title: Padomes Ieteikums (ES) (2020. gada 30. oktobris) “Tilts uz nodarbinātību – Garantijas jauniešiem pastiprināšana” un ar ko aizstāj Padomes 2013. gada 22. aprīļa Ieteikumu par garantijas jauniešiem izveidi 2020/C 372/01

text:
               4.11.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 372/1

      PADOMES IETEIKUMS (ES)
      (2020. gada 30. oktobris)
      “Tilts uz nodarbinātību – Garantijas jauniešiem pastiprināšana” un ar ko aizstāj Padomes 2013. gada 22. aprīļa Ieteikumu par garantijas jauniešiem izveidi
      (2020/C 372/01)
      EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 292. pantu saistībā ar 149. pantu,
      ņemot vērā Eiropas Komisijas priekšlikumu,
      tā kā:

                  (1)

                  Eiropas Parlaments, Padome un Komisija 2017. gada novembrī proklamēja Eiropas sociālo tiesību pīlāru, kurā izklāstīti 20 principi un tiesības labi funkcionējošu un taisnīgu darba tirgu un sociālās drošības sistēmu atbalstam. Eiropas sociālo tiesību pīlārs paredz tiesības uz taisnīgiem darba apstākļiem, nosaka, ka visās jomās ir jānodrošina vienāda attieksme pret sievietēm un vīriešiem un vienādas iespējas sievietēm un vīriešiem, un paredz tiesības uz piekļuvi sociālajai aizsardzībai un apmācībai. Tas arī nosaka, ka pārbaudes laika ilgumam ir jābūt samērīgam un ka ir aizliegta nestandarta līgumu izmantošana. Pīlāra 4. princips (“Aktīvs atbalsts nodarbinātībai”) paredz, ka “Jauniešiem ir tiesības turpināt izglītošanos, māceklību, praksi vai saņemt pienācīgu darba piedāvājumu četru mēnešu laikā kopš dienas, kad jaunietis kļūst par bezdarbnieku vai pamet izglītības sistēmu”.

                  (2)

                  Dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnes, kas pieņemtas ar Padomes Lēmumu 2019/1181 (1), un it īpaši 6. pamatnostādne, aicina dalībvalstis arī turpmāk pievērsties jauniešu bezdarba problēmai un jautājumam par jauniešiem, kuri nav nodarbināti, nemācās vai neapgūst arodu (NEET), novēršot mācību priekšlaicīgu pārtraukšanu un veicot strukturālus uzlabojumus pārejā no mācībām uz darbu, tostarp, pilnībā īstenojot Garantiju jauniešiem.

                  (3)

                  Padomes 2012. gada 20. decembra Ieteikumā par neformālās un ikdienējās mācīšanās validēšanu (2) ir izklāstīti neformālās un ikdienējās mācīšanās validēšanas elementi un principi, kas ļauj personām panākt, ka tiek validētas neformālās un ikdienējās mācīšanās rezultātā iegūtās zināšanas, prasmes un kompetences un tiek iegūta pilna vai – attiecīgā gadījumā – daļēja kvalifikācija.

                  (4)

                  Padomes 2016. gada 19. decembra Ieteikumā “Prasmju pilnveides ceļi – jaunas iespējas pieaugušajiem” (3) ieteikts pieaugušajiem ar zemu prasmju, zināšanu un kompetenču līmeni piedāvāt iespēju atbilstoši viņu individuālajām vajadzībām iegūt minimālo rakstpratības, rēķinpratības un digitālās kompetences līmeni vai iegūt plašāku prasmju, zināšanu un kompetenču klāstu.

                  (5)

                  Padomes 2018. gada 22. maija Ieteikumā par pamatkompetencēm mūžizglītībā (4) dalībvalstis tiek aicinātas atbalstīt digitālo pamatprasmju attīstīšanu un paaugstināt un uzlabot digitālo kompetenču līmeni visās iedzīvotāju grupās.

                  (6)

                  Padomes 2014. gada 10. marta Ieteikumā par stažēšanās kvalitātes sistēmu (5) ir sniegti norādījumi par kvalitatīvas stažēšanās nodrošināšanu, un tajā ietverti kvalitātes elementi, kas jo īpaši attiecas uz mācību saturu, darba apstākļiem un finanšu nosacījumu un darbā pieņemšanas prakses pārredzamību.

                  (7)

                  Padomes 2018. gada 15. marta Ieteikumā par Eiropas satvaru kvalitatīvai un rezultatīvai māceklībai (6) ir noteikti 14 galvenie kritēriji, kas dalībvalstīm un ieinteresētajām personām būtu jāizmanto, lai izstrādātu kvalitatīvu un efektīvu māceklību nolūkā nodrošināt mācekļu ar darbu saistīto prasmju attīstību un personisko izaugsmi.

                  (8)

                  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2019/1700 (7) nodrošina vienotu ietvaru septiņām iepriekš neatkarīgām datu vākšanām, tostarp ES darbaspēka apsekojumam. Minētais vienotais ietvars, proti, Integrētā Eiropas sociālā statistika (IESS), sniedz sīkākus ES mēroga salīdzinošos datus, kas dos iespēju labāk izprast jauniešu pāreju no izglītības uz darba dzīvi, radot precīzāku priekšstatu par viņu mācīšanās un darba pieredzi, kā arī par viņu individuālajām īpatnībām.

                  (9)

                  Eiropadome 2016. gada 15. decembra secinājumos aicina turpināt Garantiju jauniešiem. Padome 2017. gada 15. jūnija secinājumos vēlreiz apstiprina, ka jauniešu bezdarba un neaktivitātes novēršana joprojām ir politikas prioritāte, secina, ka Garantija jauniešiem un Jaunatnes nodarbinātības iniciatīva ir devušas spēcīgu stimulu strukturālajām reformām un politikas jauninājumiem, un uzsver – lai iesaistītu NEET , ir nepieciešami stingri un neatlaidīgi valstu iestāžu centieni, kā arī starpnozaru sadarbība.

                  (10)

                  Eiropas Parlaments 2018. gada 18. janvāra Rezolūcijā par Jaunatnes nodarbinātības iniciatīvas īstenošanu dalībvalstīs aicina dalībvalstis izstrādāt atbilstošas un piemērotas informēšanas stratēģijas, lai sasniegtu visus NEET, un pieņemt integrētu pieeju, lai panāktu individualizētāku atbalstu un pakalpojumu pieejamību, ar kuriem atbalsta jauniešus, kas saskaras ar daudziem šķēršļiem. Eiropas Parlaments uzsver, ka ir jāuzlabo Garantijas jauniešiem un Jaunatnes nodarbinātības iniciatīvas piedāvājumu kvalitāte un prasa turpmākas diskusijas par atbalsttiesīgo personu vecuma ierobežojumiem.

                  (11)

                  Eiropas zaļais kurss ir Savienības jaunā izaugsmes stratēģija. Tā tiecas Savienību pārveidot par taisnīgu un pārticīgu sabiedrību ar mūsdienīgu, resursefektīvu un konkurētspējīgu ekonomiku, kurā siltumnīcefekta gāzu neto emisijas līdz 2050. gadam samazinātos līdz nullei un ekonomiskā izaugsme būtu atsaistīta no resursu patēriņa.

                  (12)

                  Lai palīdzētu novērst Covid-19 pandēmijas radīto ekonomisko un sociālo kaitējumu, sāktu Eiropas atveseļošanu no šā kaitējuma un aizsargātu un radītu darbvietas, Komisija ir ierosinājusi vērienīgu Eiropas atveseļošanas plānu, kas balstīts uz visu Savienības budžeta potenciālu, kā arī ierosinājusi atveseļošanas instrumentu Next Generation EU. Minētais instruments būs ārkārtīgi svarīgs, lai citu jomu starpā atbalstītu īstermiņa pasākumus nodarbinātības, tostarp jaunatnes nodarbinātības, jomā, kā arī ieguldījumus ilgtermiņa politikas reformās, kas saistītas ar darba tirgu un sociālajām, izglītības un apmācības sistēmām.

                  (13)

                  Iepriekšējās ekonomikas recesijas laikā 2013. gadā (15–24 gadus vecu) jauniešu bezdarba līmenis Savienībā bija 24,4 % (salīdzinājumā ar 16 % 2008. gadā) un dažās dalībvalstīs tas pārsniedza 50 %, un vecumā no 15 līdz 24 gadiem bija 6,5 miljoni NEET. Reaģējot uz to, 2013. gada aprīlī tika pieņemts Padomes Ieteikums par garantijas jauniešiem (8) izveidi. Tā ir nozīmīga koordinēta iniciatīva Savienības līmenī, kuras mērķis ir reaģēt uz problēmām, ar kurām saskaras jaunieši, un tās pamatā ir intervences izglītības un aktīvā darba tirgus politikā dalībvalstīs.

                  (14)

                  Covid-19 pandēmijas dēļ Savienība ir piedzīvojusi nepieredzētu ekonomikas recesiju, kas, visticamāk, atkal radīs dramatiski augstu jauniešu bezdarba līmeni un NEET īpatsvaru. Paredzams, ka Savienības ekonomika 2020. gadā ievērojami saruks, kas būs dziļākā recesija tās vēsturē. Visvairāk cietīs tie jaunieši, kuri darba tirgū jau atrodas nestabilā situācijā vai kuri jau pirms pandēmijas sākuma saskārās ar šķēršļiem, kas kavēja piekļūt nodarbinātībai, savukārt jauniešiem, kuri šajā laikā ienāks darba tirgū, būs grūtāk atrast savu pirmo darbu. Tāpēc, ņemot vērā pašreizējo krīzi, ir jāstiprina Garantija jauniešiem.

                  (15)

                  Jaunieši darba tirgū var saskarties ar daudzām problēmām arī tāpēc, ka viņi atrodas dzīves pārejas periodā, viņiem ir ierobežota profesionālā pieredze vai tās vispār nav, kā arī citu šķēršļu dēļ, kas kavē viņu ienākšanu darba tirgū. Kā liecina iepriekšējās recesijas, jaunieši tiek skarti vairāk nekā gados vecāki, pieredzējušāki darbinieki.

                  (16)

                  Jaunām sievietēm ir lielāka iespējamība nekā jauniem vīriešiem kļūt neaktīvām tādu aprūpes pienākumu dēļ kā, piemēram, bērnu vai atkarīgu pieaugušo pieskatīšana, vai citi personīgi vai ģimenes pienākumi. Aprūpes pienākumi kā neaktivitātes cēlonis ir vairāk nekā piecas reizes izplatītāki jaunu sieviešu vidū nekā jaunu vīriešu vidū. Tas var palielināt dzimumu nodarbinātības atšķirības un atstāt ilgstošas sekas visā sieviešu dzīves laikā.

                  (17)

                  Jauniešu bezdarbs un neaktivitāte, kā arī ierobežota piekļuve iekļaujošai augstas kvalitātes izglītībai un apmācībai, un sociālajiem pakalpojumiem var radīt paliekošas sekas, piemēram, paaugstinātu bezdarba risku nākotnē, samazinātu nākotnes ienākumu līmeni, cilvēkkapitāla zaudēšanu un nabadzības nodošanu no paaudzes paaudzē. Minētie elementi rada individuālas grūtības un tiešas un netiešas izmaksas sabiedrībai kopumā. Tas palielina arī reģionālo nevienlīdzību, kas izpaužas tādējādi, ka, piemēram, jaunieši nespēj nodrošināt ilgtspējīgu integrāciju darba tirgū lauku vai attālos apgabalos un tādēļ meklē iespējas citur.

