title: Komisijas Ieteikums (ES) 2019/1665 (2019. gada 30. septembris) par krīžu novēršanas un pārvarēšanas pasākumiem atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1308/2013 33. panta 3. punkta pirmās daļas d) apakšpunktam – (kopējie fondi)

text:
               3.10.2019

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 253/1

      KOMISIJAS IETEIKUMS (ES) 2019/1665
      (2019. gada 30. septembris)
      par krīžu novēršanas un pārvarēšanas pasākumiem atbilstoši Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1308/2013 33. panta 3. punkta pirmās daļas d) apakšpunktam – (kopējie fondi)
      EIROPAS KOMISIJA,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 292. pantu,
      tā kā:

                  (1)

                  Ieteikums attiecas uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1308/2013 (1) (turpmāk “TKO regula”) 33. panta 3. punkta pirmās daļas d) apakšpunkta un Komisijas Deleģētās regulas (ES) 2017/891 (2) 40. panta piemērošanu.

                  (2)

                  Krīžu novēršanas un pārvarēšanas veicināšana lauksaimniecības nozarē ir viens no sešiem Savienības augļu un dārzeņu politikas mērķiem kopš tās sākuma 1996. gadā. Šajā sakarā ražotāju organizācijām (to darbības programmu kontekstā) kopējie fondi ir svarīgs krīžu novēršanas instruments.

                  (3)

                  Šādā kontekstā TKO regulas 33. panta 3. punkta pirmās daļas d) apakšpunkts, kas grozīts ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2017/2393 (3), nodrošina iespēju iegūt finansiālas iemaksas, izmantojot augļu un dārzeņu nozares ražotāju organizāciju darbības programmas, lai papildinātu kopējos fondus pēc tam, kad ir izmaksāta kompensācija tādiem šo ražotāju organizāciju biedriem ražotājiem, kuru ienākumi ir ievērojami samazinājušies nelabvēlīgu tirgus apstākļu dēļ.

                  (4)

                  Atbilstoši Deleģētās regulas (ES) 2017/891 40. pantam dalībvalstīm ir jāparedz konkrēti nosacījumi atbalsta piešķiršanai saskaņā ar minēto pasākumu. To darot, dalībvalstīm ir jānodrošina vienlīdzīga attieksme pret lauksaimniekiem visā Savienībā, kā arī atbilstība Savienības noteikumiem par konkurenci un Savienības starptautiskajām saistībām (piemēram, PTO nolīgumiem).

                  (5)

                  Šā ieteikuma nolūks ir nodrošināt dalībvalstīm un ekonomikas dalībniekiem skaidrību attiecībā uz ražotāju organizāciju kopējo fondu pasākuma piemērošanu, lai ražotāju organizācijas visā Savienībā plašāk izmantotu šo krīžu novēršanas instrumentu.

                  (6)

                  Sagatavojot šo ieteikumu, tika ņemti vērā arī noteikumi par kopfondiem, kuri ir izklāstīti Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1305/2013 (4) 36.–39.a pantā, ciktāl šie noteikumi atbilst TKO regulai un Deleģētajai regulai (ES) 2017/891,

            IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.

         KOPĒJO FONDU PASĀKUMA PAMATOJUMS

                  1.

                  Lauksaimnieki ir pakļauti ekonomiskiem (piemēram, resursu izmaksu cenu svārstīgumam), vides, sanitāriem (piemēram, dzīvnieku un augu veselības) vai klimata riskiem (piemēram, ekstrēmiem laikapstākļu notikumiem, klimata pārmaiņām), kuri var spēcīgi ietekmēt lauksaimnieku ienākumus un tādējādi apgrūtināt ilgtermiņa plānošanu un ieguldījumus. Tā kā tas rada lielu neskaidrību par nākotni, var tikt ietekmēta lauksaimnieku konkurētspēja. Tas savukārt var radīt augstas ienākumu svārstības, kas nozīmētu to, ka pat tie lauksaimnieki, kuri normālos gados ir konkurētspējīgi, pēc viena postoša notikuma varētu būt spiesti pārtraukt uzņēmējdarbību.

                  2.

                  Neraugoties uz to, ka ietekme uz lauksaimnieku ieņēmumiem beigās ir atkarīga no vairāku faktoru – tostarp globālā tirgus un politikas atbalsta – mijiedarbības, ražošanas traucējumu risks var lauksaimnieku ekonomisko situāciju padarīt arvien nestabilāku.

