               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 29.11.2019
            COM(2019) 622 final
            Ieteikums
            PADOMES LĒMUMS,
            kas pilnvaro sākt sarunas par grozījumiem Nolīguma par pasažieru neregulārajiem starptautiskajiem pārvadājumiem ar autobusiem (Nolīguma ,ItalicInterbus) Protokolā par pasažieru regulārajiem un speciālajiem regulārajiem starptautiskajiem pārvadājumiem ar autobusiem un Protokolā, ar ko Nolīgumu par pasažieru neregulārajiem starptautiskajiem pārvadājumiem ar autobusiem (Nolīgumu ,ItalicInterbus) groza, attiecinot iespēju pievienoties nolīgumam uz Marokas Karalisti

               PASKAIDROJUMA RAKSTS

               1.IETEIKUMA KONTEKSTS

                  2003. gada 1. janvārī stājās spēkā Nolīgums par pasažieru neregulārajiem starptautiskajiem pārvadājumiem ar autobusiem
                     1
                   (tālāk “Nolīgums Interbus”). Eiropas Savienība ir Nolīguma Interbus
                     2
                   līgumslēdzēja.

                  Patlaban Nolīgums Interbus attiecas uz pasažieru neregulārajiem starptautiskajiem pārvadājumiem ar autobusiem.

                  2014. gada 5. decembrī
                     3
                   Padome pilnvaroja Komisiju Eiropas Savienības vārdā sākt sarunas par Nolīguma Interbus darbības jomas paplašināšanu, iekļaujot tajā regulāros un speciālos regulāros pasažieru pārvadājumus ar autobusiem. Ar to pašu Padomes pilnvarojumu Komisija risināja sarunas par protokolu, kas iespēju pievienoties Nolīgumam Interbus attiecina uz Marokas Karalisti.

                  Pēc Komisijas priekšlikuma Padome 2018. gada 16. jūlijā
                     4
                   pieņēma lēmumus par abu protokolu parakstīšanu.

                  Nolīguma par pasažieru neregulārajiem starptautiskajiem pārvadājumiem ar autobusiem (Nolīguma Interbus) Protokola par pasažieru regulārajiem un speciālajiem regulārajiem starptautiskajiem pārvadājumiem ar autobusiem (tālāk “Protokols par regulārajiem un speciālajiem regulārajiem pārvadājumiem”) 20. panta 1. punkts un Protokola, ar ko Nolīgumu par pasažieru neregulārajiem starptautiskajiem pārvadājumiem ar autobusiem (Nolīgumu Interbus) groza, attiecinot iespēju pievienoties nolīgumam uz Marokas Karalisti (tālāk “Protokols par Marokas Karalisti”), 2. pants attiecīgi nosaka, ka: “No 2018. gada 16. jūlija līdz 2019. gada 16. aprīlim šis protokols ir atklāts parakstīšanai Briselē, Eiropas Savienības Padomes Ģenerālsekretariātā, kas ir šā protokola depozitārs.”

                  Līdz parakstīšanas perioda beigām, t. i., 2019. gada 16. aprīlim, tikai viena Nolīguma Interbus līgumslēdzēja puse bija parakstījusi Protokolu par regulārajiem un speciālajiem regulārajiem pārvadājumiem un četras Nolīguma Interbus līgumslēdzējas bija parakstījušas Protokolu par Marokas Karalisti.

                  Protokolā par regulārajiem un speciālajiem regulārajiem pārvadājumiem ir paredzēts, ka attiecīgie Nolīguma Interbus noteikumi, it īpaši tā 27. un 28. pants, piemērojami pēc analoģijas. Minētajos noteikumos paredzēts, ka parakstītāji Nolīgumu apstiprina vai ratificē to noteiktajā kārtībā un to apstiprinājušajās vai ratificējušajās līgumslēdzējās tas stājas spēkā, kad to ir apstiprinājušas vai ratificējušas četras līgumslēdzējas, to vidū ES. Norāde uz parakstītājiem nozīmē, ka tam, lai Protokols par regulārajiem un speciālajiem regulārajiem pārvadājumiem varētu stāties spēkā, vajadzīgs, lai vismaz četras līgumslēdzējas to būtu parakstījušas un pēc tam apstiprinājušas vai ratificējušas. Kā jau minēts, laikā, kad Protokols par regulārajiem un speciālajiem regulārajiem pārvadājumiem bija atvērts parakstīšanai, to parakstījusi tikai Savienība.

                  Protokolā par Marokas Karalisti savukārt paredzēts, ka tas parakstītājiem to noteiktajā kārtībā jāparaksta, jāapstiprina vai jāratificē. Tomēr tajā nav paredzēta tādu līgumslēdzēju pievienošanās, kuras to nav parakstījušas un apstiprinājušas vai ratificējušas. Kā jau teikts, laikā, kad Protokols par Marokas Karalisti bija atvērts parakstīšanai, ne visas Nolīguma Interbus līgumslēdzējas to parakstījušas.

                  Tādos apstākļos un tad, ja protokolu parakstīšanas laikposmi netiktu pagarināti vai atcelti, neviena cita Nolīguma Interbus līgumslēdzēja tos nevarētu parakstīt un attiecīgi apstiprināt vai ratificēt, un kļūt arī par protokolu līgumslēdzēju. Tam būtu nopietnas sekas: Protokols par regulārajiem un speciālajiem regulārajiem pārvadājumiem nevarētu stāties spēkā, jo tam vajadzīgi četri ratificējumi, turpretim Protokols par Marokas Karalisti, ko parakstījušas un apstiprinājušas vai ratificējušas četras Nolīguma Interbus līgumslēdzējas, varētu stāties spēkā, taču attiektos tikai uz četrām no astoņām pašreizējām līgumslēdzējām, nesaprātīgi sarežģījot visu Nolīgumu Interbus un praktiski atņemot Marokas Karalistei iespēju stāties līgumattiecībās ar visām Nolīguma Interbus līgumslēdzējām.

                  Ja vēl Marokas Karaliste pievienotos Nolīgumam Interbus, pirms visas pašreizējās Nolīguma Interbus līgumslēdzējas ratificējušas Protokolu par Marokas Karalisti, tas galvenajā nolīgumā praktiski radītu jaunu, šaurāku nolīgumu Interbus (vienu – ar Marokas Karalisti un līgumslēdzējām, kurām protokols būtu stājies spēkā, otru – ar pašreizējām astoņām līgumslēdzējām bez Marokas Karalistes). Tāds Nolīgumā Interbus neparedzēts izkārtojums tā pārvaldīšanu padarītu praktiski neiespējamu. Tādēļ pienākas grozīt Protokola par Marokas Karalisti 4. pantu, nosakot, ka protokolam jāstājas spēkā tikai tad, kad visas līgumslēdzējas to būs apstiprinājušas vai ratificējušas.

                  Tā kā pa šo laiku viena no Nolīguma Interbus līgumslēdzējām ir mainījusi oficiālo nosaukumu, kļūdama par Ziemeļmaķedonijas Republiku, pieklājas abus protokolus grozīt arī tālab, lai minētā līgumslēdzēja būtu apzīmēta ar tās jauno nosaukumu.

                  Protokolu grozījumiem nebūtu jāietekmē jau doto parakstu derīgums.

               2. APSPRIEŠANĀS AR IEINTERESĒTAJĀM PERSONĀM UN IETEKMES NOVĒRTĒJUMU REZULTĀTI

                  Komisija nav veikusi ietekmes novērtējumu un nav izmantojusi ārēju ekspertu atzinumus par šajā ieteikumā ierosinātajiem grozījumiem, jo tie neattiecas uz abu protokolu priekšmetu.

               3. IETEIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI

               •Juridiskais pamats

                  Juridiskais pamats ir Līgums par Eiropas Savienības darbību (LESD), sevišķi tā 218. panta 3. un 4. punkts.

               •Subsidiaritāte (neekskluzīvas kompetences gadījumā) un proporcionalitāte

                  Subsidiaritāte un proporcionalitāte nav svarīga, jo jautājums pirmā kārtā ir ekskluzīvajā Savienības ārējā kompetencē.

               •Saskanība ar spēkā esošajiem noteikumiem konkrētās rīcībpolitikas jomā

                  Ieteikuma priekšlikums ir saskaņā ar Savienības kopīgo transporta politiku un pārējo ārējo politiku.

               4. IETEKME UZ BUDŽETU

                  Nav.

               Ieteikums

               PADOMES LĒMUMS,

               kas pilnvaro sākt sarunas par grozījumiem Nolīguma par pasažieru neregulārajiem starptautiskajiem pārvadājumiem ar autobusiem (Nolīguma Interbus) Protokolā par pasažieru regulārajiem un speciālajiem regulārajiem starptautiskajiem pārvadājumiem ar autobusiem un Protokolā, ar ko Nolīgumu par pasažieru neregulārajiem starptautiskajiem pārvadājumiem ar autobusiem (Nolīgumu Interbus) groza, attiecinot iespēju pievienoties nolīgumam uz Marokas Karalisti

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 218. panta 3. un 4. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu
                  5
               ,

               tā kā:

               (1)Ar Padomes 2002. gada 3. oktobra Lēmumu
                  6
                Savienības vārdā tika apstiprināta Nolīguma par pasažieru neregulārajiem starptautiskajiem pārvadājumiem ar autobusiem (“Nolīguma Interbus”) noslēgšana. Nolīgums Interbus stājās spēkā 2003. gada 1. janvārī.

               (2)2018. gada 16. jūlijā Padome pieņēma Lēmumu (ES) 2018/1195
                  7
                un Lēmumu (ES) 2018/1211
                  8
                par to, lai Eiropas Savienības vārdā parakstītu Nolīguma par pasažieru neregulārajiem starptautiskajiem pārvadājumiem ar autobusiem (Nolīguma Interbus) Protokolu par pasažieru regulārajiem un speciālajiem regulārajiem starptautiskajiem pārvadājumiem ar autobusiem (tālāk “Protokols par regulārajiem un speciālajiem regulārajiem pārvadājumiem”) un Protokolu, ar ko Nolīgumu par pasažieru neregulārajiem starptautiskajiem pārvadājumiem ar autobusiem (Nolīgumu Interbus) groza, attiecinot iespēju pievienoties nolīgumam uz Marokas Karalisti (tālāk “Protokols par Marokas Karalisti”).

               (3)2018. gada 24. septembrī Savienība parakstīja Protokolu par regulārajiem un speciālajiem regulārajiem pārvadājumiem, 2019. gada 11. aprīlī – Protokolu par Marokas Karalisti.

               (4)Protokolu par Marokas Karalisti papildus Savienībai ir parakstījušas Bosnija un Hercegovina, Melnkalne un Turcija. Protokolu par pasažieru regulārajiem un speciālajiem regulārajiem starptautiskajiem pārvadājumiem ar autobusiem ir parakstījusi tikai Savienība.

               (5)Laikposms, kurā abi protokoli tika atvērti parakstīšanai, beidzās 2019. gada 16. aprīlī. Lai ļautu pašreizējām Nolīguma Interbus līgumslēdzējām, kuras vēl nav parakstījušas un noslēgušas abus protokolus, tos parakstīt un noslēgt, ir lietderīgi tos grozīt tā, lai tajos nebūtu nolikts īpašs laikposms, kurā tie ir atvērti parakstīšanai.

               (6)Būtu lietderīgi grozīt Protokolu par Marokas Karalisti tā, lai tas stātos spēkā tad, kad to būs parakstījušas un ratificējušas visas pašreizējās Nolīguma Interbus līgumslēdzējas.

               (7)Viena no Nolīguma Interbus līgumslēdzējām, proti, Ziemeļmaķedonijas Republika, ir mainījusi oficiālo nosaukumu, un to pienāktos ņemt vērā protokolu tekstā.

               (8) Būtu jāpaliek spēkā protokolu parakstiem, kas doti pirms 2019. gada 16. aprīļa.

               (9) Tādēļ Komisija būtu jāpilnvaro Eiropas Savienības vārdā risināt sarunas par grozījumiem Protokolā par regulārajiem un speciālajiem regulārajiem pārvadājumiem un Protokolā par Marokas Karalisti,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO LĒMUMU.

               1. pants

               Ar šo Komisija tiek pilnvarota Eiropas Savienības vārdā vest sarunas par Nolīguma par pasažieru neregulārajiem starptautiskajiem pārvadājumiem ar autobusiem (Nolīguma Interbus) Protokolā par pasažieru regulārajiem un speciālajiem regulārajiem starptautiskajiem pārvadājumiem ar autobusiem un Protokolā, ar ko Nolīgumu par pasažieru neregulārajiem starptautiskajiem pārvadājumiem ar autobusiem (Nolīgumu Interbus) groza, attiecinot iespēju pievienoties nolīgumam uz Marokas Karalisti, grozījumiem, ar kuriem tiek panākts, ka nav ierobežojumu laikposmam, kurā protokoli ir atvērti parakstīšanai, ir ņemta vērā viena Nolīguma Interbus līgumslēdzēja nosaukuma maiņa un ir jauna kārtība, kādā Protokols par Marokas Karalisti stājas spēkā.

               2. pants

               Norādījumi par sarunām ir izklāstīti pielikumā.

               3. pants

               Sarunas ved, konsultējoties ar [īpašās komitejas nosaukums; ievieto Padome].

               4. pants

               Šis lēmums ir adresēts Komisijai.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 321, 26.11.2002., 13. lpp.

                     (2)

                        Bez Eiropas Savienības Nolīguma Interbus līgumslēdzējas ir arī šādas valstis: Albānijas Republika, Bosnija un Hercegovina, Moldovas Republika, Melnkalne, Ziemeļmaķedonijas Republika, Turcijas Republika un Ukraina (turpmāk “Nolīguma Interbus līgumslēdzējas”).

                     (3)

                        2014. gada 5. decembra SGS14/15073.

                     (4)

                        Padomes Lēmums (ES) 2018/1195 (2018. gada 16. jūlijs) par to, lai Eiropas Savienības vārdā parakstītu Nolīguma par pasažieru neregulārajiem starptautiskajiem pārvadājumiem ar autobusiem (Interbus nolīguma) Protokolu par pasažieru regulārajiem un speciālajiem regulārajiem starptautiskajiem pārvadājumiem ar autobusiem (OV L 214, 23.8.2018., 3. lpp.)Padomes Lēmums (ES) 2018/1211 (2018. gada 16. jūlijs) par to, lai Eiropas Savienības vārdā parakstītu protokolu, ar ko Nolīgumu par pasažieru neregulārajiem starptautiskajiem pārvadājumiem ar autobusiem (Interbus nolīgumu) groza, attiecinot iespēju pievienoties nolīgumam uz Marokas Karalisti (OV L 222, 3.9.2018., 1. lpp.).