                  (18)

                  Pašreizējās norises, piemēram, ražošanas un pakalpojumu automatizācija un digitalizācija, turpina mainīt darba pasauli. Jaunieši ir neproporcionāli daudz pārstāvēti nestandarta darbos, piemēram, platformas darbos vai “gabaldarbos”, kuros viņiem var nebūt piekļuve atbilstošai sociālajai aizsardzībai. Jaunieši ir to grupu vidū, kurās ir lielāks risks zaudēt darbu automatizācijas dēļ, jo iesācēju darbvietās parasti ir lielāks automatizējamo uzdevumu īpatsvars. Tajā pašā laikā digitālās tehnoloģijas rada jaunas darbvietas un palielina pieprasījumu pēc prasmēm, kas vajadzīgas digitālās pārveides procesam daudzās ekonomikas nozarēs.

                  (19)

                  Ieguldījumi, kas tagad tiek veikti jauno eiropiešu cilvēkkapitālā, palīdzēs nodrošināt nākotnes prasībām atbilstošu Eiropas sociālā tirgus ekonomiku, ņemot vērā demogrāfiskās izmaiņas un vienlaikus pilnībā iekļaujoties digitālajā laikmetā un izmantojot darbvietu skaita pieaugumu zaļajā ekonomikā. Šādi ieguldījumi ir cieši saistīti ar darba tirgus reformām, kas var risināt dažas jauniešu strukturālās problēmas un nodrošināt viņiem labāku starta pozīciju. Savienība varēs pilnībā izmantot priekšrocības, ko sniedz aktīvs, radošs un prasmīgs darbaspēks, vienlaikus izvairoties no ļoti lielajām ekonomiskām un sociālām izmaksām, kuras rodas situācijā, kad jaunieši nemācās, nestrādā vai neapgūst arodu.

                  (20)

                  Pastiprināta Garantija jauniešiem var palīdzēt radīt jauniešu nodarbinātības iespējas, veicināt jauniešu uzņēmējdarbību un palīdzēt izmantot iespējas, ko rada digitālā un zaļā pārkārtošanās. Tā var palīdzēt mazināt dramatiskās lejupslīdes izraisītās ilgtermiņa sekas darba tirgū, mudinot uzņēmumus pieņemt darbā jauniešus, kuri ir bezdarbnieki, tostarp tos, kuri nebija nodarbināti jau pirms pandēmijas, un nodrošinot apmācību, kas nepieciešama, lai bez darba esošie un neaktīvie jaunieši varētu ieņemt brīvās darbvietas.

                  (21)

                  Pastiprinātai Garantijai jauniešiem būtu jānodrošina, ka visi jaunieši četru mēnešu laikā pēc kļūšanas par bezdarbniekiem vai formālās izglītības iegūšanas saņem kvalitatīvu darba, tālākizglītības, mācekļa prakses vai stažēšanās piedāvājumu. Lai sasniegtu minēto mērķi, tai būtu jārada ceļš jauniešu stabilai integrācijai darba tirgū un jācenšas iesaistīt un motivēt lielāku skaitu jauniešu neatkarīgi no šķēršļiem, ar kuriem tie var saskarties, gādājot, lai neviens netiktu aizmirsts. Pastiprinātai Garantijai jauniešiem būtu jācenšas palīdzēt jauniešiem iegūt vērtīgu darba pieredzi un attīstīt pareizās prasmes mainīgajā darba pasaulē, jo īpaši tādas prasmes, kas saistītas ar izaugsmes nozarēm un zaļo un digitālo pārkārtošanos. Šajā ziņā liela nozīme ir kvalitatīvai māceklībai. Ir jāpalielina māceklības piedāvājums, jo īpaši atveseļošanās posmā, un jāveicina uzņēmumu līdzdalība ar mērķi sekmēt vienmērīgāku pāreju uz nodarbinātību. Māceklība sagatavo jauniešus darbvietām, pēc kurām ir liels pieprasījums, un tādējādi piedāvā viņiem ceļu uz ilgtspējīgu integrāciju darba tirgū, tostarp vietējā līmenī.

                  (22)

                  Padomes 2013. gada Ieteikumā par garantijas jauniešiem izveidi dalībvalstis apņēmās nodrošināt, ka visi jaunieši, kas jaunāki par 25 gadiem, četru mēnešu laikā pēc kļūšanas par bezdarbniekiem vai formālās izglītības beigšanas saņem kvalitatīvu darba, tālākizglītības, māceklības vai stažēšanās piedāvājumu. Paplašinot vecuma grupu, lai tajā iekļautu jauniešus vecumā no 25 līdz 29 gadiem, tiek atzīts, ka pāreja no skolas uz darba dzīvi un ilgtspējīga integrācija darba tirgū aizņem ilgāku laiku mainīgā darba rakstura, ilgāku izglītības periodu un pieprasīto prasmju dēļ. Ir svarīgi atzīt, ka Covid-19 pandēmijas izraisītā ekonomikas lejupslīde novedīs pie tā, ka vēl lielāka 25–29 gadus vecu jauniešu daļa kļūs par bezdarbniekiem un viņiem būs vajadzīgs atbalsts. Tas atbilst arī dalībvalstu pasākumiem un programmām, kas saistītas ar jaunatni un kas ir vispārēji pieejamas jauniešiem vecumā no 15 līdz 29 gadiem.

                  (23)

                     NEET ir neviendabīga grupa. Dažiem jauniešiem tas, ka viņi ir NEET, var būt daudzu un iesakņojušos nelabvēlīgu apstākļu rezultāts, un šāds stāvoklis var liecināt par ilglaicīgu neiesaistīšanos sabiedrībā un tādējādi radīt nepieciešamību pēc ilgākas iejaukšanās. Daži jaunieši ir sevišķi neaizsargāti, piemēram, jaunieši, kuri priekšlaicīgi pamet izglītību vai kuriem nav pietiekamas izglītības vai apmācības, un kuriem bieži ir ierobežots sociālās aizsardzības segums, ierobežota piekļuve finanšu resursiem, nestabili darba apstākļi, vai kuri var saskarties ar diskrimināciju. Citiem, piemēram, augsti kvalificētiem jauniešiem vai tiem, kuriem jau ir būtiska un joprojām atbilstoša darba pieredze, NEET , visticamāk, būs pagaidu statuss, jo viņi saskaras ar nelieliem šķēršļiem iekļūšanai darba tirgū un nav neaizsargāti. Pastiprinātas Garantijas jauniešiem ietvaros būtu jāatzīst, ka j NEET nepieciešama individuāla pieeja: dažiem j NEET var pietikt ar vieglāku pieeju, savukārt citiem, proti, neaizsargātākiem NEET, var būt nepieciešama intensīvāka, ilgstošāka un visaptverošāka iejaukšanās; tās pamatā vajadzētu būt dzimumsensitīvai pieejai, ņemot vērā atšķirības starp valsts, reģionālajiem un vietējiem apstākļiem.

                  (24)

                  Vairāk nekā katrs piektais jaunietis Savienībā nespēj sasniegt digitālo prasmju pamatlīmeni, un mazizglītotiem jauniešiem ir vairāk nekā trīs reizes lielāka iespējamība neiegūt pietiekamas digitālās prasmes nekā augsti kvalificētiem jauniešiem. Tā kā Covid-19 pandēmija paātrina digitālo pāreju, atšķirīgais digitālo prasmju līmenis kļūst par noteicošo faktoru jauniešu nodarbināmībā un viņu spējā izmantot no šīs pārejas izrietošās iespējas. Mērķorientēta prasmju pilnveide palīdz jauniešiem reaģēt uz pieaugošo pieprasījumu pēc digitālajām prasmēm un novērst digitālo plaisu.

                  (25)

                  Sagatavošanas apmācībai pirms piedāvājuma pieņemšanas, ko veic atbilstoši individuālajām vajadzībām un kas saistīta ar īpašām prasmju jomām, piemēram, digitālajām, zaļajām, valodu, uzņēmējdarbības un karjeras vadības prasmēm, ja to uzskata par lietderīgu, vajadzētu būt pastiprinātās Garantijas jauniešiem daļai. Šī praktiskā apmācība var būt kā atspēriena punkts pilnam arodmācības kursam, solis darba pasaules iepazīšanā vai esošās izglītības vai darba pieredzes papildināšana pirms Garantijas jauniešiem piedāvājuma īstenošanas. Tas, ka šāda sagatavošanas apmācība, kurai nevajadzētu pagarināt četru mēnešu sagatavošanas posmu, pēc būtības ir īstermiņa un neformāla, to atšķir no minētā piedāvājuma.

                  (26)

                  Efektīva koordinācija un partnerība visās politikas jomās, tostarp nodarbinātības, izglītības, jaunatnes, dzimumu līdztiesības un sociālo lietu jomās, ir būtiska kvalitatīvas nodarbinātības, kā arī izglītības un apmācības iespēju, māceklības un stažēšanās veicināšanai. Integrētie pakalpojumi (piemēram, vienas pieturas aģentūras vai citi modeļi) piedāvā vieglāku piekļuvi pakalpojumiem un priekšrocībām, un tie var vieglāk sniegt īpaši pielāgotus, elastīgus un adaptīvākus risinājumus jauniešiem, kam ir visdažādākie šķēršļi iekļūšanai darba tirgū. Integrētajiem pakalpojumiem ir nepieciešamas pārmaiņas darba kultūrā, intervences pasākumos galveno uzmanību pievēršot jauniešiem, veicinot paraugprakses ideju apmaiņu visos pārvaldes līmeņos un veidojot tīklus starp visiem attiecīgajiem dalībniekiem. Turklāt ir jārisina datu aizsardzības jautājumi, lai nodrošinātu efektīvu un raitu sadarbību starp dažādām valsts pārvaldes iestādēm un dienestiem.

                  (27)

                  Pastiprinātā Garantija jauniešiem būtu jāīsteno ar atbalsta pasākumus ietverošu shēmu un būtu jāpielāgo valstu, reģionu un vietējiem apstākļiem. Šādās shēmās būtu jāņem vērā dalībvalstu atšķirības attiecībā uz jauniešu bezdarbu un neaktivitāti, iestāžu struktūru un dažādu darba tirgus dalībnieku iespējām. Tajās būtu jāievēro arī atšķirīgās situācijas, kas attiecas uz valsts budžetu un finansiāliem ierobežojumiem saistībā ar līdzekļu piešķiršanu, un tās būtu pastāvīgi jāuzrauga un jāuzlabo.