                  3.

                  Tāpēc efektīvai risku pārvaldībai ir jābūt holistiskai – tai jāietver novēršana, reaģēšana, plānošana –, taču vienlaikus arī pielāgotai lauksaimnieku individuālajai situācijai. Ņemot vērā risku un Savienības lauksaimniecības struktūru daudzveidību, priekšroka jādod decentralizētākai pieejai instrumentu, piemēram, kopējo fondu, izmantošanā, kura būtu vispiemērotākā konkrētu vajadzību risināšanai noteiktos reģionos un nozarēs. Tā vietā, lai visiem piemērotu vienādu pieeju, labāk ir nodrošināt dalībvalstīm rīcības brīvību to risku risināšanā, ar kuriem saskaras lauksaimnieki, lai varētu rast visatbilstošāko risinājumu.

                  4.

                  Šā iemesla dēļ pašreizējais TKO regulas 33. panta 3. punkta pirmās daļas d) apakšpunkta formulējums paredz labākas iespējas atbalstīt kopējos fondus, izmantojot ražotāju organizāciju darbības programmas.

         ATBALSTA JOMA, VEIDS UN LĪMENIS

                  5.

                  Lai arī Regulā (ES) Nr. 1305/2013 izklāstītie noteikumi par kopfondiem nav saistoši kopējo fondu pasākumam, ko paredz TKO regula, tie nodrošina lietderīgu pamatu, uz kura dalībvalstis var izveidot noteikumus par kopējiem fondiem TKO regulas kontekstā, ciktāl šie noteikumi atbilst šai regulai.

                  6.

                  Dalībvalstīm ir jādefinē, kas ir kopējie fondi, kā arī jāprecizē daži citi nosacījumi, kuri paredzēti TKO regulas 33. panta 3. punkta pirmās daļas d) apakšpunktā:

                              (a)

                              “kopfonds” / “kopējais fonds” ir iekļauts gan Regulas (ES) Nr. 1305/2013, gan TKO regulas noteikumos. Regulas (ES) Nr. 1305/2013 36. panta 3. punktā tas ir definēts kā shēma, ko dalībvalsts akreditējusi, lai iesaistītie lauksaimnieki varētu apdrošināties, turklāt kompensācijas maksājumus veic iesaistītajiem lauksaimniekiem par ekonomiskiem zaudējumiem, ko izraisījuši nelabvēlīgi klimatiskie apstākļi vai dzīvnieku vai augu slimības uzliesmojums, vai kaitēkļu invāzija vai vides incidents, vai saistībā ar ienākumu ievērojamu samazināšanos.
                              Atšķirībā no kopfondiem, kas paredzēti Regulā (ES) Nr. 1305/2013, TKO regulā netiek prasīta kopējo fondu akreditēšana. Tomēr akreditēšana var būt lietderīga arī saistībā ar TKO regulā paredzētajiem kopējiem fondiem, jo tā cita starpā var palīdzēt mazināt divkāršas finansēšanas risku;

                              (b)

