title: Padomes Ieteikums ( 2010. gada 13. jūlijs ) par vispārējām pamatnostādnēm dalībvalstu un Savienības ekonomikas politikai

text:
               23.7.2010

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 191/28

         PADOMES IETEIKUMS
   (2010. gada 13. jūlijs)
   par vispārējām pamatnostādnēm dalībvalstu un Savienības ekonomikas politikai
   (2010/410/ES)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   tā kā:

               (1)

               Līgumā noteikts, ka dalībvalstis ekonomikas politiku uzskata par vispārsvarīgu jautājumu un to koordinē Padomē. Saskaņā ar Līguma noteikumiem Eiropas Savienība ir izstrādājusi un īstenojusi politikas koordinēšanas instrumentus nodokļu politikas jomā (Stabilitātes un izaugsmes pakts), kā arī makrostrukturālās politikas jomās.

               (2)

               Līgumā noteikts, ka Padome pieņem nodarbinātības pamatnostādnes un vispārējās ekonomikas politikas pamatnostādnes, lai dotu ievirzi dalībvalstu politikai.

               (3)

               Lisabonas stratēģija, kuru sāka 2000. gadā, tika balstīta uz atziņu, ka Eiropas Savienībā ir nepieciešams palielināt nodarbinātību, ražīgumu un konkurētspēju, kā arī veicināt sociālo kohēziju, ņemot vērā pasaules mēroga konkurenci, tehnoloģiskās izmaiņas, vides problēmas un sabiedrības novecošanos. Lisabonas stratēģiju atjaunoja 2005. gadā pēc starpposma pārskatīšanas, kā rezultātā lielāka uzmanība tika veltīta izaugsmei, vairāk un labākām darbvietām.

               (4)

               Lisabonas izaugsmes un nodarbinātības stratēģija palīdzēja panākt vienprātību par vispārēju Savienības ekonomikas un nodarbinātības politikas ievirzi. Saskaņā ar šo stratēģiju Padome 2005. gadā pieņēma vispārējās ekonomikas politikas pamatnostādnes un nodarbinātības pamatnostādnes (1), bet 2008. gadā tās pārskatīja (2). Divdesmit četras pamatnostādnes veidoja pamatu valsts reformu programmām, nosakot galvenās makroekonomikas, mikroekonomikas un darba tirgus reformu prioritātes visai Savienībai kopumā. Tomēr pieredze liecina, ka pamatnostādnēs prioritātes nebija noteiktas pietiekami skaidri un saikne starp tām būtu varējusi būt ciešāka. Tas ierobežoja to ietekmi uz valstu politikas izstrādi.

               (5)

               Finanšu un ekonomikas krīze, kas sākās 2008. gadā, bija par iemeslu ievērojamam darbvietu un potenciālā ražošanas apjoma samazinājumam, un tās rezultātā krasi pasliktinājās valsts finanšu stāvoklis. Tomēr Eiropas ekonomikas atveseļošanas plāns (3) daļēji ar koordinētu fiskālo stimulu, euro kalpojot par makroekonomiskās stabilitātes garantu, ir līdzējis dalībvalstīm rast risinājumu krīzei. Tādēļ krīze pierādīja, ka ekonomikas politikas koordinēšana Savienības līmenī var dot būtiskus rezultātus, ja to stiprina un efektīvi pielieto. Tāpat krīze uzskatāmi parādīja dalībvalstu ekonomikas un darba tirgu ciešo savstarpējo atkarību.

               (6)

               Komisija ierosināja izveidot jaunu stratēģiju nākamajai desmitgadei, stratēģiju “Eiropa 2020” (4), lai ES varētu izkļūt no krīzes spēcīgāka un vērst savu ekonomiku uz saprātīgu, ilgtspējīgu un integrējošu izaugsmi. Attiecīgajās pamatnostādnēs iekļautie pieci pamatmērķi ir kopīgi mērķi, uz kuriem balstās dalībvalstu, kā arī Savienības darbība, ņemot vērā valstu attiecīgās sākumpozīcijas un konkrētos apstākļus. Dalībvalstīm būtu jāveic viss iespējamais, lai izpildītu valsts mērķus un novērstu vājās vietas, kas ierobežo izaugsmi.

               (7)

               Saistībā ar vispārējām ekonomikas krīzes “pārvarēšanas stratēģijām” dalībvalstīm būtu jāīsteno tālejošas reformu programmas, lai panāktu makroekonomikas stabilitāti un valsts finanšu stabilitāti, uzlabotu konkurētspēju, mazinātu makroekonomikas nelīdzsvarotību un uzlabotu darba tirgus rezultātus. Pēc tam, kad būs nodrošināta atveseļošanās, attiecīgā gadījumā pagaidu pasākumi, kas ir ieviesti, reaģējot uz krīzi, būtu koordinētā veidā jāatceļ. Fiskālā stimula atcelšana būtu jāīsteno un jākoordinē saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu.

               (8)

               Saistībā ar stratēģiju “Eiropa 2020” dalībvalstīm un Savienībai būtu jāīsteno reformas, kuru mērķis ir “saprātīga izaugsme”, proti, izaugsme, kas pamatojas uz zināšanām un inovāciju. Reformām vajadzētu būt vērstām uz izglītības kvalitātes uzlabošanu, tās pieejamības nodrošināšanu visiem un pētniecības un uzņēmumu snieguma stiprināšanu, kā arī tiesiskā regulējuma turpmāku uzlabošanu, lai veicinātu inovāciju un zināšanu nodošanu visā Savienībā. Ar tām būtu jāveicina uzņēmējdarbība un jāpalīdz radošas idejas pārvērst inovatīvos produktos, pakalpojumos un procesos, kas var radīt izaugsmi, kvalitatīvas darbvietas, teritoriālu, ekonomikas un sociālo kohēziju un palīdzēt efektīvāk risināt Eiropas un visas pasaules mēroga sabiedrības problēmas. Šajā kontekstā būtiski ir maksimāli likt lietā informācijas un komunikācijas tehnoloģijas.

               (9)

               Savienības un dalībvalstu politikai, arī ar to reformu programmu palīdzību, būtu jātiecas uz “ilgtspējīgu izaugsmi”. Ilgtspējīga izaugsme nozīmē, ka ekonomikas izaugsme tiek nošķirta no resursu izmantošanas, tiek veidota ilgtspējīga un konkurētspējīga ekonomika, kurā efektīvi tiek izlietota enerģija un resursi, izmaksas un ieguvumi tiek sadalīti taisnīgi, tiek izmantota Eiropas vadošā nozīme jaunu procesu un tehnoloģiju, tostarp zaļo tehnoloģiju, izstrādes jomā. Dalībvalstīm un Savienībai būtu jāīsteno nepieciešamās reformas, lai samazinātu siltumnīcefekta gāzu emisijas un efektīvi izmantotu resursus, kas arī palīdzēs novērst vides degradāciju un bioloģiskās daudzveidības samazināšanos. Tāpat tām būtu jāuzlabo uzņēmējdarbības vide, jāstimulē zaļo darbvietu radīšana un jāpalīdz uzņēmumiem modernizēt savu ražošanas bāzi.

               (10)

               Savienības politikai un dalībvalstu reformu programmām visbeidzot vajadzētu būt vērstām arī uz “integrējošu izaugsmi”. Integrējoša izaugsme nozīmē to, ka tiek veidota vienota sabiedrība, kurā cilvēki spēj paredzēt un pārvaldīt pārmaiņas, tādējādi aktīvi piedaloties sabiedrībā un ekonomikā. Tādēļ dalībvalstu reformām būtu jānodrošina visiem piekļuve un iespējas visos dzīves posmos, lai tādējādi samazinātu nabadzību un sociālo atstumtību, likvidējot šķēršļus dalībai darba tirgū, jo īpaši sievietēm, gados vecākiem darbiniekiem, jauniešiem, invalīdiem un likumīgiem migrantiem.
               Tām visās minētajās politikas jomās būtu jāņem vērā dzimumu līdztiesības jautājums. Tām būtu arī jāpanāk, ka ekonomikas izaugsmes ieguvumi nonāk pie visiem pilsoņiem visos reģionos. Tādēļ dalībvalstu reformu programmu pamatā vajadzētu būt darba tirgus efektīvas darbības nodrošināšanai, izmantojot ieguldījumus sekmīgā darba maiņā, attiecīgo prasmju attīstīšanu, darba kvalitātes paaugstināšanu un cīņu pret sadrumstalošanu, strukturālo bezdarbu un pasivitāti, nodrošinot adekvātu, ilgtspējīgu sociālo aizsardzību un aktīvu iekļaušanu, lai mazinātu nabadzību, vienlaikus stingri ievērojot noteikto fiskālo konsolidāciju.

               (11)

               Dalībvalstīm un Savienībai kā būtisks aspekts būtu jāturpina un jāizvērš centieni vēl vairāk uzlabot savu tiesisko regulējumu, it īpaši attiecībā uz Eiropas uzņēmumiem. Nostiprinot savus lietpratīga regulējuma instrumentus, dalībvalstīm un Savienībai būtu jānodrošina, ka tiesību akti ir pareizi izstrādāti, proporcionāli, regulāri pārskatīti un nerada lieku slogu. Administratīvā sloga samazināšanas mērķu sasniegšana arvien ir prioritāte.

               (12)

               Savienības un dalībvalstu strukturālās reformas var efektīvi dot ieguldījumu izaugsmē un nodarbinātībā, ja ar tām stiprina Savienības konkurētspēju pasaules ekonomikā, paver jaunas iespējas Eiropas eksportētājiem un rada konkurētspējīgu piekļuvi būtiskam importam. Tādēļ reformās būtu jāņem vērā to ārējās konkurētspējas aspekti, lai veicinātu Eiropas izaugsmi un dalību atvērtos un godīgos tirgos visā pasaulē.

               (13)

               Stratēģija “Eiropa 2020” ir jāstiprina ar integrētu Eiropas un valstu politikas kopumu, kas dalībvalstīm un Savienībai būtu jāīsteno pilnībā un līdzīgā tempā, lai panāktu koordinētu strukturālo reformu pozitīvu papildu ietekmi un būtiskāku Eiropas politikas ieguldījumu stratēģijas mērķos, ņemot vērā valstu sākumpozīcijas.

               (14)

               Lai gan šīs pamatnostādnes ir adresētas dalībvalstīm un Eiropas Savienībai, stratēģija “Eiropa 2020” būtu jāīsteno partnerībā ar visām valstu, reģionālām un vietējām iestādēm, cieši iesaistot parlamentus, kā arī sociālos partnerus un pilsoniskās sabiedrības pārstāvjus, kas dod ieguldījumu valsts reformu programmu izstrādē, to īstenošanā un vispārējā saziņā stratēģijas sakarā.

               (15)

               Stratēģiju “Eiropa 2020” stiprina mazāks skaits pamatnostādņu, ar kurām aizstāj iepriekšējo divdesmit četru pamatnostādņu kopumu un saskaņotā veidā pievēršas nodarbinātības un vispārējās ekonomikas politikas jautājumiem. Dalībvalstu un Savienības ekonomikas politikas pamatnostādnes, kas ir pievienotas šim ieteikumam, ir cieši saistītas ar būtiskajām nodarbinātības politikas pamatnostādnēm. Kopā tās veido stratēģijas “Eiropa 2020” integrētās pamatnostādnes.

