title: EBTA Uzraudzības iestādes ieteikums Nr. 65/04/KOL (2004. gada 31. marts) par oficiālas barības kontroles saskaņotu programmu 2004. gadam

text:
               19.5.2005

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 126/59

         EBTA UZRAUDZĪBAS IESTĀDES IETEIKUMS

   Nr. 65/04/KOL
   (2004. gada 31. marts)
   par oficiālas barības kontroles saskaņotu programmu 2004. gadam
   EBTA UZRAUDZĪBAS IESTĀDE,
   ņemot vērā Eiropas Ekonomiskās zonas līgumu, un jo īpaši tā 109. pantu un 1. protokolu,
   ņemot vērā EBTA valstu starpā noslēgto līgumu par Uzraudzības iestādes un Tiesas izveidošanu, un jo īpaši tā 5. panta 2. punkta b) apakšpunktu un 1. protokolu,
   ņemot vērā aktu, uz kuru ir atsauce EEZ līguma I pielikuma II nodaļas 31.a punktā (Padomes 1995. gada 25. oktobra Direktīva 95/53/EK, ar ko nosaka principus, kas reglamentē oficiālo pārbaužu organizēšanu dzīvnieku ēdināšanas jomā) (1), kurā grozījumi izdarīti un kas pielāgots EEZ līgumam ar 1. protokolu, un jo īpaši tā 22. panta 3. punktu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropas Ekonomiskās zonas stabilas darbības nolūkā jāorganizē saskaņotas barošanas pārbaudes programmas EEZ ietvaros, kas paredzētas EEZ valstu oficiālās kontroles saskaņotas ieviešanas uzlabošanai.

               (2)

               Šādām programmām jāuzsver atbilstība attiecīgajiem likumdošanas aktiem, kas ir spēkā saskaņā ar EEZ līgumu, un sabiedrības un dzīvnieku veselības aizsardzība.

               (3)

               Vienlaicīgas valsts programmu un saskaņoto programmu ieviešanas rezultāti var nodrošināt informāciju un pieredzi, ar kuru pamatot turpmākos kontroles pasākumus un tiesību aktus.

               (4)

               Lai gan akts, uz kuru ir atsauces EEZ līguma I pielikuma II nodaļā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. maija Direktīva 2002/32/EK par nevēlamām vielām dzīvnieku barībā) (2), nosaka maksimālo aflatoksīna B1 saturu barībā atbilstoši EEZ līgumam nav spēkā esoši tiesību akti attiecībā uz citiem mikotoksīniem, piemēram, ohratoksīnu A, zearalenonu, deoksinivalenolu un fumonizīniem. Informācijas vākšana par šo mikotoksīnu klātbūtni, iegūstot paraugus izlases veidā, varētu nodrošināt noderīgu informāciju situācijas novērtēšanai ar nolūku izstrādāt tiesību aktus. Turklāt atsevišķi barošanas līdzekļi, piemēram, graudaugi un eļļas sēklas ir īpaši pakļauti piesārņojumam ar mikotoksīniem ražas novākšanas, uzglabāšanas un transportēšanas rezultātā. Tā kā mikotoksīnu koncentrācija katru gadu ir atšķirīga, ir lietderīgi savākt informāciju hronoloģiski pa gadiem par visiem minētajiem mikotoksīniem.

               (5)

               Iepriekšējās pārbaudes par antibiotiku un koksidiostatu klātesamību atsevišķās barības vielās, kur šīs vielas nav atļautas, norāda, ka šāda veida pārkāpumi joprojām notiek. Šādas konstatācijas biežums un šī jautājuma jutīgums attaisno pārbaužu turpināšanu.

               (6)

               Būs jāizvērtē Norvēģijas un Islandes piedalīšanās programmās šī ieteikuma II pielikumā attiecībā uz vielām, kas nav atļautas kā barības piedevas, ievērojot tām noteiktos izņēmumus EEZ līguma I pielikuma II nodaļā.

               (7)

               Ir svarīgi nodrošināt, lai tiek efektīvi realizēti tie ierobežojumi dzīvnieku izcelsmes barošanas līdzekļu izmantošanai barībā, kas noteikti atbilstoši EEZ likumdošanas aktiem.

               (8)

               Gadījums ar barības un pārtikas ķēdes piesārņojumu ar medroksiprogesterona acetātu (MPA) uzsvēra piegādes izvēles vērtību barības drošumā. Dažas no barības sastāvdaļām ir lauksaimniecības un pārtikas rūpniecības vai citu nozaru, vai minerālu ieguves blakusprodukti. Rūpnieciskas izcelsmes barošanas līdzekļu avots un tiem izmantotās apstrādes metodes var būt īpaši nozīmīgas produktu drošībai. Tādēļ kompetentām iestādēm jāņem vērā šis aspekts pārbaužu laikā.

               (9)

               Pasākumi, ko paredz šis ieteikums, atbilst EBTA Augu un dzīvnieku barības komitejas atzinumam, kas palīdz EBTA Uzraudzības iestādei,

         IESAKA EBTA VALSTĪM TURPMĀKO.

               1)

               2004. gadā veikt saskaņotu kontroles programmu, kuras mērķis ir pārbaudīt:

                           a)

                           mikotoksīnu (aflatoksīna B1, ohratoksīna A, zearalenona, deoksinivalenola un fumonizīnu) koncentrāciju barībā, norādot analīzes metodes; paraugu iegūšanas metodei jāietver gan izlases, gan mērķtiecīgu paraugu noņemšana; mērķtiecīgas paraugu noņemšanas gadījumā paraugi jānoņem tiem barošanas līdzekļiem, par kuriem ir aizdomas, ka tajos ir augstāks mikotoksīnu koncentrācijas saturs, piemēram, graudu kultūras, eļļas sēklas, eļļas augļi, to produkti un blakusprodukti, un barošanas līdzekļi, ko ilgu laiku uzglabā vai pārvadā lielos attālumos pa jūru; par pārbaužu rezultātiem jāziņo, izmantojot modeli, kas noteikts I pielikumā;

                           b)

                           atsevišķas medikamentu vielas, gan ja tās ir atļautas kā barības piedevas atsevišķām dzīvnieku sugām un kategorijām, gan arī ja tās nav atļautas, nemedicīniskās lopbarības piedevās un barības maisījumos, kuros šīs medikamentu vielas nav atļautas; šīm pārbaudēm jābūt vērstām uz šīm medikamentu vielām lopbarības piedevās un barības maisījumos, ja kompetentā iestāde uzskata, ka ir lielāka iespēja konstatēt noteikumu pārkāpumus; par rezultātiem jāziņo, izmantojot modeli, kas noteikts II pielikumā;

                           c)

                           to dzīvnieku izcelsmes barošanas līdzekļu ražošanas un izmantošanas ierobežojumu ieviešanu, kas noteikti III pielikumā;

                           d)

                           procedūras, kādas izmanto barības maisījumu ražotāji, lai izvēlētos un izvērtētu rūpnieciskas izcelsmes barības līdzekļu piegādes un nodrošinātu to sastāvdaļu kvalitāti un drošumu, kas noteiktas IV pielikumā;

               2)

               Iekļaut 1. punktā paredzētās saskaņotās pārbaudes programmas rezultātus pārbaudes pasākumu ikgadējā ziņojuma atsevišķā nodaļā, kas jānosūta EBTA Uzraudzības iestādei līdz 2005. gada 1. aprīlim saskaņā ar Direktīvas 95/53/EK 22. panta 2. punktu un saskaņotā ziņojumu modeļa jaunākajo versiju.

      Briselē, 2004. gada 31. martā

            EBTA Uzraudzības iestādes vārdā —

            Kolēģijas loceklis

         Bernd HAMMERMAN

            Direktors

         Niels FENGER

      (1)  OV L 265, 8.11.1995., 17. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvu 2001/46/EK (OV L 234, 1.9.2001., 55. lpp.).

      (2)  OV L 140, 30.5.2002., 10. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2005/8/EK (OV L 27, 29.1.2005., 44. lpp.).

      I PIELIKUMS
      Atsevišķu mikotoksīnu (aflatoksīna B1, ohratoksīna A, zearalenona, deoksinivalenola, fumonizīnu) koncentrācija barībā
      Visu pārbaudīto paraugu individuāli rezultāti; modelis ziņojumiem, uz kuriem ir atsauces 1. punkta a) apakšpunktā

                  Barība

                  Paraugu iegūšana (izlases veidā vai mērķtiecīga)

                  Mikotoksīnu veids un koncentrācija (μg/kg attiecībā pret barību ar mitruma saturu 12 %)

                  Veids

                  Izcelsmes valsts

                  Aflatoksīns B1

                  Ohratoksīns A

                  Zearalenons

                  Deoksinivalenols

                  Fumonizīni (1)

            Kompetentajai iestādei jānorāda arī:

                  —

                  veiktās darbības, kad pārsniegts aflatoksīna B1 maksimālais līmenis;

                  —

                  izmantotās analīzes metodes;

                  —

                  uztveršanas robežas.

         (1)  Fumonizīnu koncentrācija ietver kopā fumonizīnus B1, B2 un B3.

      II PIELIKUMS
      Atsevišķu vielu klātbūtne, kas nav atļautas kā barības piedevas
      Atsevišķas antibiotikas, koksidiostati un citas vielas var būt likumīgi klātesošas kā piedevas lopbarības piedevās un barības maisījumos atsevišķām dzīvnieku sugām un kategorijām tad, kad tās ir atļautas saskaņā ar aktu, uz kuru ir atsauces EEZ līguma I pielikuma II nodaļas 1. punktā (Padomes 1970. gada 23. novembra Direktīva 70/524/EEK par barības vielu piedevām) (1).
      Neatļautu vielu klātbūtne barībā ir pārkāpums.
      Kontrolējamās vielas jāizvēlas no šādām:

                  1)

                  Vielas, kas atļautas kā barības piedevas tikai atsevišķām dzīvnieku sugām vai kategorijām:

                              avilamicīns

                              dekokvināts

                              diklazurils

                              flavofosfolipols

                              halofuginona hidrobromīds

                              lasalocīda A nātrijs

                              maduramicīna alfa amonijs

                              monensīna nātrijs

                              narazīns

                              narazīns – nicarbazīns

                              robenidīna hidrohlorīds

                              salinomicīna nātrijs

                              semduramicīna nātrijs

                  2)

                  Vielas, kuras vairs nav atļautas kā barības piedevas:

                              amprolijs

                              amprolijs/etopabāts

                              arprinocīds

                              avoparcīns

                              karbadokss

                              dimetridazols

                              dinitolmīds

                              ipronidazols

                              metiklorpindols

                              metiklorpindols/metilbenzokvāts

                              nikarbazīns

                              nifursols

                              olakvindokss

                              ronidazols

                              spiramicīns

                              tetraciklīni

                              tilosinfosfāts

                              virginiamicīns

                              cinka bacitracīns

                              citas toksiskas vielas

                  3)

                  Vielas, kuras nekad nav atļautas kā barības piedevas:
                  citas vielas

            Visu netabiltošo paraugu individuāli rezultāti; modelis ziņojumiem, uz kuriem ir atsauces 1. punkta b) apakšpunktā

                  Barības veids
                  (dzīvnieku suga un kategorija)

                  Atklātā viela

                  Konstatētais līmenis

                  Pārkāpuma iemesls (2)

                  Veiktā darbība

            Kompetentajai iestādei jānorāda arī:

                  —

                  kopējais pārbaudīto paraugu skaits;

                  —

                  izpētīto vielu nosaukumi;

                  —

                  izmantotās analīzes metodes;

                  —

                  uztveršanas robežas.

         (1)  OV L 270, 14.12.1970., 1. lpp.

         (2)  Iemesls, kas novedis pie neatļautas vielas klātbūtnes barībā atbilstoši secinājumiem pēc kompetentas iestādes veiktās izmeklēšanas.