                              attiecībā uz “ienākumu ievērojamu samazināšanos” dalībvalstis varētu kā ienākumu rādītāju izmantot ražotāju organizācijai vai ražotāju organizāciju apvienībai noteikto tirgotās produkcijas vērtību (TPV), ja daļa vai visi biedri ražotāji vai ražotāju organizāciju apvienības biedri piedzīvo ienākumu ievērojamu samazināšanos. Šajā nolūkā TPV varētu aprēķināt, pamatojoties uz ražotāju organizācijas katra produkta cenām. Taču tas nenozīmē, ka, izstrādājot detalizētus noteikumus par kopējo fondu atbalstu, var neņemt vērā ražotāja ienākumu samazināšanos.
                              Īpaša uzmanība ir jāpievērš gadījumiem, kad tikai daļa no ražotāju organizācijas biedriem ražotājiem vai ražotāju organizāciju apvienības biedriem ir pieredzējuši ienākumu ievērojamu samazināšanos, piemēram, tāpēc, ka nelabvēlīgi tirgus apstākļi skāruši tikai daļu no produktiem, attiecībā uz kuriem ir atzīta šī ražotāju organizācija vai ražotāju organizāciju apvienība. Šādos apstākļos maksājumi no kopējā fonda tiem, kuri nav pieredzējuši ienākumu ievērojamu samazināšanos nelabvēlīgu tirgus apstākļu rezultātā, nevarētu pretendēt uz Savienības finansiālo palīdzību, pamatojoties uz TKO regulas 33. panta 3. punkta pirmās daļas d) apakšpunktu.
                              Turpretī maksājumus no kopējiem fondiem tiem, kuri ir pieredzējuši ienākumu ievērojamu samazināšanos nelabvēlīgu tirgus apstākļu rezultātā, nevajadzētu noraidīt kā neatbilstīgus tikai tādēļ, ka ražotāju organizācijas / ražotāju organizāciju apvienības kopējā TPV nav samazinājusies vai nav samazinājusies pietiekami. Katrs gadījums ir jāizvērtē atsevišķi, ņemot vērā ražotāju organizāciju, ražotāju organizāciju apvienību un to biedru individuālos apstākļus, kā arī tos tirgus apstākļus, kuri ir izraisījuši ienākumu ievērojamu samazināšanos.
                              Regula (ES) Nr. 1305/2013 nosaka, ka kompensāciju konkrētas nozares lauksaimniekiem saistībā ar viņu ienākumu ievērojamu samazināšanos piešķir vienīgi pienācīgi pamatotos gadījumos un ja ienākumu samazinājums pārsniedz 20 % no attiecīgā lauksaimnieka vidējiem gada ienākumiem iepriekšējo trīs gadu laikposmā vai trīs gadu vidējiem ienākumiem, kas aprēķināti, pamatojoties uz iepriekšējo piecu gadu laikposmu un izslēdzot augstāko un zemāko rādītāju. TKO regulā šādas robežvērtības nav noteiktas.
                              Lai nodrošinātu pasākumu vienotu un nediskriminējošu piemērošanu, dalībvalstis varētu īstenot pieeju, kas ir līdzīga tai, kas izklāstīta Regulā (ES) Nr. 1305/2013, un piešķirt atbalstu kopējo fondu papildināšanai tad, ja ražotāju organizācijas ienākumu samazinājums (t. i., tās TPV par produktu) atkarībā no konkrētās situācijas (piemēram, ienākumu samazināšanās visiem biedriem ražotājiem vai citas situācijas) pārsniedz 20 % no dalībvalstu noteiktajiem ienākumiem iepriekšējo trīs gadu laikposmā vai no trīs gadu vidējiem ienākumiem, kas aprēķināti, pamatojoties uz iepriekšējo piecu gadu laikposmu un izslēdzot augstāko un zemāko rādītāju;

                              (c)

                              jēdziens “nelabvēlīgi tirgus apstākļi” būtu jāsaprot kā konkrēta produkta tirgū objektīvi pastāvošs stāvoklis, kas biedriem ražotājiem rada ienākumu samazināšanos. Viens no nelabvēlīgu tirgus apstākļu rādītājiem varētu būt samazinājums, kas pārsniedz 20 % no ietekmētā produkta vidējās cenas iepriekšējo trīs gadu laikposmā vai trīs gadu vidējās cenas, kas aprēķināta, pamatojoties uz iepriekšējo piecu gadu laikposmu un izslēdzot augstāko un zemāko rādītāju. Nelabvēlīgi tirgus apstākļi var arī tikt noteikti, pamatojoties uz izmaiņām attiecīgo produktu reprezentatīvajā tirgus cenā vai pamatojoties uz atbalsta summām par izņemšanu no tirgus (skatīt turpmāk 7. punkta b) apakšpunktu).

                  7.

                  Lai noteiktu to, vai maksājumi no kopējiem fondiem var pretendēt uz Savienības finansiālo palīdzību kopējā fonda papildināšanas iemaksu veidā, var izmantot arī šādus atbilstošo faktoru un situāciju piemērus.