               (16)

               Šīs jaunās integrētās pamatnostādnes atbilst Eiropadomes secinājumiem. Tajās ir dota precīza ievirze dalībvalstīm, kā noteikt savas valsts reformu programmas un īstenot reformas, atspoguļojot savstarpējo atkarību un ņemot vērā Stabilitātes un izaugsmes paktu. Uz pamatnostādnēm balstīsies visi ieteikumi konkrētām valstīm, ko Padome var adresēt dalībvalstīm, vai ekonomikas politikas vispārējo pamatnostādņu gadījumā – politikas brīdinājumi, ko Komisija var izdot tad, ja netiek veikti pietiekami pasākumi pēc attiecīgiem ieteikumiem atsevišķām valstīm.

               (17)

               Lai nodrošinātu orientāciju uz īstenošanu, pēc pieņemšanas šīm pamatnostādnēm būtu jāpaliek nemainīgām līdz 2014. gadam,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.

               1.

               Dalībvalstīm un attiecīgā gadījumā Eiropas Savienībai būtu savā ekonomikas politikā jāņem vērā pielikumā izklāstītās pamatnostādnes.

               2.

               Dalībvalstīm būtu jāizstrādā valsts reformu programmas saskaņā ar mērķiem, kas izklāstīti stratēģijas “Eiropa 2020” integrētajās pamatnostādnēs.

      Briselē, 2010. gada 13. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         D. REYNDERS

      (1)  COM(2005) 141.

      (2)  COM(2007) 803.

      (3)  COM(2009) 615, 19.11.2009.

      (4)  COM(2010) 2020, 3.3.2010.

      PIELIKUMS

         Vispārējās pamatnostādnes dalībvalstu un Savienības ekonomikas politikai

      1. pamatnostādne.   Valsts finanšu kvalitātes un stabilitātes nodrošināšana
      Dalībvalstīm būtu stingri jāīsteno budžeta konsolidācijas stratēģijas saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu (SIP) un it īpaši ieteikumi, kas adresēti dalībvalstīm attiecībā uz pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru un/vai saprašanās memorandos maksājumu bilances atbalsta gadījumos. Konkrēti dalībvalstīm būtu jāpanāk konsolidācija saskaņā ar Padomes ieteikumiem un jāsasniedz savi vidēja termiņa mērķi atbilstīgi SIP. Neskarot SIP tiesisko regulējumu, tas nozīmē, ka vairumam dalībvalstu ir jāpanāk konsolidācija krietni virs noteiktā kritērija 0,5 % no iekšzemes kopprodukta (IKP) gadā strukturālā izteiksmē, līdz parāda proporcijas ir sākušas stabili samazināties. Fiskālā konsolidācija būtu jāsāk vēlākais 2011. gadā, bet dažās dalībvalstīs, kurās ekonomiskie apstākļi to atļauj, – agrāk, ja Komisijas prognozes turpinās liecināt, ka atgūšanās nostiprinās un kļūst pašpietiekama.
      Izstrādājot un īstenojot budžeta konsolidēšanas stratēģijas, tajās būtu jāpievēršas izdevumu ierobežojumam un prioritāte jāatvēl izaugsmi veicinošiem izdevumu posteņiem tādās jomās kā izglītība, prasmes un nodarbinātība, pētniecība, attīstība un inovācija, ieguldījumi tīklos, kas labvēlīgi ietekmē ražīgumu, piemēram, attiecīgā gadījumā – ātrgaitas internetā, enerģētikas un transporta tīklu starpsavienojumos un infrastruktūrā. Ja nodokļi būtu jāpaaugstina, tas, ja iespējams, būtu jādara saistībā ar pasākumiem, kas nodokļu sistēmas padara labvēlīgākas nodarbinātībai, videi un izaugsmei, piemēram, pārvietojot nodokļu slogu uz videi kaitīgām darbībām. Nodokļu un pabalstu sistēmām būtu jārada labāki stimuli panākt, lai darbs atmaksājas.
      Turklāt dalībvalstīm būtu jāstiprina valsts budžeta sistēmas, jāuzlabo valsts izdevumu kvalitāte un jāveicina valsts finanšu stabilitāte, it īpaši apņēmīgi cenšoties samazināt parādus, reformēt ar vecumu saistītos valsts izdevumus, piemēram, pensiju un veselības jomā, un politiku, kas palīdz palielināt nodarbinātību un faktisko pensionēšanās vecumu, lai panāktu, ka ar vecumu saistītie valsts izdevumi un sociālās labklājības sistēmas ir finansiāli stabili.
      Budžeta efektivitāte un valsts finanšu kvalitāte ir svarīga arī Savienības līmenī.
      2. pamatnostādne.   Makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršana
      Dalībvalstīm būtu jāizvairās no makroekonomikas nenoturīgas nelīdzsvarotības, kam pamatā jo īpaši ir tekošo kontu, aktīvu tirgu un mājsaimniecību un uzņēmumu bilances. Dalībvalstīm, kurās ir liela tekošā konta nelīdzsvarotība, kas sakņojas pastāvīgā konkurētspējas trūkumā vai citos iemeslos, būtu jāpievēršas pamatcēloņiem, piemēram, veicot pasākumus attiecībā uz fiskālo politiku, algu attīstības tendencēm, strukturālām reformām saistībā ar produktu un finanšu pakalpojumu tirgiem (tostarp attiecībā uz ražīgumu veicinošu kapitāla plūsmu), darba tirgiem saskaņā ar nodarbinātības pamatnostādnēm, vai jebkurā citā attiecīgā politikas jomā. Šajā sakarībā dalībvalstīm būtu jāveicina pareizie pamatnosacījumi algu noteikšanas sistēmām sarunu ceļā un darba izmaksu attīstības tendencēm saskaņā ar cenu stabilitāti, ražošanas tendencēm vidējā termiņā un nepieciešamību mazināt makroekonomisku nelīdzsvarotību. Vajadzības gadījumā pareiza algu noteikšana valsts sektorā būtu jāuzskata par svarīgu signālu, lai nodrošinātu algu mērenību privātajā sektorā atbilstīgi vajadzībai uzlabot konkurētspēju. Algu, tostarp minimālo algu, noteikšanas mehānismiem būtu jādod iespēja noteikt algas, ņemot vērā prasmju un vietējo darba tirgus apstākļu atšķirības un reaģējot uz lielām atšķirībām reģionu, nozaru un uzņēmumu ekonomikas rādītājos valsts robežās. Svarīga nozīme šajā ziņā ir sociālajiem partneriem. Dalībvalstīm, kurās ir liels tekošo kontu pārpalikums, būtu jāveic pasākumi ar mērķi īstenot strukturālas reformas, ar ko cenšas stiprināt potenciālo izaugsmi un ar to arī atbalstīt iekšzemes pieprasījumu. Makroekonomikas nelīdzsvarotības novēršana, tostarp starp dalībvalstīm, arī palīdzētu panākt ekonomisko kohēziju.
      3. pamatnostādne.   Nelīdzsvarotības mazināšana euro zonā
      Dalībvalstīm, kuru valūta ir euro, lielas un pastāvīgas novirzes tekošo kontu pozīcijās un cita veida makroekonomikas nelīdzsvarotība būtu jāuzskata par vispārsvarīgu jautājumu un vajadzības gadījumā būtu steidzami jārīkojas, lai samazinātu nelīdzsvarotību. Ir jārīkojas visām euro zonas dalībvalstīm, tomēr politikas uzdevumu veids, svarīgums un steidzamība attiecīgās valstīs ievērojami atšķiras. Ņemot vērā vajadzīgā pielāgojuma vārīgumu un apjomu, politikas rīcība ir īpaši steidzami vajadzīga dalībvalstīs ar pastāvīgi lieliem tekošā konta deficītiem un lieliem konkurētspējas zudumiem. Tām būtu jāpanāk ievērojams pastāvīgs tekošā konta deficīta samazinājums. Šīm euro zonas dalībvalstīm būtu arī jāizvirza mērķis samazināt darbaspēka izmaksas, ņemot vērā ražīguma tendences reģionu, nozaru un uzņēmumu līmenī, un pastiprināt konkurenci produktu tirgos. Euro zonas dalībvalstīm, kurās ir liels tekošo kontu pārpalikums, būtu jāveic pasākumi ar mērķi īstenot strukturālas reformas, ar ko cenšas stiprināt potenciālo izaugsmi un ar to arī atbalstīt iekšzemes pieprasījumu. Līdzīgi euro zonas dalībvalstīm būtu jāveic pasākumi, lai novērstu jebkādu citu makroekonomikas nelīdzsvarotību, piemēram, pārmērīgu privātā parāda uzkrāšanos un inflācijas procesa izmaiņas. Būtu jānovērš institucionāli šķēršļi, lai cenas un algas varētu elastīgi pielāgot tirgus apstākļiem. Eurogrupai būtu jāveic cieša makroekonomikas nelīdzsvarotības uzraudzība, vajadzības gadījumā ierosinot koriģējošas darbības.
      4. pamatnostādne.   Atbalsta pētniecībai, attīstībai un inovācijai optimizēšana, zināšanu trīsstūra stiprināšana un digitālās ekonomikas potenciāla attīstīšana
      Dalībvalstīm būtu jāpārskata valsts (un reģionu) pētniecības, attīstības un inovācijas sistēmas, budžeta konsolidācijas stratēģijās saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu (1. pamatnostādne) nodrošinot efektīvus un adekvātus pamatnosacījumus valsts ieguldījumiem un tos orientējot uz lielāku izaugsmi, vienlaikus vajadzības gadījumā ar rentablu pieeju pievēršoties galvenajiem sabiedrības problēmjautājumiem (tostarp enerģētika, resursu efektivitāte, klimata pārmaiņas, bioloģiskā daudzveidība, sociāla un teritoriāla kohēzija, novecošanās, veselība un drošība). It īpaši valsts ieguldījumiem būtu jāpalīdz palielināt privātu pētniecības un attīstības finansējumu. Ar reformām būtu jāveicina izcilība un lietpratīga specializācija, jāveicina zinātniskā integritāte, jāpastiprina sadarbība starp augstākajām mācību iestādēm, pētniecības iestādēm, procesa dalībniekiem no valsts, privātā un trešā sektora gan valstu iekšienē, gan starptautiskā mērogā, kā arī jānodrošina infrastruktūru un tīklu attīstība, kas ļaus izplatīt zināšanas. Būtu jāuzlabo pētniecības iestāžu pārvaldība, lai uzlabotu valsts pētniecības sistēmu rentabilitāti un ražīgumu. Šajā nolūkā būtu jāmodernizē universitātēs bāzētā pētniecība, jāattīsta un jādara pieejamas pasaules līmeņa infrastruktūras, jāveicina pievilcīgas karjeras iespējas un pētnieku un studentu mobilitāte. Finansējuma un iepirkuma programmas būtu jāpielāgo un jāvienkāršo, lai vajadzības gadījumā palīdzētu atvieglot pārrobežu sadarbību, zināšanu nodošanu un uz sasniegumiem balstītu konkurenci, pamatojoties uz sinerģijām un panākot lielāku vērtību.
      Dalībvalstu pētniecības, attīstības un inovācijas politikā būtu tieši jāizmanto valsts iespējas un jārisina problēmas un būtu jāņem vērā Savienības konteksts, lai veicinātu iespējas jomās, kurās Savienība dod papildu vērtību, pulcēt vienkop valsts un privātos resursus, izmantot sinerģijas ar Savienības līdzekļiem, tādējādi panākot pietiekamu apjomu un novēršot sadrumstalošanu. Dalībvalstīm un Savienībai būtu jāintegrē inovācija visās attiecīgajās politikas jomās un būtu jāveicina inovācija plašā nozīmē (tostarp ar tehnoloģiju nesaistīta inovācija). Nolūkā veicināt privātos ieguldījumus pētniecībā un inovācijā dalībvalstīm un Savienībai būtu jāuzlabo pamatnosacījumi – jo īpaši attiecībā uz uzņēmējdarbības vidi, konkurētspējīgiem un atvērtiem tirgiem un kultūras un jaunrades jomas lielo ekonomisko potenciālu – un vajadzības gadījumā rentabli fiskālie stimuli atkarībā no katras dalībvalsts rīcības brīvības fiskālā jomā un citi finanšu instrumenti ir jāapvieno ar pasākumiem, kas veicina piekļuvi privātam finansējumam (tostarp riska kapitālam), jāvienkāršo MVU piekļuve, jāpalielina pieprasījums, jo īpaši pēc ekoinovācijas (vajadzības gadījumā izmantojot videi draudzīgu valsts iepirkumu un savietojamus standartus), jāveicina uz inovāciju vērsti tirgi un noteikumi un jāizveido intelektuālā īpašuma pieejama un efektīva aizsardzība un pārvaldība. Visām trim trīsstūra šķautnēm (izglītība/pētniecība/inovācija) būtu citai citu jāatbalsta un jāpapildina. Saskaņā ar 8. un 9. pamatnostādni dalībvalstīm būtu jānodrošina cilvēkiem plašs prasmju loks, kas nepieciešamas inovācijai visās tās izpausmēs, tostarp ekoinovācijai, un būtu jācenšas panākt, ka pietiekami daudz personu iegūst augstāko izglītību zinātnē, matemātikā un tehnoloģijas jomā.
      Dalībvalstīm un Savienībai būtu jārada attiecīgi pamatapstākļi, lai strauji attīstītos digitālais vienotais tirgus, piedāvājot plaši pieejamu tiešsaistes saturu un pakalpojumus. Dalībvalstīm būtu jāveicina ātrgaitas interneta pakalpojumu ieviešana un attīstīšana kā būtisks līdzeklis, lai piekļūtu zināšanām un piedalītos to veidošanā. Valsts finansējumam vajadzētu būt rentablam un vērstam uz tirgus trūkumu risināšanu. Politikā būtu jāievēro tehnoloģiskās neitralitātes princips. Dalībvalstīm būtu jācenšas samazināt tīkla ieviešanas izmaksas, it īpaši uzlabojot valsts pasūtījuma būvdarbu koordināciju. Dalībvalstīm un Savienībai būtu jācenšas veicināt modernu, pieejamu tiešsaistes pakalpojumu ieviešanu un izmantošanu, tostarp tālāk attīstot e-pārvaldi, e-parakstu, e-identitāti un e-maksājumus; atbalstīt aktīvu līdzdalību digitālajā sabiedrībā, it īpaši veicinot piekļuvi kultūras jomas materiāliem un pakalpojumiem, tostarp izmantojot plašsaziņas līdzekļus un digitālo kompetenci; kā arī veicināt drošu un uzticamu gaisotni.