      III PIELIKUMS
      Dzīvnieku izcelsmes barošanas līdzekļu ražošanas un izmantošanas ierobežojumi
      Neierobežojot Direktīvas 95/53/EK 3.–13. pantu un 15. pantu, EBTA valstīm 2004. gadā jāveic saskaņota pārbaužu programma, lai noteiktu, vai ir ievēroti dzīvnieku izcelsmes barošanas līdzekļu ražošanas un izmantošanas ierobežojumi.
      Jo īpaši, lai nodrošinātu, ka efektīvi tiek izmantots aizliegums apstrādātu dzīvnieku olbaltumvielu izmantošanai atsevišķu dzīvnieku barošanā, kas noteikts akta IV pielikumā, uz kuru ir atsauces EEZ līguma I pielikuma I nodaļas 7., 1., 12. punktā (Eiropas Parlamenta un Padomes 2001. gada 22. maija Regula (EK) Nr. 999/2001, ar ko nosaka dažu transmisīvo sūkļveida encefalopātiju profilakses, kontroles un apkarošanas noteikumus) (1), EBTA valstīm jāievieš īpašas kontroles programmas uz mērķtiecīgas kontroles pamata. Saskaņā ar Direktīvas 95/53/EK 4. pantu šī kontroles programma jāpamato ar stratēģiju uz riska pamata, kur iekļautas visas ražošanas stadijas un dažādas telpas, kur tiek ražota, apstrādāta un kontrolēta barība. EBTA valstīm jāpievērš īpaša uzmanība to kritēriju definīcijai, kas var būt saistīti ar risku. Nozīmei, kāda tiek piešķirta katram kritērijam, jābūt proporcionālai šim riskam. Telpās analizētajam pārbaužu biežumam un paraugu skaitam jābūt samērīgam ar novērtējumu summu, kas atvēlēta šīm telpām.
      Kad tiek izstrādāta kontroles programma, jāapsver šādas indikatīvās telpas un kritēriji:

                  Telpas

                  Kritēriji

                  Novērtējums

                  Barības ražotnes

                              —

                              Divplūsmu barības ražotnes, kur tiek ražoti atgremotāju dzīvnieku barības maisījumi un neatgremotāju dzīvnieku barības maisījumi, kuru sastāvā ir apstrādātu dzīvnieku olbaltumvielu atlikumi

                              —

                              Barības ražotnes, kurām iepriekš reģistrēta neatbilstība vai ir aizdomas par to

                              —

                              Barības ražotnes, kurās ir liels importētu barības vielu apjoms ar paaugstinātu olbaltumvielu saturu, piemēram, zivju milti, sojas pupiņu milti, graudu lipekļa milti un proteīna koncentrāti

                              —

                              Barības ražotnes ar paaugstinātu barības maisījumu ražošanu

                              —

                              Šķērspiesārņojuma risks iekšējo operāciju procedūru rezultātā (skābbarības tvertņu atklāšana, līniju efektīvas sadalīšanas kontrole, komponentu kontrole, iekšējās laboratorijas, paraugu ņemšanas procedūras u.c.)

                  Robežinspekcijas posteņi un citi punkti iebraukšanai EEZ

                              —

                              Barības importa lieli/nelieli apjomi

                              —

                              Barība ar paaugstinātu olbaltumvielu saturu

                  Zemnieku saimniecības

                              —

                              Barības sajaucēji mājsaimniecībās, kurās izmanto apstrādātu dzīvnieku olbaltumvielu atlikumus

                              —

                              Zemnieku saimniecības, kurās tiek turēti atgremotāji dzīvnieki un citas sugas (šķērsbarošanas risks)

                              —

                              Zemnieku saimniecības, kuras iegādājas beramu barību

                  Tirgotāji

                              —

                              Noliktavas un starpposma glabātavas barībai ar paaugstinātu olbaltumvielu saturu

                              —

                              Berama barība, kas tiek tirgota lielā apjomā

                              —

                              Ārzemēs ražotu barības maisījumu tirgotāji

                  Mobilie barības sajaucēji

                              —

                              Barības sajaucēji, kas ražo gan atgremotājiem dzīvniekiem, gan neatgremotājiem dzīvniekiem

                              —

                              Barības sajaucēji, kam iepriekš reģistrēta neatbilstība vai ir aizdomas par to

                              —

                              Barības sajaucēji, kuru sastāvā ir barība ar paaugstinātu olbaltumvielu saturu

                              —

                              Barības sajaucēji, kuri ražo daudz barības

                              —

                              Liels apkalpoto zemnieku saimniecību skaits, ieskaitot zemnieku saimniecības, kur tiek turēti atgremotāji dzīvnieki

                  Transportlīdzekļi

                              —

                              Transportlīdzekļi, ko izmanto apstrādātu dzīvnieku olbaltumvielu un barības transportēšanai

                              —

                              Transportlīdzekļi, kam iepriekš reģistrēta neatbilstība vai ir aizdomas par to

            Kā alternatīvu šīm indikatīvajām telpām un kritērijiem, EBTA valstis var izsūtīt pašas savu riska novērtējumu EBTA Uzraudzības iestādei līdz 2004. gada 30. aprīlim.
      Paraugu noņemšanai jābūt plānotai produktu sērijām vai gadījumiem, kad visiespējamākais ir šķērspiesārņojums ar aizliegtām apstrādātām olbaltumvielām (pirmā produktu sērija pēc barības transportēšanas, kuru sastāvā ir dzīvnieku olbaltumvielas, kas aizliegti šajā sērijā, tehniskas problēmas vai pārmaiņas plūsmas līnijās, uzglabāšanas tvertnēs vai beramu vielu materiāla skābbarības tvertnēs).
      Minimālajam pārbaužu skaitam EBTA valstī gada laikā jābūt 10 pārbaudēm uz 100 000 tonnām saražoto barības maisījumu. Minimālajam oficiālo paraugu skaitam gadā EBTA valstī jābūt 20 pārbaudēm uz 100 000 tonnām saražoto barības maisījumu. Līdz alternatīvu metožu apstiprināšanai paraugu analīzē jāizmanto mikroskopiska identifikācija un novērtējums, kas aprakstīts Komisijas 1998. gada 13. novembra Direktīvā 98/88/EK, kas nosaka norādījumus dzīvnieku izcelsmes sastāvdaļu mikroskopiskai identifikācijai un novērtējumam barības oficiālai kontrolei (2). Jebkura dzīvnieku izcelsmes aizliegtu sastāvdaļu klātbūtne barībā jāuzskata par barošanas aizlieguma pārkāpumu.
      Par pārbaudes programmu rezultātiem jāpaziņo EBTA Uzraudzības iestādei, lietojot šādas formātus:
      Kopsavilkums par pārbaudēm, kas saistītas ar dzīvnieku izcelsmes barības ēdināšanas ierobežojumiem (barošana ar aizliegtām apstrādātām dzīvnieku olbaltumvielām)
      A.   Dokumentētas pārbaudes

                  Stadija

                  Pārbaužu skaits, kas ietver apstrādātu dzīvnieku olbaltumvielu klātbūtnes pārbaudes

                  Pārkāpumu skaits, pamatojoties uz dokumentārām pārbaudēm, kā arī citiem, nevis laboratorijas testiem

                  Barošanas materiālu imports

                  Barošanas materiālu uzglabāšana

                  Barības ražotnes

                  Barības sajaucēji mājsaimniecībās/mobilie barības sajaucēji

                  Barības starpnieki

                  Transportlīdzekļi

                  Zemnieku saimniecības, kur tiek turēti neatgremotāji dzīvnieki

                  Zemnieku saimniecības, kur tiek turēti atgremotāji dzīvnieki

                  Citi: …

      B.   Barošanas materiālu un barības maisījumu paraugu noņemšana un apstrādātu dzīvnieku olbaltumvielu pārbaudes

                  Telpas

                  Oficiālu paraugu skaits, kas pārbaudīti attiecībā uz apstrādātām dzīvnieku olbaltumvielām

                  Neatbilstošu paraugu skaits

                  Apstrādātu dzīvnieku olbaltumvielu klātbūtne no sauszemes dzīvniekiem

                  Apstrādāta dzīvnieku olbaltumvielu klātbūtne no zivīm

                  Barošanas materiāli

                  Barības maisījumi

                  Barošanas materiāli

                  Barības maisījumi

                  Barošanas materiāli

                  Barības maisījumi

                  Atgremotājiem dzīvniekiem

                  Neatgremotājiem dzīvniekiem

                  Atgremotājiem dzīvniekiem

                  Neatgremotājiem dzīvniekiem

                  Atgremotājiem dzīvniekiem

                  Neatgremotājiem dzīvniekiem

                  Ievedot

                  Barības ražotnes

                  Starpnieki/uzglabāšana

                  Transportlīdzekļi

                  Barības sajaucēji mājsaimniecībās/mobilie barības sajaucēji

                  Zemnieku saimniecībā

                  Citi: …

      C.   Kopsavilkums par aizliegtām dzīvnieku olbaltumvielām, kas konstatētas atgremotājiem dzīvniekiem paredzētas barības paraugos

                  Paraugu noņemšanas mēnesis

                  Piesārņojuma veids, pakāpe un izcelsme

                  Piemērotās sankcijas (vai citi pasākumi)

                  1.

                  2.

                  3.

                  4.

                  5.

                  …

            Turklāt EBTA valstīm jāanalizē tauki un augu eļļas, kas paredzētas barībai, attiecībā uz kaulu pēdu klātbūtni un šādu analīžu rezultāti jāiekļauj ziņojumā, uz kuru ir atsauces šī Ieteikuma 2. punktā.

         (1)  OV L 147, 31.5.2001., 1. lpp.

         (2)  OV L 318, 27.11.1998., 45. lpp.

      IV PIELIKUMS
      Rūpnieciskas izcelsmes barošanas līdzekļu piegādes izvēles un novērtēšanas procedūras
      Kompetentajām institūcijām jāidentificē un īsi jāapraksta procedūras, kādas ievēro barības maisījumu ražotāji, lai izvēlētos un izvērtētu rūpnieciskas izcelsmes barošanas līdzekļu piegādes. Dažas procedūras var būt saistītas ar iepriekšēju īpašību vai prasību noteikšanu piegādājamiem produktiem vai piegādātājiem. Citi ražotāji var būt saistīti ar pašpārbaudēm, apstiprinot atbilstību zināmiem parametriem, ko veic barības maisījumu ražotāji, saņemot piegādes.
      Katrai identificētajai procedūrai (piegāžu izvēles un novērtēšanas procedūrai), kompetentajām institūcijām jānorāda šo procedūru piemērošanas priekšrocības un trūkumi barības drošuma izteiksmē. Visbeidzot, tām jāizvērtē, vai, ņemot vērā potenciālo risku, katra no procedūrām ir pieņemama, nepietiekoša vai nepieņemama, lai nodrošinātu barības vielu drošumu, paziņojot iemeslus, kas noveduši pie šāda secinājuma.
      Procedūru izvērtēšana

                  Procedūra (īss apraksts, ieskaitot barošanas līdzekļu pieņemšanas/izbrāķēšanas kritērijus)

                  Priekšrocības

                  Trūkumi

                  Procedūru pieņemamības izvērtēšana


title: Padomes Ieteikums — 2007. gada 19. marts atbrīvot Komisiju no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (Devītais EAF) darbību īstenošanu attiecībā uz 2005. finanšu gadu

text:
               8.5.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 103/4

      PADOMES IETEIKUMS

   2007. gada 19. marts
   atbrīvot Komisiju no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (Devītais EAF) darbību īstenošanu attiecībā uz 2005. finanšu gadu
   (2007/C 103/04)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā ĀKK un EK partnerattiecību nolīgumu, kas parakstīts Kotonū 2000. gada 23. jūnijā (1) un grozīts Luksemburgā (Luksemburgas Lielhercogiste) 2005. gada 25. jūnijā (2),
   ņemot vērā Iekšējo nolīgumu par to, kā finansē un pārvalda Kopienas atbalstu saskaņā ar Finanšu protokolu ĀKK un EK partnerattiecību nolīgumam (3), ar ko izveido, cita starpā, Devīto Eiropas Attīstības fondu (Devītais EAF), un jo īpaši minētā nolīguma 32. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Finanšu Regulu (2003. gada 27. marts), ko piemēro Devītajam Eiropas Attīstības fondam (4), un jo īpaši tās 96. līdz 103. pantu,
   izskatījusi ieņēmumu un izdevumu pārskatu un bilanci saistībā ar Devītā EAF darbībām līdz 2005. gada 31. decembrim un Revīzijas palātas ziņojumu attiecībā uz 2005. finanšu gadu kopā ar Komisijas atbildēm (5),
   tā kā

               (1)

               saskaņā ar minētā iekšējā nolīguma 32. panta 3. punktu Eiropas Parlaments atbrīvo Komisiju no atbildības par Devītā EAF finanšu pārvaldību pēc Padomes ieteikuma,

               (2)

               Devītā EAF darbības 2005. finanšu gadā Komisija ir vispārēji īstenojusi apmierinoši,

         AR ŠO IESAKA, lai Eiropas Parlaments atbrīvo Komisiju no atbildības par Devītā EAF darbību īstenošanu attiecībā uz 2005. finanšu gadu.

      Briselē, 2007. gada 19. martā

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         H. SEEHOFER

      (1)  OV L 317, 15.12.2000., 3. lpp.

      (2)  OV L 287, 28.10.2005., 4. lpp.

      (3)  OV L 317, 15.12.2000., 355. lpp.

      (4)  OV L 83, 1.4.2003., 1. lpp.