                     (5)

                        [ADD REFERENCE]

                     (6)

                        Padomes 2002. gada 3. oktobra Lēmums par Nolīguma noslēgšanu par pasažieru neregulārajiem starptautiskajiem pārvadājumiem ar autobusiem (Interbus) (OV L 321, 26.11.2002., 11. lpp.).

                     (7)

                        OV L 214, 23.8.2018., 3. lpp.

                     (8)

                        OV L 222, 3.9.2018., 1. lpp.

    ---documentbreak---

               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 29.11.2019
            COM(2019) 622 final
            PIELIKUMS
            dokumentam
            Ieteikums – Padomes Lēmums,
            kas pilnvaro sākt sarunas par grozījumiem Nolīguma par pasažieru neregulārajiem starptautiskajiem pārvadājumiem ar autobusiem (Nolīguma ,ItalicInterbus) Protokolā par pasažieru regulārajiem un speciālajiem regulārajiem starptautiskajiem pārvadājumiem ar autobusiem un Protokolā, ar ko Nolīgumu par pasažieru neregulārajiem starptautiskajiem pārvadājumiem ar autobusiem (Nolīgumu ,ItalicInterbus) groza, attiecinot iespēju pievienoties nolīgumam uz Marokas Karalisti

               PIELIKUMS

               Norādījumi sarunām par grozījumiem Nolīguma par pasažieru neregulārajiem starptautiskajiem pārvadājumiem ar autobusiem (Nolīguma Interbus) Protokolā par pasažieru regulārajiem un speciālajiem regulārajiem starptautiskajiem pārvadājumiem ar autobusiem un Protokolā, ar ko Nolīgumu par pasažieru neregulārajiem starptautiskajiem pārvadājumiem ar autobusiem (Nolīgumu Interbus) groza, attiecinot iespēju pievienoties nolīgumam uz Marokas Karalisti

               1.Jālikvidē parakstīšanas termiņš, kas pašlaik noteikts kā 2019. gada 16. aprīlis Nolīguma par pasažieru neregulārajiem starptautiskajiem pārvadājumiem ar autobusiem (Nolīguma Interbus) protokola 20. panta 1. punktā un Protokola, ar ko Nolīgumu par pasažieru neregulārajiem starptautiskajiem pārvadājumiem ar autobusiem (Nolīgumu Interbus) groza, attiecinot iespēju pievienoties nolīgumam uz Marokas Karalisti, 2. pantā.

               2.Apzīmējums “Bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas Republika” abos protokolos jāaizstāj ar “Ziemeļmaķedonijas Republika”.

               3.Protokolam, ar ko Nolīgumu par pasažieru neregulārajiem starptautiskajiem pārvadājumiem ar autobusiem (Nolīgumu Interbus) groza, attiecinot iespēju pievienoties nolīgumam uz Marokas Karalisti, jāstājas spēkā tikai tad, kad minēto protokolu būs noslēgušas visas pašreizējās Nolīguma Interbus līgumslēdzējas.

               4.Sarunvedējam jāatrod piemērotākais starptautiska akta veids, kurā vienoties par grozījumiem. Nav aizskarami jau dotie paraksti.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 23.5.2022
            COM(2022) 606 final

            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Vācijas 2022. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Vācijas 2022. gada stabilitātes programmu
            {SWD(2022) 606 final} - {SWD(2022) 640 final}

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Vācijas 2022. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Vācijas 2022. gada stabilitātes programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību
                  2
               , un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2021/241
                  3
               , ar ko tika izveidots Atveseļošanas un noturības mehānisms, stājās spēkā 2021. gada 19. februārī. Atveseļošanas un noturības mehānisms nodrošina finansiālu atbalstu reformu un investīciju īstenošanai, tādējādi radot Savienības finansētu fiskālo stimulu. Tas sekmē ekonomikas atveseļošanu un ilgtspējīgu un izaugsmi veicinošu reformu un investīciju īstenošanu, jo īpaši zaļās un digitālās pārkārtošanās veicināšanai, līdztekus stiprinot dalībvalstu tautsaimniecību noturību un potenciālo izaugsmi. Vidējā termiņā un ilgtermiņā tas palīdz arī stiprināt publisko finanšu ilgtspēju un sekmēt izaugsmi un darbvietu radīšanu. Saskaņā ar Regulas (ES) 2021/241 11. panta 2. punktu 2022. gada XX. jūnijā tika atjaunināta katrai dalībvalstij paredzētā maksimālā finanšu iemaksa no Atveseļošanas un noturības mehānisma.

               (2)Komisija 2021. gada 24. novembrī pieņēma gada ilgtspējīgas izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2022. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Pētījumā bija pienācīgi ņemta vērā Portu 2021. gada maija sociālajā samitā atkārtoti nostiprinātā kopīgā apņemšanās arī turpmāk īstenot Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija izsludināja 2017. gada 17. novembrī. Eiropadome 2022. gada ilgtspējīgas izaugsmes pētījuma prioritātes apstiprināja 2022. gada 25. martā. Komisija 2021. gada 24. novembrī uz Regulas (ES) Nr. 1176/2011 pamata pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Vācija bija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām būs jāizstrādā padziļinātais pārskats
                  4
               . Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī ieteikumu attiecībā uz Padomes ieteikumu par eurozonas ekonomikas politiku, kuru Padome pieņēma 2022. gada 5. aprīlī, kā arī priekšlikumu attiecībā uz 2022. gada vienoto nodarbinātības ziņojumu, kurā analizēta nodarbinātības pamatnostādņu un Eiropas sociālo tiesību pīlāra principu īstenošana un kuru Padome pieņēma 2022. gada 14. martā.

               (3)Krievijas iebrukums Ukrainā globālās pandēmijas izskaņā ir būtiski mainījis ģeopolitisko un ekonomisko kontekstu. Iebrukuma ietekme uz dalībvalstu tautsaimniecībām izpaužas, piemēram, kā augstākas enerģijas un pārtikas cenas un vājākas izaugsmes izredzes. Enerģijas cenu pieaugums īpaši smagi skar visneaizsargātākās mājsaimniecības, kuras ir nonākušas enerģētiskajā nabadzībā vai kurām tā draud. Turklāt Eiropas Savienībā ierodas nepieredzēti daudz cilvēku, kuri bēg no Ukrainas. Šajā sakarā 2022. gada 4. martā pirmo reizi tika piemērota Pagaidu aizsardzības direktīva
                  5
               , pārvietotajām personām no Ukrainas piešķirot likumīgas uzturēšanās tiesības Eiropas Savienībā, kā arī piekļuvi izglītībai un apmācībai, darba tirgum, veselības aprūpei, mājoklim un sociālajai palīdzībai.

               (4)Ievērojot strauji mainīgo ekonomisko un ģeopolitisko situāciju, 2022. gada Eiropas pusgadā atsāksies ekonomikas un nodarbinātības politikas vispusīga koordinācija, kura līdztekus tiks pielāgota, ņemot vērā ar Atveseļošanas un noturības mehānisma īstenošanu saistītās prasības, kā skaidrots 2022. gada ilgtspējīgas izaugsmes pētījumā. Lai īstenotu Eiropas pusgada politikas prioritātes, ir svarīgi īstenot pieņemtos atveseļošanas un noturības plānus, jo ar šiem plāniem paredzēts īstenot visus 2019. un 2020. gada Eiropas pusgada ciklos sniegtos konkrētām valstīm adresētos ieteikumus vai to būtisku daļu. Papildus konkrētām valstīm adresētajiem ieteikumiem, kas pieņemti līdz mainītā atveseļošanas un noturības plāna iesniegšanas dienai, šo plānu pārskatīšanā, atjaunināšanā vai grozīšanā saskaņā ar Regulas (ES) 2021/241 14., 18. un 21. pantu joprojām vienlīdz aktuāli ir arī 2019. un 2020. gadā konkrētām valstīm adresētie ieteikumi.

               (5)Vispārējā izņēmuma klauzula darbojas kopš 2020. gada marta
                  6
               . Komisija savā 2021. gada 3. marta paziņojumā
                  7
                izklāstīja viedokli, ka lēmums par vispārējās izņēmuma klauzulas deaktivēšanu vai turpmāku piemērošanu būtu jāpieņem vispārēja ekonomikas stāvokļa novērtējuma ietvaros, kurā būtisks kvantitatīvais kritērijs ir ekonomiskās aktivitātes līmenis ES vai eurozonā salīdzinājumā ar pirmskrīzes līmeni (2019. gada beigās). Paaugstināta nenoteiktība un spēcīgi lejupvērsti riski ekonomikas perspektīvai saistībā ar karu Eiropā, nepieredzēta enerģijas cenu paaugstināšanās un pastāvīgi piegādes ķēdes traucējumi attaisno Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējās izņēmuma klauzulas darbības pagarināšanu 2023. gadā.

               (6)Ievērojot pieeju, kas izklāstīta Padomes 2021. gada 18. jūnija atzinumā par 2021. gada stabilitātes programmu, fiskālo nostāju pašlaik vislabāk var izmērīt kā izmaiņas primārajos izdevumos (atskaitot diskrecionāros ieņēmumu pasākumus), neierēķinot ar Covid-19 krīzi saistītos pagaidu ārkārtas pasākumus, bet ietverot no Atveseļošanas un noturības mehānisma un citu ES fondu neatmaksājamā atbalsta (dotācijām) finansētos izdevumus attiecībā pret vidēja termiņa potenciālo izaugsmi
                  8
               . Papildus atzinumam par vispārējo fiskālo nostāju, novērtējot, vai valsts fiskālā politika ir piesardzīga un vai tās struktūra spēs nodrošināt ilgtspējīgu atveseļošanu, kas būtu saskanīga ar zaļo un digitālo pārkārtošanos, uzmanība tiek pievērsta arī valsts finansētajiem
                  9
                primārajiem kārtējiem izdevumiem (atskaitot diskrecionāros ieņēmumu pasākumus un ar Covid-19 krīzi saistītos pagaidu ārkārtas pasākumus) un investīcijām.

               (7)Komisija 2022. gada 2. martā pieņēma paziņojumu, kurā sniegtas plašas norādes par fiskālo politiku 2023. gadā un kura mērķis ir atbalstīt dalībvalstu stabilitātes un konverģences programmu sagatavošanu un tādējādi stiprināt politikas koordināciju
                  10
               . Pamatojoties uz 2022. gada ziemas prognozes makroekonomisko perspektīvu, Komisija atzīmēja, ka piemērota šķistu pāreja no kopējās atbalstošās fiskālās nostājas 2020.–2022. gadā uz kopumā neitrālu kopējo fiskālo nostāju 2023. gadā, vienlaikus saglabājot gatavību reaģēt uz mainīgo ekonomisko situāciju. Komisija paziņoja, ka fiskālie ieteikumi 2023. gadam arī turpmāk būtu jādiferencē starp dalībvalstīm un tajos būtu jāņem vērā iespējamā pārrobežu blakusietekme. Komisija aicināja dalībvalstis atspoguļot norādes savās stabilitātes un konverģences programmās. Komisija apņēmās cieši uzraudzīt ekonomikas norises un pielāgot savas politikas norādes pēc vajadzības un ne vēlāk kā savā pusgada pavasara paketē, kas sagatavota 2022. gada maija beigās.

               (8)Attiecībā uz 2022. gada 2. martā sniegtajām fiskālajām norādēm fiskālajos ieteikumos 2023. gadam ir ņemta vērā ekonomikas perspektīvas pasliktināšanās, paaugstinātā nenoteiktība un papildu lejupvērstie riski, kā arī augstāka inflācija salīdzinājumā ar ziemas prognozi. Ņemot vērā šos apsvērumus, fiskālajai reakcijai ir jāpalielina publiskās investīcijas, kas sekmēs zaļo un digitālo pārkārtošanos un enerģētisko drošību, un jāsaglabā visneaizsargātāko mājsaimniecību pirktspēja, lai mīkstinātu enerģijas cenu kāpuma ietekmi un palīdzētu ierobežot inflācijas otrreizējās ietekmes spiedienu, izmantojot mērķtiecīgus un pagaidu pasākumus; fiskālajai politikai arī turpmāk jābūt dinamiskai, lai pielāgotos strauji mainīgajiem apstākļiem, un dažādās valstīs tā ir jādiferencē atkarībā no to fiskālā un ekonomiskā stāvokļa, tostarp ņemot vērā krīzes ietekmi uz tām un pārvietoto personu pieplūdumu no Ukrainas.

               (9)Vācija savu atveseļošanas un noturības plānu saskaņā ar Regulas (ES) 2021/241 18. panta 1. punktu iesniedza Komisijai 2021. gada 28. aprīlī. Komisija atbilstoši Regulas (ES) 2021/241 19. pantam novērtēja atveseļošanas un noturības plāna atbilstību, efektivitāti, lietderīgumu un saskanīgumu, ņemot vērā minētās regulas V pielikumā sniegtās novērtēšanas vadlīnijas. Padome 2021. gada 13. jūlijā pieņēma lēmumu par Vācijas atveseļošanas un noturības plāna novērtējuma apstiprināšanu
                  11
               . Maksājuma daļas tiek darītas pieejamas ar nosacījumu, ka Komisija saskaņā ar Regulas (ES) 2021/241 24. panta 5. punktu ir pieņēmusi lēmumu par to, ka Vācija ir apmierinoši izpildījusi attiecīgos atskaites punktus un mērķrādītājus, kas bija noteikti Padomes īstenošanas lēmumā. Apmierinoša izpilde nozīmē arī to, ka nav bijis regresa attiecībā uz iepriekšējo atskaites punktu un mērķrādītāju sasniegšanu.

               (10)Vācija 2022. gada 2. maijā iesniedza savu 2022. gada valsts reformu programmu un 2022. gada 27. aprīlī savu 2022. gada stabilitātes programmu saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 4. pantā noteikto termiņu. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus. Kā paredzēts Regulas (ES) 2021/241 27. pantā, 2022. gada valsts reformu programma atspoguļo arī Vācijas pienākumu divreiz gadā ziņot par panākto progresu atveseļošanas un noturības plāna īstenošanā.