                  (28)

                  Atbalsta pasākumus var finansēt no Savienības līdzekļiem. Jaunatnes nodarbinātības iniciatīva 2014.–2020. gadam (kurā Savienība iegulda gandrīz 9 miljardus EUR) kopā ar Eiropas Sociālā fonda (ESF) papildu ieguldījumiem ir bijusi viens no galvenajiem Savienības finanšu resursiem Garantijas jauniešiem īstenošanas atbalstam. Eiropas atveseļošanas plāna un instrumenta Next Generation EU ietvaros Atveseļošanas un noturības mehānisms un Atveseļošanas palīdzība kohēzijai un Eiropas teritorijām (REACT-EU) nodrošinās papildu Savienības finansējumu jaunatnes nodarbinātības pasākumiem. Minētos centienus 2021.–2027. gada finansēšanas periodā papildinās Eiropas Sociālais fonds Plus (ESF+), kas atbalstīs visu pastiprinātās Garantijas jauniešiem nodarbinātības, izglītības un apmācības pasākumu klāstu,

            AR ŠO IESAKA DALĪBVALSTĪM:

                  1)

                  nodrošināt, ka visi jaunieši, kas jaunāki par 30 gadiem, četru mēnešu laikā pēc kļūšanas par bezdarbniekiem vai formālās izglītības beigšanas saņem kvalitatīvu darba, tālākizglītības, māceklības vai stažēšanās piedāvājumu atbilstīgi Eiropas sociālo tiesību pīlāra 4. principam.
                  Lai jaunietis varētu izmantot Garantijas jauniešiem piedāvājumu, viņam būtu jāreģistrējas pie Garantijas jauniešiem sniedzēja. Garantijas jauniešiem shēmām vajadzētu būt balstītām uz turpmāk izklāstītajām pamatnostādnēm, kas sadalītas četros posmos (apzināšana, iesaistīšana, sagatavošana un piedāvājums), un tās būtu jāorganizē, ņemot vērā valsts, reģionālos un vietējos apstākļus un pievēršot uzmanību mērķa grupas jauniešu dzimumam un dažādībai:

         Apzināšana

         Apzināt mērķa grupu, pieejamos pakalpojumus un vajadzīgās prasmes

                  2)

                  pastiprināt mērķa grupas apzināšanu, lai varētu labāk izprast to, cik dažādi ir NEET un kāda veida pielāgots atbalsts viņiem varētu būt vajadzīgs, tostarp tiem NEET, kurus negatīvi ietekmē ekonomikas recesija;

                  3)

                  apzināt dažādām atbalsta vajadzībām pieejamos pakalpojumus, izmantot valsts mēroga prasmju prognozes līdzās pieejamām vietējām prasmju prognozēm (kas balstītas, piemēram, uz lielo datu informāciju par darba tirgu), lai noteiktu darba tirgū vajadzīgās prasmes, īpašu uzmanību pievēršot reģionālām darba tirgus īpatnībām un šķēršļiem, ar kuriem saskaras jaunieši, kas dzīvo lauku un attālos apgabalos vai nelabvēlīgos pilsētu rajonos;

         Iespējot novēršanu, izmantojot izsekošanas un agrīnās brīdināšanas sistēmas

                  4)

                  sadarbībā ar izglītības nozari, vecākiem vai likumiskajiem aizbildņiem un vietējām kopienām un iesaistot jaunatnes, sociālos, veselības aizsardzības un nodarbinātības dienestus, pastiprināt agrīnās brīdināšanas sistēmas un izsekošanas spējas, lai apzinātu tos jauniešus, kuri pakļauti riskam kļūt par NEET, vienlaikus palīdzot nepieļaut izglītības un apmācības priekšlaicīgu pārtraukšanu (ieviešot, piemēram, profesionālo orientāciju skolās, elastīgākus mācīšanās veidus un vairāk izmantojot ar darbu saistītu apmācību);

         Iesaistīšana

         Vairot informētību un virzīt saziņu

                  5)

                  ieviest mūsdienīgus, jauniešiem ērtus un vietējus informācijas kanālus un iesaistīšanas shēmas informētības veicināšanas pasākumiem, izmantojot digitālas un nedigitālas iespējas, vienlaikus nodrošinot jauniešu, jaunatnes darbinieku un vietējo jaunatnes organizāciju, ģimeņu un vecāku apvienību iesaisti;

                  6)

                  visā saziņā izmantot atpazīstamu vizuālo stilu, attiecīgā gadījumā balstoties uz pamatnostādnēm, kuras darījusi pieejamas Komisija, vienlaikus nodrošinot pieejamu un viegli saprotamu informāciju par visiem pieejamajiem atbalsta veidiem, piemēram, izmantojot vienu tīmekļa portālu attiecīgās valsts valodā(-ās). Saziņā būtu jāizvairās no visa veida stereotipiem;

         Uzlabot neaizsargāto grupu iesaistīšanu

                  7)

                  pastiprināti pievērsties NEET (jo īpaši, pie neaizsargātajām grupām piederošiem NEET, tostarp jauniešiem ar invaliditāti un ar visdažādākajām problēmām), izmantojot īpaši apmācītus pakalpojumu sniedzējus un tādas papildu stratēģijas kā, piemēram, darbs ar jaunatni, jaunie “vēstnieki” un sadarbība ar partneriem, kuri sazinās ar īpašu grupu jauniešiem. Attiecībā uz visgrūtāk iesaistāmiem NEET izpētīt iespējas koordinēšanai ar pabalstu nodrošināšanu, kā arī mobilo vienību izmantošanai;

         Sagatavošana

         Izmantot profilēšanas instrumentus individualizētu rīcības plānu izstrādē

                  8)

                  uzlabot profilēšanas un pārbaudes instrumentus un praksi, lai tie atbilstu vajadzībām un reaģēšanas pasākumiem, pieņemot daudzveidīgu, dzimumsensitīvu pieeju profilēšanai un pārbaudei, kurā ņemtas vērā konkrētā jaunieša vēlmes un motivācija, prasmes un iepriekšējā darba pieredze, šķēršļi un nelabvēlīgie apstākļi, tostarp bezdarba vai neaktivitātes iemesli vai iemesli, kas saistīti ar dzīvošanu lauku un attālos apgabalos vai nelabvēlīgos pilsētu rajonos;

                  9)

                  nodrošināt, ka tiek stiprināts konsultēšanas process valsts nodarbinātības dienestos (VND) un ka Garantijas jauniešiem sniedzējiem ir pietiekams personāls, tostarp īpaši apmācīts personāls, kas var strādāt ar profilēšanas un pārbaudes rīkiem un tos uzlabot, un izstrādāt individualizētus rīcības plānus, kuros ņemtas vērā uz personu vērstas vajadzības un atbildes pasākumi;

         Īstenot konsultēšanu, ievirzi un mentorēšanu

                  10)

                  paātrināt sagatavošanas posmu, apmācītiem konsultantiem īstenojot uz personu vērstu konsultēšanu, ievirzi un mentorēšanu atbilstoši attiecīgās personas vajadzībām un pievēršot pienācīgu uzmanību ar dzimumu saistītiem aizspriedumiem un citiem diskriminācijas veidiem. Sagatavot NEET mainīgajam darba raksturam un mūžizglītības prasībām, izmantojot karjeras konsultācijas vai uzņēmējdarbības atbalstu, vienlaikus piemērojot individuālu atbalstu, motivējošu darba, aizstāvības vai līdzbiedru atbalstu NEET;

                  11)

                  piemērot holistiskāku pieeju konsultēšanai, ievirzei un mentorēšanai, nosūtot jauniešus pie partneriem (piemēram, izglītības un apmācības iestādēm, sociālajiem partneriem un jaunatnes organizācijām, kā arī darba ar jaunatni, veselības aizsardzības un sociālos pakalpojumu dienestiem), kas var palīdzēt motivēt minētos jauniešus un sniegt atbalstu citu šķēršļu pārvarēšanā ceļā uz nodarbinātību;

         Ar sagatavošanas apmācības palīdzību uzlabot digitālās prasmes

                  12)

                  novērtēt visu to NEET digitālās prasmes, kuri reģistrējas Garantijā jauniešiem, piemēram, izmantojot Eiropas satvaru pilsoņu digitālai kompetencei un pieejamos novērtēšanas un pašvērtēšanas instrumentus, lai nodrošinātu, ka, pamatojoties uz konstatētajām nepilnībām, visiem jauniešiem, kam nepieciešama īpaša sagatavošanas apmācība, tāda tiek piedāvāta nolūkā uzlabot viņu digitālās prasmes;

                  13)

                  nodrošināt sagatavošanas apmācībā gūto neformālās un ikdienējās mācīšanās rezultātu validēšanu un atzīšanu, izmantojot izglītības un apmācības sistēmās iestrādātus validēšanas pasākumus, izmantojot tādus esošos instrumentus kā Europass, nodrošinot vairāk uz moduļiem vērstu pieeju kvalifikāciju uzkrāšanai, uzlabo mācīšanās rezultātus un sekmē atzīšanu;

         Novērtēt, uzlabot un validēt citas svarīgas prasmes

                  14)

                  nodrošināt, ka sagatavošanas posms atvieglo, kur tas nepieciešams, prasmju pilnveidi un pārkvalifikāciju, kas galvenokārt vērstas uz digitālajām, zaļajām, valodu, uzņēmējdarbības un karjeras vadības prasmēm, izmantojot esošās kompetenču sistēmas, novērtēšanas un pašvērtēšanas instrumentus un validēšanas instrumentus, lai palīdzētu jauniešiem izmantot iespējas augošās nozarēs un sagatavotu viņus atbilstīgi mainīgā darba tirgus vajadzībām;

         Piedāvājums

         Padarīt efektīvus nodarbinātības un darbības uzsākšanas stimulus

                  15)

                  izmantot mērķorientētus un labi izstrādātus nodarbinātības stimulus – piemēram, algu subsīdijas, darbā pieņemšanas stimulus (“prēmijas”), sociālā nodrošinājuma iemaksu samazināšanu, nodokļu kredītus vai invaliditātes pabalstus – un darbības uzsākšanas stimulus nolūkā radīt kvalitatīvas iespējas ilgtspējīgai jauniešu integrācijai darba tirgū; attiecīgā gadījumā piedāvājumi, kas veicina jauniešu pašnodarbinātību, būtu jāsaista ar padziļinātu apmācību un visaptverošām uzņēmējdarbības konsultācijām;

         Pielāgot piedāvājumu pastāvošajiem standartiem, lai nodrošinātu kvalitāti un taisnīgumu

                  16)

                  pielāgot nodarbinātības piedāvājumus attiecīgajiem Eiropas sociālo tiesību pīlāra principiem, nodrošinot vienādu attieksmi pret sievietēm un vīriešiem un vienādas iespējas sievietēm un vīriešiem visās jomās, un tiesības uz taisnīgiem darba apstākļiem, piekļuvi sociālajai aizsardzībai un apmācībai, saprātīgu pārbaudes laiku un aizliedzot ļaunprātīgi izmantot nestandarta līgumus;

                  17)

                  atvieglot jauniešu atgriešanos izglītībā un apmācībā, dažādojot tālākizglītības piedāvājumu (piemēram, ar elastīgiem mācību veidiem, mācīšanos darbavietā, pārejas programmām un otrās iespējas programmām), vajadzības gadījumā nodrošinot neformālās un ikdienējās mācīšanās validēšanu;

                  18)

                  pastiprināt atbalstu kvalitatīvai māceklībai un pārliecināties, ka piedāvājumi atbilst obligātajiem standartiem, kas noteikti Eiropas satvarā kvalitatīvai un rezultatīvai māceklībai;