      (5)  OV C 263, 31.10.2006., 205. lpp.


title: 2011/442/ES: Komisijas Ieteikums ( 2011. gada 18. jūlijs ) par piekļuvi pamatmaksājumu kontam  Dokuments attiecas uz EEZ

text:
               21.7.2011

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 190/87

         KOMISIJAS IETEIKUMS
   (2011. gada 18. jūlijs)
   par piekļuvi pamatmaksājumu kontam
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2011/442/ES)
   EIROPAS KOMISIJA,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 292. pantu,
   tā kā:

               (1)

               Patērētāju piekļuves nodrošināšana maksājumu pakalpojumiem Eiropas Savienībā (turpmāk – Savienība) ir būtisks nosacījums, lai viņi varētu pilnībā izmantot vienotā tirgus sniegtos ieguvumus un lai vienotais tirgus varētu pienācīgi darboties. Pašlaik būtisku maksājumu pakalpojumu pieejamību nenodrošina maksājumu pakalpojumu sniedzēji un šāda pieejamība nav garantēta visās Savienības dalībvalstīs.

               (2)

               Pašreizējie ierobežojošie atbilstības kritēriji, ko piemēro maksājumu pakalpojumu sniedzēji attiecībā uz maksājumu kontu atvēršanu un kas ir plašāki par tiesību aktos prasīto, var kavēt pilnu piekļuvi tiesībām uz personu pārvietošanās brīvību Savienībā. Turklāt piekļuves trūkums maksājumu kontam neļauj patērētājiem piekļūt tradicionālo finanšu pakalpojumu tirgum, tādējādi mazinot finansiālo un sociālo iekļaušanu, bieži vien nodarot ļaunumu vismazāk aizsargātajai iedzīvotāju daļai. Tas arī sarežģī patērētāju piekļuvi būtiskām precēm un pakalpojumiem. Tādēļ ir jānosaka principi attiecībā uz piekļuvi pamatmaksājumu kontiem, kas ir galvenais sociālās integrācijas un kohēzijas veicināšanas elements, lai ļautu patērētājiem izmantot vismaz būtisku maksājumu pakalpojumu vienotu kopumu.

               (3)

               Ir svarīgi nodrošināt, lai principi attiecībā uz piekļuvi pamatmaksājumu kontiem tiktu konsekventi piemēroti visā Savienībā. Tomēr, lai principi būtu efektīvāki, tie būtu jāpiemēro, ņemot vērā banku pakalpojumu tradīciju dažādību Savienībā.

               (4)

               Šajā ieteikumā ir izklāstīti vispārīgi principi, kas piemērojami attiecībā uz pamatmaksājumu kontu nodrošināšanu Savienībā.

               (5)

               Ieteikums jāpiemēro kopā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2007. gada 13. novembra Direktīvu 2007/64/EK par maksājumu pakalpojumiem iekšējā tirgū (1). Tādēļ pamatmaksājumu kontiem jāpiemēro noteikumi par nosacījumu pārredzamību un par informāciju attiecībā uz maksājumu pakalpojumiem.

               (6)

               Šā ieteikuma noteikumi nedrīkst liegt dalībvalstīm vai maksājumu pakalpojumu sniedzējiem piemērot pasākumus, kas pamatoti ar leģitīmiem iemesliem saistībā ar valsts drošību un sabiedrisko kārtību atbilstīgi Savienības tiesību aktiem.

               (7)

               Ikvienā dalībvalstī patērētājiem, kas ir likumīgi Savienības rezidenti un kam šajā dalībvalstī vēl nav maksājumu konta, ir jābūt iespējai atvērt un izmantot pamatmaksājumu kontu šajā dalībvalstī. Lai nodrošinātu iespējami plašu piekļuvi pamatmaksājumu kontiem, dalībvalstīm jānodrošina, ka patērētāji var piekļūt šādam kontam neatkarīgi no viņu finansiālajiem apstākļiem, piemēram, bezdarba vai personiskā bankrota. Tomēr tiesības piekļūt pamatmaksājumu kontam ikvienā dalībvalstī ir jāpiešķir saskaņā ar prasībām, kas izklāstītas Eiropas Parlamenta un Padomes 2005. gada 26. oktobra Direktīvā 2005/60/EK par to, lai nepieļautu finanšu sistēmas izmantošanu nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanai un teroristu finansēšanai (2), it sevišķi prasībām attiecībā uz klienta uzticamības pārbaudes procedūrām.

               (8)

               Turklāt šis ieteikums nedrīkst skart maksājumu pakalpojumu sniedzēja pienākumu izbeigt pamatmaksājumu konta līgumu ārkārtas apstākļos saskaņā ar attiecīgajiem Savienības vai valsts tiesību aktiem, piemēram, tiesību aktiem nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanas un teroristu finansēšanas novēršanas jomā, kā arī noziegumu izmeklēšanas jomā.

               (9)

               Lai nodrošinātu pamatmaksājumu kontu pieejamību, ņemot vērā konkrētus valsts apstākļus, dalībvalstīm, balstoties uz pārredzamības, nediskriminēšanas un proporcionalitātes principiem, šim nolūkam jānosaka viens, vairāki vai visi maksājumu pakalpojumu sniedzēji. Šajā saistībā dalībvalstu pieņemtie pasākumi nedrīkst kropļot konkurenci starp maksājumu pakalpojumu sniedzējiem un tiem jābūt balstītiem uz pārredzamības, nediskriminēšanas un proporcionalitātes principiem. Šajā sakarā dalībvalstīm būtu jāpublisko to pakalpojumu sniedzēju tiesības un pienākumi, kuri atbild par pamatmaksājumu konta nodrošināšanu.

               (10)

               Lai nodrošinātu pārredzamību un taisnīgu attieksmi, kā arī lai ļautu patērētājam apšaubīt maksājumu pakalpojumu sniedzēja lēmumu, maksājumu pakalpojumu sniedzējam ir jāinformē patērētājs par pamatojumu vai attaisnojumu, kādēļ ir liegta piekļuve pamatmaksājumu kontam.

               (11)

               Visās dalībvalstīs ir jānodrošina piekļuve būtisku maksājumu pakalpojumu pamatkopumam. Pakalpojumos, kas ir neatņemami saistīti ar pamatmaksājumu kontiem, ir jāietver skaidras naudas iemaksāšana kontā un izņemšana no konta. Šiem kontiem ir jāļauj patērētājam veikt būtiskus maksājumu darījumus, piemēram, saņemt ienākumus vai pabalstus, apmaksāt rēķinus vai nodokļus, iegādāties preces un pakalpojumus, tai skaitā ar tiešo debetu, kredīta pārvedumu un izmantojot maksājumu karti. Lai nodrošinātu maksimālu finansiālo iekļaušanu, šādiem pakalpojumiem jāļauj iegādāties preces un pakalpojumus tiešsaistē, kad tas ir tehniski iespējams. Tiem arī ir jādod iespēja patērētājam sagatavot maksājumu uzdevumus maksājumu pakalpojumu sniedzēja tiešsaistes bankas rīkā, kad tas ir tehniski iespējams. Tomēr pamatmaksājumu konts nedrīkst ļaut maksājuma uzdevumu izpildi, ja šādu maksājuma uzdevumu dēļ kontā būtu negatīva bilance. Piekļuve kredītam nebūtu jāuzskata par pamatmaksājuma konta automātisku komponentu vai ar to saistītām tiesībām.

               (12)

               Ja maksājumu pakalpojumu sniedzējs patērētājam piemēro maksu par konta atvēršanu, apkalpošanu un slēgšanu, kā arī par to pakalpojumu izmantošanu, kas ir neatņemami saistīti ar kontu, kā noteikts šajā ieteikumā, kopējai piemērotajai maksai jābūt patērētājam pieņemamai un tādai, lai patērētājam, ņemot vērā konkrētus valsts apstākļus, netiek liegta iespēja atvērt pamatmaksājumu kontu un izmantot ar to saistītos pakalpojumus. Visām papildmaksām, ko patērētājam piemēro tajā gadījumā, ja netiek ievēroti līgumā paredzētie noteikumi, arī jābūt pamatotām.

               (13)

               Lai nodrošinātu pamatotas maksas principa īstenošanas konsekvenci un efektivitāti, dalībvalstīm ir jānosaka, kas ir pamatota maksa, balstoties uz šajā ieteikumā izklāstītajiem orientējošajiem kritērijiem, kurus var aplūkot visus kopā.

               (14)

               Ir vajadzīgi arī pasākumi, lai uzlabotu patērētāju informētību par pamatmaksājumu kontu pieejamību ar mērķi sekmēt finansiālo iekļaušanu. Tādēļ dalībvalstīm un maksājumu pakalpojumu sniedzējiem ir jānodrošina patērētājiem vispārēja, skaidra un saprotama informācija par šādu kontu galvenajām funkcijām un izmantošanas nosacījumiem, kā arī par praktiskām darbībām, kas patērētājam ir jāveic, lai izmantotu tiesības atvērt pamatmaksājumu kontu. Patērētājs ir arī jāinformē, ka papildpakalpojumu iegāde nav obligāta, lai piekļūtu pamatmaksājumu kontam.

               (15)

               Lai nodrošinātu atbilstību šajā ieteikumā paredzētajiem noteikumiem, ir jāapstrādā patērētāju personas dati. Šādu apstrādi reglamentē Eiropas Parlamenta un Padomes 1995. gada 24. oktobra Direktīva 95/46/EK par personu aizsardzību attiecībā uz personas datu apstrādi un šādu datu brīvu apriti (3), it sevišķi tās 6., 7., 10., 11., 12. un 17. pants, lai nodrošinātu taisnīgu un likumīgu apstrādi, kā arī to, ka tiek ņemtas vērā pamattiesības uz personas datu aizsardzību, it sevišķi attiecībā uz vispārīgām prasībām par nepieciešamību un proporcionalitāti, datu subjekta tiesībām piekļūt saviem datiem, kā arī neprecīzu datu labošanu un dzēšanu vai bloķēšanu, un tās 28. pants par neatkarīgu valsts datu aizsardzības iestāžu veikto uzraudzību attiecībā uz atbilstību Direktīvai 95/46/EK.

               (16)

               Patērētājiem jābūt piekļuvei efektīvām ārpustiesas sūdzību un pārsūdzības procedūrām, lai risinātu strīdus, kas radušies saistībā ar šajā ieteikumā izklāstītajiem principiem. Var izmantot pastāvošās struktūras un shēmas, piemēram, tās, kas izveidotas, lai risinātu strīdus saistībā ar Direktīvā 2007/64/EK noteiktajām tiesībām un pienākumiem.

               (17)

               Šajā ieteikumā noteikto principu īstenošana jānostiprina, piemērojot uzraudzības pārskatīšanu valsts līmenī. Kompetentās iestādes ir jāpilnvaro efektīvi īstenot to uzraudzības pienākumus.

               (18)

               Dalībvalstu rīcībā jābūt uzticamiem gada statistikas datiem vismaz par atvērto pamatmaksājumu kontu skaitu, par atteikumu skaitu un slēgto pamatmaksājumu kontu skaitu, kā arī par maksām, kas saistītas ar pamatmaksājumu kontiem. Šajos nolūkos dalībvalstis tiek aicinātas izmantot visus attiecīgos informācijas avotus. Dalībvalstīm šī informācija ir reizi gadā jāsniedz Komisijai, pirmoreiz – ne vēlāk kā 2012. gada 1. jūlijā.

               (19)

               Dalībvalstis būtu jāaicina veikt nepieciešamos pasākumus, lai nodrošinātu šā ieteikuma piemērošanu ne vēlāk kā sešus mēnešus pēc tā publicēšanas. Pamatojoties uz dalībvalstu ziņojumiem, Komisija uzraudzīs pasākumus un izvērtēs tos līdz 2012. gada 1. jūlijam. Uz uzraudzības rezultātu pamata Komisija ierosinās vajadzīgos pasākumus, tai skaitā likumdošanas pasākumus, ja tādi būs nepieciešami, lai nodrošinātu, ka tiek pilnībā sasniegti šā ieteikuma mērķi,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.

      I   IEDAĻA

      Definīcijas

               1.

               Šajā ieteikumā piemēro šādas definīcijas:

                           a)

                           “patērētājs” ir fiziska persona, kas līgumos darbojas nolūkos, kuri nav saistīti ar viņas amatu, uzņēmējdarbību vai profesiju;

                           b)

                           “maksājumu pakalpojumu sniedzējs” ir Direktīvas 2007/64/EK 4. panta 9. punktā noteiktais(-ie) maksājumu pakalpojumu sniedzējs(-i), kas piedāvā pamatmaksājumu kontus saskaņā ar 3. punktu;

                           c)

                           “maksājumu konts” ir tāds konts uz viena patērētāja vārda, ko izmanto maksājumu darījumu izpildei;

                           d)

                           “maksājuma darījums” ir maksājuma darījums, kā noteikts Direktīvas 2007/64/EK 4. panta 5. punktā;

                           e)

                           “līdzekļi” ir līdzekļi, kā noteikts Direktīvas 2007/64/EK 4. panta 15. punktā;

                           f)

                           “līgums” ir pamatlīgums, kā noteikts Direktīvas 2007/64/EK 4. panta 12. punktā.

      II   IEDAĻA

      Piekļuves tiesības

               2.

