.

                  17.

                  Kopīgā pētniecības projektā īpašumtiesībām uz jaunajām zināšanām vajadzētu palikt pusei, kas tās ieguvusi, tomēr tās var sadalīt dažādām pusēm, pamatojoties uz iepriekš noslēgtu līgumisku vienošanos, atbilstoši atspoguļojot pušu attiecīgās intereses, uzdevumus un finansiālo vai cita veida ieguldījumu projektā. Līgumpētniecības gadījumā sabiedriskās pētniecības iestādes iegūtas jaunās zināšanas pieder privātā sektora pusei. Projektam nevajadzētu ietekmēt iepriekš uzkrātu zināšanu īpašumtiesības.

                  18.

                  Īstenojot pētniecības projektu, pusēm pēc iespējas agrāk, vislabāk jau pirms projekta uzsākšanas, jāprecizē piekļuves tiesības (3). Ja tas vajadzīgs pētniecības projekta īstenošanai vai kādas puses jauno zināšanu izmantošanai, vajadzētu būt pieejamām tiesībām piekļūt pārējo pušu jaunajām zināšanām un iepriekš iegūtām zināšanām saskaņā ar noteikumiem, kam vajadzētu pienācīgi atspoguļot pušu attiecīgās intereses, uzdevumus un finansiālo vai cita veida ieguldījumu projektā.

         (1)  Attiecībā uz pētniecības un attīstības rezultātiem, kuru izmantošana iespējama vairākās jomās, vajadzētu izvairīties no ekskluzīvām licencēm, kas bez jebkādiem ierobežojumiem piešķirtas kādai konkrētai jomai. Turklāt parasti sabiedriskām pētniecības iestādēm vajadzētu rezervēt attiecīgas tiesības, lai veicinātu informācijas izplatīšanu un turpmāku pētniecību.

         (2)  Ja sabiedriska pētniecības iestāde iesaistās līgumpētniecībā vai veic pētījumus kopā ar rūpniecības nozares partneri, Komisija automātiski (t. i., bez vajadzības par to informēt) uzskata, ka rūpniecības nozares partnerim caur sabiedrisko pētniecības organizāciju nepiešķir nekādu netiešu valsts atbalstu, ja izpildās nosacījumi, kas izklāstīti Kopienas pamatnostādnēs par valsts atbalstu pētniecībai, attīstībai un inovācijai (OV Nr. C 323, 30.12.2006. – jo īpaši 3.2.1. un 3.2.2. punkts).

         (3)  Attiecībā uz pētniecības un attīstības rezultātiem, kuru izmantošana iespējama vairākās jomās, vajadzētu izvairīties no ekskluzīvām licencēm, kas bez jebkādiem ierobežojumiem piešķirtas kādai konkrētai jomai. Turklāt parasti sabiedriskām pētniecības iestādēm vajadzētu rezervēt attiecīgas tiesības, lai veicinātu informācijas izplatīšanu un turpmāku pētniecību.

      II PIELIKUMS
      Valsts iestāžu prakse, kas veicina intelektuālā īpašuma pārvaldību zināšanu nodošanas darbībās, ko īsteno universitātes un citas sabiedriskas pētniecības iestādes
      Zināšanu nodošana kā sabiedrisko pētniecības iestāžu stratēģisks uzdevums

                  1.

                  Zināšanu nodošanu starp universitātēm un rūpniecības nozari nosaka par pastāvīgu politikas un rīcības prioritāti visām dalībvalsts sabiedriskas pētniecības finansēšanas iestādēm gan valsts, gan reģionālajā līmenī.

                  2.

                  Par šo jomu nepārprotami ir atbildīga ministrija, kuras uzdevums ir koordinēt zināšanu nodošanas veicināšanas iniciatīvas ar citām ministrijām.

                  3.

                  Katra ministrija un reģionālā pārvaldības iestāde, kas īsteno zināšanu nodošanas darbības, ieceļ amatpersonu, kas atbildīga par šādu darbību ietekmes uzraudzību. Šādas amatpersonas regulāri tiekas, lai apmainītos ar informāciju un pārspriestu paņēmienus zināšanu nodošanas uzlabošanai.

            Politika intelektuālā īpašuma pārvaldībai

                  4.

                  Tiek veicināta tāda intelektuālā īpašuma pareiza pārvaldība, kas radīts, izmantojot sabiedrisko finansējumu, īstenojot to atbilstīgi noteiktiem principiem, ņemot vērā rūpniecības nozares likumīgās intereses (piemēram, pagaidu ierobežojumi saistībā ar konfidencialitāti).

                  5.