                  19)

                  nodrošināt, ka stažēšanās piedāvājumi atbilst minimālajiem standartiem, kas noteikti stažēšanās kvalitātes sistēmā;

         Sniegt atbalstu pēc iekārtošanās darbā un ņemt vērā atsauksmes

                  20)

                  paplašināt pastāvīgu atbalstu jauniešiem pēc iekārtošanās darbā, lai palīdzētu viņiem tikt galā jaunās situācijās, un vajadzības gadījumā pielāgot individualizētus rīcības plānus, izmantojot iespēju pēc iekārtošanās darbā sniegt atsauksmes ar mērķi nodrošināt kvalitatīvu piedāvājumu un novērst to, ka jaunieši atkal nonāktu NEET statusā;

         Starpnozaru instrumenti

         Izmantot partnerības

                  21)

                  visos valdības līmeņos pastiprināt partnerības starp Garantijas jauniešiem sniedzējiem un attiecīgajām ieinteresētajām personām, piemēram, darba devējiem, izglītības un apmācības iestādēm, sociālajiem partneriem, darba ar jaunatni dienestiem, solidaritātes un pilsonisko pasākumu nodrošinātājiem, jaunatnes organizācijām un citām pilsoniskās sabiedrības organizācijām; sekmēt sadarbības protokolus starp Garantijas jauniešiem sniedzējiem un citiem sociālajiem dienestiem, tādiem kā bērnu aprūpes, veselības aprūpes, rehabilitācijas, sociālo mājokļu un piekļuves dienesti;

                  22)

                  veicināt integrētu pakalpojumu modeļu, piemēram, vienas pieturas aģentūru, kopīgu lietu pārvaldības vai daudznozaru grupu, turpmāku izstrādi, kas stiprina partnerības un nodrošina vienotu kontaktpunktu jauniešiem;

         Uzlabot datu vākšanu un shēmu uzraudzību

                  23)

                  pastiprināt centienus papildināt turpmāko pasākumu datus, stiprinot sistēmas, kas ļauj izsekot jauniešus pēc piedāvājuma pieņemšanas, lai uzraudzītu ilgtermiņa ilgtspējīgu integrāciju darba tirgū;

                  24)

                  ievērojot datu aizsardzības noteikumus, mudināt plašāk dalīties ar izsekošanas, profilēšanas un turpmāko pasākumu datiem starp Garantijas jauniešiem partneriem ar mērķi uzlabot atbalstu, kas ir sevišķi svarīgi, lai uz neaizsargātiem NEET vērstie intervences pasākumi būtu sekmīgi;

         Pilnīgi un optimāli izmantot līdzekļus

                  25)

                  piešķirt pietiekamus valsts resursus pastiprinātās Garantijas jauniešiem ierosināto politikas pasākumu īstenošanai, nodrošinot, ka tie ir pienācīgi vērsti uz katra jaunieša, un it īpaši visneaizsargātāko grupu, individuālajām vajadzībām;

                  26)

                  pilnīgi un optimāli izmantot pašreizējos Savienības kohēzijas politikas instrumentus, it īpaši Jaunatnes nodarbinātības iniciatīvu, ESF un Eiropas Reģionālās attīstības fondu (ERAF) (2014–2020), un izmantot lielu daļu papildu līdzekļu, kas piešķirti no REACT-EU, ESF+ un ERAF (2021–2027), lai atbalstītu jauniešu nodarbinātību, izglītību un apmācību, novērstu jauniešu bezdarbu un neaktivitāti un īstenotu attiecīgas politikas reformas;

                  27)

                  izmantot iespējas papildināt valsts finansējuma centienus ar citiem Savienības finansējuma avotiem, kas varētu palīdzēt īstenot pastiprināto Garantiju jauniešiem, it īpaši Atveseļošanas un noturības mehānismu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai (ELFLA), programmu InvestEU, Patvēruma, migrācijas un integrācijas fondu (AMIF), programmu Erasmus+ un tehniskā atbalsta instrumentu;

            AR ŠO ATZINĪGI VĒRTĒ KOMISIJAS NODOMU:

         Uzlabot datu vākšanu un shēmu uzraudzību

                  28)

                  turpināt atbalstīt Garantijas jauniešiem shēmu kvantitatīvo uzraudzību, pamatojoties uz kopīgi saskaņotu rādītāju sistēmu, un attiecīgā gadījumā ierosināt korekcijas, ņemot vērā šo Padomes ieteikumu;

                  29)

                  no 2022. gada uzlabot NEET mērķa grupas novērtēšanas precizitāti, gūstot labumu no uzlabojumiem ES darbaspēka apsekojumā, kas panākti ar Regulu (ES) 2019/1700;

         Uzraudzīt īstenošanu

                  30)

                  uzraudzīt, kā Garantijas jauniešiem shēmas tiek īstenotas saskaņā ar šo ieteikumu, Nodarbinātības komitejai (EMCO) veicot daudzpusēju šo shēmu uzraudzību Eiropas pusgada ietvaros;

                  31)

                  regulāri sadarboties ar dalībvalstīm saistībā ar Eiropas pusgadu, lai nodrošinātu nepārtrauktu valsts ieguldījumu uzraudzību jaunatnes nodarbinātības politikā un programmās; attiecīgā gadījumā sniegt konkrētām dalībvalstīm adresētus ieteikumus, pamatojoties uz dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm;

                  32)

                  regulāri ziņot EMCO par Garantijas jauniešiem shēmu īstenošanu un rezultātiem;

         Vairot informētību un virzīt saziņu

                  33)

                  pastiprināt atbalstu dalībvalstu informētības veicināšanas un saziņas pasākumiem un rezultātu un labas prakses piemēru izplatīšanai starp dalībvalstīm, tostarp ar Eiropas valstu nodarbinātības dienestu tīkla starpniecību.

            Padomes 2013. gada 22. aprīļa Ieteikums par garantijas jauniešiem izveidi tiek aizstāts ar šo ieteikumu.

         Briselē, 2020. gada 30. oktobrī

               Padomes vārdā –

               priekšsēdētājs

            M. ROTH

         (1)  Padomes Lēmums (ES) 2019/1181 (2019. gada 8. jūlijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (OV L 185, 11.7.2019., 44. lpp.).

         (2)  OV C 398, 22.12.2012., 1. lpp.

         (3)  OV C 484, 24.12.2016., 1. lpp.

         (4)  OV C 189, 4.6.2018., 1. lpp.

         (5)  OV C 88, 27.3.2014., 1. lpp.

         (6)  OV C 153, 2.5.2018., 1. lpp.

         (7)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2019/1700 (2019. gada 10. oktobris), ar ko izveido vienotu ietvaru Eiropas statistikai par personām un mājsaimniecībām, kuras pamatā ir no izlasēm savākti dati individuālā līmenī, ar ko groza Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (EK) Nr. 808/2004, (EK) Nr. 452/2008 un (EK) Nr. 1338/2008 un ar ko atceļ Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 1177/2003 un Padomes Regulu (EK) Nr. 577/98 (OV L 261 I, 14.10.2019., 1. lpp.).

         (8)  OV C 120, 26.4.2013., 1. lpp.


title: Padomes Ieteikums (ES) 2021/1085 (2021. gada 1. jūlijs), ar ko groza Ieteikumu (ES) 2020/912 par pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES un iespējamu šāda ierobežojuma atcelšanu

text:
                  2.7.2021

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  L 235/27

         PADOMES IETEIKUMS (ES) 2021/1085
         (2021. gada 1. jūlijs),
         ar ko groza Ieteikumu (ES) 2020/912 par pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES un iespējamu šāda ierobežojuma atcelšanu
         EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
         ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 77. panta 2. punkta b) un e) apakšpunktu un 292. panta pirmo un otro teikumu,
         tā kā:

                     (1)

                     Padome 2020. gada 30. jūnijā pieņēma Ieteikumu par pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES un iespējamu šāda ierobežojuma atcelšanu (1) (“Padomes ieteikums”).

                     (2)

                     Kopš tā laika Padome ir pieņēmusi Ieteikumus (ES) 2020/1052 (2), (ES) 2020/1144 (3), (ES) 2020/1186 (4), (ES) 2020/1551 (5), (ES) 2020/2169 (6), (ES) 2021/89 (7), (ES) 2021/132 (8), (ES) 2021/767 (9), (ES) 2021/892 (10) un (ES) 2021/992 (11), ar ko groza Padomes Ieteikumu (ES) 2020/912 par pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES un iespējamu šāda ierobežojuma atcelšanu.

                     (3)

                     Padome 2021. gada 20. maijā pieņēma Ieteikumu (ES) 2021/816, ar ko groza Padomes Ieteikumu (ES) 2020/912 par pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES un iespējamu šāda ierobežojuma atcelšanu (12), lai atjauninātu kritērijus, kas tiek izmantoti nolūkā novērtēt to, vai nebūtiski ceļojumi no trešām valstīm ir droši un būtu jāatļauj.

                     (4)

                     Padomes ieteikums paredz, ka dalībvalstīm, sākot no 2020. gada 1. jūlija, būtu koordinētā veidā pakāpeniski jāatceļ pagaidu ierobežojums nebūtiskiem ceļojumiem uz ES attiecībā uz Padomes ieteikuma I pielikumā uzskaitīto trešo valstu iedzīvotājiem. Reizi divās nedēļās Padomei I pielikumā minētais trešo valstu saraksts būtu jāpārskata un vajadzības gadījumā jāatjaunina, vispirms veicot vispārēju izvērtējumu, balstoties uz Padomes ieteikumā minēto metodiku, kritērijiem un informāciju, un pēc rūpīgas konsultēšanās ar Komisiju un attiecīgajām ES aģentūrām un dienestiem.

                     (5)

                     Kopš tā laika Padomē ir notikušas diskusijas, rūpīgi konsultējoties ar Komisiju un attiecīgajām ES aģentūrām un dienestiem, par Padomes ieteikuma I pielikumā iekļautā trešo valstu saraksta pārskatīšanu un piemērojot kritērijus un metodiku, kas noteikti Padomes Ieteikumā, kurā grozījumi izdarīti ar Ieteikumu 2021/816. Šo diskusiju rezultātā būtu jāgroza I pielikumā iekļautais trešo valstu saraksts. Konkrēti sarakstam būtu jāpievieno Armēnija, Azerbaidžāna, Bosnija un Hercegovina, Brunejas Darusalamas Valsts, Jordānija, Kanāda, Katara, Melnkalne, Moldovas Republika un Saūda Arābija, kā arī Kosova (*) to administratīvi teritoriālo vienību kategorijā, ko vismaz viena dalībvalsts neatzīst par valstīm.

                     (6)

                     Robežkontrole ir ne tikai tās dalībvalsts interesēs, pie kuras ārējām robežām to veic, bet arī visu to dalībvalstu interesēs, kuras ir atcēlušas iekšējo robežkontroli. Tādēļ dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka pie ārējām robežām veiktie pasākumi tiek koordinēti, lai nodrošinātu labu Šengenas zonas darbību. Šajā nolūkā dalībvalstīm, sākot ar 2021. gada 1. jūliju, būtu koordinētā veidā jāturpina atcelt pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES attiecībā uz to trešo valstu, īpašās pārvaldes apgabalu un citu administratīvi teritoriālo vienību iedzīvotājiem, kuras uzskaitītas I pielikumā Padomes ieteikumā, kas grozīts ar šo ieteikumu.