         Eiropas Savienības pamatmērķis, uz kuru balstoties dalībvalstis noteiks savus valsts mērķus, ir uzlabot pētniecības un attīstības apstākļus, konkrēti – ar mērķi panākt, lai līdz 2020. gadam apvienotie valsts un privāto ieguldījumu līmeņi šajā jomā ir līdz 3 % no IKP. Komisija izstrādās rādītāju, kas atspoguļos pētniecības, attīstības un inovācijas intensitāti.

      5. pamatnostādne.   Resursu efektīva izmantošana un siltumnīcefekta gāzu emisiju samazināšana
      Dalībvalstīm un Savienībai būtu jāīsteno pasākumi ar mērķi veicināt, ka ekonomikas izaugsmi nošķir no resursu izmantošanas, pārvēršot vides problēmas izaugsmes iespējās un efektīvāk izmantojot savus dabas resursus, kas arī palīdz novērst vides degradāciju un saglabāt bioloģisko daudzveidību. Tām būtu jāīsteno nepieciešamās strukturālās reformas, lai, radot jaunas uzņēmējdarbības un nodarbinātības iespējas, sekmīgi darbotos apstākļos, ko rada arvien lielāki globāla mēroga ierobežojumi oglekļa un resursu ziņā. Savienībai un dalībvalstīm būtu jāturpina darbs, lai paātrinātu integrēta un pilnīgi funkcionējoša iekšējā enerģijas tirgus izveidi, atļaujot netraucētas gāzes un elektrības piegādes. Lai samazinātu emisijas un uzlabotu energoefektivitāti, dalībvalstīm būtu plaši jāizmanto uz tirgu balstīti instrumenti, jāatbalsta ārējo izmaksu internalizācijas princips, tostarp nodokļu jomā, un citi iedarbīgi atbalsta instrumenti, lai samazinātu emisijas un labāk pielāgotos klimata pārmaiņām, ar rentablu pieeju atbalstītu ilgtspējīgu izaugsmi un nodarbinātību un resursu efektivitāti, stimulētu atjaunojamo enerģijas avotu un zemas oglekļa koncentrācijas klimatu saudzējošu tehnoloģiju izmantošanu, pāreju uz videi draudzīgākiem un savstarpēji savienotiem transporta veidiem un veicinātu enerģijas taupīšanu un ekoinovāciju.
      Dalībvalstīm būtu pakāpeniski jāatsakās no videi kaitīgām subsīdijām un jāpanāk izmaksu un ieguvumu taisnīga sadale. Dalībvalstīm un Savienībai būtu jāizmanto regulējošie, neregulējošie un fiskālie instrumenti, piemēram, Savienības mēroga energoefektivitātes standarti produktiem un ēkām, marķējums un “zaļais iepirkums”, lai stimulētu ražošanas un patēriņa metožu rentablu pāreju, veicinātu otrreizēju pārstrādi, pārietu uz energoefektivitāti, resursu efektivitāti un drošu ekonomiku ar pastāvīgi zemu CO2 emisiju līmeni, palīdzot attīstīt ilgtspējīgāku transportu un drošas un tīras enerģijas ražošanu, vienlaikus šajā sakarībā maksimāli izmantojot Eiropas sinerģiju un ņemot vērā ilgtspējīgas lauksaimniecības ieguldījumu. Dalībvalstīm būtu apņēmīgi jāstrādā, lai izveidotu “inteliģentas”, modernizētas un savstarpēji pilnīgi savienotas transporta un enerģētikas infrastruktūras, jāizmanto informācijas un komunikācijas tehnoloģijas saskaņā ar 4. pamatnostādni, lai nodrošinātu ražošanas ieguvumus, panāktu infrastruktūras projektu koordinētu īstenošanu un atbalstītu atvērtu, konkurētspējīgu un integrētu tīklu tirgu attīstību.

         Eiropas Savienības pamatmērķis, uz kuru balstoties dalībvalstis noteiks savus valsts mērķus, ir līdz 2020. gadam samazināt siltumnīcefekta gāzu emisijas par 20 % salīdzinājumā ar 1990. gada līmeni; palielināt atjaunojamu energoresursu avotu daļu mūsu enerģijas galapatēriņā līdz 20 %; un virzīties uz energoefektivitātes palielinājumu par 20 %. Savienība ir apņēmusies pieņemt lēmumu līdz 2020. gadam virzīties uz 30 % samazinājumu salīdzinājumā ar 1990. gada līmeni, kas ir tās piedāvājums ar nosacījumiem, lai noslēgtu pasaules mēroga un vispusīgu nolīgumu laikposmam pēc 2012. gada, ja vien citas attīstītās valstis apņemas panākt līdzīgus emisiju samazinājumus un jaunattīstības valstis sniedz atbilstīgu ieguldījumu saskaņā ar saviem pienākumiem un attiecīgām spējām.

      6. pamatnostādne.   Uzņēmumu un patērētāju vides uzlabošana un ražošanas bāzes modernizēšana un attīstīšana, lai nodrošinātu pilnīgu iekšējā tirgus darbību
      Dalībvalstīm būtu jāpanāk, ka tirgus darbojas pilsoņu, patērētāju un uzņēmumu labā. Vienlaikus nodrošinot patērētāju aizsardzību, dalībvalstīm un Savienībai būtu jāizveido paredzami pamatnosacījumi un jānodrošina pareizi funkcionējoši, atvērti un konkurētspējīgi preču un pakalpojumu tirgi. Konkrēti ar šiem pasākumiem būtu jācenšas pilnveidot vienotā tirgus un regulējuma sistēmu, it īpaši finanšu nozarē, kā arī globālā mērogā veicināt finanšu tirgos vienlīdzīgus konkurences apstākļus, efektīvi ieviest un izpildīt vienotā tirgus un konkurences noteikumus un attīstīt nepieciešamo fizisko infrastruktūru, arī lai samazinātu atšķirības starp reģioniem.
      Būtu jāturpina attīstīt iekšējā tirgus ārpolitikas aspektu, lai stiprinātu tirdzniecību un investīcijas. Vienotā tirgus sakarībā ir jāpievērš pienācīga izmanība tam, lai ņemtu vērā vispārējas nozīmes pakalpojumu pienācīgu nodrošinājumu. Dalībvalstīm arī turpmāk būtu jāuzlabo uzņēmējdarbības vide, modernizējot valsts pārvaldi, uzlabojot korporatīvu pārvaldību, novēršot vēl atlikušos iekšējā tirgus šķēršļus, likvidējot lieku administratīvo slogu un novēršot jaunus nevajadzīgus slogus, piemērojot lietpratīga regulējuma instrumentus, tostarp turpinot attīstīt savietojamus e-pārvaldes pakalpojumus, likvidējot nodokļu šķēršļus, atbalstot mazos un vidējos uzņēmumus (MVU), uzlabojot to piekļuvi vienotajam tirgum saskaņā ar Eiropas Mazās uzņēmējdarbības aktu un principu “vispirms domāt par mazākajiem”, nodrošinot stabilus un integrētus finanšu pakalpojumu tirgus, veicinot piekļuvi finansējumam, uzlabojot apstākļus, ar ko veicina piekļuvi intelektuālajam īpašumam un aizsargā tā tiesības, atbalstot MVU internacionalizāciju un veicinot uzņēmējdarbību, tostarp sieviešu iesaisti tajā. Valsts iepirkuma jomā būtu jāveicina inovācija, jo īpaši MVU, un ekonomikā jāatbalsta pāreja uz energoefektivitāti un resursu efektivitāti (saskaņā ar 5. pamatnostādni), vienlaikus ievērojot tirgus atvērtības, pārskatāmības un efektīvas konkurences principus.
      Dalībvalstīm būtu jāatbalsta moderna, inovatīva, dažādota, konkurētspējīga, zemas oglekļa koncentrācijas un energoefektīva ražošanas bāze, daļēji veicinot jebkādu nepieciešamo pārstrukturēšanu, ko īstenotu rentabli un pilnīgi ievērojot Savienības konkurences noteikumus un citus attiecīgus noteikumus. Šajā sakarā dalībvalstīm būtu jāpiešķir prioritāte Savienības līdzekļiem. Dalībvalstīm būtu cieši jāsadarbojas ar rūpniecības nozarēm un ieinteresētajām personām, lai veicinātu Savienības vadošo nozīmi un konkurētspēju ilgtspējīgā un integrējošā pasaules mēroga attīstībā, it īpaši veicinot korporatīvu sociālo atbildību, nosakot vājās vietas un dodot iespēju izdarīt pārmaiņas.