                              a)

                              Resursu izmaksu palielināšanās izraisa ienākumu ievērojamu samazināšanos
                              Resursu izmaksu palielināšanās (piemēram, mēslošanas līdzekļa cenas pieaugums, kas var izraisīt ietekmēto ražotāju izmaksu palielināšanos) var radīt ienākumu zudumu, ja nelabvēlīgu tirgus apstākļu dēļ šo resursu izmaksu pieaugumu nevar pārvirzīt uz klientiem, paaugstinot produkta cenu.
                              Dalībvalstis varētu izveidot standarta metodiku, kas izmantojama, lai aprēķinātu resursu izmaksu īpatsvaru produkta galīgajā cenā, orientējoties uz produktu un apliecinot cenas palielināšanos.
                              Maksājumi no kopējiem fondiem varētu tikt veikti ražotājiem, piemēram, ja ir izpildīti visi pārējie nosacījumi gadījumos, kad ir pierādīts, ka resursu izmaksu īpatsvars ietekmētā ražotāju organizācijas produkta cenā ir pieaudzis par vismaz 20 %.
                              Lai nodrošinātu, ka tiek ievēroti nosacījumi Savienības finansiālās palīdzības saņemšanai kopējiem fondiem saskaņā ar TKO regulu, pierādījumus, kuri liecina par resursu izmaksu palielināšanās izraisītu ienākumu samazināšanos, vajadzētu pamatot ar tirgus un grāmatvedības datiem, ko ir apliecinājusi publiska vai privāta, neatkarīga un kvalificēta struktūra vai atbilstošās nozares speciālists, turklāt dalībvalstij ir jāpārbauda to pareizums un ticamība.

                              b)

                              Maksimālās atbalsta summas produktu izņemšanai no tirgus kā atskaites punkts tirgus cenas krituma noteikšanai
                              Deleģētās regulas (ES) 2017/891 45. panta 1. punktā un minētās regulas IV pielikumā noteiktās maksimālās atbalsta summas produktu izņemšanai no tirgus varētu izmantot kā atskaites punktu tirgus cenas krituma noteikšanai. Kopējiem fondiem varētu noteikt “robežlīmeni”, katra attiecīgā produkta reprezentatīvo cenu salīdzinot ar tirgus cenu. Attiecīgais robežlīmenis tiktu sasniegts, ja faktiskā tirgus cena būtu vismaz par 20 % zemāka nekā Deleģētās regulas (ES) 2017/891 IV pielikumā noteiktais maksimālais atbalsts. Dalībvalstīm vajadzētu pārliecināties, vai cenas samazināšanās ietekme ilguma ziņā ir pietiekami nozīmīga, lai tā izraisītu ienākumu ievērojamu samazināšanos.

         ATTIECINĀMĀS IZMAKSAS – IZDEVUMU VEIDI, UZ KURIEM ATTIECAS KOPĒJO FONDU PASĀKUMS

                  8.

                  Lai varētu saņemt Savienības finansiālo palīdzību, ir ieteicams, ka attiecīgajam kopējam fondam:

                              a)

                              ir pārredzama politika attiecībā uz maksājumiem kopējā fondā un kompensācijām, kas tiek no tā izmaksātas;

                              b)

                              ir skaidri noteikumi, ar kuriem nosaka atbildību par jebkuru radušos parādu;

                              c)

                              ir kompetentās iestādes izsniegta akreditācija atbilstoši valsts tiesību aktiem.

                  9.

                  Izdevumu veidi, uz kuriem attiecas kopējo fondu pasākums:

                              a)

                              kopējā fonda izveides administratīvajās izmaksās būtu cita starpā jāiekļauj fonda pārvaldības izmaksas (tādā pašā periodā kā fonda darbības ilgums, piemēram, piecos gados), reģistrācijas maksas, personāla izmaksas un pieskaitāmās izmaksas;

                              b)

                              finansiālās iemaksas, kas norādītas TKO regulas 32. panta 1. punkta a) apakšpunktā un ko veic, lai papildinātu kopējos fondus pēc tam, kad ir izmaksāta kompensācija tiem biedriem ražotājiem, kuru neto ienākumi ir ievērojami samazinājušies nelabvēlīgu tirgus apstākļu dēļ (5). Papildināšanu vajadzētu veikt, izmantojot darbības fondu. Finansiālās iemaksas kopējā fonda papildināšanai kļūtu par darbības fonda atsevišķu daļu.

                  10.

                  Saskaņā ar Deleģētās regulas (ES) 2017/891 40. panta 4. punktu “dalībvalstis var noteikt maksimālo apjomu summām, kuras ražotāju organizācija var saņemt kā atbalstu, kas attiecas uz kopējiem fondiem”.

                  11.