                     (7)

                     Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā Nr. 22 par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un LESD, Dānija nepiedalās šā ieteikuma pieņemšanā, un Dānijai šis ieteikums nav saistošs un nav jāpiemēro. Tā kā šis ieteikums pilnveido Šengenas acquis, Dānija saskaņā ar minētā protokola 4. pantu sešos mēnešos pēc tam, kad Padome ir pieņēmusi lēmumu par šo ieteikumu, izlemj, vai tā šo ieteikumu ieviesīs.

                     (8)

                     Šis ieteikums ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuru īstenošanā Īrija nepiedalās saskaņā ar Padomes Lēmumu 2002/192/EK (13); tādēļ Īrija nepiedalās šā ieteikuma pieņemšanā, un Īrijai šis ieteikums nav saistošs un nav jāpiemēro.

                     (9)

                     Attiecībā uz Islandi un Norvēģiju – saskaņā ar Nolīgumu starp Eiropas Savienības Padomi un Islandes Republiku un Norvēģijas Karalisti par šo valstu asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā, šis ieteikums ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuri attiecas uz jomu, kas minēta Padomes Lēmuma 1999/437/EK (14) 1. panta A. punktā.

                     (10)

                     Attiecībā uz Šveici – saskaņā ar Nolīgumu starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā šis ieteikums ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuri attiecas uz jomu, kas minēta Lēmuma 1999/437/EK (15) 1. panta A. punktā, to lasot saistībā ar Padomes Lēmuma 2008/146/EK (16) 3. pantu.

                     (11)

                     Attiecībā uz Lihtenšteinu – saskaņā ar Protokolu starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu, Šveices Konfederāciju un Lihtenšteinas Firstisti par Lihtenšteinas Firstistes pievienošanos Nolīgumam starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā, šis ieteikums ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuri attiecas uz jomu, kas minēta Lēmuma 1999/437/EK (17) 1. panta A. punktā, to lasot saistībā ar Lēmuma 2011/350/ES (18) 3. pantu.

               IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
         Padomes Ieteikumu (ES) 2020/912 par pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES un iespējamu šāda ierobežojuma atcelšanu, kas grozīts ar Ieteikumiem (ES) 2020/1052, (ES) 2020/1144, (ES) 2020/1186, (ES) 2020/1551, (ES) 2020/2169, (ES) 2021/89, (ES) 2021/132, (ES) 2021/767, (ES) 2021/816, (ES) 2021/892 un (ES) 2021/992, groza šādi:

                     (1)

                     Padomes ieteikuma 1. punkta pirmo daļu aizstāj ar šādu:

                                 “1.

                                 Dalībvalstīm, sākot ar 2021. gada 1. jūliju, būtu koordinētā veidā pakāpeniski jāatceļ pagaidu ierobežojums nebūtiskiem ceļojumiem uz ES attiecībā uz I pielikumā uzskaitīto trešo valstu iedzīvotājiem”.

                     (2)

                     ieteikuma I pielikumu aizstāj ar šādu:

                           “I PIELIKUMS
                           Trešās valstis, īpašās pārvaldes apgabali un citas administratīvi teritoriālās vienības, kuru iedzīvotājus nebūtu jāskar pagaidu ierobežojumam pie ārējām robežām nebūtiskiem ceļojumiem uz ES:
                           I.   VALSTIS

                                       1.

                                       ALBĀNIJA

                                       2.

                                       ARMĒNIJA

                                       3.

                                       AUSTRĀLIJA

                                       4.

                                       AZERBAIDŽĀNA

                                       5.

                                       BOSNIJA UN HERCEGOVINA

                                       6.

                                       BRUNEJAS DARUSALAMAS VALSTS

                                       7.

                                       KANĀDA

                                       8.

                                       IZRAĒLA

                                       9.

                                       JAPĀNA

                                       10.

                                       JORDĀNIJA

                                       11.

                                       LIBĀNA

                                       12.

                                       MELNKALNE

                                       13.

                                       JAUNZĒLANDE

                                       14.

                                       KATARA

                                       15.

                                       MOLDOVAS REPUBLIKA

                                       16.

                                       ZIEMEĻMAĶEDONIJAS REPUBLIKA

                                       17.

                                       RUANDA

                                       18.

                                       SAŪDA ARĀBIJA

                                       19.

                                       SERBIJA

                                       20.

                                       SINGAPŪRA

                                       21.

                                       DIENVIDKOREJA

                                       22.

                                       TAIZEME

                                       23.

                                       AMERIKAS SAVIENOTĀS VALSTIS

                                       24.

                                       ĶĪNA (*1)

                                 II.   ĶĪNAS TAUTAS REPUBLIKAS ĪPAŠĀS PĀRVALDES APGABALI

                                       Honkongas Īpašās Pārvaldes Apgabals

                                       Makao Īpašās Pārvaldes Apgabals

                                 III.   ADMINISTRATĪVI TERITORIĀLĀS VIENĪBAS, KO VISMAZ VIENA DALĪBVALSTS NEATZĪST PAR VALSTĪM

                                       Kosova (*)

                                       Taivāna

                        (*1)  ja tiek apstiprināta savstarpība."

                        (*)  Šis nosaukums neskar nostājas par statusu un atbilst ANO DP Rezolūcijai 1244 (1999) un Starptautiskās Tiesas atzinumam par Kosovas neatkarības deklarāciju."

            Briselē, 2021. gada 1. jūlijā

                  Padomes vārdā –

                  priekšsēdētājs

               G. DOVŽAN

            (1)  OV L 208I, 1.7.2020., 1. lpp.

            (2)  OV L 230, 17.7.2020., 26. lpp.

            (3)  OV L 248, 31.7.2020., 26. lpp.

            (4)  OV L 261, 11.8.2020., 83. lpp.

            (5)  OV L 354, 26.10.2020., 19. lpp.

            (6)  OV L 431, 21.12.2020., 75. lpp.

            (7)  OV L 33, 29.1.2021., 1. lpp.

            (8)  OV L 41, 4.2.2021., 1. lpp.

            (9)  OV L 165I, 11.5.2021., 66. lpp.

            (10)  OV L 198, 4.6.2021., 1. lpp.

            (11)  OV L 221, 21.6.2021., 12. lpp.

            (12)  OV L 182, 21.5.2021., 1. lpp.

            (*)  Šis nosaukums neskar nostājas par statusu un atbilst ANO DP Rezolūcijai 1244 (1999) un Starptautiskās Tiesas atzinumam par Kosovas neatkarības deklarāciju.

            (13)  Padomes Lēmums 2002/192/EK (2002. gada 28. februāris) par Īrijas lūgumu piedalīties dažu Šengenas acquis noteikumu īstenošanā (OV L 64, 7.3.2002., 20. lpp.).

            (14)  OV L 176, 10.7.1999., 31. lpp.

            (15)  OV L 53, 27.2.2008., 52. lpp.

            (16)  Padomes Lēmums 2008/146/EK (2008. gada 28. janvāris) par to, lai Eiropas Kopienas vārdā noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā (OV L 53, 27.2.2008., 1. lpp.).

            (17)  OV L 160, 18.6.2011., 21. lpp.

            (18)  Padomes Lēmums 2011/350/ES (2011. gada 7. marts) par to, lai Eiropas Savienības vārdā noslēgtu Protokolu starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu, Šveices Konfederāciju un Lihtenšteinas Firstisti par Lihtenšteinas Firstistes pievienošanos Nolīgumam starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā saistībā ar kontroles atcelšanu pie iekšējām robežām un personu pārvietošanos (OV L 160, 18.6.2011., 19. lpp.).


title: Eiropas Centrālās bankas Ieteikums (2020. gada 7. augusts) Eiropas Savienības Padomei par Suomen Pankki ārējiem revidentiem (ECB/2020/37) 2020/C 268/01

text:
               14.8.2020

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 268/1

      EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS IETEIKUMS
      (2020. gada 7. augusts)
      Eiropas Savienības Padomei par Suomen Pankki ārējiem revidentiem (ECB/2020/37)
      (2020/C 268/01)
      EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS PADOME,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību,
      ņemot vērā Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtus un jo īpaši to 27.1. pantu,
      tā kā:

                  (1)

                  Eiropas Centrālās bankas (ECB) un dalībvalstu, kuru valūta ir euro, nacionālo centrālo banku pārskatus revidē neatkarīgi ārējie revidenti, kurus ieteikusi ECB Padome un apstiprinājusi Eiropas Savienības Padome.

                  (2)

                     Suomen Pankki pašreizējo ārējo revidentu PricewaterhouseCoopers Oy pilnvaras beidzās pēc 2019. finanšu gada revīzijas pabeigšanas. Tādēļ jāieceļ ārējie revidenti laika posmam, kas sākas 2020. finanšu gadā.

                  (3)

                     Suomen Pankki par saviem ārējiem revidentiem 2020.–2025. finanšu gadam izvēlējusies KPMG Oy Ab,

            IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
      Tiek ieteikts par Suomen Pankki ārējiem revidentiem 2020.–2025. finanšu gadam iecelt KPMG Oy Ab.

         Frankfurtē pie Mainas, 2020. gada 7. augustā

               ECB prezidente

            Christine LAGARDE


title: Padomes Ieteikums (2021. gada 13 jūlijs) par eurozonas ekonomikas politiku 2021/C 283/01

text:
               15.7.2021

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 283/1

      PADOMES IETEIKUMS
      (2021. gada 13 jūlijs)
      par eurozonas ekonomikas politiku
      (2021/C 283/01)
      EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
      ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 136. pantu saistībā ar 121. panta 2. punktu,
      ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
      ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
      ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
      ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
      ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
      ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
      tā kā:

                  (1)

                  Covid-19 pandēmijas izraisītās krīzes rezultātā eurozonas ekonomika 2020. gada pirmajā pusē piedzīvoja pēkšņu un dziļu recesiju. Neņemot vērā spēcīgo ekonomikas atgūšanos 2020. gada trešajā ceturksnī līdztekus ierobežošanas pasākumu atcelšanai, Covid-19 izplatības palielināšanās un jaunie ierobežošanas pasākumi 2020. gada ceturtajā ceturksnī ir vēl vairāk palielinājuši nenoteiktību un apliecinājuši, ka eurozona joprojām ir neaizsargāta pret ieilgušo veselības krīzi. Covid-19 krīze ir izraisījusi vairākus lielus pieprasījuma un piedāvājuma satricinājumus, kas – saskaņā ar Komisijas dienestu 2020. gada rudens ekonomikas prognozēm – 2020. gadā, kā paredzēts, radīja iekšzemes kopprodukta (IKP) samazinājumu par 7,8 %. Attiecīgi tiek prognozēts, ka atveseļošana 2021. gadā būs lēnāka, nekā iepriekš gaidīts, un lielā izlaides starpība – aptuveni -7,0 % no potenciālā eurozonas IKP 2020. gadā – nebūs novērsta līdz 2021. gada beigām. Ievērojama nenoteiktība apēno ekonomikas perspektīvas, un tas ir saistīts ar Covid-19 pandēmijas attīstību un ekonomikas dalībnieku rīcības izmaiņām. Strauja rīcība valstu un Savienības līmenī, tostarp ar vienošanos, ko Eiropadome panākusi attiecībā uz Next Generation EU atveseļošanas instrumentu, ir būtiski palīdzējusi kompensēt dažas pieprasījuma un piedāvājuma satricinājumu negatīvās sekas un stabilizēt tirgus. Smagi ir cietis gan privātais patēriņš, gan ieguldījumi, kas savukārt ir negatīvi ietekmējis cenas un algas. Arī darba tirgus perspektīvas ir pasliktinājušās, tādējādi pārtraucot septiņus gadus ilgušo situācijas uzlabošanos. Bezdarba pieaugumu līdz šim ir mazinājuši sekmīgi īstenoti vērienīgi politikas pasākumi visās dalībvalstīs – piemēram, saīsināta darba laika shēmas un citi atbalsta politikas pasākumi ar mērķi nepieļaut masveida atlaišanu un lielus ienākumu zaudējumus – un attiecīgais kopējā nostrādāto stundu skaita samazinājums, kā arī aktivitātes līmeņa kritums.