               (11)Komisija 2022. gada ziņojumu par Vāciju publicēja 2022. gada 23. maijā
                  12
               . Tajā novērtēts, kā Vācija ir īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2019., 2020. un 2021. gadā, un uz atveseļošanas un noturības rezultātu pārskata pamata bija aplūkots, kā Vācija īsteno atveseļošanas un noturības plānu. Balstoties uz šo analīzi, ziņojumā par valsti bija norādīti trūkumi attiecībā uz tādu problēmjautājumu risināšanu, kuri nav ietverti vai ir tikai daļēji ietverti atveseļošanas un noturības plānā, kā arī jauni un nupat iezīmējušies problēmjautājumi, tai skaitā sakarā ar Krievijas iebrukumu Ukrainā. Tajā bija arī novērtēts Vācijas progress Eiropas sociālo tiesību pīlāra īstenošanā un ES pamatmērķu sasniegšanā nodarbinātības, prasmju un nabadzības mazināšanas jomā, kā arī progress ANO ilgtspējīgas attīstības mērķu sasniegšanā.

               (12)Komisija saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu izstrādāja padziļināto pārskatu par Vāciju un rezultātus publicēja 2022. gada 23. maijā
                  13
               . Komisija secināja, ka Vācijā pastāv makroekonomikas nelīdzsvarotība. Jo īpaši neaizsargātība ir saistīta ar pastāvīgi lielu tekošā konta pārpalikumu, kas atspoguļo nelielas investīcijas salīdzinājumā ar uzkrājumiem, un tam ir pārrobežu nozīme.

               (13)Vācija 2022. gada jauno budžeta plāna projektu iesniedza 2022. gada 27. aprīlī.  Komisija saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 473/2013 7. pantu ir sniegusi atzinumu par minēto plānu.

               (14)2022. gada 23. maijā Komisija nāca klajā ar ziņojumu saskaņā ar LESD 126. panta 3. punktu. Ziņojumā bija aplūkots Vācijas budžeta stāvoklis, ņemot vērā to, ka tās vispārējās valdības budžeta deficīts 2021. gadā pārsniedza Līgumā noteikto atsauces vērtību, kas ir 3 % no IKP. Ziņojumā secināts, ka deficīta kritērijs nav izpildīts. Saskaņā ar 2022. gada 2. marta paziņojumu Komisija 2022. gada pavasarī neierosināja sākt jaunas pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras un atkārtoti izvērtēs, cik svarīgi ir ierosināt 2022. gada rudenī sākt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras.

               (15)2020. gada 20. jūlijā Padome ieteica Vācijai, ievērojot vispārējo izņēmuma klauzulu, 2020. un 2021. gadā veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai efektīvi vērstos pret pandēmiju, stiprinātu ekonomiku un atbalstītu tās turpmāko atveseļošanu. Tā arī ieteica Vācijai, kad to pieļaus ekonomiskie apstākļi, īstenot fiskālo politiku, kuras mērķis ir panākt piesardzīgu vidēja termiņa fiskālo stāvokli un nodrošināt parāda atmaksājamību, vienlaikus veicinot investīcijas. Saskaņā ar Eurostat validētajiem datiem 2021. gadā Vācijas vispārējās valdības budžeta deficīts samazinājās no 4,3 % no IKP 2020. gadā līdz 3,7 % no IKP 2021. gadā. Vācijas fiskālās politikas reakcija atbalstīja ekonomikas atveseļošanu 2021. gadā, savukārt pagaidu ārkārtas atbalsta pasākumu apmērs palielinājās no 2,7 % no IKP 2020. gadā līdz 4,2 % 2021. gadā. Vācijas 2021. gadā veiktie pasākumi atbilst Padomes 2020. gada 20. jūlija ieteikumam. Valdības 2020. un 2021. gadā noteiktie diskrecionārie budžeta pasākumi galvenokārt ir pagaidu pasākumi vai atsvērti ar kompensējošiem pasākumiem. Tajā pašā laikā daži no diskrecionārajiem pasākumiem, ko valdība pieņēma 2020.–2021. gadā, nebija ne pagaidu, ne arī saskaņoti ar kompensējošiem pasākumiem, kurus galvenokārt veidoja ģimenes pabalstu, piemēram, bērnu pabalsta un beznodokļu atvieglojuma par bērniem, palielinājums, kā arī lielākas amortizācijas iespējas. Pēc Eurostat validētajiem datiem, vispārējās valdības parāds 2021. gadā bija 69,3 % no IKP.

               (16)2022. gada stabilitātes programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs par 2022. gadu ir labvēlīgs un pēc tam – reālistisks. Valdība prognozē, ka reālais IKP 2022. gadā pieaugs par 3,6 % un 2023. gadā – par 2,3 %. Salīdzinājumam – Komisijas 2022. gada pavasara prognozē norādīts, ka reālā IKP pieaugums 2022. gadā būs zemāks (1,6 %) un 2023. gadā – līdzīgs (2,4 %). Šī atšķirība galvenokārt skaidrojama ar dažādiem prognožu termiņiem, kas stabilitātes programmas gadījumā bija pirms Krievijas agresijas kara pret Ukrainu sākuma, kad izaugsmes perspektīvas 2022. gadam vēl bija optimistiskākas. Valdība savā 2022. gada stabilitātes programmā plāno, ka nominālais deficīts saglabāsies 3¾ % apmērā no IKP 2022. gadā un samazināsies līdz 2 % 2023. gadā. Līdzīgs līmenis 2022. gadā galvenokārt atspoguļo pandēmijas dēļ turpinātos ārkārtas pasākumus, lielākus aizsardzības izdevumus un pasākumus pret paaugstinātām enerģijas cenām, reaģējot uz karu Ukrainā, kā arī zaļās pārkārtošanās papildu izdevumus un investīcijas tajā. Saskaņā ar programmu sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2022. gadā samazināsies līdz 66¾ % un 2023. gadā – līdz 65¾ %. Pamatojoties uz prognozes termiņa datumā zināmajiem politikas pasākumiem, Komisijas 2022. gada pavasara prognozē paredzēts, ka valdības budžeta deficīts 2022. un 2023. gadā būs attiecīgi 2,5 % un 1,0 % no IKP. Tas ir mazāk nekā 2022. gada stabilitātes programmā prognozētais deficīts 2022. un 2023. gadam, galvenokārt pateicoties nedaudz zemākām nodokļu ieņēmumu prognozēm, kuru pamatā ir piesardzīgi aprēķini 2021. gada novembrī, un optimistiskākām prognozēm par subsīdiju un publisko investīciju īstenošanu programmā. Komisijas 2022. gada pavasara prognozē plānota līdzīga vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP: 66,4 % 2022. gadā un zemāka – 64,5 % 2023. gadā. Atšķirība ir saistīta ar līdzīgu atšķirību deficīta prognozē.

               Pamatojoties uz Komisijas 2022. gada pavasara prognozi, vidējā termiņa (10 gadu vidējā) potenciālā ražošanas apjoma pieaugums tiek lēsts 1,1 % apmērā. Tomēr šajā aplēsē nav iekļauta to reformu ietekme, kas paredzētas atveseļošanas un noturības plānā un var palielināt Vācijas potenciālo izaugsmi.

               (17)Valdība 2022. gadā pakāpeniski atcēla lielāko daļu pasākumu, kas veikti, reaģējot uz Covid-19 krīzi, – tiek prognozēts, ka pagaidu ārkārtas atbalsta pasākumu apmērs samazināsies no 4,2 % no IKP 2021.  gadā līdz 1,2 % 2022. gadā. Valdības budžeta deficītu ietekmē pasākumi, kuri pieņemti, lai novērstu enerģijas cenu pieauguma ekonomisko un sociālo ietekmi, un kuru apjoms Komisijas 2022. gada pavasara prognozē tiek lēsts 0,7 % apmērā no IKP 2022. gadā un tos paredzēts pakāpeniski izbeigt 2023. gadā
                  14
               . Šie pasākumi galvenokārt ir mērķtiecīga subsīdija apkures izmaksām; virzība uz atjaunojamo energoresursu enerģijas nodevas atcelšanu (EEG-Umlage); virzība uz svārstmigrācijas pabalsta palielināšanu (Pendlerpauschale); enerģijas nodokļa samazināšana degvielai uz 3 mēnešiem; vienreizējs enerģijas cenas fiksētas summas maksājums (Energiepreispauschale) un piemaksa par katru bērnu; vienreizējs fiksētas summas maksājums sociālās palīdzības saņēmējiem; mēneša biļete vietējam sabiedriskajam transportam par samazinātu cenu uz 3 mēnešiem. Par šiem pasākumiem tika paziņots, ka tiem ir pagaidu raksturs. Tomēr, ja enerģijas cenas saglabāsies augstas arī 2023. gadā, dažus no šiem pasākumiem varētu turpināt. Daži no šiem pasākumiem nav mērķorientēti, jo īpaši svārstmigrācijas pabalsta palielināšana un enerģijas nodokļa samazināšana degvielai. Valdības budžeta deficītu ietekmē arī izmaksas, kas saistītas ar pagaidu aizsardzības piedāvāšanu pārvietotajām personām no Ukrainas; šīs izmaksas Komisijas 2022. gada pavasara prognozē tiek prognozētas 0,1 % apmērā no IKP 2022. gadā un 0,2 % apmērā no IKP 2023. gadā
                  15
               , kā arī aizsardzības izdevumu palielinātās izmaksas par 0,4 % no IKP 2022. gadā un 0,5 % 2023. gadā.

               (18)Padome 2021. gada 18. jūnijā ieteica Vācijai 2022. gadā
                  16
                saglabāt atbalstošu fiskālo nostāju, kas ietver stimulējošo iedarbību, kuru nodrošina Atveseļošanas un noturības mehānisms, un saglabāt valsts finansētās investīcijas. Tā arī ieteica Vācijai, kad to pieļaus ekonomiskie apstākļi, īstenot fiskālo politiku, kuras mērķis ir panākt piesardzīgu vidēja termiņa fiskālo stāvokli un nodrošināt fiskālo ilgtspēju vidējā termiņā, un vienlaikus veicināt investīcijas, lai vairotu izaugsmes potenciālu.

               (19)Pamatojoties uz Komisijas 2022. gada pavasara prognozi un ņemot vērā Vācijas 2022. gada stabilitātes programmā iekļauto informāciju, tiek prognozēta atbalstoša fiskālā nostāja –1,6 % apmērā no IKP, kā ieteikusi Padome
                  17
               . Vācija plāno saskaņā ar Padomes ieteikumu turpināt atbalstu atveseļošanai, izmantojot Atveseļošanas un noturības mehānismu, lai finansētu papildu investīcijas. Tiek prognozēts, ka no Atveseļošanas un noturības mehānisma dotācijām un citiem ES fondiem finansēto izdevumu pozitīvā ietekme uz ekonomisko aktivitāti saglabāsies stabila salīdzinājumā ar 2021. gadu. Tiek prognozēts, ka valsts finansētajām investīcijām 2022. gadā būs ekspansīva ietekme uz fiskālo nostāju, kas atbilst 0,2 procentpunktiem
                  18
               . Tādējādi Vācija plāno saglabāt valsts finansētās investīcijas, kā ieteikusi Padome. Vienlaikus plānots, ka valsts finansēto primāro kārtējo izdevumu (atskaitot jaunos ieņēmumu pasākumus) pieaugumam 2022. gadā būs ekspansīva ietekme uz vispārējo fiskālo nostāju, kas atbilst 1,5 procentpunktiem. Šī ievērojamā ekspansīvā ietekme ietver papildu ietekmi (0,7 % apmērā no IKP), ko rada pasākumi ar mērķi novērst enerģijas cenu pieauguma ekonomisko un sociālo ietekmi, kā arī izmaksas (0,1 % apmērā no IKP), kas saistītas ar pagaidu aizsardzības piedāvāšanu pārvietotajām personām no Ukrainas, un tiek prognozēts, ka arī zaļās pārkārtošanās papildu izdevumi veicinās (0,2 % apmērā no IKP) veicinās neto kārtējo izdevumu pieaugumu.

               (20)Komisijas 2022. gada pavasara prognozē fiskālā nostāja 2023. gadā tiek prognozēta 0,6 % apmērā no IKP, pieņemot, ka politika nemainīsies
                  19
               . Tiek paredzēts, ka Vācija 2023. gadā turpinās izmantot Atveseļošanas un noturības mehānisma dotācijas, lai finansētu papildu investīcijas atveseļošanas atbalstam. Tiek prognozēts, ka no Atveseļošanas un noturības mehānisma dotācijām un citiem ES fondiem finansēto izdevumu pozitīvā ietekme uz ekonomisko aktivitāti samazināsies par 0,1 procentpunktu no IKP salīdzinājumā ar 2022. gadu. Tiek prognozēts, ka valsts finansētajām investīcijām 2023. gadā būs ekspansīva ietekme uz fiskālo nostāju, kas atbilst 0,1 procentpunktam
                  20
               . Vienlaikus plānots, ka valsts finansēto primāro kārtējo izdevumu (atskaitot jaunos ieņēmumu pasākumus) pieaugumam 2023. gadā būs bremzējoša ietekme uz vispārējo fiskālo nostāju, kas atbilst 0,7 procentpunktiem. Tas ietver ietekmi, ko rada to pasākumu pakāpeniska atcelšana, ar kuriem risina enerģijas cenu pieaugumu (0,7 % no IKP), un papildu izmaksas, lai piedāvātu pagaidu aizsardzību no Ukrainas pārvietotajām personām (0,05 % no IKP) salīdzinājumā ar 2022. gadu.

               (21)2022. gada stabilitātes programmā tiek prognozēts, ka vispārējās valdības budžeta deficīts pakāpeniski samazināsies, sasniedzot 1¾ % no IKP 2024. gadā un 1 % līdz 2025. gadam. Šajās prognozēs tiek pieņemts, ka valdības ieņēmumi procentos no IKP palielinās, savukārt tiek prognozēts, ka valdības izdevumi procentos no IKP saglabāsies samērā stabili. Saskaņā ar programmu sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP samazināsies līdz 2025. gadam, proti, 2024. gadā saruks līdz 65¾ % un 2025. gadā kritīsies līdz 65 %. Pamatojoties uz Komisijas analīzi, parāda atmaksājamības riski vidējā termiņā šķiet zemi.