                  Dalībvalstīm būtu jānovērš pārmērīga kompensēšana, kas var rasties, apvienojot kopējo fondu pasākumu ar citiem valsts vai Savienības atbalsta instrumentiem vai privātām apdrošināšanas shēmām; šajā nolūkā jāveic pārbaudes un pasākumi, kas minēti Komisijas Īstenošanas regulas (ES) 2017/892 (6) 34. pantā. Kopējo fondu pārapdrošināšana nevar pretendēt uz atbalstu Eiropas Lauksaimniecības garantiju fonda ietvaros.

                  12.

                  Atbalsts kopējā fonda izveidošanas administratīvajām izmaksām ir jāsadala laikposmam, kas nepārsniedz trīs gadus, pakāpeniski samazinot tā apjomu. Kopējais atbalsta apjoms, kas ietver gan Savienības finansiālo palīdzību, gan iemaksu no ražotāju organizācijas, nedrīkst pārsniegt 5 %, 4 % vai 2 % no ražotāju organizācijas ieguldījuma kopējā fondā attiecīgi pirmajā, otrajā un trešajā tā darbības gadā. Ražotāju organizācija var saņemt atbalstu par kopējā fonda izveidošanas administratīvajām izmaksām tikai vienreiz un vienīgi kopējā fonda darbības pirmo trīs gadu laikā. Ja ražotāju organizācija lūdz atbalstu tikai otrajā vai trešajā kopējā fonda darbības gadā, atbalstam ir jābūt 4 % vai 2 % apmērā no ražotāja organizācijas iemaksas kopējā fondā attiecīgi tā otrajā un trešajā darbības gadā.

                  13.

                  Finansiālas iemaksas kopējo fondu papildināšanai attiektos uz šādiem elementiem:

                              a)

                              summas, kuras kopējais fonds izmaksā kā finansiālu kompensāciju tiem biedriem ražotājiem, kuru ienākumi ir ievērojami samazinājušies nelabvēlīgu tirgus apstākļu dēļ. Šajā nolūkā dalībvalstīm nevajadzētu nošķirt to, vai summas, kas biedriem ražotājiem izmaksātas kā kompensācija, ir nākušas no darbības kapitāla, pamatkapitāla vai citiem kopējā fonda līdzekļiem, tostarp komerciāliem aizdevumiem, kurus kopējais fonds ņēmis, lai izmaksātu kompensāciju biedriem ražotājiem, – ja tiek ievēroti TKO regulas nosacījumi un ja ar citiem kopējā fonda resursiem nepietiek, lai nodrošinātu nepieciešamo kompensāciju (skatīt TKO regulas 33. panta 3. punkta pēdējo daļu);

                              b)

                              to komerciālo aizdevumu procentu maksājumi, kurus kopējais fonds ņēmis, lai no kopējā fonda izmaksātu kompensācijas lauksaimniekiem, – ja ar kopējā fondā pieejamajiem līdzekļiem nepietiek, lai apmierinātu kompensācijas pieprasījumus (skatīt TKO regulas 33. panta 3. punkta pēdējo daļu).

                  14.

                  Kopējā fonda sākuma kapitāls, kas nodrošinās kompensācijas gadījumā, ja tiek ievēroti nosacījumi, varētu tikt finansēts, izmantojot lauku attīstības programmu (Regulas (ES) Nr. 1305/2013 39. pants). Tādos gadījumos dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka tiek novērsta divkārša finansēšana.

                  15.

                  Lai nodrošinātu pārredzamību un juridisko noteiktību, dalībvalstīm vajadzētu izstrādāt noteikumus par kopējā fonda izveidi un pārvaldību, īpaši attiecībā uz kompensācijas maksājumu piešķiršanu un ražotāju organizācijas vai ražotāju organizāciju apvienības attiecināmību (7), kā arī attiecībā uz šo noteikumu izpildes pārvaldību un uzraudzību saskaņā ar Īstenošanas regulas (ES) 2017/892 26. un 27. pantu. Dalībvalstis varētu arī pieprasīt, ka ražotāju organizāciju vai ražotāju organizāciju apvienību statūtos iekļautajos noteikumos par kopējo fondu tiek paredzēti arī sodi gadījumos, kad ražotāju organizācijas biedri ražotāji vai pašas ražotāju organizāciju apvienības biedri rīkojas nolaidīgi.

         SAVIENĪBAS FINANSIĀLĀS PALĪDZĪBAS SAŅĒMĒJI

                  16.