                  (2)

                  Covid-19 krīze palielina ekonomiskās atšķirības starp eurozonas dalībvalstīm. Šo atšķirību pamatā ir vairāki faktori, tostarp šādi: Covid-19 satricinājuma intensitāte un ilgums, tādu nozaru relatīvais lielums un ekonomiskais nozīmīgums, kurās liela nozīme ir cilvēku kontaktiem, piemēram, tūrisms, darījumu braucieni un viesmīlības nozare, un atšķirības pieejamajā fiskālajā telpā. Minētās atšķirības ietekmē uzticēšanos, ieguldījumus un izaugsmes izredzes, kā arī reģionālās atšķirības, kas pastāvēja jau pirms Covid-19 krīzes, taču nu var vēl vairāk palielināties. Ilgtermiņā pastāv risks, ka pašreizējā krīze varētu pastāvīgi negatīvi ietekmēt potenciālo izaugsmi un ienākumu atšķirības, kam par iemeslu ir samazinājies cilvēkkapitāls un fiziskais – gan materiālais, gan nemateriālais – kapitāls. Minētā potenciālā negatīvā ietekme varētu nozīmēt vēl mazāku darba ražīguma un ienākumu pieaugumu un lielāku nevienlīdzību.

                  (3)

                  Savienības ātrā un enerģiskā reakcija, tostarp ar Next Generation EU instrumentu, kurā ietverts Atveseļošanas un noturības mehānisms (ANM), kas izveidots ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2021/241 (3), ir vairojusi uzticēšanos tirgum un apliecinājusi solidaritāti un vienotību dalībvalstu mērķī koordinēt savus centienus, lai atjaunotu ekonomikas izaugsmi un stiprinātu ekonomisko un sociālo noturību. Ļoti īsā termiņā tika panākta vienošanās par vairākiem jauniem instrumentiem, kas attiecas uz Savienību un eurozonu. Minētie instrumenti jau tagad veido drošības tīklu darba ņēmējiem, izmantojot Eiropas pagaidu atbalsta instrumentu bezdarba risku mazināšanai ārkārtas situācijā (SURE), kas izveidots ar Padomes Regulu (ES) 2020/672 (4), uzņēmumiem ar Eiropas Investīciju bankas Viseiropas garantiju shēmas palīdzību un dalībvalstīm, lai atbalstītu iekšzemes finansējumu tiešajām un netiešajām izmaksām saistībā ar veselības aprūpi, ārstēšanu un profilaksi Covid-19 krīzes sakarā, izmantojot Eiropas Stabilitātes mehānisma valdes 2020. gada 15. maijā pieņemto Eiropas Stabilitātes mehānisma pandēmijas krīzes atbalsta instrumentu. Savienības politikas reakcija arī ietvēra Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšanu, kā arī pagaidu regulējumu, kura mērķis ir ļaut izmantot Savienības valsts atbalsta noteikumos paredzēto elastību. Izmantojot Investīciju iniciatīvu reaģēšanai uz koronavīrusu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2020/460 (5) un papildināto investīciju iniciatīvu reaģēšanai uz koronavīrusu saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) 2020/558 (6), kohēzijas politikas līdzekļi tika novirzīti tur, kur tie visvairāk vajadzīgi.

                  (4)

                  Labi izstrādātas politikas īstenošana Next Generation EU un tās galvenā instrumenta – Atveseļošanas un noturības mehānisma – kontekstā dos jaunu impulsu dalībvalstīm sākt izaugsmi veicinošas reformas un paaugstināt ieguldījumu apmēru un kvalitāti saskaņā ar virzību uz noturības un zaļās un digitālās pārkārtošanās mērķiem. Minētajai īstenošanai būtu jāpalīdz attīstīt cilvēkkapitālu, atbalstīt darba ņēmēju sekmīgu pāreju no viena darba uz citu, kas – kopā ar kohēzijas politikas fondiem – būs svarīgi kohēzijas nodrošināšanai, kā arī veicināt nodarbinātību un ražīgumu un uzlabot ekonomisko un sociālo noturību. Ļoti svarīgi šajā sakarā ir Savienības izaugsmes mērķi, kā arī valstu strukturālie izaicinājumi, tostarp tie, kas apzināti konkrētām valstīm adresētajos 2019. un 2020. gada ieteikumos. Komisijas 2020. gada 17. septembra paziņojumā paredzētajā 2021. gada ilgtspējīgas izaugsmes stratēģijā, ar ko veicina minētos izaugsmes mērķus, ir ierosinātas šādas septiņas pamatiniciatīvas: 1) enerģētikas uzlabošana; 2) renovācija; 3) uzlāde un uzpilde; 4) savienojamība; 5) modernizācija; 6) paplašināšana; un 7) pārkvalifikācija un kvalifikācijas celšana. Minētās pamatiniciatīvas attiecas uz kopīgām problēmām, kuru risināšanai ir vajadzīgi koordinēti ieguldījumi un reforma. Šajās pamatjomās dalībvalstis tiek mudinātas mērķtiecīgi virzīt ieguldījumus, īstenot reformu un vēl vairāk integrēt savas vērtības ķēdes. Regulā (ES) 2021/241 ir paredzēts, ka eurozonas dalībvalstu atveseļošanas un noturības plāniem ir jāatbilst uzdevumiem un prioritātēm, kas apzināti Padomes ieteikumā par eurozonas ekonomikas politiku. Šāda atbilstība būtu jāņem vērā, novērtējot atveseļošanas un noturības plānus.

                  (5)

                  Eurozonai ir vajadzīgs tādu ekonomikas politikas pasākumu kopums, kas būtu stimulējošs, koordinēts, visaptverošs un konsekvents, lai mazinātu Covid-19 pandēmijas ietekmi, pilnībā ievērojot Līgumā noteiktos aizsardzības pasākumus saistībā ar attiecīgajām iestādēm. Tā mērķis ir ierobežot jebkādu negatīvu ilgtermiņa ietekmi uz darba tirgu, samazināt būtiskas ekonomiskas un sociālas atšķirības, novērst nelīdzsvarotību un citus nozīmīgus riskus makroekonomikai un – plašākā nozīmē – nepieļaut negatīvas sekas uz potenciālo izaugsmi un cenu stabilitāti un nodrošināt stabilas publiskās finanses vidējā termiņā. Lai nodrošinātu stimulējošu kopēju politikas nostāju attiecībā uz eurozonu, ir būtiski, lai līdztekus finanšu stabilitātei eurozonas politikas pasākumu kopuma trīs pamatdimensijas – monetārā, fiskālā un strukturālā – būtu savstarpēji saskaņotas.

                  (6)

                  Eiropas Centrālās bankas (ECB) laikus veikto monetārās politikas intervences pasākumu mērķis ir saglabāt monetārās politikas transmisijas kanālus neskartus un vidējā termiņā nodrošināt cenu stabilitāti. ECB paziņoja par ievērojamiem publiskā un privātā sektora aktīvu iepirkumiem saskaņā ar pandēmijas ārkārtas aktīvu iegādes programmu, kas izveidota ar Eiropas Centrālās Bankas Lēmumu (ES) 2020/440 (7), sasniedzot 1 850 miljardus EUR līdz vismaz 2022. gada marta beigām, kā arī saskaņā ar uzņēmumu sektora aktīvu iegādes programmu, kas izveidota ar Eiropas Centrālās Bankas Lēmumu (ES) 2016/948 (8), ar neto iepirkumiem 20 miljardu EUR apmērā mēnesī, kopā ar papildu finansējumu 120 miljardi EUR līdz 2020. gada beigām. Turklāt ECB piedāvā ilgāka termiņa refinansēšanas mērķoperācijas ar ļoti izdevīgiem nosacījumiem, atbalstot banku aizdevumus uzņēmumiem un mājsaimniecībām.

                  (7)

                  Fiskālā nostāja 2020. gadā bija lielā mērā ekspansīva un tiek prognozēts, ka 2021. gadā tā saglabāsies stimulējoša gan eurozonas, gan valstu līmenī, izņemot ārkārtas pasākumus, – un arī pateicoties dažiem jau paziņotiem atveseļošanas pasākumiem. Valstu fiskālās politikas koordinācija, ko veic, pilnībā ievērojot Stabilitātes un izaugsmes paktu, ir būtiska efektīvai reaģēšanai uz Covid-19 krīzi, ilgtspējīgai atveseļošanai un ekonomiskās un monetārās savienības (EMS) pareizai darbībai. Komisija 2020. gada 20. martā secināja, ka Savienības ekonomika piedzīvo nopietnu ekonomikas lejupslīdi un ka ir izpildīti nosacījumi Stabilitātes un izaugsmes pakta vispārējās izņēmuma klauzulas iedarbināšanai. Šo secinājumu 2020. gada 23. martā apstiprināja dalībvalstu finanšu ministri. Dalībvalstis ieviesa apjomīgus budžeta pasākumus, lai ierobežotu Covid-19 krīzi un sniegtu atbalstu īpaši skartajām privātpersonām un uzņēmumiem, kā arī ārkārtas likviditātes atbalstu, kas galvenokārt tika sniegts uzņēmumiem un bankām piešķirtu garantiju veidā, lai nodrošinātu kredītu plūsmu. Savienības līmenī tiks sniegts turpmāks koordinēts fiskālais atbalsts, jo īpaši ar Atveseļošanas un noturības mehānisma starpniecību, un 2021. gadā turpinās darboties vispārējā izņēmuma klauzula. 2021. gada pavasarī, ņemot vērā atjauninātās makroekonomiskās prognozes, Komisija atkārtoti izvērtēs situāciju un izsvērs vispārējās izņēmuma klauzulas piemērošanu.