               Dalībvalstīm ir jānodrošina, ka ikvienam patērētājam, kurš ir likumīgs Savienības rezidents, ir tiesības atvērt un izmantot pamatmaksājumu kontu pie maksājumu pakalpojumu sniedzēja, kas darbojas dalībvalsts teritorijā, ar nosacījumu, ka šim patērētājam jau nav maksājumu konta, ar kura starpniecību viņš var izmantot 6. punktā uzskaitītos maksājumu pakalpojumus šajā dalībvalstī. Šādas tiesības ir jāpiemēro neatkarīgi no patērētāja finansiālajiem apstākļiem.

               3.

               Dalībvalstīm ir jānodrošina, ka to jurisdikcijā vismaz viens maksājumu pakalpojumu sniedzējs ir atbildīgs par pamatmaksājumu kontu nodrošināšanu. Šajā nolūkā dalībvalstīm jāņem vērā savā jurisdikcijā esošo maksājumu pakalpojumu sniedzēju ģeogrāfiskā atrašanās vieta un tirgus daļa. Dalībvalstīm ir jānodrošina, ka šādi netiek kropļota konkurence starp maksājumu pakalpojumu sniedzējiem.

               4.

               Dalībvalstīm ir jāpiemēro pasākumi, lai nodrošinātu, ka maksājumu pakalpojumu sniedzēji izmanto pārredzamas, taisnīgas un uzticamas sistēmas, kad tie pārbauda, vai patērētājam jau ir maksājumu konts vai tāda vēl nav.

               5.

               Dalībvalstīm ir jānodrošina, ka, ja tiek atteikta piekļuve pamatmaksājumu kontam, maksājumu pakalpojumu sniedzējs nekavējoties rakstiski un bez maksas informē patērētāju par šāda atteikuma pamatojumu un attaisnojumu. Ierobežojumus attiecībā uz tiesībām saņemt šādu informāciju var piemērot ar tiesību aktiem, ja šāds ierobežojums ir nepieciešams un proporcionāls pasākums, lai aizsargātu valsts drošības vai sabiedriskās kārtības mērķus.

      III   IEDAĻA

      Pamatmaksājumu konta raksturojums

               6.

               Pamatmaksājumu kontam jāietver šādi maksājumu pakalpojumi:

                           a)

                           pakalpojumi, kas ļauj veikt visas operācijas, kuras vajadzīgas, lai atvērtu, apkalpotu un slēgtu maksājumu kontu;

                           b)

                           pakalpojumi, kas ļauj maksājumu kontā iemaksāt naudu;

                           c)

                           pakalpojumi, kas ļauj no maksājumu konta izņemt skaidru naudu;

                           d)

                           maksājumu darījumu izpilde, tai skaitā līdzekļu pārvedumi uz kontu un no tā, izmantojot patērētāja maksājumu pakalpojumu sniedzēju vai citu pakalpojumu sniedzēju, lai:

                                       i)

                                       izpildītu tiešo debetu;

                                       ii)

                                       izpildītu maksājumu darījumus ar maksājumu karti, kas neļauj izpildīt maksājumu darījumus, kuri pārsniegtu maksājumu konta pašreizējo bilanci;

                                       iii)

                                       izpildītu kredīta pārvedumus.

               7.

               Piekļuve pamatmaksājumu kontam nedrīkst būt atkarīga no papildpakalpojumu iegādes.

               8.

               Saistībā ar pamatmaksājumu kontu maksājumu pakalpojumu sniedzējs nedrīkst tieši vai netieši piedāvāt nekādas pārtēriņa iespējas. Nedrīkst izpildīt maksājuma uzdevumu patērētāja maksājumu pakalpojumu sniedzējam, ja šādas izpildes dēļ patērētāja pamatmaksājumu konta bilance būtu negatīva.

      IV   IEDAĻA

      Saistītās maksas

               9.

               Dalībvalstīm ir jānodrošina, ka pamatmaksājumu kontu nodrošina bez maksas vai par mērenu maksu.

               10.

               Ja maksājumu pakalpojumu sniedzējs piemēro patērētājam maksu par pamatmaksājumu konta atvēršanu, apkalpošanu un slēgšanu, kā arī par viena, dažu vai visu 6. punktā uzskaitīto pakalpojumu izmantošanu, patērētājam piemēroto maksu kopējai summai jābūt pamatotai.

               11.

               Jebkādām papildu maksām, ko maksājumu pakalpojumu sniedzējs var piemērot saistībā ar pamatmaksājumu konta līgumu, tai skaitā maksām, kuras izriet no līgumā noteikto patērētāja saistību neizpildes, jābūt pamatotām.

               12.

               Dalībvalstīm ir jānosaka, kāda ir pamatota maksa, ņemot vērā vienu vai vairākus no šiem kritērijiem:

                           a)

                           valsts ienākumu līmeņi;

                           b)

                           vidējās maksas, kas saistītas ar maksājumu kontiem konkrētajā dalībvalstī;

                           c)

                           kopējās izmaksas, kas saistītas ar pamatmaksājumu konta nodrošināšanu;

                           d)

                           valsts patēriņa cenas.

      V   IEDAĻA

      Vispārīga informācija

               13.

               Dalībvalstīm ir jāīsteno kampaņas, lai sekmētu sabiedrības informētību par pamatmaksājumu kontu pieejamību, par to izcenojumiem, procedūrām, kas jāievēro, lai izmantotu tiesības piekļūt pamatmaksājumu kontiem, un metodēm, lai piekļūtu ārpustiesas sūdzību un pārsūdzības mehānismiem.

               14.

               Dalībvalstīm jānodrošina, ka maksājumu pakalpojumu sniedzēji patērētājiem sniedz informāciju par piedāvāto pamatmaksājumu kontu konkrētām funkcijām, saistītajām maksām un izmantošanas nosacījumiem. Patērētājs ir arī jāinformē, ka papildpakalpojumu iegāde nav obligāta, lai piekļūtu pamatmaksājumu kontam.

      VI   IEDAĻA

      Uzraudzība un ārpustiesas strīdu risināšanas mehānismi

               15.

               Dalībvalstīm jānosaka kompetentās iestādes, lai nodrošinātu un uzraudzītu efektīvu atbilstību šajā ieteikumā izklāstītajiem principiem. Šīm noteiktajām kompetentajām iestādēm jābūt neatkarīgām no maksājumu pakalpojumu sniedzējiem.

               16.

               Dalībvalstīm ir jānodrošina, ka tiek noteiktas atbilstīgas un efektīvas sūdzību un pārsūdzības procedūras ārpustiesas strīdu risināšanai saistībā ar tām tiesībām un pienākumiem starp maksājumu pakalpojumu sniedzējiem un patērētājiem, kas noteiktas saskaņā ar šajā ieteikumā izklāstītajiem principiem, vajadzības gadījumā izmantojot pastāvošās struktūras. Dalībvalstīm ir arī jānodrošina, ka visi maksājumu pakalpojumu sniedzēji, kas atbild par pamatmaksājumu kontu nodrošināšanu, pakļaujas vienai vai vairākām šādām struktūrām, kuras īsteno šādas sūdzību vai pārsūdzības procedūras.

               17.

               Dalībvalstīm jānodrošina, ka 16. punktā minētās struktūras aktīvi sadarbojas pārrobežu strīdu risināšanas procedūrās.

      VII   IEDAĻA

      Statistikas dati

               18.

               Dalībvalstīm jānodrošina, ka maksājumu pakalpojumu sniedzēji valsts iestādēm reizi gadā sniedz uzticamu informāciju vismaz par atvērto pamatmaksājumu kontu skaitu, par atteikto pamatmaksājumu kontu pieteikumu skaitu un šādu atteikumu pamatojumiem, par slēgto pamatmaksājumu kontu skaitu, kā arī par maksām, kas saistītas ar pamatmaksājumu kontiem. Šāda informācija jāsniedz apvienotā formā.

               19.

               Katru gadu – un pirmo reizi tas jāizdara ne vēlāk kā līdz 2012. gada 1. jūlijam – dalībvalstis tiek aicinātas Komisijai sniegt informāciju par atvērto pamatmaksājumu kontu skaitu, par atteikto pamatmaksājumu kontu pieteikumu skaitu un šādu atteikumu pamatojumiem, par slēgto pamatmaksājumu kontu skaitu, kā arī par maksām, kas saistītas ar pamatmaksājumu kontiem.

      VIII   IEDAĻA

      Nobeiguma noteikumi

               20.

               Dalībvalstis tiek aicinātas īstenot vajadzīgos pasākumus, lai nodrošinātu šā ieteikuma piemērošanu ne vēlāk kā sešus mēnešus pēc tā publicēšanas, un informēt Komisiju par visiem pasākumiem, kas piemēroti saskaņā ar šo ieteikumu.

               21.

               Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm.

      Briselē, 2011. gada 18. jūlijā

            Komisijas vārdā –

            Komisijas loceklis

         Michel BARNIER

      (1)  OV L 319, 5.12.2007., 1. lpp.

      (2)  OV L 309, 25.11.2005., 15. lpp.

      (3)  OV L 281, 23.11.1995., 31. lpp.


				|

		52012DC0324

			Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par Portugāles 2012. gada valsts reformu programmuun ar ko sniedz Padomes atzinumu par Portugāles stabilitātes programmu 2012.–2016. gadam /* COM/2012/0324 final - 2012/ () */

			   	Ieteikums
PADOMES IETEIKUMS
par Portugāles 2012. gada valsts
reformu programmu
un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Portugāles stabilitātes
programmu 2012.–2016. gadam

EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta
2. punktu un 148. panta 4. punktu,
ņemot vērā Padomes
1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta
stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un
koordinācijas stiprināšanu[1] un jo īpaši tās
5. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu[2],
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
rezolūcijas[3],
ņemot vērā Eiropadomes
secinājumus,
ņemot vērā
Nodarbinātības komitejas atzinumu,
apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu
komiteju,
tā kā:
(1)       Eiropadome 2010. gada
26. martā piekrita Eiropas Komisijas priekšlikumam aizsākt jaunu
izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju „Eiropa 2020”,
kam pamatā būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija,
pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās
jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas
izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.
(2)       Padome 2010. gada
13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un
Savienības vispārējām ekonomikas politikas
pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), bet 2010. gada
21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu
nodarbinātības politikas pamatnostādnēm[4],
kas kopā veido „integrētās pamatnostādnes”.
Dalībvalstis tika aicinātas savā ekonomikas un
nodarbinātības politikā ņemt vērā šīs
integrētās pamatnostādnes.
(3)       Padome 2011. gada
12. jūlijā pieņēma ieteikumu par Portugāles
valsts reformu programmu 2011. gadam.
(4)       Komisija 2011. gada
23. novembrī pieņēma otro Gada izaugsmes
pētījumu, tādējādi uzsākot otro Eiropas ex
ante un integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas
balstās uz stratēģiju „Eiropa 2020”.
(5)       Eiropadome 2012. gada
2. martā apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu
stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un izaugsmes
veicināšanas pasākumus. Tā uzsvēra nepieciešamību
turpināt diferencētu, izaugsmi veicinošu fiskālo
konsolidāciju, atjaunot parastos aizdošanas nosacījumus ekonomikai,
veicināt izaugsmi un konkurētspēju, mazināt bezdarbu un
krīzes sociālās sekas un modernizēt valsts
administrāciju.
(6)       Eiropadome 2012. gada
2. martā arī aicināja dalībvalstis, kas piedalās
paktā „Euro plus”, savlaicīgi iesniegt savas saistības, lai
tās varētu iekļaut šo valstu stabilitātes un
konverģences programmās un valstu reformu programmās.
(7)       Portugāle
2012. gada 2. maijā iesniedza stabilitātes programmu
2012.–2016. gadam un 2012. gada 7. maijā – valsts reformu
programmu.
(8)       Padome 2011. gada
30. maijā pieņēma Īstenošanas
lēmumu 2011/344/ES, lai Portugālei darītu pieejamu
vidējā termiņa finanšu palīdzību trim gadiem no 2011.
līdz 2014. gadam saskaņā ar Padomes 2010. gada
11. maija Regulu (ES) Nr. 407/2010, ar ko izveido Eiropas finanšu
stabilizācijas mehānismu. Lēmumu papildinošajā
Saprašanās memorandā, kas tika parakstīts tajā pašā
dienā, un tā turpmākajos pielikumos ir izklāstīti
ekonomikas politikas nosacījumi, uz kuru pamata tiek izmaksāta
finanšu palīdzība.
(9)       Portugāle ir guvusi
panākumus vairākās jomās, tomēr nozīmīgi
uzdevumi paliek. Fiskālo mērķu sasniegšana ir būtiska, ja
valdība vēlas atgūt pilnīgu tirgus pieejamību
programmas darbības laikā. Lai ierobežotu riskus, kas apdraud
2012. gada fiskālos mērķus, ir svarīgi ātri un
apņēmīgi īstenot programmas strukturālos un
fiskālos pasākumus. Tajā pašā laikā valdībai
jākoncentrē uzmanība uz reformām, kas novērš
Portugāles konkurētspējas problēmas. 2012. gada
budžetā nav paredzēti „fiskālās devalvācijas”
agrāki plāni. Tāpēc ir vēl jo svarīgāk
ātri pieņemt papildu strukturālas reformas darba un produktu
tirgū, lai samazinātu darbaspēka izmaksas, palielinātu
elastību un samazinātu šķēršļus iekļūšanai
tirgū. No valdības puses būs nepieciešama neatlaidība un
apņēmība, lai pārvarētu spēcīgās
likumīgās intereses, kas kavē reformas.
(10)     Kopumā ekonomikas
stabilizācijas programmas trešajā pārskatīšanā ir
secināts, ka Portugāle joprojām īsteno Saprašanās
memorandā izklāstītos nosacījumus. Jo īpaši
fiskālā deficīta mērķis 2011. gadam (5,9 %
no IKP) ir pārsniegts, pārvietojot valsts pārziņā
banku pensiju fondus, kas veido 3½ procentus no IKP. Neraugoties
uz šo vienreizējo pasākumu, strukturālā konsolidācija
2011. gadā bija liela un veidoja 3½ no IKP. Bankas līdz gada
beigām izpildīs kapitāla prasības saskaņā ar
programmu, bet 2012. gadā jāturpina uzlabot kapitāla
pozīcijas atbilstīgi programmas prasībām un
saistībā ar Eiropas Banku iestādes prasību nodrošināties
pret valstu parādu ietekmi, īpašu uz vietas veicamu pārbaužu
programmu un banku privāto pensiju plānu plānoto
pārvietošanu.
(11)(11)           IKP samazināšanās 2011. gadā bija
mazāk izteikta, nekā prognozēts, jo eksporta un
patēriņa rādītāji bija labāki, nekā
paredzēts. Tomēr 2011. gada ceturtajā ceturksnī un
2012. gada sākumā bija vājš iekšzemes pieprasījums,
straujš bezdarba pieaugums un zems uzņēmumu uzticēšanās
līmenis. Saskaņā ar Komisijas pavasara prognozi izredzes
2012. gadam ir pasliktinājušās, un tagad tiek prognozēts,
ka IKP samazināsies par 3,3 procentiem, t. i., par trīs procentu
punktiem vairāk nekā rudens prognozē. Ekonomikas izaugsme
2013. gadā arī būs mazāka, nekā
sākotnēji paredzēts. Lai gan ārējā
pielāgošanās līdz šim ir bijusi ārkārtīgi
strauja, Portugāles eksportam iegūstot tirgus daļas ārpus
ES un importam ievērojami samazinoties, tās noturība
joprojām ir nedroša. Ņemot vērā lielo ārējo
parādu, ko Portugāle ir uzkrājusi, ir nepieciešama ļoti
būtiska papildu strukturāla rakstura pielāgošanās.
(12)(12)            Valsts
budžeta deficīta mērķis 2012. gadā ir 4,5 % no
IKP atbilstīgi ekonomikas stabilizācijas programmas
prasībām un Padomes ieteikumiem, kas Portugālei sniegti
saskaņā ar pārmērīga budžeta deficīta
novēršanas procedūru. Vidēja termiņa fiskālās
konsolidācijas plāni, kas norādīti stabilitātes
programmā, arī atbilst ekonomikas stabilizācijas programmā
noteiktajiem budžeta deficīta pamatmērķiem, un līdz
2013. gadam ir paredzēts sasniegt budžeta deficīta
attiecību pret IKP 3 % apmērā no IKP. 2012. gada
budžetā iekļauti konsolidācijas pasākumi vairāk
nekā 5 % apmērā no IKP, kurus veido pastāvīgi
strukturāli pasākumi. Divas trešdaļas pasākumu ir izdevumu
daļā un ietver valsts sektora algu un pensiju ievērojamu
samazinājumu, valsts darbā strādājošo skaita samazinājumu
par 2 % (pilnslodzes ekvivalents) un valsts uzņēmumu racionalizāciju.
Ieņēmumu daļā budžetā paredzēts nodokļu
atbrīvojumu samazinājums, to preču un pakalpojumu skaita
palielinājums, kuriem piemēro standarta PVN likmi, lielāki
iedzīvotāju ienākuma un uzņēmumu ienākuma
nodokļi, akcīzes nodokļu palielinājums un pastiprināti
centieni apkarot izvairīšanos no nodokļu maksāšanas un
krāpšanu. Paredzams, ka budžeta deficīts papildus samazināsies
līdz 1,8 % no IKP 2014. gadā un 1 % no IKP
2015. gadā. Galvenie riski, kas apdraud budžeta mērķu
sasniegšanu, galvenokārt ir saistīti ar valsts uzņēmumu
sektoru un vietējām un reģionālām
pašvaldībām. Strukturālās bilances izteiksmē
paredzams, ka 2011.-2012. gadā fiskālā
strukturālā korekcija pārsniegs 7 procentu punktus no IKP.
Vidējā termiņa mērķis panākt -0,5 % no IKP
pienācīgi atspoguļo Stabilitātes un izaugsmes pakta
prasības. Attiecībā uz valsts parādu paredzams, ka tas
2013. gadā sasniegs maksimumu 115,7 % apmērā no IKP un
pēc tam pakāpeniski samazināsies.
(13)     Ekonomikas stabilizācijas
programmas panākumi ir ļoti atkarīgi no dažādu
strukturālu reformu īstenošanas, kas novērsīs
neelastību un trūkumus, kuri ir pamatā ekonomikas desmit gadus
ilgušajai stagnācijai. Līdz šim ir gūti
ievērojami panākumi. Tālejošā un
vērienīgā reformu programma tiek īstenota darba tirgus,
veselības aprūpes, mājokļu, tiesu varas,
maksātnespējas un tiesiskā regulējuma, tostarp konkurences,
jomās. Arī privatizācija līdz šim ir bijusi
ārkārtīgi veiksmīga. Tīkla nozarēs
panākumi bija diferencētāki. Jo īpaši
enerģētikas nozarē jāīsteno visaptveroša stratēģija,
lai likvidētu nozares pieaugošo parādu, novēršot
pārmērīgas nomas maksas.
(14)     Notiek struktūrfondu
stratēģiska pārplānošana, pievēršot uzmanību
jauniešu nodarbinātības un konkurētspējas (jo īpaši
MVU) atbalstam. Jaunie pasākumi pastiprina darbības tādās
jomās kā nodarbinātības „pase”, mācības un
profesionālā kvalifikācija, finansējuma pieejamība
maziem un vidējiem uzņēmumiem.
(15)     Portugāle ir
uzņēmusies vairākas saistības saskaņā ar paktu
„Euro plus”. Saistības un 2011. gadā iesniegto saistību izpilde
attiecas uz konkurētspējas, nodarbinātības līmeņa
un valsts finanšu stabilitātes uzlabošanu, vienlaikus nostiprinot
finansiālo stabilitāti. Šā novērtējuma rezultāti
ir ņemti vērā ieteikumos,
IESAKA Portugālei laikposmā
no 2012. līdz 2013. gadam rīkoties šādi.
Īstenot pasākumus, kā
paredzēts Īstenošanas lēmumā 2011/344/ES un sīkāk
norādīts 2011. gada 17. maija Saprašanās
memorandā un tā turpmākajos pielikumos.
Briselē,
                                                                       Padomes vārdā –
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.
[2]               COM(2012)324 final.
[3]               P7_TA(2012)0048 un P7_TA(2012)0047.
[4]               Padomes 2012. gada 26. aprīļa
Lēmums 2012/238/ES.


				|

		52012DC0313

			Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par Francijas 2012. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Francijas stabilitātes programmu 2012.–2016. gadam /* COM/2012/0313 final - 2012/ () */

			   	Ieteikums
PADOMES IETEIKUMS
par Francijas 2012. gada valsts reformu
programmu
un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Francijas stabilitātes programmu
2012.–2016. gadam
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta
2. punktu un 148. panta 4. punktu,
ņemot vērā Padomes
1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta
stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un
koordinācijas stiprināšanu[1]
un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
un Padomes 2011. gada 16. novembra Regulu (ES) Nr. 1176/2011 par
to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko
nelīdzsvarotību[2],
un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu[3],
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
rezolūcijas[4],