                  Savienības finansiālās palīdzības saņēmējiem būtu jābūt ražotāju organizācijām un ražotāju organizāciju apvienībām, kā noteikts konkrētajā dalībvalstī (8).

                  17.

                  Ražotāju organizācijas vai ražotāju organizāciju apvienība var nolemt izmaksāt kompensāciju tikai vienam no tās biedriem (vai, ja tā ir atzīta attiecībā uz vairākiem produktiem, vienīgi ietekmētā produkta ražotājam) vai daļai no ražotāju organizācijas biedriem ražotājiem vai ražotāju organizāciju apvienības biedriem.

         ATBALSTA INTENSITĀTE – SAVIENĪBAS FINANSIĀLĀS PALĪDZĪBAS APJOMS

                  18.

                  Savienības finansiālā palīdzība sedz administratīvās izmaksas, kā izklāstīts 9. punkta a) apakšpunktā, un 50 % (9) no attiecināmajām izmaksām (faktiskajiem izdevumiem) atbilstoši TKO regulas 34. panta 1. punktam.

                  19.

                  Dalībvalstīm ir ieteicams ierobežot tās izmaksas, par kurām var pretendēt uz atbalstu, un piemērot:

                              a)

                              maksimālo apjomu katram kopējam fondam;

                              (b)

                              atbilstošus maksimālos apjomus katrai vienībai (10).

         ADMINISTRATĪVĀ UN FINANŠU PĀRVALDĪBA

                  20.

                  Saskaņā ar TKO regulas 36. panta 2. punktu un Deleģētās regulas (ES) 2017/891 27. pantu dalībvalsts izstrādā valsts stratēģiju attiecībā uz ilgtspējīgām darbības programmām, tostarp nosakot nozares prioritātes, kā arī pasākumu un darbību līdzsvaru – darbības fonda maksimālās procentuālās daļas, kuras var iztērēt katram pasākumam vai darbībai.
                  Šāds līdzsvars ir īpaši svarīgs riska pārvaldības gadījumā. Ir vajadzīga minimālā kritiskā masa (piemēram, ražotāju organizācijām ar biedru minimālo skaitu), lai uzsāktu riska pārvaldības instrumenta darbību, izmaksātu kompensācijas ražotājiem un ražotāju iemaksas saglabātu saprātīgā līmenī (11).
                  Vienlaikus būtu jānodrošina vajadzīgā saskaņotība kopējās lauksaimniecības politikas dažādo shēmu starpā un jāizslēdz divkārša finansēšana dažādu krīzes pārvaldības pasākumu ietvaros. Piemēram, ražotāju organizācijai vai ražotāju organizāciju apvienībai nevajadzētu saviem biedriem ražotājiem izmaksāt kompensācijas par tādu produktu izņemšanu no tirgus, attiecībā uz kuriem no kopējā fonda ir izmaksāta kompensācija par ienākumu ievērojamu samazināšanos. Tomēr produktus, par kuriem saņemtas kopējā fonda kompensācijas, drīkst pārdot tirgū vai pārstrādāt.

                  21.

                  Dalībvalstīm vajadzētu ierobežot komerciālo aizdevumu termiņu tā, lai tas nepārsniegtu attiecīgās darbības programmas ilgumu.

                  22.

                  Dalībvalsts varētu paredzēt konkrētus noteikumus gan par iemaksu, kas ikvienam ražotāju organizācijas biedram ražotājam vai ražotāju organizāciju apvienības biedram vai pašai ražotāju organizācijai vai ražotāju organizāciju apvienībai būtu jāiemaksā fondā, gan arī par maksājumu intervāliem. Piemēram, summa, kas ražotāju organizācijas biedriem ražotājiem vai ražotāju organizāciju apvienības biedriem vai pašai ražotāju organizācijai vai ražotāju organizāciju apvienībai ir jāiemaksā, varētu atšķirties atkarībā, citstarp, no tādiem faktoriem kā ex ante riska novērtējums, vidējie ienākumi, ražotāju organizācijas vai apvienības lielums. Ja šādas prasības tiek noteiktas, tās būtu jāiekļauj ražotāju organizācijas vai ražotāju organizāciju apvienības statūtos. Dalībvalsts atbild par to, lai pasākums būtu pienācīgi mērķorientēts un pielāgots atbilstoši tās stratēģiskajai pieejai, pamatojoties uz SVID analīzi vai valsts stratēģijā noteiktajām vajadzībām.