                  (8)

                  Covid-19 krīzes izraisītajām ekonomiskajām sekām ir liela negatīvā ietekme uz publiskajām finansēm. Fiskālās politikas pārorientēšana uz piesardzīga vidēja termiņa fiskālā stāvokļa sasniegšanu, tostarp pakāpeniski atceļot ārkārtas pasākumus – brīdī, kad to pieļaus veselības un ekonomiskie apstākļi, – palīdzēs nodrošināt fiskālo stabilitāti vidējā termiņā. Šāda pārorientēšana būtu jādara tā, lai mazinātu krīzes sociālo ietekmi un ietekmi uz darba tirgu un veicinātu sociālo ilgtspēju. Īpaši svarīgas ir reformas, kuru mērķis ir uzlabot valstu budžetu struktūru un ilgākā termiņā nodrošināt fiskālo stabilitāti, tostarp ņemot vērā klimata pārmaiņas un problēmas veselības jomā. Valstu budžetu struktūras uzlabošana, kas jo īpaši panākama, veicot izdevumu pārskatīšanu un ieviešot efektīvas publiskā iepirkuma sistēmas, var radīt tik ļoti nepieciešamo fiskālo telpu. Videi draudzīga budžeta plānošanas prakse arī var palīdzēt risināt problēmas saistībā ar klimata pārmaiņu mazināšanu un pielāgošanos tām un saistībā ar vides aizsardzību. Veselības un sociālās aizsardzības sistēmas, kas ir adekvātas, efektīvas un iekļaujošas, sniedz tik ļoti nepieciešamo aizsardzību tiem, kuriem tā vajadzīga, tām ir svarīga nozīme kā automātiskiem stabilizatoriem, un ar šādu sistēmu palīdzību būtu jāsaglabā fiskālā stabilitāte. Līdzīgā kārtā arī reformas, kuras stiprina darba, kapitāla, produktu un pakalpojumu tirgu darbību (pateicoties šo reformu pienācīgai īstenošanai un secībai), palielina potenciālo izlaidi, vienlaikus nepieļaujot negatīvu īstermiņa ietekmi uz kopējo pieprasījumu.

                  (9)

                  Covid-19 krīze palielina to reformu nozīmīgumu, kuru mērķis ir efektīvākas un taisnīgākas publisko ieņēmumu sistēmas. Tā kā nodokļu īpatsvars darbaspēka izmaksās lielākajā daļā eurozonas dalībvalstu vēl aizvien ir augsts, minētās reformas ietver nodokļu sloga novirzīšanu uz nodokļu bāzēm ar mazāku negatīvo ietekmi uz darbaspēka piedāvājumu un pieprasījumu, ražīgumu, ieguldījumiem un izaugsmi, vienlaikus ņemot vērā saistīto ietekmi uz ienākumu sadalījumu. Ja lielākā mērā tiktu izmantoti vides nodokļi un/vai noteikta maksa par videi radītām negatīvām papildu sekām, tas varētu veicināt ilgtspējīgu izaugsmi, stimulējot “zaļāku” rīcību. Pasākumi, kuru mērķis ir agresīvas nodokļu plānošanas un nodokļu apiešanas novēršana gan starptautiskā mērogā, gan Savienībā, var padarīt nodokļu sistēmas efektīvākas un taisnīgākas. Turklāt globalizācijas dēļ ir jāpielāgo nodokļu sistēma, lai tā atbilstu modernai un arvien digitalizētākai ekonomikai gan Savienības, gan pasaules līmenī. Ekonomiskās sadarbības un attīstības organizācijas (ESAO) satvarā turpinās darbs, lai panāktu globālu uz konsensu balstītu risinājumu nolūkā pievērsties nodokļu problēmām, kuras izriet no ekonomikas digitalizācijas.

                  (10)

                  Ņemot vērā Covid-19 krīzes izraisīto augsto nenoteiktības līmeni un tā negatīvo ietekmi uz ieguldījumiem, īpaši svarīgi ir paātrināti īstenot reformas, ar kurām tiek novērsti šķēršļi ieguldījumiem un piedāvājuma puses ierobežojumi. Būtiski ir pasākumi, kas paātrina Savienības līdzekļu apguvi un resursu efektīvu un lietderīgu izmantošanu, it īpaši dalībvalstīs, kuras minētajās jomās atpaliek un kurās ar Savienības līdzekļiem tiek finansēts ievērojams ieguldījumu īpatsvars. Reformas, ar kurām samazina administratīvo slogu uzņēmumiem, piemēram, valsts pārvaldes iestāžu digitalizācija, tostarp elektroniskā identifikācija vai tiesu iestāžu reformas, un novērš līdzekļu ļaunprātīgu izmantošanu, piemēram, ar korupciju, krāpšanu vai nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizēšanu, var uzlabot uzņēmējdarbības vidi un palīdzēt veicināt privātos ieguldījumus, darbvietu radīšanu un uzņēmumu izveidi.

                  (11)

                  Covid-19 krīze daudziem uzņēmumiem ir radījusi būtiskus ieņēmumu zaudējumus, un tā apdraud uzņēmumu maksātspēju visā eurozonā. Efektīviem maksātnespējas regulējumiem ir izšķiroša nozīme, lai atbalstītu dzīvotspējīgus uzņēmumus, kas saskaras ar īslaicīgām problēmām, un nodrošinātu to uzņēmumu sakārtotu iziešanu no tirgus, kuri nav dzīvotspējīgi. Maksātnespējas regulējumu uzlabošana var arī palīdzēt novērst ieņēmumus nenesošo aizdevumu iespējamo pieaugumu un turpināt ekonomikas kreditēšanu, atvieglinot banku bilanču sakārtošanu un stimulējot ilgākā termiņā pārrobežu mēroga ieguldījumus. Šajā kontekstā tika pieņemta Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2019/1023 (9) ar nolūku ieviest minimālos standartus visu dalībvalstu tiesību aktos par maksātspēju, lai nodrošinātu, ka finansiālās grūtībās nonākušiem debitoriem ir pieejami preventīvās pārstrukturēšanas regulējumi, paredzētu procedūras, ar kurām tiek panākta tādu parādsaistību dzēšana, kas radušās uzņēmējiem ar pārmērīgām parādsaistībām, un palielinātu visu veidu maksātnespējas procedūru efektivitāti. Ir svarīgi turpināt Direktīvas (ES) 2019/1023 transponēšanu un īstenošanu. Kapitāla tirgu savienības rīcības plānā, kas noteikts Komisijas 2020. gada 24. septembra paziņojumā “Kapitāla tirgu savienība cilvēkiem un uzņēmumiem (jauns rīcības plāns)”, Komisija arī paziņoja par darbu virzībā uz minimālo saskaņošanu vai lielāku konverģenci nebanku finanšu iestāžu maksātnespējas mērķjomās. Papildus tam dalībvalstīm ir iespēja turpināt novērtēt savu maksātnespējas regulējumu efektivitāti un lietderību saskaņā ar starptautisko paraugpraksi un novērst atlikušos trūkumus.

                  (12)

                  Preču un pakalpojumu vienotā tirgus turpmāka padziļināšana un eurozonas pielāgošana digitālajam laikmetam var būt nozīmīgs izaugsmes, konverģences un noturības virzītājspēks. Vienotā valūta un vienotais tirgus darbojas roku rokā, lai radītu labākus apstākļus ekonomikas stabilizācijai un ilgtermiņa izaugsmei. Covid-19 krīze ir sekmējusi digitālo rīku izmantošanu, uzsvērusi digitālā vienotā tirgus nozīmi un paātrinājusi digitālo un bezskaidras naudas maksājumu metožu izmantošanu. Tomēr vienotais tirgus vēl aizvien ir nepilnīgs, it īpaši pakalpojumu jomā un, konkrētāk, mazumtirdzniecības un profesionālo pakalpojumu jomā. Vienotajam tirgum ir potenciāls ierobežot cenu elastīguma trūkumu, tādējādi radot ieguvumus gan monetārās politikas transmisijai, gan ekonomikas noturībai. Vienotais tirgus veicina arī ražošanas faktoru mobilitāti, kas ļauj nozarēm, reģioniem un dalībvalstīm samazināt ekonomiskās izmaksas, piemēram, saistībā ar bezdarbu, kuras rodas, reaģējot uz satricinājumiem. Lai panāktu vienotā preču un pakalpojumu tirgus vēl lielāku integrāciju, ir jāatceļ visi atlikušie, nevajadzīgie ierobežojumi, jāuzlabo tirgus uzraudzības mehānismi un jāveic pasākumi, lai garantētu, ka šādu mērķu sasniegšanai ir pieejamas vajadzīgās administratīvās spējas.

                  (13)

                  Reformas un ieguldījumi, ar ko uzlabo integrāciju darba tirgū un atvieglina darba ņēmēju pāreju no viena darba uz citu, īpašu uzmanību veltot digitālām un videi nekaitīgākām darbvietām, ir būtiski, lai palielinātu ekonomisko un sociālo noturību un atbalstītu atveseļošanu. Valstu un Savienības līmenī nekavējoties veiktie pasākumi ierobežoja negatīvo ekonomisko un sociālo ietekmi uz darba ņēmējiem. Vienlaikus vairākas ilgi gatavotas reformas tagad ir kļuvušas vēl steidzamākas, proti, efektīva aktīva darba tirgus politika, tostarp individualizēts atbalsts; izglītības un mācību sistēmu kvalitātes un iekļautības uzlabošana ar mērķi jau no agrīna vecuma uzlabot izglītības rezultātus; iedarbīgi pārkvalificēšanās un prasmju uzlabošanas pasākumi un ieguldījumi pieaugušo izglītībā, mācībās un tiešsaistes mācību platformās, prasmju trūkuma novēršana, visneaizsargātāko darbspējas vecuma iedzīvotāju grupu, tostarp jauniešu un ilgtermiņa bezdarbnieku, nodarbinātības izredžu palielināšana, kā arī dzimumu nelīdztiesības novēršana. Lai atbalstītu ilgtspējīgu un iekļaujošu atveseļošanu, ir ļoti svarīgi sekmēt kvalitatīvu darbvietu izveidi un uzlabot darba apstākļus, jo īpaši nodrošinot pienācīgas minimālās algas un novēršot darba tirgus segmentāciju un darbaspēka mobilitātes šķēršļus. Svarīga nozīme sekmīgā politikas izstrādē un īstenošanā ir sociālajam dialogam un darba koplīguma slēgšanas sarunām.

                  (14)

                  Piekļuve atbilstīgām, iekļaujošām un ilgtspējīgām veselības un sociālās aizsardzības sistēmām, kas Covid-19 krīzes laikā darbojas kā automātiski stabilizatori, ir svarīga ekonomiskajai un sociālajai noturībai. Piekļuve minētajām sistēmām palīdz saglabāt sociālo kohēziju, pienācīgu dzīves līmeni un labu iedzīvotāju veselību, kas visā ekonomikas ciklā ir ļoti būtiski ražīgai darba ekonomikai, un novērst nabadzību un sociālo atstumtību. Dalībvalstu prioritātei arī turpmāk ir jābūt ieguldījumiem, kuru mērķis ir atbalstīt veselības nozares reformas un noturīgas veselības aprūpes sistēmas. Būtiska nozīme politikas virzībā ir Eiropas sociālo tiesību pīlāra, ko Eiropas Parlaments, Padome un Komisija izsludināja 2017. gadā, īstenošanai. Covid-10 krīzes apstākļos vēl svarīgāka ir kļuvusi nepieciešamība nodrošināt pienācīgu sociālās aizsardzības segumu visiem – gan kvalitatīvas veselības aprūpes un ilgtermiņa aprūpes ziņā, gan attiecībā uz ienākumu aizstāšanu visiem darba ņēmējiem, tostarp darba ņēmējiem ar nestandarta līgumiem un pašnodarbinātajiem. Daudzas dalībvalstis ir pieņēmušas ienākumu atbalsta un sociālās palīdzības pagaidu pasākumus par labu neaizsargātām iedzīvotāju grupām ar ļoti zemiem ienākumiem un darba ņēmējiem, kuriem nav tiesību uz bezdarba pabalstiem. Ir veikti pasākumi attiecībā uz pabalstiem, atbilstības nosacījumiem un papildu pakalpojumiem natūrā. Sociālās aizsardzības sistēmu adekvātuma un seguma uzlabošana ir jāveic tā, lai nodrošinātu publisko finanšu ilgtermiņa stabilitāti un taisnīgumu starp paaudzēm.