ņemot vērā Eiropadomes
secinājumus,
ņemot vērā
Nodarbinātības komitejas atzinumu,
apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu
komiteju,
tā kā:
(1)       Eiropadome 2010. gada
26. martā piekrita Eiropas Komisijas priekšlikumam aizsākt jaunu
izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju „Eiropa 2020”,
kam pamatā būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija,
pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās
jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas
izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.
(2)       Padome 2010. gada 13. jūlijā
pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības
vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm
(2010.–2014. g.), bet 2010. gada 21. oktobrī – lēmumu
par dalībvalstu nodarbinātības politikas
pamatnostādnēm[5],
kas kopā veido „integrētās pamatnostādnes”.
Dalībvalstis tika aicinātas savā ekonomikas un
nodarbinātības politikā ņemt vērā šīs
integrētās pamatnostādnes.
(3)       Padome 2011. gada
12. jūlijā pieņēma ieteikumu par Francijas valsts
reformu programmu 2011. gadam un sniedza savu atzinumu par atjaunināto
Francijas stabilitātes programmu 2011.-2014. gadam.
(4)       Komisija 2011. gada
23. novembrī pieņēma otro Gada izaugsmes
pētījumu, tādējādi uzsākot otro Eiropas ex
ante un integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas
balstās uz stratēģiju „Eiropa 2020”. Komisija 2012. gada
14. februārī, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011,
pieņēma Brīdinājuma mehānisma ziņojumu[6], kurā tā noteica, ka
Francija ir viena no dalībvalstīm, kam tiks veikts
padziļināts pārskats.
(5)       Eiropadome 2012. gada
2. martā apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu
finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un izaugsmes
veicināšanas pasākumus. Tā uzsvēra nepieciešamību
turpināt diferencētu, izaugsmi veicinošu fiskālo
konsolidāciju, atjaunot parastos aizdošanas nosacījumus ekonomikai, veicināt
izaugsmi un konkurētspēju, mazināt bezdarbu un krīzes
sociālās sekas un modernizēt valsts administrāciju.
(6)       Eiropadome 2012. gada
2. martā arī aicināja dalībvalstis, kas piedalās
paktā „Euro plus”, savlaicīgi iesniegt savas saistības, lai
tās varētu iekļaut šo valstu stabilitātes un
konverģences programmās un valstu reformu programmās.
(7)       Francija 2012. gada
4. maijā iesniedza savu atjaunināto stabilitātes programmu,
kas attiecas uz 2012.–2016. gadu, un 2012. gada
13. aprīlī – 2012. gada valsts reformu programmu. Abas
programmas izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to
savstarpējo saistību. Komisija padziļinātā
pārskatā[7]
saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu ir
novērtējusi, vai Franciju ietekmē makroekonomikas
nelīdzsvarotība. Komisija secināja, ka Francijā ir
nelīdzsvarotība, lai gan ne pārmērīga.
(8)(8)   Pamatojoties uz stabilitātes programmas
novērtējumu saskaņā ar Padomes Regulu (EK)
Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka makroekonomiskais scenārijs, kas
balstīts uz budžeta prognozēm programmā, ir optimistisks.
Komisijas 2012. gada pavasara prognozē paredzēts, ka IKP
pieaugums sasniegs 0,5 % 2012. gadā un 1,3 %
2013. gadā, salīdzinot ar attiecīgi 0,7 % un
1,75 % atbilstīgi programmai. Pēc tam, kad 2011. gadā
budžeta deficīts 5,2 % apmērā no IKP bija mazāks par
gaidīto, programmā plānots 2013. gadā (Padomes
noteiktais termiņš pārmērīga budžeta deficīta
novēršanai) to samazināt līdz 3 % no IKP un pēc tam
turpināt konsolidāciju, līdz 2016. gadam sasniedzot
līdzsvarotu budžetu. Programmas periodā paredzēts sasniegt
budžeta vidējā termiņa mērķi (VTM) attiecībā
uz līdzsvarotu budžetu strukturālā izteiksmē. VTM
pienācīgi atspoguļo Stabilitātes un izaugsmes pakta
prasības. Pamatojoties uz (pārrēķināto)
strukturālo bilanci[8],
plānotie vidējie gada fiskālie centieni
2010.-2013. gadā atbilst Padomes 2009. gada 2. decembra
ieteikumam. 2014.-2016. gadā paredzēts gūt gada progresu
strukturālā izteiksmē, kas vienāds ar papildu 0,7 % no
IKP, virzībā uz VTM sasniegšanu. Atbilstīgi programmai valsts
izdevumu pieauguma rādītājs, ņemot vērā
diskrecionāros ieņēmumu pasākumus, atbilst
Stabilitātes un izaugsmes paktā noteiktajam izdevumu kritērijam.
Programmā norādīto pielāgošanas tendenci apdraud riski.
Makroekonomikas scenārijs varētu izrādīties mazāk
labvēlīgs, kā norādīts Komisijas 2012. gada
pavasara prognozē. Pasākumi nav pietiekami precizēti, lai
sasniegtu mērķus, sākot no 2013. gada, un īstenotu
ieteiktos vidējos gada fiskālos centienus. Turklāt Francijas
rezultātu izklāsts attiecībā uz izdevumu mērķu
sasniegšanu ir jaukta tipa. Tāpēc nevar nodrošināt, ka
pārmērīgais budžeta deficīts tiks novērsts līdz
2013. gadam, ja vien plānotie pasākumi netiks pietiekami
precizēti un vajadzības gadījumā īstenoti papildu
pasākumi. Sākot no 85,8 % no IKP 2011. gadā,
paredzams, ka parāda attiecība sasniegs 89,2 %
2013. gadā un samazināsies līdz 83,2 %
2016. gadā. Atbilstīgi programmai parāda samazināšanas
kritērijs tiks izpildīts pārejas perioda beigās
(2016. gadā).
(9)       Lai gan 2011. gada
otrajā pusē un 2012. gada februārī tika pieņemti
papildu konsolidācijas pasākumi, fiskālās
konsolidācijas īstenošana joprojām ir galvenais uzdevums. Lai
atjaunotu ilgtspējīgu fiskālo stāvokli, ir svarīgi
izvairīties no izdevumu pārsniegumiem, izmantojot pastiprinātus
fiskālos centienus uz pilnībā precizētu pasākumu
pamata. Turklāt Francijai būtu lietderīgi izmantot iespējas
paātrināt budžeta deficīta samazināšanu, lai veicinātu
pārmērīgā budžeta deficīta novēršanu, kā
plānots. Attiecībā uz valsts finanšu ilgtermiņa
stabilitāti un turpmāko pensiju pietiekamību tiek
pakāpeniski piemērota 2010. gada pensiju reforma. Tomēr nav
pārliecības, ka līdz 2018. gadam sistēma būs
līdzsvarota, ja nodarbinātība un izaugsme izrādās mazāka
nekā prognozēts, un paredzams, ka pēc 2020. gada
sistēmai būs budžeta deficīts. Turklāt jaunizveidotā
koordinācijas komiteja, kas tika izveidota ar uzdevumu sniegt
ikgadēju atzinumu par dažādu pensiju shēmu finansiālo
stāvokli un nepieciešamajiem nosacījumiem, lai līdz
2018. gadam nodrošinātu līdzsvarotus kontus,
2011. gadā nesniedza šādu atzinumu, tādējādi
sarežģījot pensiju sistēmas ilgtspējas
novērtējumu.
(10)     Francijas darba tirgus
funkcionēšana tiktu uzlabota, vēl vairāk samazinot darba tirgus
segmentāciju. Darba drošības līgums (CSP), kurš tika
ieviests ar 2011. gada jūlija tiesību aktu un kurā
apvienoti divi jau esoši līgumi, ekonomisko grūtību
izraisītas darbinieku skaita samazināšanas gadījumā
konsultēšanas slogu no darba devējiem novirza valsts
nodarbinātības dienestiem (Pôle emploi). Tas ir pozitīvs,
bet ierobežots solis. Ir veikti vai tiek apspriesti arī vairāki
pasākumi, lai nodrošinātu elastīgus darba organizācijas
veidus uzņēmumiem, kas nonākuši īslaicīgās
grūtībās. Tomēr tie nav konkrēti vērsti pret
darba tirgus segmentāciju. Turklāt darba aizsardzības
tiesību aktu pārskatīšana liecina, ka administratīvā
kārtība atsevišķu darbinieku atlaišanai no darba joprojām
rada šaubas un potenciāli lielas izmaksas darba devējiem. Visbeidzot,
ir svarīgi nodrošināt, lai jebkura minimālās algas
attīstība atbalstītu nodarbinātību, īpaši jaunāku
darbinieku un mazkvalificēta darbaspēka nodarbinātību.
(11)     Pēc pensiju reformas
veikti pasākumi, lai veicinātu vecāku darbinieku
nodarbināšanu, tostarp prasība uzņēmumiem īstenot
aktīvā vecumā esošu cilvēkresursu vadību, ir soļi
pareizajā virzienā. Tomēr saistītajiem rīcības
plāniem parasti trūkst vērienīguma, un tajos nav
iekļauti tādi pasākumi kā darba laika samazināšana vai
to amatu piedāvāšana, kas būtu īpaši piemēroti
vecākiem darbiniekiem. Turklāt daži bezdarbnieku pabalstu
sistēmas aspekti vecākiem darbiniekiem (ilgums,
pakāpeniskās samazināšanas trūkums) var nodrošināt
ierobežotus stimulus strādāt. Visbeidzot, ir nepieciešama
vērienīgāka stratēģija pieaugušo izglītības
jomā, lai palielinātu pieaugušo darbaspēka
nodarbināmību.
(12)     Lai novērstu jauniešu
bezdarbu, Francijas iestādes ir apņēmušās līdz
2015. gadam palielināt mācekļu skaitu no 600 000
līdz 800 000. 2011. un 2012. gadā tika ieviesti
vairāki pasākumi, lai palielinātu mācekļu kvotu
uzņēmumos un pastiprinātu sodus uzņēmumiem, kas to neievērotu.
Neraugoties uz šiem pasākumiem, mācekļu kopējais skaits
joprojām ir tālu no mērķa. Turklāt nesens
ziņojums, kuru uzdevušas Francijas iestādes, liecināja, ka
40 % MVU uzskata, ka mācekļu prasmes neatbilst viņu
vajadzībām. Tādēļ politikas nostādnes jauniešu
bezdarba novēršanai gūtu labumu no lielākas saskaņas starp
izglītības sistēmā mācītajām prasmēm un
darba tirgus vajadzībām.
(13)     Darba meklētāju
darbā iekārtošanas dienestu (ANPE) un bezdarbnieka pabalstu
aģentūras (UNEDIC) apvienošana vienotā
struktūrā (Pôle emploi) līdz šim nav devusi gaidītos
rezultātus pakalpojumu efektivitātes un kvalitātes
izteiksmē. Jaunais daudzgadu trīspusējais līgums, kas
parakstīts 2012. gada janvārī (starp valdību, sociālajiem