title: Eiropas Centrālās bankas Ieteikums ( 2013. gada 2. septembris ) Eiropas Savienības Padomei par Banco de España ārējo revidentu (ECB/2013/32)

text:
               13.9.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 264/1

         EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS IETEIKUMS
   (2013. gada 2. septembris)
   Eiropas Savienības Padomei par Banco de España ārējo revidentu
   (ECB/2013/32)
   2013/C 264/01
   EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtus un jo īpaši to 27.1. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropas Centrālās bankas (ECB) un dalībvalstu, kuru valūta ir euro, nacionālo centrālo banku pārskatus revidē neatkarīgi ārējie revidenti, kurus ieteikusi ECB Padome un apstiprinājusi Eiropas Savienības Padome.

               (2)

                  Banco de España pašreizējā ārējā revidenta pilnvaras beidzās pēc 2012. finanšu gada revīzijas pabeigšanas. Tādēļ jāieceļ ārējais revidents laika posmam, kas sākas 2013. finanšu gadā.

               (3)

                  Banco de España par savu ārējo revidentu 2013.–2017. finanšu gadā ir izvēlējusies KPMG Auditores, S.L.,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
   Tiek ieteikts par Banco de España ārējo revidentu 2013.–2017. finanšu gadā iecelt KPMG Auditores, S.L.

      Frankfurtē pie Mainas, 2013. gada 2. septembrī

            ECB prezidents

         Mario DRAGHI


title: 2014/180/ES: Komisijas Ieteikums ( 2014. gada 27. marts ) par otro koordinēto kontroles plānu nolūkā noteikt krāpniecisku darbību izplatību konkrētu pārtikas produktu tirdzniecībā  Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               29.3.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 95/64

         KOMISIJAS IETEIKUMS
   (2014. gada 27. marts)
   par otro koordinēto kontroles plānu nolūkā noteikt krāpniecisku darbību izplatību konkrētu pārtikas produktu tirdzniecībā
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2014/180/ES)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulu (EK) Nr. 882/2004 par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu atbilstības pārbaudi saistībā ar dzīvnieku barības un pārtikas aprites tiesību aktiem un dzīvnieku veselības un dzīvnieku labturības noteikumiem (1), un jo īpaši tās 53. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Ar Regulas (EK) Nr. 882/2004 53. pantu Komisijai ir piešķirtas pilnvaras vajadzības gadījumā ieteikt koordinētus kontroles plānus, kuru izpildi organizē ad hoc veidā, jo īpaši lai konstatētu apdraudējumu, kas izplatās ar dzīvnieku barību, pārtiku un dzīvniekiem.

               (2)

               Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2000/13/EK (2) nosaka Savienības noteikumus par pārtikas marķēšanu, kas piemērojami visai pārtikai.

               (3)

               Saskaņā ar Direktīvu 2000/13/EK marķējums un izmantotās metodes nedrīkst maldināt patērētāju, jo īpaši attiecībā uz pārtikas produkta raksturīgajām pazīmēm, tostarp tā patieso raksturu un identitāti. Turklāt, nepastāvot īpašiem Savienības vai attiecīgās valsts noteikumiem, pārtikas produkta komercnosaukumam būtu jāatbilst tajā dalībvalstī ierastajam nosaukumam, kur to pārdod, vai tam vajadzētu būt pietiekami skaidram pārtikas produkta aprakstam, kas ļauj pircējam izzināt tā patieso raksturu.

               (4)

               Visas sastāvdaļas jānorāda uz tādu fasētu pārtikas produktu etiķetes, kuri paredzēti galapatērētājiem vai sabiedriskās ēdināšanas uzņēmumiem. Jo īpaši gaļu saturošiem pārtikas produktiem, ja tie paredzēti galapatērētājiem vai sabiedriskās ēdināšanas uzņēmumiem, tieši uz iepakojuma vai tam pievienotās etiķetes ir jānorāda arī to dzīvnieku sugas, no kā gaļa iegūta. Ja sastāvdaļa ir norādīta pārtikas produkta nosaukumā, tās procentos izteiktais daudzums jānorāda arī sastāvdaļu sarakstā, lai izvairītos no patērētāju maldināšanas attiecībā uz pārtikas produkta identitāti un sastāvu.

               (5)

               Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (EK) Nr. 853/2004 (3) paredz papildu marķēšanas prasības, ko piemēro specifiskiem dzīvnieku izcelsmes pārtikas produktiem. Proti, tajā noteikts, ka – ja un ciktāl to paredz tās dalībvalsts tiesību akti, kuras teritorijā produktu laiž tirgū, – uz iepakojuma, kurš paredzēts piegādāšanai galapatērētājam un kurā ir maltā gaļa, tostarp nepārnadžu gaļa, ir jābūt norādei, ka šādi produkti pirms lietošanas uzturā ir termiski jāapstrādā.

               (6)

               Kopš 2012. gada decembra vairākās dalībvalstīs ir veiktas oficiālās kontroles, pēc kurām Komisija saņēma informāciju, ka konkrētu fasētu produktu sastāvā ir zirga gaļa, kas nav norādīta sastāvdaļu sarakstā tieši uz iepakojuma vai tam pievienotās etiķetes. Tā vietā dažu šādu pārtikas produktu nosaukumos un/vai pievienotajos sastāvdaļu sarakstos maldinoši ir minēta vienīgi liellopu gaļas klātbūtne.

               (7)

               Saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 178/2002 (4) 17. pantu pārtikas apritē iesaistītajiem uzņēmējiem visos ražošanas, pārstrādes un izplatīšanas posmos uzņēmumos, kas atrodas viņu pārziņā, jānodrošina, lai pārtikas produkti atbilstu pārtikas aprites tiesību aktu prasībām, kas attiecas uz viņu darbību, un jāpārbauda, vai minētās prasības ir izpildītas.

               (8)

               Komisijas Ieteikumā 2013/99/ES (5) dalībvalstīm tika ieteikts vienu mēnesi īstenot koordinētu kontroles plānu nolūkā noteikt krāpniecisku darbību izplatību konkrētu pārtikas produktu tirdzniecībā. Ieteiktais koordinētais kontroles plāns sastāvēja no diviem pasākumiem. Pirmais pasākums ietvēra pienācīgu kontroli mazumtirdzniecības līmenī un citos objektos nolūkā noteikt, vai fasēti pārtikas produkti un nefasēti pārtikas produkti satur zirga gaļu, kas nav pienācīgi norādīta iepakojuma marķējumā vai – nefasētu pārtikas produktu gadījumā – par kuras klātbūtni patērētājiem vai sabiedriskās ēdināšanas uzņēmumiem nav sniegta informācija. Otrais pasākums ietvēra pienācīgu kontroli objektos, kuros veic darbības ar tādu zirga gaļu, kura paredzēta lietošanai cilvēku uzturā, tostarp trešo valstu izcelsmes pārtikas produktiem; šādu kontroli veica nolūkā konstatēt fenilbutazona atliekas.

               (9)

               Koordinētā kontroles plāna rezultāti apliecināja atkārtotas neatbilstības tiesību aktiem, kas piemērojami gaļas produktu marķēšanai lielākajā daļā dalībvalstu. Tādēļ ir nepieciešams papildināt koordinēto kontroles plānu ar otru kontroļu kārtu mazumtirdzniecības līmenī un citos objektos nolūkā noteikt, vai joprojām ir izplatītas darbības, kas tika identificētas pirmā koordinētā kontroles plāna īstenošanas laikā.

               (10)

               Tomēr oficiālās kontroles, kas tika veiktas, lai pārbaudītu fenilbutazona atlieku klātbūtni, liecināja, ka plaši izplatītu atkārtotu neatbilstību nav; tādēļ šajā posmā nešķiet nepieciešams ieteikt otru koordinētu kontroļu kārtu šajā jautājumā.

               (11)

               Pirmā koordinētā kontroles plāna īstenošanas laikā Eiropas Savienības references laboratorija attiecībā uz dzīvnieku olbaltumvielām barības sastāvdaļās sniedza ieteikumu par metožu izmantojumu nenorādītu sugu dzīvnieku olbaltumvielu tiešas klātbūtnes noteikšanai paraugos. Šai analīzei joprojām nav validētas metodes, bet pēc apspriešanās ar speciālistiem minētā laboratorija ir atjauninājusi ieteikumu attiecībā uz saskaņota protokola izmantošanu un darījusi to pieejamu savā tīmekļa vietnē.

               (12)

               Dalībvalstīm noteiktā termiņā un saskaņotā formā būtu jāpaziņo Komisijai par izmantotajām metodēm, kontroļu rezultātiem un īstenotajiem pasākumiem pozitīvu rezultātu gadījumā.

               (13)

               Apspriedusies ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgo komiteju,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.

               1.

               Dalībvalstīm būtu jāīsteno koordinēts kontroles plāns četras secīgas nedēļas laikposmā no 2014. gada 21. aprīļa līdz 16. jūnijam saskaņā ar šā ieteikuma I pielikumu.

               2.

               Dalībvalstīm būtu jāpaziņo par oficiālo kontroļu, kas veiktas saskaņā ar 1. punktu, rezultātiem un jebkuriem atbilstīgiem piespiedu izpildes pasākumiem šā ieteikuma II pielikumā noteiktajā formā līdz 2014. gada 22. jūlijam.

      Briselē, 2014. gada 27. martā

            Komisijas vārdā –

            Komisijas loceklis

         Tonio BORG

      (1)  OV L 165, 30.4.2004., 1. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2000. gada 20. marta Direktīva 2000/13/EK par dalībvalstu tiesību aktu tuvināšanu attiecībā uz pārtikas produktu marķēšanu, noformēšanu un reklāmu (OV L 109, 6.5.2000., 29. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regula (EK) Nr. 853/2004, ar ko paredz īpašus higiēnas noteikumus dzīvnieku izcelsmes pārtikai (OV L 139, 30.4.2004., 55. lpp.).