               (22)Novecošana un saspringts darba tirgus turpmākajos gados būtiski ietekmēs Vāciju. Likumā noteiktais pensionēšanās vecums 2031. gadā sasniegs 67 gadus, bet, lai ilgtermiņā nodrošinātu pensiju sistēmas ilgtspēju, ir vajadzīgi papildu pielāgojumi. Būtu vajadzīgi spēcīgāki stimuli darbam, ņemot vērā arī saspringto darba tirgu. Valdības apņemšanās saglabāt pensiju iemaksu likmes maksimālo robežu un minimālo ienākumu aizvietošanas likmi (Doppelte Haltelinie) nozīmē, ka ir vajadzīgi ievērojami fiskālie pārvedumi, vēl vairāk palielinot slogu jaunākajām paaudzēm. Valsts subsidētajām privātajām pensijām (Riester Rente) nav bijusi būtiska loma pensiju struktūrā. Atdeve ir zema, un administratīvās izmaksas ir augstas. Jo īpaši zemu ienākumu saņēmēji nevar panākt pietiekamus pensijas uzkrājumus.

               (23)Nodokļu sistēma lielā mērā ir atkarīga no darbaspēka nodokļu ieņēmumiem, savukārt nodokļu bāzes, kas mazāk kaitē iekļaujošai izaugsmei, joprojām netiek pietiekami izmantotas. Nodokļu īpatsvars darbaspēka izmaksās Vācijā ir viens no augstākajiem ES. Tas samazina neto algu un rada šķēršļus darba stundu skaita palielināšanai noteiktās grupās, piemēram, zemu un vidēju ienākumu saņēmējiem un otrajiem pelnītājiem; tas darbojas pret labāku darbaspēka potenciāla izmantošanu pat tad, ja draud darbaspēka trūkums. Ieņēmumi no vides nodokļiem ir salīdzinoši zemi, savukārt videi kaitīgas subsīdijas (tajā skaitā nodokļu samazinājumi un atbrīvojumi no nodokļiem) apdraud vides ilgtspējas mērķus un kavē dekarbonizāciju, energoefektivitāti un atjaunojamo energoresursu enerģijas izmantošanu.

               (24)Kā paredzēts Regulas (ES) 2021/241 19. panta 3. punkta b) apakšpunktā un V pielikuma 2.2. kritērijā, atveseļošanas un noturības plānā ir ietverts plašs savstarpēji pastiprinošu reformu un investīciju kopums, ko paredzēts īstenot līdz 2026. gadam. Tās palīdzēs atrisināt visas ekonomiskās un sociālās problēmas vai ievērojamu to ekonomisko un sociālo problēmu daļu, kuras Padome bija minējusi Vācijai 2019. un 2020. gada Eiropas pusgadā adresētajos ieteikumos, kā arī attiecīgā gadījumā Vācijai līdz plāna pieņemšanai adresētajos ieteikumos. Jo īpaši tas palīdz risināt vajadzību palielināt publiskās un privātās investīcijas, jo īpaši zaļās un digitālās pārkārtošanās nolūkā, ilgtspējīgā transportā, tīrās, efektīvās un integrētās energosistēmās, publiskās pārvaldes un veselības aprūpes pakalpojumu digitalizācijā, izglītībā un pētniecībā un inovācijā.

               (25)Paredzams, ka Vācijas atveseļošanas un noturības plāna īstenošana sekmēs turpmāku progresu zaļās un digitālās pārkārtošanās jomā. Klimata mērķu sasniegšanai paredzēto pasākumu izdevumi Vācijā atbilst 42 % no plāna kopējā piešķīruma, savukārt digitālo mērķu sasniegšanai paredzēto pasākumu izdevumi – 52 % no plāna kopējā piešķīruma. Atveseļošanas un noturības plāna pilnīga īstenošana atbilstoši attiecīgajiem atskaites punktiem un mērķrādītājiem palīdzēs Vācijai ātri atgūties no Covid-19 krīzes radītajām sekām, vienlaikus stiprinot noturību. Lai nodrošinātu atveseļošanas un noturības plāna, kā arī citu, ārpus plāna tvēruma esošu ekonomikas un nodarbinātības politiku sekmīgu īstenošanu un rezultātā panāktu plašu līdzatbildību par politiku programmu kopumā, joprojām ir svarīgi sistemātiski iesaistīt sociālos partnerus un citas attiecīgās ieinteresētās personas.

               (26)Līdz 2022. gada 4. aprīlim Vācija iesniedza kohēzijas politikas plānošanas dokumentus
                  21
                visām 15 Eiropas Reģionālās attīstības fonda programmām, visām 16 Eiropas Sociālā fonda Plus programmām un jauktu Eiropas Reģionālās attīstības fonda/Eiropas Sociālā fonda Plus programmu. Komisija 2022. gada 19. aprīlī apstiprināja partnerības nolīgumu ar Vāciju par kohēzijas politikas līdzekļu izmantošanu. Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2021. gada 24. jūnija Regulu (ES) 2021/1060 Vācija ir ņēmusi vērā attiecīgos tai adresētos ieteikumus 2021.–2027. gada kohēzijas politikas fondu plānošanā. Tas ir priekšnoteikums no kohēzijas politikas fondiem paredzētā finansiālā atbalsta efektivitātes uzlabošanai un tā pievienotās vērtības maksimalizēšanai un vienlaikus veicina koordināciju, savstarpējo papildināmību un saskaņotību starp šiem fondiem un citiem Savienības instrumentiem un fondiem. Atveseļošanas un noturības mehānisma un kohēzijas politikas programmu sekmīga īstenošana ir atkarīga arī no to šķēršļu novēršanas, kas kavē investīcijas zaļās un digitālās pārkārtošanās un sabalansētas teritoriālās attīstības atbalstam.

               (27)Papildus ekonomikas un sociālajām problēmām, kas risinātas atveseļošanas un noturības plānā, Vācija joprojām atpaliek ļoti augstas veiktspējas platjoslas ieviešanā lauku apvidos, kur lielākas investīcijas var uzlabot ražīguma pieaugumu un ietaupījumu un investīciju nelīdzsvarotību. Kopumā Vācija pagājušajā gadā ievērojami uzlaboja ļoti augstas veiktspējas platjoslas pārklājumu un pašlaik pārsniedz ES vidējo rādītāju. Tomēr lauku apvidos pārklājums bija 22,5 %, kas ir zemāks par ES vidējo rādītāju 37,1 %. Tajā pašā laikā tikai 15,4 % mājsaimniecību ir piekļuve optiskās šķiedras pieslēgumam (salīdzinājumā ar ES vidējo rādītāju 50 %), kas Vāciju ierindo starp dalībvalstīm ar viszemāko optiskās šķiedras pārklājumu, savukārt piecām ES dalībvalstīm optiskās šķiedras pārklājums ir vismaz 85 %. Optiskās šķiedras savienojumu trūkums ir aktuāls lauku apvidos (11,3 % salīdzinājumā ar ES vidējo rādītāju 33,8 %). Tas kavē ražīguma pieaugumu, jo īpaši mazos un vidējos uzņēmumos, no kuriem daudzi atrodas lauku un piepilsētu teritorijās. Vācijas atveseļošanas un noturības plānā nav ietverta platjoslas paplašināšana un 5G. Federālā un reģionālā līmenī ir shēmas, kuru mērķis ir uzlabot savienojamību pelēkajās zonās un mobilo savienojamību baltajos punktos. Koalīcijas nolīgums ietver vērienīgus mērķus attiecībā uz optiskās šķiedras un 5G pieejamību visā valstī visām Vācijas mājsaimniecībām, bet īstenošanas termiņš vēl ir jāprecizē. Laicīgai īstenošanai izšķiroša nozīme būs inženiertehniskās plānošanas un pārvaldības spēju palielināšanai privātajā sektorā un plānošanas un īstenošanas pārvaldībai publiskajā sektorā. Lai sasniegtu mērķus, būs jāuzlabo arī pieteikumu iesniegšanas un atļauju piešķiršanas procedūras, kā arī jāstandartizē alternatīvas uzstādīšanas metodes, kas ir mazāk laikietilpīgas.

               (28)Pamatojoties uz ES valstu vai to valdību vadītāju pilnvarojumu, kas formulēts Versaļas deklarācijā, ir sagatavots REPowerEU plāns, kura mērķis ir pēc iespējas drīz izbeigt Eiropas Savienības atkarību no fosilo degvielu importa no Krievijas. Tālab dialogā ar dalībvalstīm tiek apzināti piemērotākie projekti, investīcijas un reformas valstu, reģionālā un ES līmenī. Šo pasākumu mērķis ir samazināt vispārējo atkarību no fosilajām degvielām un pārorientēt fosilo degvielu importu prom no Krievijas.

               (29)Vācija saskaras ar problēmām, kas saistītas ar tās atkarību no fosilā kurināmā un enerģijas importa no Krievijas, kā arī ar pamatnosacījumiem investīcijām pilnībā integrētā ilgtspējīgā energosistēmā. Saskaņā ar 2020. gada datiem atkarība no gāzes importa no Krievijas ir īpaši liela (65 %
                  22
               ) un augstāka nekā ES vidējais rādītājs (44 %). Arī atkarība no naftas importa no Krievijas ir augstāka nekā vidēji ES (34 % Vācijā salīdzinājumā ar ES vidējo rādītāju 26 %
                  23
               ). Vairāk nekā pusi no Vācijas energoresursu struktūras veido gāze (26 %) un nafta (35 %). Šī atkarība tieši ietekmē Vācijas rūpniecību, kas veido 35 % no dabasgāzes enerģijas galapatēriņa. Straujākam progresam pārvades un sadales tīklu paplašināšanā un atjaunojamo energoresursu izmantošanā ir izšķiroša nozīme, lai risinātu šīs problēmas, sasniegtu klimata un enerģētikas mērķus un veicinātu investīcijas, kas saistītas ar ietaupījumiem. Ir jāpieliek lielākas pūles, lai dažādotu energoapgādi un maršrutus, izmantojot visus pieejamos bezoglekļa enerģijas avotus, jo īpaši izmantojot atjaunojamo energoresursu elektroenerģiju un gāzes, tajā skaitā atjaunīgo ūdeņradi, un sašķidrinātu dabasgāzi. Ar gāzi saistītas jaunas infrastruktūras un tīklu investīcijas iespēju robežās ir ieteicamas nākotnes vajadzībām, lai veicinātu to ilgtermiņa ilgtspēju, nākotnē pārprofilējot ilgtspējīgu degvielu. Lai Vācija atbilstu “Gatavi mērķrādītājam 55 %” mērķiem, būs vēl vairāk jāpalielina ieceru vērienīgums siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšanai un atjaunojamo energoresursu un energoefektivitātes rādītāju paaugstināšanai. Jāpieliek pūles, lai paātrinātu rūpniecības dekarbonizāciju, uzlabotu elastīguma iespējas un enerģijas patērētāju reakciju uz mainīgām cenām, kā arī stiprinātu energosistēmas integrāciju
                  24
               . Būtu jāveic arī pasākumi, lai palielinātu energoefektivitāti un samazinātu enerģijas patēriņu, kā arī lai paātrinātu ēku fonda un transporta nozares dekarbonizāciju, kas 2021. gadā nesasniedza ikgadējos valsts emisiju mērķrādītājus šajās nozarēs. Kopīgas mobilitātes un ilgtspējīga sabiedriskā transporta plašāka izmantošana var samazināt fosilā kurināmā patēriņu. Vācijas elektroenerģijas tīklu paplašināšana ir būtiski aizkavējusies. Galvenie šķēršļi cita starpā ir plānošanas, atļauju izsniegšanas un pārsūdzības procedūru sarežģītība un ilgums. Kavēšanās elektroenerģijas tīklu paplašināšanā ir radījusi nepieciešamību ierobežot atjaunojamo energoresursu izmantošanu noteiktās jomās. Turklāt kavēšanās elektrotīklu paplašināšanā būtiski ietekmē kaimiņos esošo dalībvalstu tīklus, jo tīkla jauda Vācijā nav pietiekama, lai transportētu attiecīgajā cenu zonā tirgotos elektroenerģijas apjomus. Valdība ir apņēmusies līdz 2030. gadam palielināt atjaunojamo energoresursu īpatsvaru elektroenerģijas ražošanā līdz 80 % un līdz 2035. gadam līdz gandrīz 100 %. Tomēr atjaunojamo energoresursu izmantošana, jo īpaši sauszemes vēja enerģijas izmantošana, pēdējos gados ir būtiski palēninājusies, jo joprojām pastāv īstenošanas šķēršļi. Īstenošanas šķēršļu likvidēšana ietver pasākumu veikšanu, lai agrīnā posmā atrisinātu konfliktus par zemes izmantošanu, atvieglotu minimālā attāluma noteikumus, uzlabotu telpiskās plānošanas izmantošanu, lai noteiktu zonas vēja enerģijas izmantošanai, un atvieglotu atļauju saņemšanu. Atbalstu vietējā līmenī var uzlabot, tajā skaitā ar racionālāku apspriešanās procesu, lielāku iedzīvotāju līdzdalību un ieņēmumu sadali projektos. Atjaunojamo energoresursu ekspansija un energoefektivitātes pieaugums ne tikai samazinās atkarību no enerģijas importa, bet arī ievērojami pazeminās enerģijas cenas. Visbeidzot, var vēl vairāk stiprināt līdzdalību ar enerģētiku saistītā pārrobežu sadarbībā un palielināt elastīgumu un reversās plūsmas jaudu attiecībā uz esošo savienojamību.

               (30)Paātrināta pārkārtošanās uz klimatneitralitāti un atteikšanās no fosilajām degvielām vairākās nozarēs radīs ievērojamas pārstrukturēšanas izmaksas, taču, lai mazinātu pārkārtošanās sociālekonomisko ietekmi vissmagāk skartajos reģionos, Vācija var kohēzijas politikas ietvaros izmantot Taisnīgas pārkārtošanās mehānismu. Turklāt, lai uzlabotu nodarbinātības iespējas un stiprinātu sociālo kohēziju, Vācija var izmantot Eiropas Sociālo fondu Plus.