partneriem un Pôle emploi) par Pôle emploi darbību un
pakalpojumiem 2012.–2014. gadam, ir solis pareizajā virzienā.
Tomēr īstermiņa/ilgtermiņa mērķu skaits vēl
jānosaka, tādējādi šajā posmā ir
sarežģīti novērtēt reformas vērienīgumu. Reformas
ticamību kavē arī valsts nodarbinātības dienestu
budžeta un cilvēkresursu ierobežojumi.
(14)     Francija 2012. gada
februārī pieņēma PVN paaugstināšanu par
1,6 procentu punktiem līdz 21,2 % un par kapitāla
ienākumiem un peļņu veikto sociālo maksājumu
palielināšanu par 2 procentu punktiem līdz 15,5 %, lai
kompensētu darba devēju mazākas sociālās iemaksas. Tas
ir atbilstīgs pasākums, lai ieviestu līdzsvarotāku
nodokļu sistēmu, kas novirza nodokļu slogu no darbaspēka.
Kā norādīts Komisijas dienestu veiktajā
padziļinātajā pārskatā par makroekonomikas
nelīdzsvarotību, tas varētu uzlabot Francijas eksporta izmaksu
konkurētspēju, potenciāli pozitīvi ietekmējot
uzņēmumu rentabilitāti un ilgākā termiņā –
ieguldījumu un ar cenu nesaistītu konkurētspēju. Tomēr
reformas vērienīgums ir pārāk šaurs. Turklāt, lai gan
ir īstenoti centieni samazināt nodokļu izdevumus, tie ir bijuši
saistīti arī ar likmju paaugstinājumiem, kuriem ir tendence
palielināt jau tā lielo nodokļu slogu darbaspēkam.
Francijai ir Eiropas Savienībā otrā mazākā dabas
resursu nodokļu daļa no nodokļu ieņēmumiem, kas
liecina par plašām iespējām paaugstināt šos nodokļus.
Visbeidzot, nav veikti konkrēti pasākumi, lai novērtētu
dažu pazemināto likmju (jo īpaši samazināto PVN likmju)
efektivitāti to nodarbinātības vai sociālo mērķu
sasniegšanā.
(15)     Lai gan ir pieņemtas
vairākas reformas, lai vienkāršotu
uzņēmējdarbības vidi un atceltu ierobežojumus dažiem
regulētiem amatiem un profesijām, šīs reformas nenovērš
šķēršļus ienākšanai tirgū un ierobežojošas
rīcības nosacījumus daudzās citās (piemēram,
veterinārārsti, taksometri, veselības aprūpes nozare,
juridiskās profesijas, tostarp notāri). Rezultātā ir
nepieciešama tirgū ienākšanas un rīcības atlikušo
ierobežojumu horizontālāka un sistemātiskāka
pārskatīšana regulētās profesijās, lai
novērtētu to nepieciešamību un samērīgumu.
Attiecībā uz mazumtirdzniecības nozari izplatītājiem
būtu jāļauj brīvi noteikt cenas un citus tirdzniecības
noteikumus, lai patērētāji varētu gūt labumu no
zemākām cenām. Patērētāji gūtu labumu
arī no citiem konkurenci palielinošiem pasākumiem šajā ļoti
koncentrētajā nozarē, piemēram, telpiskās
plānošanas ierobežojumu atcelšanas vai pārskatīšanas un jaunu
izplatīšanas vietu izveides procedūru optimizācijas.
(16)     Konkurences intensitāte
vairākās tīkla nozarēs (elektroenerģijas vairumtirdzniecība,
dzelzceļa nozare) būtu jāpalielina, jo līdz šim
veiktās reformas šajās nozarēs ir devušas tikai
daļējus rezultātus. Koncentrācijas pakāpe
elektroenerģijas tirgū joprojām ir viena no
augstākajām Eiropas Savienībā. Lai gan NOME
tiesību aktam ir bijusi pozitīva ietekme uz konkurenci, ir
nepieciešami papildu pasākumi, lai uzlabotu alternatīvu operatoru
piekļuvi ražošanas jaudai Francijā, piemēram,
hidroelektroenerģijas ražošanā. Dzelzceļa transportā jaunu
uzņēmumu ienākšana tirgū joprojām ir ierobežota gan
kravu, gan starptautiskos pasažieru pārvadājumos; kravu
pārvadājumos joprojām ir arī tehniski
šķēršļi nediskriminējošai pieejai.
(17)     No 2005. līdz
2010. gadam Francijas eksporta tirgus daļa ir samazinājusies par
19,4 % – viens no lielākajiem samazinājumiem starp
dalībvalstīm – un krietni virs robežlīmeņa, kas
iekļauts Brīdinājuma mehānisma ziņojumā, ko
Komisija publicēja 2012. gada 14. februārī. Komisijas
dienesti padziļinātajā pārskatā par Franciju
secināja, ka eksporta tirgus daļu zaudējumi rodas no izmaksu un
ārpuscenu konkurētspējas, īpaši ārpuscenu
konkurētspējas, pasliktināšanās. Pieaugošas darbaspēka
izmaksas uz vienu vienību jo īpaši ir radījušas spiedienu
Francijas uzņēmumu rentabilitātei un ir ierobežojušas to
spēju attīstīties, veikt nepieciešamos ieguldījumus, lai
uzlabotu darbības rezultātus, un ieviest jauninājumus. Politikas
nostādnes, lai veicinātu inovāciju privātajā
sekotā, būtu jāuzrauga un jāpapildina ar pasākumiem,
lai atjaunotu Francijas uzņēmumu rentabilitāti.
(18)     Francija ir
uzņēmusies vairākas saistības saskaņā ar paktu
„Euro plus”. Šīs saistības un 2011. gadā iesniegto
saistību izpilde attiecas uz nodarbinātības veicināšanu,
konkurētspējas uzlabošanu un valsts finanšu stabilitātes
uzlabošanu. Komisija ir novērtējusi pakta „Euro plus” saistību
izpildi. Šā novērtējuma rezultāti ir ņemti
vērā ieteikumos.
(19)     Saistībā ar Eiropas
pusgadu Komisija ir veikusi Francijas ekonomikas politikas visaptverošu
analīzi. Tā ir novērtējusi stabilitātes programmu un
valsts reformu programmu un iesniegusi padziļinātu pārskatu.
Komisija ir ņēmusi vērā ne tikai to lietderību
ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās
politikas izveidē Francijā, bet arī to atbilstību ES
noteikumiem un norādēm, ņemot vērā to, ka
jānostiprina Eiropas Savienības vispārējā
ekonomiskā pārvaldība, kas panākams, turpmākajos
valstu lēmumos sniedzot ES līmeņa norādes. Tās
ieteikumi Eiropas pusgada ietvaros ir atspoguļoti turpmāk ieteikumos
1.–5. punktā.
(20)     Ņemot vērā šo
novērtējumu, Padome ir izskatījusi Francijas stabilitātes
programmu, un Padomes atzinums[9]
ir atspoguļots turpmāk 1. ieteikumā.
(21)     Ņemot vērā
Komisijas padziļinātā pārskata un šā
novērtējuma rezultātus, Padome ir izskatījusi Francijas
2012. gada valsts reformu programmu un stabilitātes programmu.
Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011
6. pantu ir jo īpaši atspoguļoti turpmāk 2., 4. un
5. ieteikumā,
IESAKA Francijai laikposmā no
2012. līdz 2013. gadam rīkoties šādi.
1.           Pastiprināt un
īstenot budžeta stratēģiju, kas atbalstīta ar pietiekami
precizētiem pasākumiem, 2012. gadam un pēc tam, lai
nodrošinātu pārmērīgā budžeta deficīta
savlaicīgu novēršanu un to strukturālās pielāgošanas
centienu īstenošanu, kuri noteikti Padomes ieteikumos saskaņā ar
pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūru.
Pēc tam nodrošināt atbilstīgus strukturālās
pielāgošanas centienus, lai gūtu pietiekamu progresu
virzībā uz budžeta vidējā termiņa mērķa
(VTM) sasniegšanu, tostarp izdevumu kritērija izpildi, un nodrošināt
pietiekamu progresu parāda samazināšanas kritērija
ievērošanā. Turpināt pensiju sistēmas ilgtspējas un
piemērotības pārskatīšanu un vajadzības
gadījumā veikt papildu pasākumus.
2.           Ieviest papildu reformas, lai
novērstu darba tirgus segmentāciju, pārskatot darba
aizsardzības tiesību aktu izvēlētus aspektus, apspriežoties
ar sociālajiem partneriem saskaņā ar valsts praksi, jo
īpaši saistībā ar administratīvo kārtību
atsevišķu darbinieku atlaišanai no darba; turpināt nodrošināt,
lai visas izmaiņas minimālo algu jomā atbalstītu darbavietu
radīšanu un konkurētspēju; veikt pasākumus, lai
palielinātu pieaugušo dalību mūžizglītībā.
3.           Pieņemt darba tirgus
pasākumus, lai nodrošinātu vecāku darbinieku ilgāku
nodarbināšanu; uzlabot jauniešu nodarbināmību, īpaši to,
kuriem ir vislielākais bezdarba risks, jo īpaši nodrošinot
vairāk un labākas mācekļu shēmas, kas efektīvi
pievēršas viņu vajadzībām; uzlabot aktīva darba
tirgus politikas nostādnes un nodrošināt, lai valsts
nodarbinātības dienesti efektīvāk sniegtu
individualizētu atbalstu.
4.           Veikt papildu pasākumus,
lai ieviestu vienkāršāku un līdzsvarotu nodokļu
sistēmu, novirzot nodokļu slogu no darbaspēka uz citiem
nodokļu veidiem, kas rada mazāku slogu izaugsmei un ārējai
konkurētspējai, jo īpaši dabas resursu un patēriņa
nodokļiem; turpināt centienus samazināt un optimizēt
nodokļu izdevumus (īpaši tos, kas nodrošina stimulus parādiem);
pārskatīt pašlaik pazemināto PVN likmju efektivitāti
darbavietu radīšanas atbalstam.
5.           Īstenot centienus, lai
atceltu nepamatotus ierobežojumus regulētiem amatiem un profesijām, jo
īpaši pakalpojumu un mazumtirdzniecības nozarē; veikt papildu
pasākumus, lai liberalizētu tīkla nozares, jo īpaši
elektroenerģijas vairumtirdzniecības tirgū, palielināt
energotīklu starpsavienojuma jaudu un veicināt jaunu operatoru
ienākšanu dzelzceļa kravu un starptautisko pasažieru
pārvadājumu nozarē.
Briselē,
                                                                       Padomes vārdā –
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.
[2]               OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.
[3]               COM(2012)313 final.
[4]               P7_TA(2012)0048 un P7_TA(2012)0047.
[5]               Padomes 2012. gada 26. aprīļa
Lēmums 2012/238/ES.
[6]               COM(2012) 68 final.
[7]               SWD(2012)155 final.
[8]               Cikliski koriģētā bilance, izņemot
vienreizējos un pagaidu pasākumus, kuru Komisijas dienesti atbilstoši
kopīgi saskaņotai metodikai pārrēķinājuši,
pamatojoties uz programmā sniegto informāciju.
[9]               Saskaņā ar Padomes Regulas (EK)
Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