      (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 28. janvāra Regula (EK) Nr. 178/2002, ar ko paredz pārtikas aprites tiesību aktu vispārīgus principus un prasības, izveido Eiropas Pārtikas nekaitīguma iestādi un paredz procedūras saistībā ar pārtikas nekaitīgumu (OV L 31, 1.2.2002., 1. lpp.).

      (5)  Komisijas 2013. gada 19. februāra Ieteikums 2013/99/ES par koordinētu kontroles plānu nolūkā noteikt krāpniecisku darbību izplatību konkrētu pārtikas produktu tirdzniecībā (OV L 48, 21.2.2013., 28. lpp.).

      I PIELIKUMS

         Otrais koordinētais kontroles plāns nolūkā noteikt krāpniecisku darbību izplatību konkrētu pārtikas produktu tirdzniecībā

      KOORDINĒTĀ KONTROLES PLĀNA PASĀKUMI UN TVĒRUMS
      A.   Produktu klāsts

                  1.

                  Pārtikas produkti, kas tiek tirgoti un/vai ir marķēti kā produkti, kuros dominējošā gaļas sastāvdaļa ir liellopu gaļa (piemēram, maltā gaļa, gaļas izstrādājumi un gaļas produkti) un kuri ietilpst šādās kategorijās:

                              a)

                              fasēti pārtikas produkti, kas ir paredzēti galapatērētājiem vai sabiedriskās ēdināšanas uzņēmumiem un ir marķēti kā produkti, kuru dominējošā sastāvdaļa ir liellopu gaļa;

                              b)

                              tādi pārtikas produkti, kas pārdošanai galapatērētājiem vai sabiedriskās ēdināšanas uzņēmumiem tiek piedāvāti nefasētā veidā, un tādi pārtikas produkti, kas pēc patērētāja pieprasījuma tiek fasēti tirdzniecības vietās vai ir safasēti tiešai pārdošanai, kuri tiek tirgoti un/vai kā citādi ir apzīmēti kā produkti, kuru gaļas daļas dominējošā sastāvdaļa ir liellopu gaļa.

                  2.

                  Šā koordinētā kontroles plāna īstenošanas vajadzībām piemēro “fasēta pārtikas produkta” definīciju, kas dota Direktīvas 2000/13/EK 1. panta 3. punkta b) apakšpunktā.

                  3.

                  Šā koordinētā kontroles plāna īstenošanas vajadzībām piemēro “maltās gaļas”, “gaļas izstrādājumu” un “gaļas produktu” definīcijas, kas sniegtas Regulas (EK) Nr. 853/2004 I pielikuma 1.13., 1.15. un 7.1. punktā.

            B.   Mērķis
      Kompetentajām iestādēm jāveic oficiālas kontroles, lai noteiktu, vai A punktā minētie produkti satur zirga gaļu, kura nav pienācīgi norādīta marķējumā vai – nefasētu pārtikas produktu gadījumā – par kuras klātbūtni patērētājiem vai sabiedriskās ēdināšanas uzņēmumiem nav sniegta informācija saskaņā ar Savienības un attiecīgā gadījumā valsts noteikumiem.
      C.   Paraugu ņemšanas vietas un metodes

                  1.

                  Paraugam jābūt dalībvalsts attiecīgo produktu reprezentatīvam paraugam un jāaptver plašs produktu klāsts.

                  2.

                  Produktu paraugu ņemšanai jānotiek mazumtirdzniecībā (piemēram, lielveikalos, mazākos mazumtirdzniecības veikalos, vietējos gaļas veikalos), un to varētu arī paplašināt, aptverot citus objektus (piemēram, saldētavas).

            D.   Paraugu skaits un paraugu ņemšanas nosacījumi
      Turpmākajā tabulā ir sniegts pārskats par to paraugu orientējošo ieteicamo skaitu, kas jāņem ieteikuma 1. punktā noteiktajā periodā. Paraugu sadalījums pa dalībvalstīm noteikts, pamatojoties uz iedzīvotāju skaitu, un ir paredzēts ņemt vismaz 10 paraugus no attiecīgajiem produktiem vienā dalībvalstī 30 dienu laikā.

                  Pārtikas produkti, kas tiek tirgoti kā liellopu gaļu saturoši produkti

                  Realizācijas valsts

                  Ieteicamais paraugu skaits

                  Francija, Vācija, Itālija, Apvienotā Karaliste, Spānija, Polija

                  150

                  Rumānija, Nīderlande, Beļģija, Grieķija, Portugāle, Čehija, Ungārija, Zviedrija, Austrija, Bulgārija

                  100

                  Lietuva, Slovākija, Dānija, Īrija, Somija, Latvija, Horvātija

                  50

                  Slovēnija, Igaunija, Kipra, Luksemburga, Malta

                  10

            E.   Metode
      Jāizmanto šāds protokols:

                  1.

                  Visiem paraugiem būtu jāveic sākotnējs skrīninga tests, kura mērķis ir noteikt zirga gaļas klātbūtni gaļā (kā masas daļu %) 0,5 % vai augstākā līmenī. Skrīninga metodes izvēle ir dalībvalstu ziņā.

                  2.

                  Tikai tiem paraugiem, kuru 1. pantā minētā skrīninga testa rezultāts ir pozitīvs, būtu jāveic apstiprinājuma tests, izmantojot atgriezeniskās transkriptāzes PĶR un nosakot mitohondriālo DNS ar mērķi konstatēt zirga gaļas klātbūtni gaļā (kā masas daļu %) 1 % vai augstākā līmenī. Apstiprinājumam izmantotā metode jākalibrē pēc svaigas gaļas standartizēta kontroles parauga, kas piegādāts no Eiropas Savienības references laboratorijas attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes olbaltumvielām barībā.

                  3.

                  Visi apstiprinājuma testi saskaņā ar 2. punktu dalībvalstī būtu jāveic laboratorijā, ko šim mērķim ir izraudzījusies kompetentā iestāde. Izraudzītā iestāde var atrasties citā dalībvalstī atbilstīgi nolīgumam ar kompetento iestādi minētajā dalībvalstī. Izraudzītajai iestādei būtu jābūt vismaz ISO 17025 sertifikātam salīdzināmu testu veikšanai. Ir iespējams, ka izraudzītā laboratorija ir piedalījusies arī sākotnējā skrīninga kārtā.
                  Izraudzīto laboratoriju, kuras piedalās apstiprinājuma testu veikšanā, nosaukums un adrese būtu jānosūta Eiropas Savienības references laboratorijai attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes olbaltumvielām barībā, kas publicēs šo informāciju savā tīmekļa vietnē.
                  Sīkāki norādījumi attiecībā uz apstiprinājuma metodi ir pieejami Eiropas Savienības references laboratorijas attiecībā uz dzīvnieku izcelsmes olbaltumvielām barībā tīmekļa vietnē: http://eurl.craw.eu/en/164/legal-sources-and-sops

      II PIELIKUMS

         2. punktā minēto rezultātu paziņošanas forma

                  Produkta kategorija

                  Paraugu skaits

                  1. skrīninga kārtā izmantotā testēšanas metode (testa veids un zīmolvārds)

                  Pozitīvu rezultātu skaits pēc 1. skrīninga kārtas (=/> 0,5 %)

                  Apstiprinājuma kārtā izmantotā testa metode

                  Pozitīvu rezultātu skaits pēc 2. kārtas izraudzītajā laboratorijā (=/> 1 %)

                  Piezīmes

                  Kopējais paraugu skaits

                  Kopā pozitīvi rezultāti pēc 1. skrīninga kārtas

                  Kopā pozitīvi rezultāti pēc 2. apstiprinājuma kārtas izraudzītajā laboratorijā

         2. punktā minēto piespiedu izpildes pasākumu paziņošanas forma

                  Pozitīvu rezultātu skaits gadījumos, kad līdz attiecīgajam brīdim ir bijuši noteikti piespiedu izpildes pasākumi

                  Ja iespējams, sīkāk aprakstiet visbiežāk piemērotos piespiedu izpildes pasākumus (ne vairāk kā trīs apakšpunktos)

                  Pozitīvu rezultātu skaits gadījumos, kad līdz attiecīgajam brīdim nav bijuši noteikti piespiedu izpildes pasākumi

                  Ja iespējams, sīkāk aprakstiet visbiežākos iemeslus, kāpēc netika noteikti piespiedu izpildes pasākumi (ne vairāk kā trīs apakšpunktos)


title: Padomes Ieteikums ( 2014. gada 8. jūlijs ) par Itālijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Itālijas 2014. gada stabilitātes programmu

text:
               29.7.2014

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 247/57

         PADOMES IETEIKUMS
   (2014. gada 8. jūlijs)
   par Itālijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Itālijas 2014. gada stabilitātes programmu
   2014/C 247/11
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2011. gada 16. novembra Regulu (ES) Nr. 1176/2011 par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), un 2010. gada 21. oktobrī tā pieņēma lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (3), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Dalībvalstu vai to valdību vadītāji 2012. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu par Izaugsmes un nodarbinātības paktu, kas ir saskaņots pamats rīcībai valstu, ES un eurozonas līmenī, izmantojot visas iespējamās sviras, instrumentus un politikas jomas. Viņi pieņēma lēmumu par dalībvalstu līmenī veicamo rīcību, jo īpaši paužot pilnīgu apņemšanos sasniegt stratēģijas “Eiropa 2020” mērķus un īstenot konkrētai valstij adresētos ieteikumus.

               (4)

               Padome 2013. gada 9. jūlijā pieņēma ieteikumu (4) par Itālijas 2013. gada valsts reformu programmu un sniedza savu atzinumu par Itālijas stabilitātes programmu 2012.–2017. gadam. Komisija 2013. gada 15. novembrī saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 473/2013 (5) sniedza atzinumu par Itālijas budžeta plāna projektu 2014. gadam.

               (5)

               Komisija 2013. gada 13. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu (6), iezīmējot 2014. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. 2013. gada 13. novembrī Komisija, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma arī brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Itālija tika noteikta kā viena no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (6)

               Eiropadome 2013. gada 20. decembrī apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes sekmēšanai. Tā uzsvēra vajadzību īstenot diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju, atjaunot normālus aizdevumu nosacījumus ekonomikai, sekmēt izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba problēmu, novērst krīzes sociālās sekas un modernizēt valsts pārvaldi.

               (7)

               Komisija 2014. gada 5. martā publicēja saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu sagatavotā padziļinātā pārskata rezultātus par Itāliju. Komisijas veiktā analīze liek tai secināt, ka Itālijā ir pārmērīga makroekonomiskā nelīdzsvarotība, kurai nepieciešama īpaša uzraudzība un stingra politiskā rīcība. Jo īpaši nemainīgi lielais valsts parāda līmenis apvienojumā ar vājo ārējo konkurētspēju ilgstoši lēnā produktivitātes pieauguma dēļ, ko vēl vairāk saasina joprojām vājā izaugsme, ir noteicošie faktori, kādēļ ir nepieciešama izšķiroša politiskā rīcība un uzmanība.