               (31)Padome ir izskatījusi 2022. gada stabilitātes programmu, ņemot vērā Komisijas veikto novērtējumu, un tās atzinums
                  25
                ir atspoguļots 1. ieteikumā.

               (32)Ņemot vērā ciešās savstarpējās saiknes starp eurozonas dalībvalstu tautsaimniecībām un to kolektīvo devumu ekonomiskās un monetārās savienības darbībā, Padome eurozonas dalībvalstīm ieteica rīkoties, tai skaitā izmantojot atveseļošanas un noturības plānus, lai īstenotu ieteikumu par eurozonas ekonomikas politiku. Attiecībā uz Vāciju tas ir jo īpaši atspoguļots 1., 2. un 3. ieteikumā.

               (33)Padome ir izskatījusi 2022. gada valsts reformu programmu un 2022. gada stabilitātes programmu, ņemot vērā Komisijas sagatavoto padziļināto pārskatu un šo novērtējumu. Padomes ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1., 2., 3. un 4. ieteikumā. 1., 2. un 3. ieteikums arī palīdzēs īstenot eurozonai adresētos ieteikumus, jo īpaši tajos sniegto 1. un 4. ieteikumu. Fiskālā politika, kas minēta 1. ieteikumā, un 2., 3. un 4. ieteikumā minētā politika cita starpā palīdz novērst nelīdzsvarotību, kas saistīta ar tekošā konta pārpalikumu attiecībā uz lielākām investīcijām,

               AR ŠO IESAKA Vācijai 2022. un 2023. gadā rīkoties šādi.

               1.2023. gadā nodrošināt, ka valsts finansēto kārtējo izdevumu pieaugums atbilst vispārējai neitrālai politikas nostājai, ņemot vērā turpmāko pagaidu un mērķtiecīgo atbalstu mājsaimniecībām un uzņēmumiem, kas ir visneaizsargātākie pret enerģijas cenu pieaugumu, un cilvēkiem, kas bēg no Ukrainas. Būt gatavai pielāgot pašreizējos izdevumus mainīgajai situācijai. Palielināt publiskās investīcijas zaļajai un digitālajai pārkārtošanai un enerģētiskajai drošībai, tajā skaitā izmantojot ANM, RePowerEU un citus ES fondus. Laikposmā pēc 2023. gada īstenot fiskālo politiku, kuras mērķis ir panākt piesardzīgu vidēja termiņa fiskālo stāvokli. Uzlabot nodokļu struktūru iekļaujošākai un ilgtspējīgākai izaugsmei, jo īpaši uzlabojot nodokļu stimulus, lai palielinātu nostrādāto stundu skaitu. Saglabāt pensiju sistēmas ilgtermiņa ilgtspēju.

               2.Turpināt atveseļošanas un noturības plāna īstenošanu, ievērojot Padomes 2021. gada 13. jūlija īstenošanas lēmumā iekļautos atskaites punktus un mērķrādītājus. Drīz pabeigt sarunas ar Komisiju par 2021.–2027. gada kohēzijas politikas plānošanas dokumentiem, lai sāktu to īstenošanu.

               3.Novērst šķēršļus investīcijām un veicināt investīcijas ļoti augstas veiktspējas digitālo sakaru tīklos.

               4.Samazināt vispārējo atkarību no fosilā kurināmā un dažādot to importu, uzlabojot energoefektivitāti, stimulējot energotaupību, dažādojot energoapgādi un maršrutus, novēršot šķēršļus investīcijām, vēl vairāk racionalizējot atļauju piešķiršanas procedūras, palielinot investīcijas un paātrinot elektroenerģijas tīklu un atjaunojamo energoresursu izmantošanu, kā arī turpinot veicināt dalību ar enerģētiku saistītā pārrobežu sadarbībā.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

                     (3)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2021/241 (2021. gada 12. februāris), ar ko izveido Atveseļošanas un noturības mehānismu (OV L 57, 18.2.2021., 17. lpp.).

                     (4)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.).

                     (5)

                        Padomes Īstenošanas lēmums (ES) 2022/382 (2022. gada 4. marts), ar ko Direktīvas 2001/55/EK 5. panta nozīmē konstatē no Ukrainas pārvietoto personu masveida pieplūduma esamību un nosaka pagaidu aizsardzības ieviešanu (OV L 71, 4.3.2022., 1. lpp.).

                     (6)

                        Komisijas paziņojums Padomei par Stabilitātes un izaugsmes pakta
                     vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšanu (COM(2020) 123 final, Briselē, 20.3.2020.).

                     (7)

                        Komisijas paziņojums Padomei “Apritējis gads kopš Covid-19 uzliesmojuma: fiskālās politikas atbildes pasākumi” (COM(2021) 105 final, Briselē, 3.3.2021.).

                     (8)

                        Aplēses par fiskālo nostāju un tās komponentiem šajā ieteikumā ir Komisijas aplēses, kas balstītas uz pieņēmumiem, kuri ir Komisijas 2022. gada pavasara prognozes pamatā. Komisijas vidēja termiņa potenciālās izaugsmes aplēsēs nav iekļauta to reformu pozitīvā ietekme, kas paredzētas atveseļošanas un noturības plānā un var paātrināt potenciālo izaugsmi.

                     (9)

                        Nefinansē no Atveseļošanas un noturības mehānisma dotācijām un citiem ES fondiem.

                     (10)

                        Komisijas paziņojums Padomei “Fiskālās politikas norādes 2023. gadam” (COM(2022) 85 final, Briselē, 2.3.2022.).

                     (11)

                        Padomes Īstenošanas lēmums (2021. gada 13. jūlijs) par Vācijas atveseļošanas un noturības plāna novērtējuma apstiprināšanu (ST 10158/2021; ST 10158/2021 ADD)

                     (12)

                        COM(2022)607 final, 23.5.2022.

                     (13)

                        COM(2022)600 final un SWD(2022)629 final, 23.5.2022.

                     (14)

                        Šie skaitļi atspoguļo kopš 2021. gada rudens veikto pasākumu gada budžeta izmaksu līmeni, ietverot kārtējos ieņēmumus un izdevumus, kā arī – attiecīgā gadījumā – kapitālizdevumu pasākumus.

                     (15)

                        Tiek pieņemts, ka kopējais no Ukrainas uz ES pārvietoto personu skaits līdz 2022. gada beigām pakāpeniski sasniegs 6 miljonus, un viņu ģeogrāfiskais sadalījums tiek lēsts, pamatojoties uz esošās diasporas lielumu, uzņemošās dalībvalsts iedzīvotāju skaita relatīvo apmēru un no Ukrainas pārvietoto personu faktisko sadalījumu visā ES, kāds tas bija 2022. gada martā. Budžeta izmaksas uz vienu personu aplēstas, balstoties uz Komisijas Kopīgā pētniecības centra mikrosimulācijas modeli Euromod, ņemot vērā gan naudas pārvedumus, uz kuriem šie cilvēki var būt tiesīgi, gan pabalstus natūrā, piemēram, izglītību un veselības aprūpi.

                     (16)

                        Padomes Ieteikums (2021. gada 18. jūnijs), ar ko sniedz Padomes atzinumu par Vācijas 2021. gada stabilitātes programmu (OV C 304, 29.7.2021., 18. lpp.).

                     (17)

                        Negatīvs (pozitīvs) rādītājs nozīmē, ka primāro izdevumu pieaugums (samazinājums) pārsniedz ekonomikas izaugsmi vidējā termiņā, un liecina par ekspansīvu (bremzējošu) fiskālo politiku.

                     (18)

                        Tiek prognozēts, ka citiem valsts finansētajiem kapitālizdevumiem būs sašaurinoša ietekme, kas atbilst 0,1 procentpunktam no IKP.

                     (19)

                        Negatīvs (pozitīvs) rādītājs nozīmē, ka primāro izdevumu pieaugums (samazinājums) pārsniedz ekonomikas izaugsmi vidējā termiņā, un liecina par ekspansīvu (bremzējošu) fiskālo politiku.

                     (20)

                        Tiek prognozēts, ka citiem valsts finansētajiem kapitālizdevumiem būs neitrāla ietekme.

                     (21)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2021/1060 (2021. gada 24. jūnijs), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu Plus, Kohēzijas fondu, Taisnīgas pārkārtošanās fondu un Eiropas Jūrlietu, zvejniecības un akvakultūras fondu un finanšu noteikumus attiecībā uz tiem un uz Patvēruma, migrācijas un integrācijas fondu, Iekšējās drošības fondu un Finansiāla atbalsta instrumentu robežu pārvaldībai un vīzu politikai  (OV L 231, 30.6.2021., 159. lpp.).

                     (22)

                        Saskaņā ar Vācijas Federālās ekonomikas un klimata politikas ministrijas jaunākajiem datiem kopējā gāzes importa daļa ir samazinājusies līdz 35 %.

                     (23)

                        Eurostat (2020), Krievijas importa īpatsvars kopējā dabasgāzes un jēlnaftas importa apjomā. ES-27 vidēji kopējais importa apjoms ir balstīts uz importu ārpus ES-27 valstīm. Attiecībā uz Vāciju kopējais importa apjoms ietver ES iekšējo tirdzniecību. Jēlnafta neietver rafinētus naftas produktus.

                     (24)

                        Energosistēmas integrācija sasaista dažādus enerģijas nesējus savā starpā un ar galapatēriņa nozarēm.

                     (25)

                        Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


               EIROPAS KOMISIJA
            Briselē, 23.5.2022
            COM(2022) 605 final

            Ieteikums
            PADOMES IETEIKUMS
            par Čehijas 2022. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Čehijas 2022. gada konverģences programmu
            {SWD(2022) 605 final} - {SWD(2022) 640 final}

               Ieteikums

               PADOMES IETEIKUMS

               par Čehijas 2022. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Čehijas 2022. gada konverģences programmu

               EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,

               ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,

               ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu
                  1
                un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,

               ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,

               ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,

               ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,

               ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,

               ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,

               tā kā:

               (1)Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2021/241
                  2
               , ar ko tika izveidots Atveseļošanas un noturības mehānisms, stājās spēkā 2021. gada 19. februārī. Atveseļošanas un noturības mehānisms nodrošina finansiālu atbalstu reformu un investīciju īstenošanai, tādējādi radot Savienības finansētu fiskālo stimulu. Tas sekmē ekonomikas atveseļošanu un ilgtspējīgu un izaugsmi veicinošu reformu un investīciju īstenošanu, jo īpaši zaļās un digitālās pārkārtošanās veicināšanai, līdztekus stiprinot dalībvalstu tautsaimniecību noturību un potenciālo izaugsmi. Vidējā termiņā un ilgtermiņā tas palīdz arī stiprināt publisko finanšu ilgtspēju un sekmēt izaugsmi un darbvietu radīšanu. Saskaņā ar Regulas (ES) 2021/241 11. panta 2. punktu 2022. gada XX. jūnijā tika atjaunināta katrai dalībvalstij paredzētā maksimālā finanšu iemaksa no Atveseļošanas un noturības mehānisma.

               (2)Komisija 2021. gada 24. novembrī pieņēma gada ilgtspējīgas izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2022. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Pētījumā bija pienācīgi ņemta vērā Portu 2021. gada maija sociālajā samitā atkārtoti nostiprinātā kopīgā apņemšanās arī turpmāk īstenot Eiropas sociālo tiesību pīlāru, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija izsludināja 2017. gada 17. novembrī. Eiropadome 2022. gada ilgtspējīgas izaugsmes pētījuma prioritātes apstiprināja 2022. gada 25. martā. Komisija 2021. gada 24. novembrī pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Čehija nebija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām būs jāizstrādā padziļinātais pārskats
                  3
               . Tajā pašā dienā Komisija pieņēma arī priekšlikumu attiecībā uz 2022. gada vienoto nodarbinātības ziņojumu, kurā analizēta nodarbinātības pamatnostādņu un Eiropas sociālo tiesību pīlāra principu īstenošana un kuru Padome pieņēma 2022. gada 14. martā.

               (3)Krievijas iebrukums Ukrainā globālās pandēmijas izskaņā ir būtiski mainījis ģeopolitisko un ekonomisko kontekstu. Iebrukuma ietekme uz dalībvalstu tautsaimniecībām izpaužas, piemēram, kā augstākas enerģijas un pārtikas cenas un vājākas izaugsmes izredzes. Enerģijas cenu pieaugums īpaši smagi skar visneaizsargātākās mājsaimniecības, kuras ir nonākušas enerģētiskajā nabadzībā vai kurām tā draud. Turklāt Eiropas Savienībā ierodas nepieredzēti daudz cilvēku, kuri bēg no Ukrainas. Šajā sakarā 2022. gada 4. martā pirmo reizi tika piemērota Pagaidu aizsardzības direktīva
                  4
               , pārvietotajām personām no Ukrainas piešķirot likumīgas uzturēšanās tiesības Eiropas Savienībā, kā arī piekļuvi izglītībai un apmācībai, darba tirgum, veselības aprūpei, mājoklim un sociālajai palīdzībai. Čehijai tiek darīts pieejams ārkārtas atbalsts, izmantojot kohēzijas rīcību bēgļu atbalstam Eiropā (CARE) un papildu priekšfinansējumu no Atveseļošanas palīdzības kohēzijai un Eiropas teritorijām (REACT-EU), lai steidzami apmierinātu ar uzņemšanu un integrāciju saistītās vajadzības cilvēkiem, kuri bēg no Ukrainas.

               (4)Ievērojot strauji mainīgo ekonomisko un ģeopolitisko situāciju, 2022. gada Eiropas pusgadā atsāksies ekonomikas un nodarbinātības politikas vispusīga koordinācija, kura līdztekus tiks pielāgota, ņemot vērā ar Atveseļošanas un noturības mehānisma īstenošanu saistītās prasības, kā skaidrots 2022. gada ilgtspējīgas izaugsmes pētījumā. Lai īstenotu Eiropas pusgada politikas prioritātes, ir svarīgi īstenot pieņemtos atveseļošanas un noturības plānus, jo ar šiem plāniem paredzēts īstenot visus 2019. un 2020. gada Eiropas pusgada ciklos sniegtos konkrētām valstīm adresētos ieteikumus vai to būtisku daļu. Papildus konkrētām valstīm adresētajiem ieteikumiem, kas pieņemti līdz mainītā atveseļošanas un noturības plāna iesniegšanas dienai, šo plānu pārskatīšanā, atjaunināšanā vai grozīšanā saskaņā ar Regulas (ES) 2021/241 14., 18. un 21. pantu joprojām vienlīdz aktuāli ir arī 2019. un 2020. gadā konkrētām valstīm adresētie ieteikumi.