				|

		52012DC0309

			Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par Apvienotās Karalistes 2012. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Apvienotās Karalistes 2012.–2017. gada konverģences programmu /* COM/2012/0309 final  */

			   	Ieteikums
PADOMES IETEIKUMS
par Apvienotās Karalistes 2012. gada
valsts reformu programmu
un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Apvienotās Karalistes 2012.–2017. gada
konverģences programmu
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta
2. punktu un 148. panta 4. punktu,
ņemot vērā Padomes
1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta
stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un
koordinācijas stiprināšanu[1]
un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
un Padomes 2011. gada 16. novembra Regulu (EK) Nr. 1176/2011 par
to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko
nelīdzsvarotību[2],
un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu[3],
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
atzinumu[4],
ņemot vērā Eiropadomes
secinājumus,
ņemot vērā
Nodarbinātības komitejas atzinumu,
pēc apspriešanās ar Ekonomikas un
finanšu komiteju,
tā kā:
(1)       Eiropadome 2010. gada
26. martā piekrita Eiropas Komisijas priekšlikumam aizsākt jaunu
izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju „Eiropa 2020”,
kam pamatā būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija,
lielākoties pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās
jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas
izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.
(2)       Padome 2010. gada
13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un
Savienības vispārējām ekonomikas politikas
pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), bet 2010. gada
21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu
nodarbinātības politikas pamatnostādnēm[5], kas kopā
veido „integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika
aicinātas ņemt vērā šīs integrētās
pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības
politikā.
(3)       Padome 2011. gada 12.
jūlijā pieņēma ieteikumu par Apvienotās Karalistes
valsts reformu programmu 2011. gadam un sniedza atzinumu par Apvienotās
Karalistes atjaunināto konverģences programmu 2011.–2014. gadam.
(4)       Komisija 2011. gada 23.
novembrī pieņēma otro gada izaugsmes pētījumu,
tādējādi uzsākot otro Eiropas ex-ante un
integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas balstās uz
stratēģiju „Eiropa 2020”. Komisija 2012. gada 14. februārī,
pamatojoties uz Regulu (ES) 1176/2011, pieņēma Brīdinājuma
mehānismu ziņojumu[6],
kurā Apvienotā Karaliste minēta kā viena no
dalībvalstīm, par kurām būtu jāsagatavo padziļinātais
pārskats.
(5)       Eiropadome 2012. gada 2.
martā apstiprināja, ka prioritātes ir nodrošināt finanšu
stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un sekmēt izaugsmi.
Tā uzsvēra, ka nepieciešamību īstenot diferencēti, izaugsmei
labvēlīgu fiskālo konsolidāciju, ekonomikā atjaunot
normālus aizdevumu izsniegšanas nosacījumus, veicināt izaugsmi
un konkurētspēju, risināt bezdarba un krīzes sociālo
seku problēmas un modernizēt valsts pārvaldi.
(6)       Apvienotā Karaliste
2012. gada 30. aprīlī iesniedza savu konverģences programmu,
kas aptver laikposmu no 2011.–12. gada līdz 2016.–17. gadam, un
valsts reformu programmu 2012. gadam. Abas programmas izvērtētas
vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.
Komisija padziļinātajā pārskatā, ko sagatavo
saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu,
izvērtēja, vai Apvienoto Karalisti skar makroekonomiskā
nelīdzsvarotība. Komisija padziļinātajā
pārskatā[7]
secināja, ka Apvienotajā Karalistē pastāv iekšēja
nelīdzsvarotība, kas gan nav pārmērīga.
(7)       Balstoties uz 2012. gada
konverģences programmas novērtējumu saskaņā ar Padomes
Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka programmas makroekonomikas
scenārijs, kas ir budžeta prognožu pamatā, ir ticams. Programmā
izklāstītās budžeta stratēģijas mērķi ir
īstenot nepieciešamo fiskālo konsolidāciju, lai sasniegtu
valdības fiskālos mērķus attiecībā uz neto
parādu un cikliski koriģēto tekošo bilanci. Konverģences
programmā nav iekļauts vidēja termiņa mērķis
(VTM), kā paredzēts Stabilitātes un izaugsmes paktā.
Saskaņā ar programmas prognozēm Padomes 2010. gada 2.
decembra ieteikumā noteiktais termiņš, kādā
jānovērš pārmērīgais budžeta deficīts, tiks
nokavēts par vienu gadu. Valdības budžeta deficīts 2014.–15. gadā,
kas ir Padomes noteiktais termiņš, tiek lēsts 4,4 % no IKP, kas
nozīmē, ka, pamatojoties uz (pārrēķināto)
strukturālo deficītu[8],
laikposmā no 2010.–11. gada līdz 2014.–15. gadam tiks
īstenoti fiskālie pasākumi vidēji 1,25 %
apmērā no IKP, kas ir mazāk par 1 ¾ %
rādītāju, kurš noteikts Padomes ieteikumā
saistībā ar pārmērīga budžeta deficīta
novēršanas procedūru. Lai gan valdība nav novirzījusies no
fiskālās konsolidācijas stratēģijas, kas
sākotnēji, pamatojoties uz iepriekšējām
makroekonomiskām prognozēm, šķita pietiekama, lai sasniegtu
pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūras
mērķus, fiskālos rādītājus un prognozes ir
skārusi ekonomiskās izaugsmes prognožu pasliktināšanās.
Ieņēmumu pasākumi ir lielā mērā pārcelti uz
fiskālās konsolidācijas sākumposmu. Gandrīz 40 %
no gada fiskālās konsolidācijas, kas plānota no
2010.–11. gada līdz 2014.–15. gadam, līdz
2011.–12. gada beigām ir sasniegta, tostarp 30 % no izdevumu
samazinājumiem un divas trešdaļas no neto nodokļu pieauguma.
Joprojām salīdzinoši maz tiek izmantots ieņēmumu
gūšanas potenciāls, ko dotu efektīvāka nodokļu
sistēma, kas izrietētu no PVN likmju pārskatīšanas.
Saskaņā ar konverģences programmu gaidāms, ka
vispārējās valdības budžeta deficīts būs
8,3 % no IKP 2011.-12. g., 5,9 % no IKP 2012.-13. g.,
6,0 % no IKP 2013.-14. g., 4,4 % no IKP 2014.-15. g.,
2,9 % no IKP 2015.-16. g. un 1,2 % no IKP
2016.-17. gadā. Šīs prognozes ir nedaudz zemākas, nekā
aprēķinājuši Komisijas dienesti, kuri 2012. gada pavasara
prognozē paredzēja, ka deficīts būs 6,1 %
apmērā no IKP 2012.-13. gadā (un 7,9 %, ja netiktu
ņemts vērā plānotais vienreizējais pensiju fondu
pārnesums) un 6,5 % no IKP 2013.-14. gadā.
Atšķirības skaidrojamas ar zemāku izaugsmes prognozi un Eurostat
grozījumiem iesniegtajos Apvienotās Karalistes datos. Tika
izdarītas dažas korekcijas valdības fiskālajos plānos, kas
iekļauti 2011. gada rudens pārskatā, lai par prioritāriem
izvirzītu izaugsmi veicinošus izdevumus, tomēr publiskā sektora
ieguldījumi līdz 2014.-15. gadam strauji kritīsies.
Paredzams, ka valdības parāds, kas 2013.-14. gadā
prognozēts 94,7 % apjomā, maksimumu sasniegs
2014.-15. gadā.
(8)       Pirms krīzes
mājokļu tirgū bija vērojama "pārkaršana", jo
augoša mājokļu deficīta apstākļos mājokļu
cenu attiecība pret ieņēmumiem sasniedza nepieredzētu kāpumu,
un rezultātā uzkrājās ievērojama hipotekāro
parādu nasta. Komisija padziļinātajā pārskatā
secināja, ka lielie mājsaimniecību parādi rada iekšēju
nelīdzsvarotību Apvienotās Karalistes ekonomikā. Tā
kā liela daļa hipotekāro kredītu ir ar mainīgo
procentu likmi, mājsaimniecību finansiālo stāvokli
ietekmē procentu likmju paaugstināšana, kas ar finanšu sektora
starpniecību var izraisīt destabilizējošu domino efektu
ekonomikā kopumā. Ilgstoša un būtiska mājsaimniecību
parādu nastas samazināšanās ir iespējama tikai tad, ja
samazināsies mājokļu cenas attiecība pret izmantojamiem ienākumiem;
tomēr, ja nominālās mājokļu cenas strauji kristos,
daudzas mājsaimniecības varētu nonākt situācijā,
kad ķīlas vērtība ir mazāka par aizņēmuma
summu. Mājokļu būvniecības nozarē aktivitāte
vēl aizvien ir nepieredzēti zema, kas skaidrojams gan ar neelastīgo
plānošanas sistēmu, gan ciklisko vājumu, un arī
aktivitāte plašākā mājokļu tirgū ir vāja.
Valdība 2011. gada novembrī publicēja Anglijas mājokļu
stratēģiju, kuras mērķis ir veicināt
intensīvāku mājokļu būvniecību, bet joprojām
ir lielas neskaidrības par jaunās sistēmas ietekmi uz
mājokļu tirgus attīstību. Tāpat mājokļu
stratēģijā nav minēts jautājums par īpašumu
aplikšanu ar nodokļiem; Apvienotās Karalistes sistēma apvieno
regresīvu periodisku nodokli (municipālais nodoklis) un
progresīvu darījumu nodokli (Stamp Duty Land Tax – SDLT),
kas var ietekmēt budžeta ieņēmumu cikliskās tendences un
finansiālo stabilitāti. 2012. gada budžetā dažas SDLT
likmes tika koriģētas, tomēr kopumā šajā jomā
notikušas tikai nelielas izmaiņas.
(9)       Apvienotajā
Karalistē aizvien lielākas problēmas rada bezdarbs un
līdzdalība darba tirgū. Bezdarba līmenis Apvienotajā
Karalistē pašlaik ir 8,4 %. Jauniešu bezdarba līmenis ir daudz
augstāks — 22,2 %, turklāt vairāk nekā 38 %
bezdarbnieku Apvienotajā Karalistē ir jaunāki par 25 gadiem.
17,7 % jauniešu (16–24 gadu vecumā) nestrādā vai
nemācās. Nodarbinātība privātajā sektorā ir
nedaudz palielinājusies, taču tas nav pietiekami, lai atsvērtu
nodarbināto skaita samazināšanos publiskajā sektorā un
darbaspēka pieaugumu. Apvienotajā
Karalistē ir pārmērīgi daudz mazkvalificētu darba
ņēmēju, pēc kuriem pieprasījums samazinās, un
trūkst augsti kvalificētu darbinieku ar labām
profesionālajām un tehniskajām iemaņām, kas ir
īpaši nepieciešami ražošanas un eksporta nozarē, kur Apvienotās
Karalistes rezultāti ir samērā vāji.
Profesionālās izglītības un apmācības (PIA)
politikā galvenā uzmanība tiek veltīta pamatprasmēm un
2. līmeņa kvalifikācijai, lai gan tautsaimniecībā
aizvien aug pieprasījums pēc augstākas PIA kvalifikācijas.
Apvienotajā Karalistē joprojām ir salīdzinoši liels
pieaugušo skaits, kuriem ir ļoti vāja lasītprasme un
rēķinātprasme un kuriem līdz ar to ir grūti
iesaistīties profesionālajā apmācībā.
Priekšlaicīga mācību pārtraukšana kopš 2005. gada ir
palielinājusies par 3,3 procentpunktiem; šis rādītājs
(14,9 %) ir lielāks nekā vidēji ES, tāpēc
ļoti svarīgi ir arī turpmāk atbalstīt ģimenes ar
zemiem ienākumiem, lai novērstu priekšlaicīgu mācību
pārtraukšanu.
(10)     Valdība ir sagatavojusi
sociālās labklājības reformu programmu, lai mudinātu
vairāk cilvēku sākt strādāt, vienlaikus atbalstot
pašus neaizsargātākos iedzīvotājus. "Universālais
kredīts", kura mērķis ir vienkāršot pabalstu sistēmu,
vēl nav ieviests, bet saglabājas ievērojams risks, ka
jaunās politikas pozitīvo ietekmi uz nodarbinātību un
ieņēmumiem ievērojami vājinās aizvien sarūkošie
pabalstiem pieejamie līdzekļi, tāpēc pastāv risks, ka
pieaugs nabadzība, īpaši attiecībā uz ģimenēm ar
bērniem. Neatkarīgi veiktos aprēķinos prognozēts, ka
2020.–21. gadā absolūtā bērnu nabadzība sasniegs
augstāko līmeni kopš 2001.–02. gada, kas savukārt
nozīmē, ka valdība nevarēs sasniegt Likumā par
bērnu nabadzību noteiktos mērķus bērnu nabadzības
samazināšanā. Nepietiekama bērnu aprūpes pieejamība,
jo īpaši vecākiem ar zemiem ienākumiem, joprojām rada
nopietnas problēmas, un valdība vēl nav nākusi klajā
ar pienācīgiem plāniem, kā risināt šo problēmu.
Apstākļos, kad bērnu kopšanas pabalsti tiek samazināti,
problēmas var saasināties.
(11)     Finansējuma iegūšana
vēl aizvien ir apgrūtināta, jo īpaši MVU. Neto aizdevumu
apjoms uzņēmumiem 2011. gadā bija negatīvs,
savukārt apsekojumi liecina, ka ievērojamam skaitam MVU ir
grūtības saņemt kredītu. Turklāt piekļuve nebanku
aizdevumiem lielā mērā ir pieejama tikai lielākiem
uzņēmumiem, un konkurence banku nozarē ir ierobežota.
Neatkarīgi no iestāžu veiktajiem stāvokļa uzlabošanas
pasākumiem, Brīdona darba grupa alternatīvo aizdevumu tirgu
lietās lēš, ka nākamajos piecos gados paredzams ievērojams
pieejamā finansējuma iztrūkums, īpaši attiecībā uz
MVU.
(12)     Apvienotajai Karalistei ir
jārisina grūtais uzdevums uzlabot enerģētikas un transporta
infrastruktūru, lai liktu pamatus ilgtermiņa izaugsmei un
konkurētspējai, un cīnīties ar parādībām, kas
ir par iemeslu ražošanas sektoru nepietiekamajai ārējai
konkurētspējai. Apvienotajai Karalistei ir vajadzīgas lielas
investīcijas, lai modernizētu elektroenerģijas ražošanas jaudas,
jo ir jāaizstāj pašreizējās ražošanas jaudas, kuru
kalpošanas laiks beigsies tuvākajā desmitgadē, un lai
izpildītu saistības palielināt atjaunojamās enerģijas
izmantošanu un ievērot stingrākus CO2 emisiju standartus.
Apvienotās Karalistes transporta nozari skar tīklu caurlaides jaudas
nepietiekamība un kvalitātes trūkums, kas varētu kavēt
sasniegt valdības mērķi — pārorientēt valsts
ekonomiku uz ieguldījumiem un eksportu. Saskaņā ar valdības
fiskālās konsolidācijas stratēģiju publiskā
sektora neto ieguldījumi līdz 2014.–15. gadam ievērojami
samazināsies, kas var vēl vairāk saasināt
pastāvošās problēmas transporta infrastruktūrā, ja
neizdosies atrast citus finansējuma avotus.
(13)     Eiropas pusgada kontekstā
Komisija ir veikusi visaptverošu analīzi par Apvienotās Karalistes
ekonomikas politiku. Tā ir novērtējusi konverģences
programmu un valsts reformu programmu un sniegusi padziļinātu
pārskatu. Komisija ir ņēmusi vērā ne tikai to
lietderību ilgtspējīgas fiskālās un
sociālekonomiskās politikas izveidē Apvienotajā
Karalistē, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un
norādēm, ņemot vērā to, ka jānostiprina Eiropas
Savienības vispārējā ekonomiskā pārvaldība,
kas panākams, turpmākajos valstu lēmumos ievērojot ES
līmeņa norādes. Komisijas ieteikumi atbilstīgi Eiropas
pusgada koncepcijai ir atspoguļoti 1. līdz 6. ieteikumā.

(14)     Ņemot vērā šo
novērtējumu, Padome ir izskatījusi Apvienotās Karalistes
konverģences programmu, un tās atzinums[9] ir
atspoguļots 1. ieteikumā.
(15)     Ņemot vērā
padziļinātā pārskata rezultātus, ko Komisija
sagatavoja saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu, un šo
novērtējumu, Padome ir izskatījusi Apvienotās Karalistes
valsts reformu programmu 2012. gadam un Apvienotās Karalistes
2012.-17. gada konverģences programmu. Tās ieteikums
saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir
atspoguļots 2., 3. un 6. ieteikumā,
IESAKA Apvienotajai Karalistei
laikposmā no 2012. gada līdz 2013. gadam rīkoties
šādi.
1.           Pilnībā
īstenot budžeta stratēģiju 2012.–13. finanšu gadam un
stiprināt budžeta stratēģiju 2013.–14. finanšu gadam un
periodam pēc tam, īstenojot arī pietiekami konkrētus
pasākumus, lai nodrošinātu savlaicīgu pārmērīga
budžeta deficīta novēršanu ilgtspējīgā veidā un
izpildītu strukturālās korekcijas, kas paredzētas Padomes
ieteikumos saistībā ar pārmērīga budžeta deficīta
novēršanas procedūru, un panākt, ka augstā valsts
parāda attiecība sāk stabili samazināties. Prioritāti
piešķirt izaugsmi veicinošiem izdevumiem, lai novērstu, ka
vidēja termiņa izaugsmes perspektīvu pasliktināšanās
negatīvi ietekmē publisko finanšu ilgtermiņa ilgtspēju.
2.           Novērst
destabilizējošo ietekmi, ko rada augstās un svārstīgās
mājokļu cenas un lielā mājsaimniecību parādu
nasta, īstenojot visaptverošu mājokļu reformu programmu, lai
mazinātu mājokļu deficītu, dārdzības
problēmas un nepieciešamību pēc valsts mājokļu
subsīdijām. Īstenot turpmākas hipotēku un īres
tirgu, finanšu regulējuma un īpašuma nodokļa reformas, lai
novērstu pārmērīgu nestabilitāti un izkropļojumus
mājokļu tirgū.
3.           Turpināt uzlabot
jauniešu (īpaši to jauniešu, kas nemācās, neapgūst
profesiju un nestrādā) nodarbināmību, tostarp izmantojot
programmu "Youth Contract". Nodrošināt, ka vairāk jauniešu
piedalās prakses programmās un ka šīs programmas ir
pienācīgi orientētas uz augsta līmeņa prasmēm un
ka tajās iesaistās vairāk mazo un vidējo
uzņēmumu. Veikt pasākumus, lai mazāk jauniešu
priekšlaicīgi pārtrauktu mācības, ieguvuši tikai
pamatprasmes ļoti zemā līmenī.
4.           Pastiprināt
pasākumus, lai veicinātu to cilvēku integrāciju darba
tirgū, kuru mājsaimniecībās visi ir bezdarbnieki.
Nodrošināt, ka plānotās sociālās nodrošināšanas
reformas nepalielina bērnu nabadzību. Pilnībā īstenot
pasākumus, lai uzlabotu piekļuvi bērnu aprūpes
pakalpojumiem.
5.           Uzlabot banku un nebanku
finansējuma pieejamību privātajam sektoram, īpaši MVU.
Atbalstīt konkurenci banku nozarē, proti, īstenot
pasākumus, lai novērstu šķēršļus ienākšanai
nozarē, palielināt pārredzamību un atvieglot iespējas
mainīt banku, kā ieteikusi Neatkarīgā banku darbības
komisija, un pētīt iespējas, kā uzlabot piekļuvi riska
kapitālam un citiem nebanku aizdevumiem.
6.           Īstenot ilgtermiņa
stratēģiju, lai uzlabotu Apvienotās Karalistes tīkla
infrastruktūras jaudu un kvalitāti, tostarp pasākumus, lai
risinātu transporta un enerģētikas tīklu problēmas,
veicinot efektīvāku un stabilāku plānošanas un lēmumu
pieņemšanas procesu un izmantojot piemērotas publiskā un
privātā sektora finansēšanas darbības.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā —
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 209,
02.08.1997., 1. lpp.
[2]               OV L 306,
23.11.2011., 25. lpp.
[3]               COM(2012) 309 final.
[4]               P7_TA(2012)0048
un P7_TA(2012)0047
[5]               Padomes
2012. gada 26. jūlija Lēmums 2012/238/ES.
[6]               COM(2012) 68 final.
[7]               SWD(2012) 161 final.
[8]               Cikliski
koriģētā bilance (atskaitot vienreizējus un citus pagaidu
pasākumus), ko Komisijas dienesti pārrēķinājuši,
pamatojoties uz programmā ietverto informāciju, izmantojot
kopīgi saskaņotu metodiku.
[9]               Saskaņā
ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.