               (8)

               Itālija 2014. gada 22. aprīlī iesniedza savu 2014. gada valsts reformu programmu un 2014. gada stabilitātes programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (9)

               Stabilitātes programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir līdz 2016. gadam sasniegt vidējā termiņa mērķi, proti, līdzsvarotu budžeta stāvokli strukturālā izteiksmē, vienlaikus ievērojot šo parāda noteikumu 2013.–2015. gada pārejas posmā. Stabilitātes programmā apstiprināts vidējā termiņa mērķis, proti, līdzsvarots budžeta stāvoklis strukturālā izteiksmē, kas atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Stabilitātes programmā plānotās (pārrēķinātās) strukturālās korekcijas 2014. gadā ir 0,2 procentu punkti un 2015. gadā 0,4 procentu punkti no IKP. Saskaņā ar stabilitātes programmu šādas ierobežotas korekcijas vidēja termiņa mērķa sasniegšanai pamato skarbie ekonomiskie nosacījumi un vērienīgas strukturālo reformu programmas īstenošanai nepieciešamais darbs. Konkrēti, ir plānotas vairākas strukturālās reformas, kurām būtu labvēlīga ietekme uz potenciālo ekonomisko izaugsmi un kuras ar laiku turpmākajos gados samazinātu valdības parāda attiecību pret IKP. Stabilitātes programmā plānotās strukturālās korekcijas ļautu Itālijai ievērot parāda samazināšanas kritēriju 2013.–2015. gada pārejas posmā, daļēji pateicoties vērienīgam privatizācijas plānam, kurš jāīsteno 2014.–2017. gadā (ik gadu par līdz pat 0,7 procentu punktiem no IKP). Stabilitātes programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs, ko nav apstiprinājusi neatkarīga struktūra, ir diezgan optimistisks, jo īpaši stabilitātes programmas vēlākajiem gadiem.
               Novirzīšanās no korekcijām vidēja termiņa mērķa sasniegšanai ir plānota 2014. gadā. Ja tā turpināsies arī nākamajā gadā, to varētu novērtēt kā būtisku, arī pamatojoties uz izdevumu kritēriju. Turklāt budžeta mērķu sasniegšana netiek pilnībā atbalstīta ar pietiekami konkrētiem pasākumiem, jo īpaši 2015. gadā. Komisijas dienestu 2014. gada pavasara prognozē norādīts uz parāda samazināšanas kritērija neievērošanu 2014. gadā, jo plānotās strukturālās korekcijas (tikai 0,1 procentu punkts no IKP) nesasniedz prasītās strukturālās korekcijas (0,7 procentu punkti no IKP). Pamatojoties uz stabilitātes programmas izvērtējumu un Komisijas prognozi, Padome saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97 uzskata, ka ir vajadzīgi papildu centieni, arī 2014. gadā, lai nodrošinātu atbilstību Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām.

               (10)

               Nesen veiktie pasākumi, lai atvieglotu ar ražošanas faktoriem saistītos nodokļus, ir bijuši diezgan ierobežoti. Tādējādi ir iespējams vēl vairāk pārvirzīt nodokļu slogu uz patēriņu, īpašumu un vidi, stingri ievērojot budžeta mērķus. Attiecībā uz patēriņu nodokļu sistēmas struktūras uzlabošanai ir arī būtiski nepieciešams pārskatīt samazinātās PVN likmes un tiešo nodokļu izdevumus, pievēršot vajadzīgo uzmanību nepieciešamībai samazināt šīs pārskatīšanas ietekmi uz izmaksu/ieguvumu sadali. Īpašuma jomā kadastrālās vērtības pārskatīšana saskaņā ar pašreizējo tirgus vērtību nodrošinātu taisnīgākus regulāros nekustamā īpašuma nodokļus. Nesen pieņemtais likums, kurš reglamentē nodokļu reformu, nodrošina iespēju īstenot šādas vajadzīgas reformas. Ņemot vērā problēmas apmērus, rīcība attiecībā uz nodokļu sistēmas struktūru jāpapildina ar papildu pasākumiem, lai uzlabotu nodokļu administrāciju un nodokļu saistību izpildi, un izlēmīgiem pasākumiem, lai cīnītos pret izvairīšanos no nodokļu maksāšanas, ēnu ekonomiku un nedeklarētu darbu, kas joprojām nelabvēlīgi ietekmē gan publiskā sektora finanses, gan nodokļu slogu likumpaklausīgiem nodokļu maksātājiem. Šajā ziņā nodokļu reformu reglamentējošais likums paredz vairākus pasākumus, lai stiprinātu nodokļu administrāciju: nesamaksāto nodokļu visaptverošu vērtēšanas un pārraudzības sistēmu, vienkāršošanas pasākumus, darbības, lai uzlabotu attiecības ar nodokļu maksātājiem, pasākumus, lai uzlabotu vietējā mēroga nodokļu parādu piedziņu, un nodokļu kontroles nostiprināšanu. Lēmums no 2015. gada ieviest iepriekš aizpildītas nodokļu deklarācijas ir vēl viens pozitīvs pasākums, lai veicinātu nodokļu saistību izpildi.

               (11)

               Minēto pasākumu rūpīga un ātra īstenošana vēl aizvien ir svarīgs uzdevums Itālijai gan pašreizējo īstenošanas trūkumu novēršanas ziņā, gan, lai novērstu turpmākas kavēšanās uzkrāšanos. Viens no galvenajiem virzītājspēkiem, lai uzlabotu Itālijas īstenošanas rādītājus un kopumā nodrošinātu vienmērīgāku politisko rīcību, ir labāka koordinācija un efektīvāka kompetences jomu sadale starp dažādiem valdības līmeņiem. Tas savukārt varētu labvēlīgi ietekmēt ES līdzekļu pārvaldību, kuras jomā līdz šim ir veikta tikai daļēja un nepabeigta rīcība, jo īpaši dienvidu reģionos. Tāpat ES līdzekļu pārvaldību joprojām nelabvēlīgi ietekmē nepietiekamas administratīvās spējas un pārredzamības, izvērtējuma un kvalitātes kontroles trūkums. Valsts dienestu kvalitāte arī iegūtu, ja tie kļūtu iedarbīgāki un vairāk vērsti uz pakalpojumu sniegšanu un ieviestu atbilstošas izmaiņas personāla vadībā. Korupcija joprojām ievērojami nelabvēlīgi ietekmē Itālijas ražošanas sistēmu un uzticēšanos politiķiem un iestādēm. Ir nepieciešams pārskatīt noilguma termiņus. Lai efektīvi cīnītos pret korupciju, nepieciešams arī atbilstoši pilnvarot Itālijas korupcijas apkarošanas iestādi attiecībā uz valsts pārvaldes iestāžu novērtēšanu un pārredzamību. Joprojām ir vērojams efektivitātes trūkums civiltiesību jomā, un ir rūpīgi jāuzrauga pieņemto pasākumu ietekme.

               (12)

               Pamatojoties uz Itālijas Bankas pagājušajā gadā veikto mērķtiecīgo aktīvu kvalitātes pārskatīšanu, joprojām ir svarīgi uzlabot samazinātas vērtības aktīvu pārvaldību un veicināt to atsavināšanu, lai atjaunotu bankas spēju paplašināt kredītu piedāvājumu reālajai ekonomikai. Attiecībā uz finansējuma pieejamību galvenā līdz šim veiktā rīcība ir bijusi vērsta uz to, lai uzņēmumiem būtu vieglāk saņemt kredītu, taču joprojām ierobežota ir finansēšanas instrumentu izstrāde, izņemot banku aizdevumus, jo īpaši maziem un vidējiem uzņēmumiem. Ir apsveicamas banku korporatīvās pārvaldības jomā veiktās iniciatīvas, jo īpaši Itālijas Bankas nesen publicētie jaunie principi. Vienlaikus to ietekme būs atkarīga no tā, cik pareizi bankas tās īstenos un kā tiks nodrošināta izpilde. Konkrēti, joprojām ir nepieciešama dažu lielāko kooperatīvo banku (banche popolari) rūpīga pārraudzība.

               (13)

               2013. gadā vēl vairāk pasliktinājās situācija Itālijas darba tirgū, – bezdarbs pieauga līdz 12,2 % un jauniešu bezdarbs sasniedza 40 %. Ir svarīgi gādāt par pieņemto darba tirgus un algu noteikšanas reformu pareizu īstenošanu un to ietekmes uzmanīgu pārraudzību, lai garantētu, ka īstenotos paredzamie ieguvumi, nodrošinot elastīgāku aiziešanu, labāk regulētu elastīgu ienākšanu, visaptverošāku bezdarbnieku pabalstu sistēmu un algu labāku saskaņošanu ar ražīgumu. Ir aizkavējušies plāni uzlabot darbā iekārtošanas pakalpojumu efektivitāti, stiprinot valsts nodarbinātības dienestus, un šos plānus nepieciešams paātrināt. Pasākumi, kuru mērķis ir sekmēt darbavietu veidošanu īstermiņā, jāpapildina ar pasākumiem sadrumstalotības novēršanai. Kopumā Itālijas darba tirgū joprojām ir izteikta sadrumstalotība un zemi līdzdalības rādītāji, kas jo īpaši ietekmē sievietes un jauniešus. Tāpēc ir jāpaplašina līdz šim veiktie ierobežotie pasākumi, ņemot vērā arī jaunatnes garantijas shēmas mērķus. Itālijā ir vērojama mājsaimniecību izmantojamo ienākumu samazināšanās apvienojumā ar augošu nabadzību un sociālo atstumtību, kas jo īpaši ietekmē ģimenes ar bērniem. Sociālie izdevumi Itālijā joprojām ir lielākoties vērsti uz vecāka gadagājuma iedzīvotājiem, bet netiek pievērsta liela uzmanība aktivizācijai, tādējādi ierobežojot iespējas novērst sociālā atstumtības un nabadzības risku. Nesen sāktās sociālās palīdzības izmēģinājuma shēmas mērķis ir nodrošināt visaptverošu sociālās drošības sistēmu. Lai, kā plānots, piemērotu šo shēmu visā valstī, būs nepieciešams uzlabot sociālo izdevumu un pakalpojumu lietderīgumu visā valsts teritorijā.

               (14)

               Jācenšas uzlabot rezultāti un cilvēkkapitāla spējas visos izglītības sistēmas līmeņos, t. i., pamatizglītībā, vidējā un augstākajā izglītībā. Skolotāja profesijai ir raksturīgs vienots karjeras izaugsmes modelis, kas piedāvā tikai ierobežotas perspektīvas profesionālās attīstības ziņā. Dažādojot skolotāju karjeras izaugsmes iespējas un veiksmīgāk sasaistot skolotāju karjeras trajektoriju ar profesionālajiem panākumiem un darba rezultātiem apvienojumā ar skolu novērtējuma vispārināšanu, varētu uzlabot skolu darbības rādītājus. Lai nodrošinātu vienmērīgu pāreju no izglītības uz darba tirgu, vidējās un augstākās izglītības līmenī varētu būt ļoti svarīgi nostiprināt un paplašināt praktisko apmācību, plašāk nodrošinot apmācību darbā un profesionālo izglītību un apmācību. Pēc tam, kad 2013. gadā pieņemts likumdošanas rīkojums šajā jomā, ir svarīgi izveidot valsts kvalifikāciju reģistru, lai nodrošinātu prasmju atzīšanu visā valstī. Pamatojoties uz sākotnējo rīcību šajā virzienā, ierosinājums piešķirt valsts finansējumu augstskolām un pētniecības institūtiem, pamatojoties uz to pētniecības un mācību darba rādītājiem, nāktu par labu gan augstskolu kvalitātes celšanas ziņā, gan, iespējams, celtu pētniecības un inovācijas spējas, jo šajās jomās tā atpaliek.