               (5)Vispārējā izņēmuma klauzula darbojas kopš 2020. gada marta
                  5
               . Komisija savā 2021. gada 3. marta paziņojumā
                  6
                izklāstīja viedokli, ka lēmums par vispārējās izņēmuma klauzulas deaktivēšanu vai turpmāku piemērošanu būtu jāpieņem vispārēja ekonomikas stāvokļa novērtējuma ietvaros, kurā būtisks kvantitatīvais kritērijs ir ekonomiskās aktivitātes līmenis ES vai eurozonā salīdzinājumā ar pirmskrīzes līmeni (2019. gada beigās). Paaugstināta nenoteiktība un spēcīgi lejupvērsti riski, kas skar ekonomikas perspektīvu saistībā ar karu Eiropā, nepieredzēts enerģijas cenu kāpums un ieilguši piegādes ķēdes darbības traucējumi rada apstākļus, kuru dēļ ir attaisnojami Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējās izņēmuma klauzulas darbību pagarināt arī attiecībā uz 2023. gadu.

               (6)Ievērojot pieeju, kas izklāstīta Padomes 2021. gada 18. jūnija atzinumā par 2021. gada konverģences programmu, fiskālo nostāju pašlaik vislabāk var izmērīt kā izmaiņas primārajos izdevumos (atskaitot diskrecionāros ieņēmumu pasākumus), neierēķinot ar Covid-19 krīzi saistītos pagaidu ārkārtas pasākumus, bet ietverot no Atveseļošanas un noturības mehānisma un citu ES fondu neatmaksājamā atbalsta (dotācijām) finansētos izdevumus attiecībā pret vidēja termiņa potenciālo izaugsmi
                  7
               . Papildus atzinumam par vispārējo fiskālo nostāju, novērtējot, vai valsts fiskālā politika ir piesardzīga un vai tās struktūra spēs nodrošināt ilgtspējīgu atveseļošanu, kas būtu saskanīga ar zaļo un digitālo pārkārtošanos, uzmanība tiek pievērsta arī valsts finansētajiem
                  8
                primārajiem kārtējiem izdevumiem (atskaitot diskrecionāros ieņēmumu pasākumus un ar Covid-19 krīzi saistītos pagaidu ārkārtas pasākumus) un investīcijām.

               (7)Komisija 2022. gada 2. martā pieņēma paziņojumu, kurā sniegtas plašas norādes par fiskālo politiku 2023. gadā un kura mērķis ir atbalstīt dalībvalstu stabilitātes un konverģences programmu sagatavošanu un tādējādi stiprināt politikas koordināciju
                  9
               . Pamatojoties uz 2022. gada ziemas prognozes makroekonomisko perspektīvu, Komisija atzīmēja, ka piemērota šķistu pāreja no kopējās atbalstošās fiskālās nostājas 2020.–2022. gadā uz kopumā neitrālu kopējo fiskālo nostāju 2023. gadā, vienlaikus saglabājot gatavību reaģēt uz mainīgo ekonomisko situāciju. Komisija paziņoja, ka fiskālie ieteikumi 2023. gadam arī turpmāk būtu jādiferencē starp dalībvalstīm un tajos būtu jāņem vērā iespējamā pārrobežu blakusietekme. Komisija aicināja dalībvalstis atspoguļot norādes savās stabilitātes un konverģences programmās. Komisija apņēmās cieši uzraudzīt ekonomikas norises un pielāgot savas politikas norādes pēc vajadzības un ne vēlāk kā savā pusgada pavasara paketē, kas sagatavota 2022. gada maija beigās.

               (8)Attiecībā uz 2022. gada 2. martā sniegtajām fiskālajām norādēm fiskālajos ieteikumos 2023. gadam ir ņemta vērā ekonomikas perspektīvas pasliktināšanās, paaugstinātā nenoteiktība un papildu lejupvērstie riski, kā arī augstāka inflācija salīdzinājumā ar ziemas prognozi. Ņemot vērā šos apsvērumus, fiskālajai reakcijai ir jāpalielina publiskās investīcijas, kas sekmēs zaļo un digitālo pārkārtošanos un enerģētisko drošību, un jāsaglabā visneaizsargātāko mājsaimniecību pirktspēja, lai mīkstinātu enerģijas cenu kāpuma ietekmi un palīdzētu ierobežot inflācijas otrreizējās ietekmes spiedienu, izmantojot mērķtiecīgus un pagaidu pasākumus; fiskālajai politikai arī turpmāk jābūt dinamiskai, lai pielāgotos strauji mainīgajiem apstākļiem, un dažādās valstīs tā ir jādiferencē atkarībā no to fiskālā un ekonomiskā stāvokļa, tostarp ņemot vērā krīzes ietekmi uz tām un pārvietoto personu pieplūdumu no Ukrainas.

               (9)Čehija savu atveseļošanas un noturības plānu saskaņā ar Regulas (ES) 2021/241 18. panta 1. punktu iesniedza Komisijai 2021. gada 1. jūnijā. Komisija atbilstoši Regulas (ES) 2021/241 19. pantam novērtēja atveseļošanas un noturības plāna atbilstību, efektivitāti, lietderīgumu un saskanīgumu, ņemot vērā minētās regulas V pielikumā sniegtās novērtēšanas vadlīnijas. Padome 2021. gada 8. septembrī pieņēma lēmumu par Čehijas atveseļošanas un noturības plāna novērtējuma apstiprināšanu
                  10
               . Maksājuma daļas tiek darītas pieejamas ar nosacījumu, ka Komisija saskaņā ar Regulas (ES) 2021/241 24. panta 5. punktu ir pieņēmusi lēmumu par to, ka Čehija ir apmierinoši izpildījusi attiecīgos atskaites punktus un mērķrādītājus, kas bija noteikti Padomes īstenošanas lēmumā. Apmierinoša izpilde nozīmē arī to, ka nav bijis regresa attiecībā uz iepriekšējo atskaites punktu un mērķrādītāju sasniegšanu.

               (10)Čehija 2022. gada 28. aprīlī iesniedza savu 2022. gada valsts reformu programmu un 2022. gada 11. maijā — savu 2022. gada konverģences programmu pēc Regulas (EK) Nr. 1466/97 4. pantā noteiktā termiņa. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās izvērtētas vienlaikus. Kā paredzēts Regulas (ES) 2021/241 27. pantā, 2022. gada valsts reformu programma atspoguļo arī Čehijas pienākumu divreiz gadā ziņot par panākto progresu atveseļošanas un noturības plāna īstenošanā.

               (11)Komisija 2022. gada ziņojumu par Čehiju publicēja 2022. gada 23. maijā
                  11
               . Tajā novērtēts, kā Čehija ir īstenojusi tai adresētos ieteikumus, ko Padome pieņēma 2019., 2020. un 2021. gadā, un uz atveseļošanas un noturības rezultātu pārskata pamata bija aplūkots, kā Čehija īsteno atveseļošanas un noturības plānu. Balstoties uz šo analīzi, ziņojumā par valsti bija norādīti trūkumi attiecībā uz tādu problēmjautājumu risināšanu, kuri nav ietverti vai ir tikai daļēji ietverti atveseļošanas un noturības plānā, kā arī jauni un nupat iezīmējušies problēmjautājumi, tai skaitā sakarā ar Krievijas iebrukumu Ukrainā. Tajā bija arī novērtēts Čehijas progress Eiropas sociālo tiesību pīlāra īstenošanā un ES pamatmērķu sasniegšanā nodarbinātības, prasmju un nabadzības mazināšanas jomā, kā arī progress ANO ilgtspējīgas attīstības mērķu sasniegšanā.

               (12)2022. gada 23. maijā Komisija nāca klajā ar ziņojumu saskaņā ar LESD 126. panta 3. punktu. Ziņojumā ir aplūkots Čehijas budžeta stāvoklis, ņemot vērā to, ka tās vispārējās valdības budžeta deficīts 2021. gadā pārsniedza Līgumā noteikto atsauces vērtību, kas ir 3 % no IKP. Ziņojumā secināts, ka deficīta kritērijs nav izpildīts. Saskaņā ar 2022. gada 2. marta paziņojumu Komisija 2022. gada pavasarī neierosināja sākt jaunas pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras un atkārtoti izvērtēs, cik svarīgi ir 2022. gada rudenī ierosināt sākt pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras.

               (13)2020. gada 20. jūlijā Padome ieteica Čehijai, ievērojot vispārējo izņēmuma klauzulu, 2020. un 2021. gadā veikt visus vajadzīgos pasākumus, lai efektīvi vērstos pret pandēmiju, stiprinātu ekonomiku un atbalstītu tās turpmāko atveseļošanu. Tā arī ieteica Čehijai, kad to pieļaus ekonomiskie apstākļi, īstenot fiskālo politiku, kuras mērķis ir panākt piesardzīgu vidēja termiņa fiskālo stāvokli un nodrošināt parāda atmaksājamību, vienlaikus veicinot investīcijas. Saskaņā ar Eurostat validētajiem datiem 2021. gadā Čehijas vispārējās valdības budžeta deficīts palielinājās no 5,8 % no IKP 2020. gadā līdz 5,9 % no IKP 2021. gadā. Čehijas fiskālās politikas reakcija atbalstīja ekonomikas atveseļošanu 2021. gadā, savukārt pagaidu ārkārtas atbalsta pasākumu apmērs samazinājās no 3,1 % no IKP 2020. gadā līdz 2,3 % 2021. gadā. Čehijas 2021. gadā veiktie pasākumi atbilst Padomes 2020. gada 20. jūlija ieteikumam. Valdības 2020. un 2021. gadā noteiktie diskrecionārie budžeta pasākumi galvenokārt ir pagaidu pasākumi vai atsvērti ar kompensējošiem pasākumiem. Tajā pašā laikā daži no diskrecionārajiem pasākumiem, ko valdība pieņēma laikposmā no 2020. līdz 2021. gadam, nebija ne pagaidu, ne arī saskaņoti ar kompensējošiem pasākumiem, kas galvenokārt ietvēra iedzīvotāju ienākuma nodokļa samazinājumu ar ietekmi aptuveni 1,9 % apmērā no IKP. Pēc Eurostat validētajiem datiem vispārējās valdības parāds 2021. gadā bija 41,9 % no IKP.

               (14)2022. gada konverģences programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs 2022. gadā ir piesardzīgs un 2023. gadā – labvēlīgs. Valdība prognozē, ka reālais IKP 2022. gadā pieaugs par 1,2 % un 2023. gadā – par 3,6 %. Salīdzinājumam — Komisijas 2022. gada pavasara prognozē paredzēts lielāks reālā IKP pieaugums par 1,9 % 2022. gadā un mazāks IKP pieaugums par 2,7 % 2023. gadā, galvenokārt tāpēc, ka pastāv atšķirīga privātā patēriņa perspektīva, kas izriet no atšķirīgiem pieņēmumiem par ietaupījumu izmantošanu un algu indeksāciju. Valdība savā 2022. gada konverģences programmā plāno, ka nominālais deficīts samazināsies līdz 4,5 % no IKP 2022. gadā un līdz 3,2 % 2023. gadā. Samazinājums galvenokārt atspoguļo lielākās daļas ārkārtas pasākumu atcelšanu un augstu nominālā IKP pieaugumu. Saskaņā ar programmu sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP 2022. gadā palielināsies līdz 42,7 % un 2023. gadā pieaugs līdz 43,4 %. Pamatojoties uz prognozes termiņa datumā zināmajiem politikas pasākumiem, Komisijas 2022. gada pavasara prognozē paredzēts, ka valdības budžeta deficīts 2022. un 2023. gadā būs attiecīgi 4,3 % un 3,9 % no IKP. Tas atbilst 2022. gadam un pārsniedz 2022. gada konverģences programmā prognozēto 2023. gada deficītu, galvenokārt Komisijas 2022. gada pavasara prognozes nedaudz mazāk optimistiska makroekonomikas scenārija dēļ un atšķirīgu pieņēmumu dēļ attiecībā uz inflācijas līmeni un tās ietekmi uz valdības izdevumiem. Komisijas 2022. gada pavasara prognozē plānota līdzīga vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP: 42,8 % 2022. gadā un 44,0 % 2023. gadā.

               Pamatojoties uz Komisijas 2022. gada pavasara prognozi, vidējā termiņa (10 gadu vidējais) potenciālā ražošanas apjoma pieaugums tiek lēsts 2,0 % apmērā. Tomēr šajā aplēsē nav iekļauta to reformu ietekme, kas paredzētas atveseļošanas un noturības plānā un var palielināt Čehijas potenciālo izaugsmi.

               (15)Valdība 2022. gadā pakāpeniski atcēla lielāko daļu pasākumu, kas veikti, reaģējot uz Covid-19 krīzi, – tiek prognozēts, ka pagaidu ārkārtas atbalsta pasākumu apmērs samazināsies no 2,3 % no IKP 2021.  gadā līdz 0,1 % 2022. gadā. Valdības budžeta deficītu ietekmē pasākumi, kuri pieņemti, lai novērstu enerģijas cenu pieauguma ekonomisko un sociālo ietekmi, un kuru apjoms Komisijas 2022. gada pavasara prognozē tiek lēsts 0,1 % apmērā no IKP 2022. gadā, un tos plānots pakāpeniski izbeigt 2023. gadā
                  12
               . Šie pasākumi galvenokārt ietver netiešo nodokļu samazinājumus enerģijas patēriņam. Par šiem pasākumiem tika paziņots, ka tiem ir pagaidu raksturs. Tomēr, ja enerģijas cenas saglabāsies augstas arī 2023. gadā, dažus no šiem pasākumiem varētu turpināt. Daži no šiem pasākumiem nav mērķorientēti, jo īpaši vispārēji akcīzes nodokļu samazinājumi. Valdības budžeta deficītu ietekmē arī izmaksas, kas saistītas ar pagaidu aizsardzības piedāvāšanu pārvietotajām personām no Ukrainas; šīs izmaksas Komisijas 2022. gada pavasara prognozē tiek prognozētas 0,4 % apmērā no IKP 2022. gadā un 0,6 % apmērā no IKP 2023. gadā
                  13
               .