                  23.

                  Kopējais fonds, kurš atbilst TKO regulas 33. panta 3. punkta pirmās daļas d) apakšpunktā noteiktā atbalsta nosacījumiem, var pildīt arī citas funkcijas, piemēram, izsniegt kredītus biedriem ražotājiem. Tā kā ražotāji veic iemaksas kopīgā līdzekļu krājumā, kas ir pieejams, lai risinātu krīzes situācijas, biedri ražotāji varētu tikt stimulēti sniegt papildu ieguldījumu, no kura varētu izveidot kopīgu līdzekļu papildkrājumu, ko varētu izmantot, lai biedriem izsniegtu kredītus. Ja kopējais fonds tiek izmantots arī citiem nolūkiem, ne tikai kompensāciju maksājumiem biedriem ražotājiem, kā norādīts TKO regulas 33. panta 3. punkta pirmās daļas d) apakšpunktā, resursi, kas kopējam fondam piešķirti citiem nolūkiem, būtu skaidri jānošķir (piemēram, jāglabā atsevišķos kontos) no kopējā fonda kapitāla/resursiem, kurus paredzēts izmantot krīžu gadījumos (līdzīgi principiem, kas Deleģētās regulas (ES) 2017/891 16. pantā izklāstīti attiecībā uz biedriem, kuri nav ražotāji). Par pamatu publiskā atbalsta intensitātes aprēķinam vajadzētu uzskatīt vienīgi tās summas, kas ir konkrēti paredzētas kompensāciju nodrošināšanai gadījumos, kad nelabvēlīgu tirgus apstākļu dēļ ievērojami samazinājušies ienākumi, un tās vajadzētu nošķirt.

                  24.

                  Varētu tikt atļautas iemaksas kopējā fonda kapitālā no privātiem dalībniekiem, kuri nav biedri ražotāji (piemēram, no ražotāju organizāciju biedriem, kuri nav ražotāji). Ražotāju organizācijas biedriem, kuri veic iemaksas, bet kuri nav ražotāji, nebūtu tiesību saņemt kompensāciju vai atmaksu no kopējā fonda. Jebkurā gadījumā kompensāciju no kopējā fonda varētu izmaksāt vienīgi biedriem ražotājiem kā Savienības augļu un dārzeņu nozares atbalsta shēmas atbalsta galīgajiem saņēmējiem; minētajā nozarē ierobežojumi attiecībā uz iemaksām kapitālā nešķiet nepieciešami (12).

                  25.

                  Dalībvalstis var nodrošināt iespēju ražotāju organizāciju biedriem ražotājiem vai ražotāju organizāciju apvienību biedriem atgūt daļu no savām iemaksām kopējā fondā pēc noteikta gadu skaita, ja kopējais fonds nav izmantots, lai izmaksātu kompensācijas biedriem ražotājiem saskaņā ar TKO regulas 33. panta 3. punkta pirmās daļas d) apakšpunktu un ja ievāktās summas nav tikušas izmantotas. Dalībvalstis un ražotāju organizācijas atbild par to, lai šajā sakarā tiktu ieviesti atbilstoši un pārredzami noteikumi.

         KONTROLE UN UZRAUDZĪBA

                  26.

                  Dalībvalstīm vajadzētu nodrošināt to, ka uz kopējo fondu pasākumu attiecas tās pašas pārbaudes, kuras attiecas uz citiem darbības programmās ietvertajiem pasākumiem un darbībām.

                  27.

                  Ražotāju organizācijām vajadzētu pievērst īpašu uzmanību tam, kādi dokumenti ir jāglabā attiecībā uz kopējo fondu pasākuma īstenošanu, jo īpaši jāpievērš uzmanība:

                              a)

                              pasākuma iekļaušanai darbības programmā vai tās grozījumos;

                              b)

                              novērtējumam, kura rezultātā no kopējā fonda tikusi izmaksāta kompensācija (piemēram, tam, kā un attiecībā uz kādiem produktiem tika aprēķināta un noteikta ievērojama ienākumu samazināšanās, kā tiek nodrošināts tas, ka ražotāju organizācijas noteiktā cena ir saskaņota ar tirgus cenu, u. c.);

                              c)

                              biedriem, produkcijai, produkcijas galamērķim un laikposmam, uz ko attiecas konkrētais pasākums;

                              d)

                              ražotāju organizācijas iemaksai, lai papildinātu kopējo fondu, un tās biedru regulārajām iemaksām kopējā fondā.