               (15)

               Ir veikti daži pasākumi, lai izveidotu uz uzņēmumiem un pilsoņiem vērstu vidi, taču šo pasākumu ietekmi traucē kavēšanās ar to galīgo apstiprināšanu un trūkumi to īstenošanā. Joprojām ir vairākas vājās vietas attiecībā uz konkurenci (rezervētas darbības jomas, koncesiju/atļauju shēmas utt.) profesionālo pakalpojumu, apdrošināšanas, degvielas izplatīšanas, mazumtirdzniecības un pasta pakalpojumu jomā. Jānovērš arī virkne nepilnību, kuras ietekmē publiskā iepirkuma sistēmu. Vēl viena prioritāte ir palielināt konkurenci vietējo sabiedrisko pakalpojumu jomā. Jo īpaši ir nepieciešams īstenot pašreiz spēkā esošos tiesību aktus, kuri paredz, ka spēkā esoši līgumi, kas neatbilst ES tiesību aktiem par iekšējiem kritērijiem, ir jāizlabo līdz 2014. gada 31. decembrim.

               (16)

               Vājās vietas infrastruktūrā kavē pienācīgu enerģijas tirgus darbību. Īpašu uzmanību un rīcību transporta jomā prasa intermodālas infrastruktūras trūkums un nepietiekoša sinerģija un savienojumi ar Itālijas ostu aizzonām. Itālija ir ārpuspilsētu teritorijas, kurās platjoslas aptvērums nav pietiekams.

               (17)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir vispusīgi izanalizējusi Itālijas ekonomikas politiku. Tā ir izvērtējusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Itālijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, kas panākams, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1. līdz 8. ieteikumā.

               (18)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu, un tās atzinums (7) ir atspoguļots jo īpaši turpmāk izklāstītajā 1. ieteikumā.

               (19)

               Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1. līdz 8. ieteikumā.

               (20)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir arī veikusi analīzi par visas eurozonas ekonomikas politiku. Pamatojoties uz to Padome ir sniegusi konkrētus ieteikumus, kas adresēti dalībvalstīm, kuru valūta ir euro (8). Itālijai kā valstij, kuras valūta ir euro, būtu arī jānodrošina pilnīga un savlaicīga minēto ieteikumu īstenošana,

         AR ŠO IESAKA Itālijai laikposmā no 2014. līdz 2015. gadam rīkoties šādi.

               1.

               Pastiprināt budžeta pasākumus 2014. gadam, ņemot vērā radušos atšķirību attiecībā pret Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām, proti, parāda samazināšanas noteikumu, pamatojoties uz Komisijas dienestu 2014. gada pavasara prognozi, un nodrošināt virzību uz vidēja termiņa budžeta mērķi. 2015. gadā ievērojami stiprināt budžeta stratēģiju, lai izpildītu prasību par parāda samazināšanu un tādējādi sasniegtu vidēja termiņa budžeta mērķi. Pēc tam nodrošināt, lai vispārējās valdības parāds pietiekoši sāktu samazināties; īstenot vērienīgo privatizācijas plānu; īstenot izaugsmi veicinošu fiskālo korekciju, pamatojoties uz paziņotajiem būtiskajiem ietaupījumiem, kas gūti, pateicoties publiskā sektora izdevumu lietderības un kvalitātes ilgstošai uzlabošanai visos valdības līmeņos, vienlaikus saglabājot izaugsmi veicinošus izdevumus, piemēram, pētniecībā un izstrādē, inovācijā, izglītībā un svarīgos infrastruktūras projektos. Pēc iespējas ātrāk un ne vēlāk kā 2014. gada septembrī garantēt fiskālās padomes neatkarību un pilnībā nodrošināt tās darbību, lai paspētu to paveikt līdz 2015. gada budžeta plāna projekta novērtēšanai.

               2.

               Vēl vairāk pārvirzīt nodokļu slogu no produktīviem faktoriem uz patēriņu, īpašumu un vidi, ievērojot budžeta mērķus. Šajā sakarā novērtēt, cik efektīvs bijis nesenais nodokļu īpatsvara samazinājums darbaspēka izmaksās, un nodrošināt tam finansējumu 2015. gadam, pārskatīt tiešo nodokļu izdevumu piemērošanas jomu un paplašināt nodokļu bāzi, jo īpaši patēriņa jomā. Nodrošināt efektīvākus vides nodokļus, tostarp akcīzes nodokļu jomā, un atcelt videi kaitīgas subsīdijas. Līdz 2015. gada martam īstenot nodokļu reformu reglamentējošo likumu, pieņemot arī rīkojumus, kuru rezultāts būs kadastrālās sistēmas reforma, lai nodrošinātu nekustamā īpašuma nodokļu reformas efektivitāti. Turpināt uzlabot nodokļu saistību izpildi, palielinot nodokļu sistēmas paredzamību, vienkāršojot procedūras, uzlabojot nodokļu parādu piedziņu un modernizējot nodokļu administrāciju. Turpināt cīņu pret izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un veikt papildu pasākumus pret ēnu ekonomiku un nedeklarētu darbu.

               3.

               Plašāku centienu ietvaros uzlabot valsts pārvaldes efektivitāti, precizēt kompetences jomas visos valdības līmeņos. Nodrošināt labāku ES līdzekļu pārvaldību, veicot izlēmīgu rīcību, lai uzlabotu administratīvās spējas, pārredzamību, izvērtēšanu un kvalitātes kontroli gan valsts, gan reģionālā līmenī, jo īpaši dienvidu reģionos. Turpināt palielināt pretkorupcijas pasākumu efektivitāti, cita starpā, līdz 2014. gada beigām pārskatot noilguma termiņus un nostiprinot valsts korupcijas apkarošanas iestādes pilnvaras. Laikus pārraudzīt pieņemto reformu ietekmi, lai gūtu lielāku atdevi civiltiesību jomā, ar mērķi nodrošināt minēto reformu efektivitāti un vajadzības gadījumā veikt papildu rīcību.

               4.

               Stiprināt banku nozares izturētspēju un nodrošināt nozares spēju pārvaldīt un atsavināt samazinātas vērtības aktīvus, lai atjaunotu aizdevumus reālajai ekonomikai. Veicināt nebanku finansējuma pieejamību uzņēmumiem, jo īpaši maziem un vidējiem uzņēmumiem. Turpināt veicināt un pārraudzīt efektīvas korporatīvās pārvaldības praksi visā banku nozarē, pievēršot īpašu uzmanību lielām kooperatīvām bankām (banche popolari) un nodibinājumu lomai, lai uzlabotu finanšu starpniecības efektivitāti.

               5.

               Līdz 2014. gada beigām novērtēt darba tirgus un algu noteikšanas reformu ietekmi uz darbavietu veidošanu, atlaišanas procedūrām, darba tirgus duālismu un izmaksu konkurētspēju, un novērtēt papildu rīcības nepieciešamību. Strādāt, lai panāktu plašāk aptverošu sociālo aizsardzību bezdarbniekiem, vienlaikus ierobežojot algu piemaksas shēmu izmantošanu, lai atvieglotu darbaspēka pārdali. Nostiprināt saikni starp aktīvo un pasīvo darba tirgus politiku, sākot ar detalizēta rīcības plāna izstrādi līdz 2014. gada decembrim, un nostiprināt valsts nodarbinātības dienestu koordināciju un darbības rādītājus visā valstī. Veikt efektīvu rīcību, lai sekmētu sieviešu nodarbinātību, līdz 2015. gada martam pieņemot pasākumus ar mērķi samazināt fiskālos faktorus, kas nestimulē otro pelnītāju nodarbinātību, un nodrošinot atbilstošus aprūpes pakalpojumus. Līdz 2014. gada beigām nodrošināt atbilstošus pakalpojumus nereģistrētiem jauniešiem visā valstī un nodrošināt spēcīgāku privātā sektora iesaistīšanos, lai piedāvātu kvalitatīvas mācekļu programmas un prakses vietas, ņemot vērā jaunatnes garantijas shēmas mērķus. Mazināt pakļautību nabadzības un sociālās atstumtības riskam, izvērst jauno sociālās palīdzības izmēģinājuma shēmu atbilstīgi budžeta mērķiem, garantējot atbilstošu mērķu noteikšanu, stingrus nosacījumus un teritoriālu vienmērīgumu un nostiprinot saikni ar aktivizācijas pasākumiem. Uzlabot atbalsta shēmas ģimenēm un kvalitatīvu pakalpojumu sniegšanu, dodot priekšroku mājsaimniecībām ar maziem ienākumiem, kurās dzīvo bērni.

               6.

               Īstenot valsts skolu novērtējuma sistēmu, lai savukārt uzlabotu skolu darbības rādītājus un samazinātu priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas rādītājus. Vidējā profesionālajā izglītībā un apmācībā plašāk izmantot apmācību darbā un stiprināt profesionālas ievirzes augstāko izglītību. Izveidot valsts kvalifikāciju reģistru, lai nodrošinātu plašu prasmju atzīšanu. Nodrošināt labāku valsts finansējuma pieejamību kvalitatīvai augstākajai izglītībai un pētniecībai.

               7.

               Apstiprināt vēl nepieņemtos tiesību aktus vai citus ekvivalentus pasākumus, kuru mērķis ir normatīvās vides vienkāršošana uzņēmumiem un pilsoņiem, un novērst trūkumus spēkā esošo tiesību aktu īstenošanā. Veicināt tirgus atvēršanu un novērst atlikušos šķēršļus un konkurences ierobežojumus profesionālo un vietējo publisko pakalpojumu, apdrošināšanas, degvielas izplatīšanas, mazumtirdzniecības un pasta pakalpojumu jomā. Palielināt publiskā iepirkuma efektivitāti, jo īpaši uzlabojot procedūras, cita starpā labāk izmantojot e-iepirkumu, racionalizējot centralizēto iepirkumu struktūras un nodrošinot pareizu noteikumu piemērošanu pirms un pēc līguma slēgšanas tiesību piešķiršanas. Vietējo sabiedrisko pakalpojumu jomā līdz 2014. gada 31. decembrim strikti īstenot tiesību aktus, kas paredz tādu līgumu labošanu, kuri neatbilst prasībām par iekšēju līguma slēgšanas tiesību piešķiršanu.

               8.

               Ātri un pilnībā līdz 2014. gada septembrim nodrošināt transporta iestādes darbību. Apstiprināt stratēģiskās nozīmes infrastruktūras sarakstu enerģētikas jomā un uzlabot ostu pārvaldību un savienojumus ar to aizzonām.

      Briselē, 2014. gada 8. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. C. PADOAN

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (3)  Paliek spēkā 2014. gadā ar Padomes Lēmumu 2014/322/EU (2014. gada 6. maijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm 2014. gadam (OV L 165, 4.6.2014, 49. lpp.).