               (16)Padome 2021. gada 18. jūnijā ieteica Čehijai 2022. gadā
                  14
                saglabāt atbalstošu fiskālo nostāju, kas ietver stimulējošo iedarbību, kuru nodrošina Atveseļošanas un noturības mehānisms, un saglabāt valsts finansētās investīcijas. Tā arī ieteica Čehijai, kad to pieļaus ekonomiskie apstākļi, īstenot fiskālo politiku, kuras mērķis ir panākt piesardzīgu vidēja termiņa fiskālo stāvokli un nodrošināt fiskālo ilgtspēju vidējā termiņā, un vienlaikus veicināt investīcijas, lai vairotu izaugsmes potenciālu.

               (17)Pamatojoties uz Komisijas 2022. gada pavasara prognozi un ņemot vērā Čehijas 2022. gada konverģences programmā iekļauto informāciju, tiek prognozēta kopumā neitrāla fiskālā nostāja +0,1 % apmērā no IKP, savukārt Padome ieteica atbalstošu nostāju
                  15
               . Čehija plāno saskaņā ar Padomes ieteikumu turpināt atbalstu atveseļošanai, izmantojot Atveseļošanas un noturības mehānismu, lai finansētu papildu investīcijas. Tiek prognozēts, ka no Atveseļošanas un noturības mehānisma dotācijām un citiem ES fondiem finansēto izdevumu pozitīvā ietekme uz ekonomisko aktivitāti palielināsies par 1,0 IKP procentpunktu salīdzinājumā ar 2021. gadu. Tiek prognozēts, ka valsts finansētajām investīcijām 2022. gadā būs bremzējoša ietekme uz fiskālo nostāju, kas atbilst 0,6 procentpunktiem no IKP
                  16
               . Tādējādi Čehija neplāno saglabāt valsts finansētās investīcijas. Vienlaikus plānots, ka valsts finansēto primāro kārtējo izdevumu (atskaitot jaunos ieņēmumu pasākumus) pieaugumam 2022. gadā būs bremzējoša ietekme uz fiskālo nostāju, kas atbilst 0,7 procentpunktiem no IKP. Tas ietver papildu ietekmi, ko rada pasākumi, kuru mērķis ir novērst enerģijas cenu pieauguma ekonomisko un sociālo ietekmi (0,03 % no IKP), kā arī izmaksas, kas saistītas ar pagaidu aizsardzības piedāvāšanu no Ukrainas pārvietotajām personām (0,4 % no IKP).

               (18)Komisijas 2022. gada pavasara prognozē fiskālā nostāja 2023. gadā tiek prognozēta 0,1 % apmērā no IKP, pieņemot, ka politika nemainīsies
                  17
               . Tiek paredzēts, ka Čehija 2023. gadā turpinās izmantot Atveseļošanas un noturības mehānisma dotācijas, lai finansētu papildu investīcijas atveseļošanas atbalstam. Tiek prognozēts, ka no Atveseļošanas un noturības mehānisma dotācijām un citiem ES fondiem finansēto izdevumu pozitīvā ietekme uz ekonomisko aktivitāti palielināsies par 0,1 IKP procentpunktu salīdzinājumā ar 2022. gadu. Tiek prognozēts, ka valsts finansētajām investīcijām 2023. gadā būs ekspansīva ietekme, kas atbilst 0,2 procentpunktiem no fiskālās nostājas
                  18
               . Vienlaikus plānots, ka valsts finansēto primāro kārtējo izdevumu (atskaitot jaunos ieņēmumu pasākumus) pieaugumam 2023. gadā būs bremzējoša ietekme uz vispārējo fiskālo nostāju, kas atbilst 0,4 procentpunktiem. Tas ietver ietekmi, ko rada to pasākumu pakāpeniska atcelšana, ar kuriem risina enerģijas cenu pieaugumu (0,1 % no IKP), un papildu izmaksas, lai piedāvātu pagaidu aizsardzību no Ukrainas pārvietotajām personām (0,2 % no IKP).

               (19)2022. gada konverģences programmā tiek prognozēts, ka valdības budžeta deficīts pakāpeniski samazināsies, sasniedzot 3,2 % no IKP 2023. gadā, 2,9 % 2024. gadā un 2,7 % līdz 2025. gadam. Līdz ar to tiek plānots, ka vispārējās valdības budžeta deficīts līdz 2024. gadam samazināsies zem 3 % no IKP. Šajās aplēsēs tiek pieņemts, ka publisko izdevumu pieaugums — ieskaitot darba ņēmēju atalgojumu, starppatēriņu un sociālos pārvedumus natūrā — tiek ierobežots lēnākā tempā nekā ieņēmumu pieaugums un lēnāk par nominālā IKP pieaugumu. Pēc maksimuma sasniegšanas 2023. gadā ir paredzēts arī publisko investīciju samazinājums procentos no IKP. Saskaņā ar programmu sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP līdz 2025. gadam palielināsies, proti, 2024. gadā palielināsies līdz 44,4 % un 2025. gadā pieaugs līdz 45,4 %. Pamatojoties uz Komisijas analīzi, parāda atmaksājamības riski vidējā termiņā šķiet vidēji.

               (20)Čehija saskaras ar fiskālās ilgtspējas riskiem vidējā termiņā un ilgtermiņā. Tas izriet no nelabvēlīgas sākuma bilances un novecošanas izmaksām. Sākuma bilanci negatīvi ietekmē pastāvīgie nodokļu samazinājumi, kas īstenoti pēdējo divu gadu laikā (lielākais izriet no iedzīvotāju ienākuma nodokļa bāzes samazinājuma). Tie nav kompensēti ar attiecīgiem izdevumu samazinājumiem un ir palielinājuši strukturālo deficītu. Vidējā termiņā un ilgtermiņā papildu spiedienu rada novecošanas izmaksas. Prognozētais vecumatkarības koeficienta divkāršojums (saskaņā ar Komisijas 2021. gada ziņojumu par novecošanu) un pensionēšanās vecuma maksimuma noteikšana pamato gaidāmo pensiju izdevumu pieaugumu no 8,8 % no IKP 2030. gadā līdz 11,4 % līdz 2050. gadam. Turklāt tiek prognozēts, ka valsts izdevumi veselības aprūpei un ilgtermiņa aprūpei līdz 2070. gadam palielināsies attiecīgi par 0,9 procentpunktiem un 1,7 procentpunktiem no IKP iedzīvotāju novecošanas dēļ. Lai gan ilgtermiņa aprūpes pārvaldības un finansējuma sadrumstalotība jau ir iekļauta atveseļošanas noturības plānā, būs svarīgi turpināt risināt ar novecošanu saistītas problēmas, lai atjaunotu publisko finanšu ilgtermiņa stabilitāti. Politikas risinājumi ietver pensionēšanās vecuma palielināšanu atbilstoši paredzamā mūža ilguma pieaugumam, pensiju indeksācijas likmju pielāgošanu, lai atspoguļotu pensiju sistēmas fiskālo ilgtspēju, stimulējot to cilvēku līdzdalības līmeņa pieaugumu, kuri ir vecāki par 60 gadiem, vai citu pasākumu veikšanu, lai stiprinātu darbaspēka piedāvājumu.

               (21)Kā paredzēts Regulas (ES) 2021/241 19. panta 3. punkta b) apakšpunktā un V pielikuma 2.2. kritērijā, atveseļošanas un noturības plānā ir ietverts plašs savstarpēji pastiprinošu reformu un investīciju kopums, ko paredzēts īstenot līdz 2026. gadam. Tās palīdzēs atrisināt visas ekonomiskās un sociālās problēmas vai ievērojamu to ekonomisko un sociālo problēmu daļu, kuras Padome bija minējusi Čehijai 2019. un 2020. gada Eiropas pusgadā adresētajos ieteikumos, kā arī attiecīgā gadījumā Čehijai līdz plāna pieņemšanai adresētajos ieteikumos. Konkrēti enerģētikas jomā Čehija plāno izmantot Atveseļošanas un noturības mehānismu, lai paplašinātu atjaunojamo energoresursu, jo īpaši fotoelementu, izmantošanu, uzlabotu energoefektivitāti dzīvojamās un sabiedriskās ēkās un atbalstītu ogļu apkures katlu nomaiņu mājsaimniecībās. Ilgtspējīgs transports tiek veicināts, ieguldot dzelzceļa infrastruktūrā, tīrā pilsētas transportā un veicinot mazemisiju transportlīdzekļu izmantošanu. Ieteikumi pētniecības un izstrādes jomā tiek īstenoti ar investīcijām, kuru mērķis ir stiprināt publiskā un privātā sektora sadarbību, kā arī inovāciju sistēmas atbalstu un finansiālu/nefinansiālu atbalstu novatoriskiem uzņēmumiem. Uzņēmējdarbības vidi uzlabo vairāki e-pārvaldes pasākumi, reformas korupcijas apkarošanai un visaptveroša reforma būvatļauju piešķiršanas procedūrā, kas pašlaik rada būtiskus šķēršļus investīcijām Čehijā. Galvenie pasākumi darba tirgus ieteikumu īstenošanai ietver kvalifikācijas celšanas un pārkvalifikācijas programmas, lai sagatavotu darbaspēku zaļajai un digitālajai pārkārtošanai, un jaunas bērnu aprūpes iestādes bērniem līdz 3 gadu vecumam, lai palielinātu to sieviešu skaitu, kuras strādā vai meklē darbu. Izglītības jomā plāna mērķis ir uzlabot skolēnu un skolotāju digitālo pratību, nodrošināt skolām digitālo aprīkojumu, vienlaikus nodrošinot iekļaujošu izglītību, sniedzot atbalstu nelabvēlīgā situācijā esošām skolām un apmācību. Ieteikumi attiecībā uz veselības aprūpi tiek īstenoti, pastiprinot vēža profilaksi un rehabilitācijas aprūpi, izstrādājot e-veselības portālu, kas veicinās integrētu aprūpes praksi, un atbalstot izglītību veselības aprūpes jomā. Papildu darbības ietver pasākumus ilgtermiņa aprūpes uzlabošanai.

               (22)Paredzams, ka Čehijas atveseļošanas un noturības plāna īstenošana sekmēs turpmāku progresu zaļās un digitālās pārkārtošanās jomā. Klimata mērķu sasniegšanai paredzēto pasākumu izdevumi Čehijā atbilst 42 % no plāna kopējā piešķīruma, savukārt digitālo mērķu sasniegšanai paredzēto pasākumu izdevumi – 22 % no plāna kopējā piešķīruma. Atveseļošanas un noturības plāna pilnīga īstenošana atbilstoši attiecīgajiem atskaites punktiem un mērķrādītājiem palīdzēs Čehijai ātri atgūties no Covid-19 krīzes radītajām sekām, vienlaikus stiprinot noturību. Lai nodrošinātu atveseļošanas un noturības plāna, kā arī citu, ārpus plāna tvēruma esošu ekonomikas un nodarbinātības politiku sekmīgu īstenošanu un rezultātā panāktu plašu līdzatbildību par politiku programmu kopumā, joprojām ir svarīgi sistemātiski iesaistīt sociālos partnerus un citas attiecīgās ieinteresētās personas.

               (23)Čehija partnerības nolīgumu iesniedza 2021. gada 16. decembrī, kam sekoja septiņas programmas, kuras tika iesniegtas 2021. gada decembrī un 2022. gada janvārī
                  19
               . Taisnīgas pārkārtošanās programma tika iesniegta 2022. gada 16. martā. Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2021. gada 24. jūnija Regulu (ES) 2021/1060 Čehijai ir jāņem vērā attiecīgie tai adresētie ieteikumi 2021.–2027. gada kohēzijas politikas fondu plānošanā. Tas ir priekšnoteikums no kohēzijas politikas fondiem paredzētā finansiālā atbalsta efektivitātes uzlabošanai un tā pievienotās vērtības maksimalizēšanai un vienlaikus veicina koordināciju, savstarpējo papildināmību un saskaņotību starp šiem fondiem un citiem Savienības instrumentiem un fondiem. Atveseļošanas un noturības mehānisma un kohēzijas politikas programmu sekmīga īstenošana ir atkarīga arī no to šķēršļu novēršanas, kas kavē investīcijas zaļās un digitālās pārkārtošanās un sabalansētas teritoriālās attīstības atbalstam.

               (24)Papildus ekonomiskajiem un sociālajiem problēmjautājumiem, kuru risināšana paredzēta atveseļošanas un noturības plānā, Čehijā ir vairāki papildu problēmjautājumi, kas saistīti ar mājokļiem. Mājokļu pieejamība Čehijā pēdējo 5 gadu laikā ir bijusi viena no zemākajām ES. Turklāt nelielais sociālo mājokļu fonds nevar apmierināt pieprasījumu visām mājsaimniecībām ar zemiem ienākumiem un neaizsargātām mājsaimniecībām (2019. gadā tas veidoja 0,4 % no kopējā mājokļu skaita, salīdzinot ar vidēji 7–8 % ES), un pašreizējie mājokļa pabalsti netiek pietiekami izmantoti. Pēdējos gados kohēzijas politikas finansējums ir atbalstījis investīcijas jaunās sociālo mājokļu vienībās, un jaunais plānošanas periods turpinās veicināt sociālo iekļaušanu, tajā skaitā izmantojot sociālos mājokļus. Čehijā trūkst tiesību aktu par sociālajiem mājokļiem, kā arī visaptveroša regulējuma. Tas kavē sadrumstalotās mājokļu politikas koordināciju un valstu un reģionālo struktūru atbildības noteikšanu. Pandēmija un to cilvēku pieplūdums, kuri bēg no Ukrainas, ir vēl vairāk saasinājuši šīs iepriekš pastāvošās problēmas.

               (25)Pamatojoties uz ES valstu vai to valdību vadītāju pilnvarojumu, kas formulēts Versaļas deklarācijā, ir sagatavots REPowerEU plāns, kura mērķis ir pēc iespējas drīz izbeigt Eiropas Savienības atkarību no fosilo degvielu importa no Krievijas. Tālab dialogā ar dalībvalstīm tiek apzināti piemērotākie projekti, investīcijas un reformas valstu, reģionālā un ES līmenī. Šo pasākumu mērķis ir samazināt vispārējo atkarību no fosilajām degvielām un pārorientēt fosilo degvielu importu prom no Krievijas.