                  Pētniecības politika veicina paļaušanos uz privāto sektoru, lai tas palīdzētu noteikt tehnoloģiskās vajadzības un sekmētu privātas investīcijas pētniecībā, kā arī rosinātu sabiedriski finansētu pētījumu rezultātu izmantošanu.

            Zināšanu nodošanas spējas un prasmes

                  6.

                  Sabiedriskajām pētniecības iestādēm un to personālam ir pieejami pietiekami resursi un stimuli, lai iesaistītos zināšanu nodošanas darbībās.

                  7.

                  Tiek īstenoti pasākumi, lai nodrošinātu profesionāli sagatavota personāla pieejamību un veicinātu šādu speciālistu pieņemšanu darbā (piemēram, tehnoloģiju nodošanas darbinieki) sabiedriskajās pētniecības iestādēs.

                  8.

                  Ir pieejams līgumu paraugu kopums, kā arī lēmumu pieņemšanas instruments, kas palīdz izraudzīties vispiemērotāko līguma paraugu atkarībā no vairākiem parametriem.

                  9.

                  Pirms izveidot jaunus mehānismus zināšanu nodošanas veicināšanai (piemēram, mobilitātes vai finansēšanas shēmas), notiek konsultācijas ar attiecīgām ieinteresēto personu grupām, tostarp MVU un lieliem rūpniecības uzņēmumiem, kā arī sabiedriskām pētniecības iestādēm.

                  10.

                  Sabiedrisko pētniecības iestāžu resursu apvienošanu vietējā vai reģionālā līmenī veicina, ja tām nav pētniecības izdevumu kritiskās masas, kas attaisnotu to, ka tām ir pašām savs zināšanu nodošanas birojs vai intelektuālā īpašuma pārvaldnieks.

                  11.

                  Uzsāk programmas, kas atbalsta uzņēmumu veidošanu uz pētniecības iestāžu bāzes, iekļaujot tajās mācības par uzņēmējdarbību un uzsverot sabiedrisko pētniecības iestāžu spēcīgu mijiedarbību ar vietējiem inkubatoriem, finansētājiem, uzņēmējdarbības atbalsta aģentūrām u.c.

                  12.

                  Dara pieejamu valdības finansējumu, lai sabiedriskajās pētniecības iestādēs atbalstītu zināšanu nodošanu un iesaistīšanos uzņēmējdarbībā, tostarp izmantojot ekspertu pakalpojumus.

            Saskaņota starpvalstu sadarbība

                  13.

                  Lai veicinātu zināšanu nodošanu starp valstīm un sekmētu sadarbību ar pusēm no citām valstīm, sabiedriski finansētas pētniecības intelektuālā īpašuma īpašnieku nosaka ar precīziem noteikumiem, un šo informāciju līdz ar jebkādiem finansēšanas nosacījumiem, kas var ietekmēt zināšanu nodošanu, dara viegli pieejamu. Institucionālas īpašumtiesības pretstatā “profesora privilēģiju” režīmam uzskata par pamata tiesisko režīmu intelektuālā īpašuma īpašumtiesībām sabiedriskās pētniecības iestādēs vairumā ES dalībvalstu.

                  14.

                  Parakstot starptautiskus pētniecības sadarbības nolīgumus, noteikumi un nosacījumi, kas attiecas uz projektiem, ko finansē atbilstīgi abu valstu shēmām, nodrošina visiem dalībniekiem vienādas tiesības, īpaši attiecībā uz piekļuvi intelektuālā īpašuma tiesībām un saistītiem izmantošanas ierobežojumiem.

            Zināšanu izplatīšana

                  15.

                  Sabiedriskās pētniecības finansēšanas iestādes attiecībā uz profesionāli novērtētām zinātniskām publikācijām, kuras iegūtas sabiedriski finansētos pētījumos, īsteno brīvas piekļuves politiku.

                  16.

                  Brīvu piekļuvi pētījumu datiem veicina saskaņā ar ESAO Principiem un pamatnostādnēm par piekļuvi publiski finansētas pētniecības datiem, ņemot vērā ierobežojumus, kas saistīti ar komerciālu izmantošanu.

                  17.

                  Saistībā ar brīvas piekļuves politiku ar sabiedrisku finansējumu izstrādā pētījumu rezultātu arhivēšanas iekārtas (piemēram, interneta repozitārijus).

            Izpildes uzraudzība

                  18.

                  Ievieš nepieciešamos mehānismus, lai uzraudzītu un pārskatītu valsts sabiedrisko pētniecības iestāžu veikumu zināšanu nodošanas jomā, piemēram, pieprasot sabiedriskajām pētniecības iestādēm iesniegt gada ziņojumus. Arī šo informāciju līdz ar informāciju par labāko praksi dara pieejamu pārējām dalībvalstīm.