      (4)  OV C 217, 30.7.2013, 42. lpp.

      (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 473/2013 (2013. gada 21. maijs) par kopīgiem noteikumiem budžeta plānu projektu uzraudzībai un novērtēšanai un pārmērīga budžeta deficīta novēršanai eurozonas dalībvalstīs (OV L 140, 27.5.2013., 11. lpp.).

      (6)  COM(2013) 800 final.

      (7)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.

      (8)  Skatīt šā Oficiālā Vēstneša 141. lpp.


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52007SC0958

Komisijas ieteikums Padomei pilnvarot Komisiju sākt sarunas par Kopienas līdzdalību iniciatīvā „Starptautiskais dialogs nodokļu jautājumos”  /* SEC/2007/0958 galīgā redakcija */

	[pic] | EIROPAS KOPIENU KOMISIJA |Briselē, 11.7.2007SEC(2007) 958 galīgā redakcijaKOMISIJAS IETEIKUMS PADOMEIpilnvarot Komisiju sākt sarunas par Kopienas līdzdalību iniciatīvā „Starptautiskais dialogs nodokļu jautājumos”PASKAIDROJUMA RAKSTSPRIEKšLIKUMA KONTEKSTS |110 | Priekšlikuma pamatojums un mērķi ITD [International Tax Dialogue — Starptautiskais dialogs nodokļu jautājumos] faktiski ir Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas, Starptautiskā Valūtas fonda un Pasaules Bankas kopīga iniciatīva. Šai iniciatīvai nav ne statūtu, ne juridiskas personas statusa; tās darbību šobrīd reglamentē rakstiska vienošanās, ko parakstījuši trīs dalīborganizāciju pārstāvji. ITD mērķi ir: - veicināt dalīborganizāciju un valdību nopietnu dialogu par nodokļu jautājumiem, lai nodrošinātu visām valstīm informāciju, kas ņemama vērā, apspriežot nodokļu politiku un nodokļu administrāciju; - apzināt labas nodokļu piemērošanas prakses un dalīties šajā informācijā; - saskaņot patlaban uzsāktās ar nodokļiem saistītās darbības, lai izvairītos no to dublēšanās; - sniegt informāciju, kas ir noderīga tehniskajai palīdzībai nodokļu jautājumos. Iniciatīvas ITD veiktie pētījumi ir publicēti tās tīmekļa vietnē (http://www.itdweb.org/Pages/Home.aspx). ITD regulāri organizē arī starptautiskas konferences. Apvienības darbību pārsvarā finansē no dalīborganizāciju iemaksām. Šo iemaksu apmēru nosaka ar dalīborganizāciju pārstāvju veidotās vadības grupas vienbalsīgu lēmumu. Pēdējos gados katras dalīborganizācijas iemaksas summa ir bijusi aptuveni 100 000 euro. ITD un tās dalīborganizācijas ir uzaicinājušas Komisiju kļūt par ceturto dalīborganizāciju. |120 | Vispārīgais konteksts Viens no Komisijas mērķiem ir veicināt nodokļu politikas saskaņošanu un administratīvo sadarbību nodokļu jautājumos pasaules mērogā. Ņemot vērā ekonomikas globalizāciju un tirdzniecības internacionalizāciju, vēl jo lielāka šķiet nepieciešamība iesaistīties dialogā ar starptautiskām organizācijām, lai saskaņotu centienus nodrošināt, piemēram, labas pārvaldības un fiskālās pārredzamības principu ievērošanu. Komisija vēlas, lai attiecībā uz dalībvalstīm šis dialogs būtu pilnībā pārskatāms. ITD pasaules mērogā ir vissvarīgākais augsta līmeņa forums diskusijām par nodokļu politiku un nodokļu administrēšanas jautājumiem. Pastiprinātam pasaules mēroga dialogam starp nodokļu iestādēm un noteiktās jomās īstenotai ciešai sadarbībai ir jāļauj vienkāršot un atjaunināt noteikumus un administratīvās procedūras, kas nodokļu jomā jāievēro Eiropas ekonomisko procesu dalībniekiem. Ja Eiropas Savienība, to pārstāvot Komisijai, aktīvi piedalītos ITD diskusijās, tas ļautu pasaules mērogā apspriest sadarbības iespējas pārrobežu nodokļu pārkāpumu apkarošanai visā pasaulē. Eiropas Savienības aktīva līdzdalība ITD diskusijās, to pārstāvot Komisijai, turklāt sniegs iespēju izvērtēt trešo valstu centienus un pieredzi, izstrādājot priekšlikumus Eiropas PVN sistēmas modernizēšanai. |139 | Spēkā esošie noteikumi priekšlikuma jomā Priekšlikuma jomā nav spēkā esošu noteikumu. |140 | Atbilstība pārējiem ES politikas virzieniem un mērķiem Komisijas paziņojumā Padomei, Eiropas Parlamentam, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai „Pārvaldība saskaņā ar Eiropas konsensu attīstībai: ceļā uz saskaņotu pieeju visā Eiropas Savienībā” uzsvērta nepieciešamība veicināt labu fiskālās sistēmas pārvaldību jaunattīstības valstīs. ITD mērķi ir saskaņā ar šo ieteikumu. ITD organizē pētījumu veikšanu un konferences par dažādām ar nodokļiem saistītām tēmām, kas vairumā gadījumu tieši attiecas uz Eiropas Savienības darbības jomām. Dalība ITD veicinās arī sinerģiju. Fiskālās politikas un nodokļu administrācijas prakses starptautiska koordinēšana ir nepieciešama iekšējā tirgus pareizai darbībai. Iniciatīvas „Starptautiskais dialogs nodokļu jautājumos” ietvaros veiktie pētījumi sniedz labumu jaunattīstības valstīm, jo veicina labas fiskālās pārvaldības noteikumu piemērošanu atbilstīgi Kopienas attīstības politikai un jo īpaši Komisijas ieteikumiem paziņojumā Padomei, Eiropas Parlamentam, Eiropas Ekonomikas un sociālo lietu komitejai un Reģionu komitejai „Pārvaldība saskaņā ar Eiropas konsensu attīstībai: ceļā uz saskaņotu pieeju visā Eiropas Savienībā”[1]. |APSPRIEšANāS AR IEINTERESēTAJāM PERSONāM UN IETEKMES NOVēRTēJUMS |Apspriešanās ar ieinteresētajām personām |219 | Bez dalībvalstīm un starptautiskajām organizācijām, kas piedalās ITD, citu ieinteresēto personu nav. |Ekspertu atzinumu pieprasīšana un izmantošana |229 | Neatkarīgu ekspertu atzinums nav bijis vajadzīgs. |230 | Ietekmes novērtējums Tika apsvērta iespēja finansiāli atbalstīt ITD darbību. Tomēr šo ierosinājumu noraidīja, jo pretējā gadījumā Eiropas Savienība nespētu aktīvi piedalīties ITD mērķu un darba plāna izstrādē. Tika atzīts, ka labāks risinājums būtu nolīgums starp Eiropas Savienību un ITD partnerorganizācijām. Tādējādi Komisija varētu piedalīties ITD vadības grupas darbā, kopīgi ar citām organizācijām izstrādāt ITD darba programmu un noteikt tās prioritātes. |PRIEKšLIKUMA JURIDISKIE ASPEKTI |305 | Ierosināto pasākumu kopsavilkums Ar šo paziņojumu Komisija aicina Padomi pilnvarot Komisiju uzsākt sarunas, lai noslēgtu partnerattiecību nolīgumu ar ITD. |310 | Juridiskais pamats Eiropas Kopienas dibināšanas līguma 181.a pants. |320 | Subsidiaritātes princips Subsidiaritātes principu piemēro, ciktāl priekšlikums neskar jomu, kas ir Kopienas ekskluzīvā kompetencē. |Dalībvalstis pašas nevar pietiekamā mērā īstenot priekšlikuma mērķus šādu iemeslu dēļ. |321 | ITD partneri var būt tikai starptautiskas organizācijas. Valstis var būt ITD biedri, bet nevar piedalīties vadības grupas darbā. |323 | Valstis nevar kļūt par ITD partneriem. |Priekšlikuma mērķi ir labāk sasniedzami ar Kopienas līmeņa pasākumiem turpmāk minēto iemeslu dēļ. |324 | Eiropas Savienības līdzdalība ITD palīdzēs rast saskaņotu pieeju un sniegs Eiropas Savienībai iespēju ietekmēt ITD darba programmas izstrādi. |327 | Dalībvalstis var kļūt ITD biedri ar piekļuvi ITD pētījumu rezultātiem, bet tās nekādā veidā nevarēs iesaistīties darba programmas izstrādē. |Tāpēc priekšlikums atbilst subsidiaritātes principam. |Proporcionalitātes princips Priekšlikums atbilst proporcionalitātes principam šādu iemeslu dēļ. |331 | Nolīguma parakstīšana ar ITD partneriem Eiropas Savienības vārdā nodrošinās pilnīgu pārskatāmību attiecībā uz dalībvalstīm. |332 | Eiropas Savienības vārdā īstenotā Komisijas līdzdalība ITD darbā ļaus līdz minimumam samazināt šādas līdzdalības finansiālas sekas. |Juridisko instrumentu izvēle |341 | Ierosinātais juridiskais instruments: ieteikums. |342 | Citi juridiskie instrumenti nebūtu piemēroti turpmāk minēto iemeslu dēļ. Nolīgumu starp Komisiju un citām ITD partnerorganizācijām varētu noslēgt, neiesaistot dalībvalstis, bet tad Eiropas Savienība nevarētu vajadzīgajā mērā iesaistīties ITD darbībā. |IETEKME UZ BUDžETU |401 | Šajā posmā priekšlikumam nav ietekmes uz budžetu; tomēr, ja Padome vēlāk pilnvarotu Komisiju kļūt par ITD partneri, turpmākajos piecos gados vajadzīgais finansiālais ieguldījums būtu 130 000 euro gadā. |PAPILDU INFORMāCIJA |Pārbaude, pārskatīšana un turpināmība |531 | Priekšlikumā ietverta pārbaudes klauzula. |1.  KOMISIJAS IETEIKUMS PADOMEIpilnvarot Komisiju sākt sarunas par Kopienas līdzdalību iniciatīvā „Starptautiskais dialogs nodokļu jautājumos”EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,AR ŠO IESAKAPadomei pilnvarot Komisiju sākt sarunas par Kopienas līdzdalību iniciatīvā „Starptautiskais dialogs nodokļu jautājumos”;Padomei, ņemot vērā to, ka atbilstīgi Līgumam Komisija šajās sarunās piedalīsies Kopienas vārdā, iecelt ad hoc komiteju, kas palīdzētu Komisijai šā uzdevuma veikšanā.PIELIKUMSPasaules Bankas priekšsēdētāja vietnieka Danny Leipziger 2007. gada 19. aprīļa vēstule, kas adresēta komisāram Kovács un ar kuru Eiropas Savienība tiek uzaicināta piedalīties iniciatīvā „Starptautiskais dialogs nodokļu jautājumos”.[pic][pic][1] COM(2006) 421, galīgā redakcija.