               (26)Čehijas pārkārtošanās uz zaļo enerģiju mērogs un temps ir nepietiekams. Lai samazinātu atkarību no fosilā kurināmā, tajā skaitā dabasgāzes, izšķiroša nozīme ir atjaunojamo energoresursu izmantošanas paātrināšanai, īpašu uzmanību pievēršot saules, vēja un siltumsūkņiem. Atļauju piešķiršana jaunām iekārtām var būt vienkāršāka un ātrāka, un ar to saistīto tiesisko regulējumu var uzlabot. Čehijas energointensitāte ir divreiz lielāka par ES vidējo rādītāju, un tas nozīmē, ka tā gūtu labumu arī no energotaupības intensīvākas īstenošanas sākumposmā, pievēršoties pilnīgai renovācijai. Vēl viens svarīgs elements ir investīciju paātrināšana siltumapgādes un rūpniecības nozaru dekarbonizācijā. Lai Čehija būtu saskaņā ar mērķiem “Gatavi mērķrādītājam 55 %”, Čehijai būs vēl vairāk jāpaaugstina mērķi samazināt siltumnīcefekta gāzu emisijas un palielināt atjaunojamo energoresursu un energoefektivitātes mērķi.

               (27)Saskaņā ar 2020. gada datiem visa importētā dabasgāze nāk no Krievijas (100 % salīdzinājumā ar 44 % no ES vidējā rādītāja), un atkarība no Krievijas jēlnaftas (49 % salīdzinājumā ar 26 %) un oglēm (70 % salīdzinājumā ar 54 %) arī ievērojami pārsniedz ES vidējo rādītāju
                  20
               . Dabasgāzes īpatsvars (17,7 % salīdzinājumā ar 24,4 %) un naftas īpatsvars (20,9 % salīdzinājumā ar 32,7 %) energoresursu struktūrā ir mazāks nekā vidēji ES, savukārt ogļu īpatsvars ir lielāks (29,6 % salīdzinājumā ar 10,8 %). Kodolenerģija veido 18,2 % no energoresursu struktūras salīdzinājumā ar 13,1 % ES, bet atjaunojamie energoresursi un biodegviela — 13,4 %. Čehijas pašreizējais 2030. gada mērķis attiecībā uz atjaunojamiem energoresursiem ir 22 %, un, lai gan atveseļošanas un noturības plānā ir ietvertas investīcijas vismaz 270 MW fotoelementu enerģijas būvniecībai, tā ir tikai neliela daļa no kopējās uzstādītās atjaunojamo energoresursu enerģijas jaudas. Čehijai būs jāpaātrina atjaunojamo energoresursu ieviešana, jo īpaši uzlabojot tiesisko regulējumu un atļauju sistēmu. Vienkāršotas atļauju piešķiršanas procedūras atjaunojamiem energoresursiem vienas pieturas aģentūrā, lielākas robežvērtības atbrīvojumiem no būvatļaujām un atjaunojamo energoresursu iekārtu īpašnieku obligāta reģistrācija kā uzņēmējiem, kā arī vieglāka piekļuve pieejamajai tīkla jaudai ir piemēri pasākumiem, kas palīdzētu sasniegt šo mērķi. Papildu atbalsta pasākumi varētu ietvert enerģētikas un atjaunojamo energoresursu tiesību aktu, kā arī attiecīgo atbalsta shēmu pārskatīšanu (piemēram, energokopienu stimulēšana, tarifu atbalsts maza mēroga atjaunojamiem energoresursiem; jaunu iekārtu izsoles; jaunas atbalsta shēmas nozaru mērķiem; atjaunojamie energoresursi siltumapgādē un aukstumapgādē; mērķtiecīgs atbalsts siltumsūkņiem, ģeotermālajai enerģijai, atjaunīgajam ūdeņradim un ilgtspējīgam biometānam). Čehija gūtu labumu arī no elektroenerģijas tīkla digitalizācijas un modernizācijas, lai ņemtu vērā neregulāru atjaunojamo energoresursu lielāku līmeni tīklā, apvienojumā ar investīcijām enerģijas uzkrāšanas iekārtās. Esošo savstarpēji savienoto gāzes tīklu un pieejamo uzglabāšanas jaudu izmantošana ir būtiska, lai novirzītu dabasgāzes importu no Krievijas. Jaunai ar gāzi saistītai infrastruktūrai un tīkla investīcijām, ja iespējams, ieteicams būt vērstām uz nākotnes vajadzībām, lai veicinātu to ilgtermiņa ilgtspēju, nākotnē pārprofilējot ilgtspējīgu degvielu.

               (28)Lai gan atveseļošanas un noturības plānā un 2021.–2027. gada kohēzijas fonda programmās ir ietvertas ievērojamas investīcijas ēku renovācijā, būs vajadzīgi turpmāki centieni, lai risinātu jautājumu par Čehijas siltumenerģijas patēriņu, kas pārsniedz vidējo, ēku sektorā. Ir iespējams paātrināt un padziļināt ēku energorenovāciju, konsekventi piemērot principu “energoefektivitāte pirmajā vietā”, ieguldīt atjaunojamos siltuma avotos, sagatavot valsts stratēģiju ēku fondu apkures dekarbonizācijai, izveidot ilgtspējīgu enerģētikas aģentūru valsts līmenī un pieņemt izsoļu atbalsta shēmu energoefektivitātes pasākumiem rūpniecībā un mazos uzņēmumos. Ēkas un siltumapgādes tīkli, kas savienoti ar centralizēto siltumapgādi, kuras pamatā ir ogles, pēc iespējas drīzāk ir jārenovē saskaņā ar visaugstākajiem energoefektivitātes standartiem, lai nodrošinātu izmaksu ziņā efektīvu ogļu izmantošanas pārtraukšanu.

               (29)Paātrināta pārkārtošanās uz klimatneitralitāti un atteikšanās no fosilajām degvielām vairākās nozarēs radīs ievērojamas pārstrukturēšanas izmaksas, taču, lai mazinātu pārkārtošanās sociālekonomisko ietekmi vissmagāk skartajos reģionos, Čehija var kohēzijas politikas ietvaros izmantot Taisnīgas pārkārtošanās mehānismu. Turklāt, lai uzlabotu nodarbinātības iespējas un stiprinātu sociālo kohēziju, Čehija var izmantot Eiropas Sociālo fondu Plus.

               (30)Padome ir izskatījusi 2022. gada konverģences programmu, ņemot vērā Komisijas veikto novērtējumu, un tās atzinums
                  21
                ir atspoguļots 1. ieteikumā,

               AR ŠO IESAKA Čehijai 2022. un 2023. gadā rīkoties šādi.

               1.Nodrošināt, ka 2023. gadā valsts finansēto kārtējo izdevumu pieaugums atbilst kopumā neitrālai politikas nostājai, ņemot vērā to, ka turpinās pagaidu un mērķorientēta atbalsta sniegšana pret energocenu kāpumu visneaizsargātākajām mājsaimniecībām un uzņēmumiem, kā arī personām, kas bēg no Ukrainas. Būt gatavai kārtējos izdevumus pielāgot mainīgajai situācijai. Palielināt publiskās investīcijas, kas sekmēs zaļo un digitālo pārkārtošanos un enerģētisko drošību, tostarp izmantojot ANM, RePowerEU un citus ES fondus. Laikposmā pēc 2023. gada īstenot fiskālo politiku, kuras mērķis ir panākt piesardzīgu vidēja termiņa fiskālo stāvokli. Veikt pasākumus, lai nodrošinātu valsts finanšu ilgtermiņa fiskālo ilgtspēju, tajā skaitā pensiju sistēmas ilgtspēju.

               2.Turpināt atveseļošanas un noturības plāna īstenošanu, ievērojot Padomes 2021. gada 8. septembra īstenošanas lēmumā iekļautos atskaites punktus un mērķrādītājus. Drīz pabeigt sarunas ar Komisiju par 2021.–2027. gada kohēzijas politikas plānošanas dokumentiem, lai sāktu to īstenošanu.

               3.Stiprināt sociālo un cenas ziņā pieejamu mājokļu nodrošināšanu, tajā skaitā pieņemot īpašu tiesisko regulējumu attiecībā uz sociālajiem mājokļiem un uzlabojot koordināciju starp dažādām publiskām struktūrām.

               4.Samazināt vispārējo atkarību no fosilā kurināmā un dažādot fosilā kurināmā importu. Paātrināt atjaunojamo energoresursu izmantošanu, racionalizēt atļauju piešķiršanas procedūras un atvieglot piekļuvi tīklam. Palielināt centralizētās siltumapgādes sistēmu un ēku fonda energoefektivitāti, stimulējot pilnīgu renovāciju un atjaunojamos siltuma avotus.

               Briselē,

                     Padomes vārdā –

                     priekšsēdētājs

                     (1)

                        OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

                     (2)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2021/241 (2021. gada 12. februāris), ar ko izveido Atveseļošanas un noturības mehānismu (OV L 57, 18.2.2021., 17. lpp.).

                     (3)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.).

                     (4)

                        Padomes Īstenošanas lēmums (ES) 2022/382 (2022. gada 4. marts), ar ko Direktīvas 2001/55/EK 5. panta nozīmē konstatē no Ukrainas pārvietoto personu masveida pieplūduma esamību un nosaka pagaidu aizsardzības ieviešanu (OV L 71, 4.3.2022., 1. lpp.).

                     (5)

                        Komisijas paziņojums Padomei par Stabilitātes un izaugsmes pakta
                     vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšanu (COM(2020) 123 final, Briselē, 20.3.2020.).

                     (6)

                        Komisijas paziņojums Padomei “Apritējis gads kopš Covid-19 uzliesmojuma: fiskālās politikas atbildes pasākumi” (COM(2021) 105 final, Briselē, 3.3.2021.).

                     (7)

                        Aplēses par fiskālo nostāju un tās komponentiem šajā ieteikumā ir Komisijas aplēses, kas balstītas uz pieņēmumiem, kuri ir Komisijas 2022. gada pavasara prognozes pamatā. Komisijas vidēja termiņa potenciālās izaugsmes aplēsēs nav iekļauta to reformu pozitīvā ietekme, kas paredzētas atveseļošanas un noturības plānā un var paātrināt potenciālo izaugsmi.

                     (8)

                        Nefinansē no Atveseļošanas un noturības mehānisma dotācijām un citiem ES fondiem.

                     (9)

                        Komisijas paziņojums Padomei “Fiskālās politikas norādes 2023. gadam” (COM(2022) 85 final, Briselē, 2.3.2022.).

                     (10)

                        Padomes Īstenošanas lēmums (2021. gada 8. septembris) par Čehijas atveseļošanas un noturības plāna novērtējuma apstiprināšanu (ST 11047/21; ST 11047/21 ADD 1; ST 11047/21 COR 1).

                     (11)

                        SWD(2022)605.

                     (12)

                        Šie skaitļi atspoguļo kopš 2021. gada rudens veikto pasākumu gada budžeta izmaksu līmeni, ietverot kārtējos ieņēmumus un izdevumus, kā arī – attiecīgā gadījumā – kapitālizdevumu pasākumus.

                     (13)

                        Tiek pieņemts, ka kopējais no Ukrainas uz ES pārvietoto personu skaits līdz 2022. gada beigām pakāpeniski sasniegs 6 miljonus, un viņu ģeogrāfiskais sadalījums tiek lēsts, pamatojoties uz esošās diasporas lielumu, uzņemošās dalībvalsts iedzīvotāju skaita relatīvo apmēru un no Ukrainas pārvietoto personu faktisko sadalījumu visā ES, kāds tas bija 2022. gada martā. Budžeta izmaksas uz vienu personu aplēstas, balstoties uz Komisijas Kopīgā pētniecības centra mikrosimulācijas modeli Euromod, ņemot vērā gan naudas pārvedumus, uz kuriem šie cilvēki var būt tiesīgi, gan pabalstus natūrā, piemēram, izglītību un veselības aprūpi.

                     (14)

                        Padomes Ieteikums (2021. gada 18. jūnijs), ar ko sniedz Padomes atzinumu par Čehijas 2021. gada konverģences programmu (OV C 304, 29.7.2021., 10. lpp.).

                     (15)

                        Negatīvs (pozitīvs) rādītājs nozīmē, ka primāro izdevumu pieaugums (samazinājums) pārsniedz ekonomikas izaugsmi vidējā termiņā, un liecina par ekspansīvu (bremzējošu) fiskālo politiku.

                     (16)

                        Tiek prognozēts, ka citiem valsts finansētajiem kapitālizdevumiem būs ekspansīva ietekme, kas atbilst 0,3 procentpunktiem no IKP.

                     (17)

                        Negatīvs (pozitīvs) rādītājs nozīmē, ka primāro izdevumu pieaugums (samazinājums) pārsniedz ekonomikas izaugsmi vidējā termiņā, un liecina par ekspansīvu (bremzējošu) fiskālo politiku.

                     (18)

                        Tiek prognozēts, ka citiem valsts finansētajiem kapitālizdevumiem būs neitrāla ietekme.

                     (19)

                        Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2021/1060 (2021. gada 24. jūnijs), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu Plus, Kohēzijas fondu, Taisnīgas pārkārtošanās fondu un Eiropas Jūrlietu, zvejniecības un akvakultūras fondu un finanšu noteikumus attiecībā uz tiem un uz Patvēruma, migrācijas un integrācijas fondu, Iekšējās drošības fondu un Finansiāla atbalsta instrumentu robežu pārvaldībai un vīzu politikai (OV L 231, 30.6.2021., 159. lpp.).

                     (20)

                        Eurostat (2020), Krievijas importa īpatsvars kopējā dabasgāzes, jēlnaftas un akmeņogļu importa apjomā. ES-27 vidēji kopējais imports ir balstīts uz importu ārpus ES-27 valstīm. Attiecībā uz Čehiju kopējais imports ietver ES iekšējo tirdzniecību. Jēlnafta neietver rafinētus naftas produktus. Čehija ir netieši atkarīga no Krievijas importa, pateicoties ES iekšējai tirdzniecībai. Ņemot vērā sekundāro atkarību no Krievijas oglēm, ko rada imports ES iekšienē, tiktu lēsts, ka Čehijai ir 70 % atkarība no Krievijas akmeņogļu importa.

                     (21)

                        Saskaņā ar Padomes Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.