                  28.

                  Šie dokumenti dalībvalstij būtu jāpārbauda, kad tā apstiprina grozījumus darbības programmā, kā arī tad, kad tiek saņemts maksājuma pieprasījums.

                  29.

                  Līdztekus šīm pārbaudēm dalībvalstij vajadzētu pievērst īpašu uzmanību pārmērīgas kompensēšanas un divkāršas finansēšanas riskam.

         RAŽOTĀJU GRUPU, RAŽOTĀJU ORGANIZĀCIJU UN RAŽOTĀJU ORGANIZĀCIJU APVIENĪBU GADA ZIŅOJUMS

                  30.

                  Informācija, kas saistīta ar kopējiem fondiem, būtu jānorāda Īstenošanas regulas (ES) 2017/892 II pielikuma 3.2. un 4.1. tabulā.

         Briselē, 2019. gada 30. septembrī

               Komisijas vārdā –

            Phil HOGAN

               Komisijas loceklis

         (1)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regula (ES) Nr. 1308/2013, ar ko izveido lauksaimniecības produktu tirgu kopīgu organizāciju un atceļ Padomes Regulas (EEK) Nr. 922/72, (EEK) Nr. 234/79, (EK) Nr. 1037/2001 un (EK) Nr. 1234/2007 (OV L 347, 20.12.2013., 671. lpp.).

         (2)  Komisijas 2017. gada 13. marta Deleģētā regula (ES) 2017/891, ar ko Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1308/2013 papildina attiecībā uz augļu un dārzeņu un pārstrādātu augļu un dārzeņu nozari un Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1306/2013 papildina attiecībā uz sodiem, kas piemērojami minētajās nozarēs, un groza Komisijas Īstenošanas regulu (ES) Nr. 543/2011 (OV L 138, 25.5.2017., 4. lpp.).

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2017. gada 13. decembra Regula (ES) 2017/2393, ar ko groza Regulas (ES) Nr. 1305/2013 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA), (ES) Nr. 1306/2013 par kopējās lauksaimniecības politikas finansēšanu, pārvaldību un uzraudzību, (ES) Nr. 1307/2013, ar ko izveido noteikumus par lauksaimniekiem paredzētiem tiešajiem maksājumiem, kurus veic saskaņā ar kopējās lauksaimniecības politikas atbalsta shēmām, (ES) Nr. 1308/2013, ar ko izveido lauksaimniecības produktu tirgu kopīgu organizāciju, un (ES) Nr. 652/2014, ar ko paredz noteikumus tādu izdevumu pārvaldībai, kuri attiecas uz pārtikas apriti, dzīvnieku veselību un dzīvnieku labturību, augu veselību un augu reproduktīvo materiālu (OV L 350, 29.12.2017., 15. lpp.).

         (4)  Eiropas Parlamenta un Padomes 2013. gada 17. decembra Regula (ES) Nr. 1305/2013 par atbalstu lauku attīstībai no Eiropas Lauksaimniecības fonda lauku attīstībai (ELFLA) un ar ko atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1698/2005 (OV L 347, 20.12.2013., 487. lpp.).

         (5)  Piemēram, pieaugot resursu izmaksām, varētu palielināties arī ienākumi. Taču varētu tikt ietekmēti neto ienākumi.

         (6)  Komisijas 2017. gada 13. marta Īstenošanas regula (ES) 2017/892, ar ko nosaka noteikumus par Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1308/2013 piemērošanu attiecībā uz augļu un dārzeņu un pārstrādātu augļu un dārzeņu nozari (OV L 138, 25.5.2017., 57. lpp.).

         (7)  Piemēram, obligātais ražotāju organizācijas vai apvienības lielums, lai attiecīgā organizācija vai apvienība varētu pretendēt uz atbalstu.

         (8)  Piemēram, valsts stratēģijā izklāstīti papildu nosacījumi.

         (9)  Savienības finansiālā palīdzība darbības fondiem.

         (10)  Ražotāju organizācijai, tās biedriem, produktiem u. c.

         (11)  Veicot Īstenošanas regulas (ES) 2017/892 26. un 27. pantā minētās pārbaudes un pasākumus.

         (12)  Skatīt Deleģētās regulas (ES) 2017/891 16. pantu.