                  (15)

                  Pēdējos gados ir panākts būtisks progress, taču Covid-19 krīzes ekonomiskās sekas ir radījušas jaunu spiedienu uz finanšu nozari. Sākoties pašreizējai krīzei, eurozonas bankām bija labākas zaudējumu absorbcijas spējas nekā laikā pirms pasaules finanšu krīzes sākuma. Apvienojumā ar monetārās un fiskālās politikas pasākumiem šis aspekts bija iemesls tam, ka, izņemot krīzes sākuma posmu, finansēšanas nosacījumi tirgos nekļuva stingrāki, un nodrošināja kredītu nepārtrauktu izsniegšanu privātajam sektoram. Krīze, visticamāk, radīs turpmāku spiedienu uz banku jau tā zemajiem rentabilitātes līmeņiem un ieņēmumus nenesošajiem aizdevumu rādītājiem. Šīs tendences varētu kavēt kredītu izsniegšanu ekonomikai, lai gan tas ir būtiski atveseļošanai. Lai gūtu panākumus šajā jomā, ir īpaši svarīgi attīstīt sekundārus tirgus ieņēmumu nenesošajiem aizdevumiem, attiecīgā gadījumā efektīvi izvietot valstu aktīvu pārvaldīšanas sabiedrības un reformēt maksātnespējas regulējumus, vienlaikus risinot strukturālas problēmas zemas rentabilitātes ziņā. Ātri un ievērojamā apmērā veiktie politikas pasākumi ir veicinājuši uzticēšanos un palīdzējuši saglabāt makrofinansiālo stabilitāti. Valsts aizdevumu garantiju shēmas palīdz atbalstīt ekonomikas kreditēšanu, aizsargāt uzņēmumus un mazināt saiknes ar banku nozari, taču tās rada arī iespējamas saistības dalībvalstu budžetiem. Maksātnespējas moratoriju pagarināšana un iecietības pasākumu piemērošana ieņēmumus nenesošiem aizdevumiem nozīmē sarežģīta līdzsvara panākšanu starp pastāvīga atbalsta nodrošināšanu dzīvotspējīgiem uzņēmumiem un līdzekļu nepareizas sadales risku, zaudējumu pieaugumu potenciāla bankrota gadījumā un mazāku skaidrību par pamatā esošo kredītkvalitāti.

                  (16)

                  Vēl aizvien ir svarīgi pabeigt EMS struktūras izveidi. Atlikušo trūkumu novēršana varētu vēl vairāk palielināt eurozonas stabilitāti un noturību, un tā attiecīgi stiprinātu euro starptautisko nozīmi, kas pēdējos gados kopumā ir saglabājusies stabila. Turpmākajos pasākumos būtu jāņem vērā atziņas, kas gūtas Eiropas visaptverošajā ekonomikas politikas reakcijā uz Covid-19 krīzi. Next Generation EU instrumentam ir ne tikai īstermiņa stabilizācijas ietekme un loma atveseļošanas atbalstīšanā, bet tas var ietekmēt EMS arī ilgtermiņā, stimulējot izaugsmi veicinošus ieguldījumus un strukturālās reformas un palielinot eurozonas noturību pret turpmākiem satricinājumiem. Euro valūtā emitēto parādzīmju, tostarp zaļo un sociālo obligāciju, liela apmēra emisija palielinās dziļumu un likviditāti augstas kvalitātes euro valūtā emitētu parāda vērtspapīru tirgū un var palīdzēt stiprināt euro starptautisko nozīmi. Tomēr ekonomiskajā un monetārajā savienībā vēl aizvien trūkst tādu svarīgu elementu kā, piemēram, pabeigta banku savienība un padziļināta kapitāla tirgu savienība. Banku savienības stiprināšanai joprojām ir izšķiroša nozīme. Tas prasa nekavējoties un ar vienādu vērienu, pamatojoties uz konsensu, turpināt darbu pie visiem elementiem, tostarp tiem, kas apspriesti augsta līmeņa darba grupā Eiropas noguldījumu apdrošināšanas sistēmas jautājumos. Eiropas uzraudzības mehānisma reformu paketes turpmāka īstenošana un – ņemot vērā gūto progresu riska samazināšanā un turpmākos pasākumus, kas izklāstīti Eurogrupas 2020. gada 30. novembra paziņojumā, – virzība uz vienotā noregulējuma fonda, kas izveidots ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 806/2014 (10), kopīgā atbalsta mehānisma stāšanos spēkā līdz 2022. gada sākumam, ir vēl viens svarīgs solis ceļā uz banku savienības izveides pabeigšanu un EMS stiprināšanu. Vajadzētu turpināt meklēt risinājumus, kā novērst ierobežojumus pašreizējā struktūrā, kurā tiek paredzēta likviditātes nodrošināšana noregulējumā. Kā apliecināts jaunajā, 2020. gada septembrī pieņemtajā rīcības plānā, kapitāla tirgu savienības padziļināšana ir viena no galvenajām prioritātēm. Spēcīga un noturīga EMS būs svarīga arī tādēļ, lai stiprinātu euro starptautisko nozīmi un nodrošinātu Savienības ekonomisko un finansiālo autonomiju, kā izklāstīts Komisijas 2021. gada 19. janvāra paziņojumā “Eiropas ekonomikas un finanšu sistēma: veicināt atvērtību, stiprumu un noturību”, vienlaikus pilnībā respektējot Savienības iekšējo tirgu un turpinot rīkoties atklātā un pārredzamā veidā attiecībā uz dalībvalstīm, kas nav eurozonas dalībnieces,

            AR ŠO IESAKA eurozonas dalībvalstīm individuāli, tostarp ar savu atveseļošanas un noturības plānu palīdzību, un kolektīvi Eurogrupas ietvaros 2021. un 2022. gadā veikt turpmāk minētos pasākumus.

                  1)

                  Nodrošināt tādu politisku nostāju, ar kuru tiek atbalstīta atveseļošana no Covid-19 krīzes. Tā kā ārkārtas situācija veselības jomā turpinās, pieņemt tādu fiskālo politiku, kas arī visā 2021. gadā turpina būt stimulējoša visās eurozonas dalībvalstīs. Pieņemt tādus politikas pasākumus, kas ir pielāgoti katras valsts konkrētajiem apstākļiem un kas ir savlaicīgi, pagaidu un mērķtiecīgi pasākumi. Turpināt koordinēt darbības, lai efektīvi vērstos pret Covid-19 pandēmiju, spēcinātu ekonomiku un atbalstītu ilgtspējīgu atveseļošanu. Tad, kad epidemioloģiskie un ekonomiskie apstākļi to ļaus, pakāpeniski izbeigt ārkārtas pasākumus, vienlaikus apkarojot krīzes ietekmi uz sociālo jomu un darba tirgu. Turpināt īstenot tādu fiskālo politiku, kuras mērķis ir panākt piesardzīgu vidēja termiņa fiskālo stāvokli un nodrošināt parāda ilgtspēju, vienlaikus veicinot ieguldījumus. Veikt reformas, ar kurām stiprina veselības aprūpes un sociālās aizsardzības sistēmu tvērumu, adekvātumu un ilgtspēju attiecībā uz visiem. Veltīt īpašu uzmanību budžeta pasākumu kvalitātei. Uzlabot publiskā iepirkuma sistēmas un publisko finanšu pārvaldību, tostarp jo īpaši ieguldījumu sistēmas un zaļās budžeta plānošanas instrumentu izmantošanu. Veikt izdevumu pārskatīšanu, lai publiskos izdevumus labāk koncentrētu uz atveseļošanas un noturības vajadzībām.

                  2)

                  Vēl vairāk uzlabot konverģenci, noturību un ilgtspējīgu un iekļaujošu izaugsmi. Mazināt turpmāku atšķirību risku un uzlabot ekonomisko un sociālo noturību eurozonā, turpinot risināt strukturālas problēmas, īstenojot reformas, ar kurām stiprina ražīgumu un nodarbinātību, nodrošina resursu raitu pārdali un uzlabo tirgu un publiskās pārvaldes darbību, palielinot publisko ieguldījumu apmēru un veicinot privātos ieguldījumus, lai atbalstītu taisnīgu un iekļaujošu atveseļošanu saskaņā ar zaļo un digitālo pārkārtošanos. Vēl vairāk integrēt preču un pakalpojumu vienoto tirgu, tostarp digitālo vienoto tirgu, atceļot nevajadzīgus ierobežojumus, uzlabojot tirgus uzraudzību un garantējot, ka ir pieejamas pietiekamas administratīvās spējas. Nodrošināt efektīvu aktīva darba tirgus politiku un atbalstīt profesionālas pārmaiņas, jo īpaši virzībā uz zaļo un digitālo ekonomiku. Veicināt taisnīgus darba apstākļus, novērst darba tirgus segmentāciju un stiprināt iekļaušanu. Nodrošināt sociālo partneru efektīvu iesaisti politikas veidošanā un stiprināt sociālo dialogu un darba koplīguma slēgšanas sarunas. Stiprināt iekļaujošas izglītības un mācību sistēmas un ieguldījumu prasmēs, novēršot prasmju trūkumu. Turpināt darbu Padomes ietvaros, lai ESAO iekļaujošajā satvarā par nodokļu bāzes samazināšanu un peļņas novirzīšanu rastu globālu uz konsensu balstītu risinājumu, kā novērst nodokļu problēmas, kas rodas no ekonomikas digitalizācijas, – cerot, ka vienošanās minētajā forumā tiks panākta līdz 2021. gada vidum. Iesaistīties attiecīgajā sagatavošanas darbā par turpmāko virzību, lai risinātu minētās digitālās ekonomikas nodokļu problēmas, tostarp, ja līdz 2021. gada vidum netiks panākts starptautisks konsenss. Panākt vēl lielāku progresu, lai apkarotu agresīvu nodokļu plānošanu, samazinātu nodokļu īpatsvaru darbaspēka izmaksās un atbalstītu pāreju uz oglekļa cenu noteikšanu un vides nodokļiem.

                  3)

                  Stiprināt valstu institucionālo sistēmu. Īstenot un paātrināt reformas, kuru mērķis ir novērst šķēršļus ieguldījumiem un nodrošināt Savienības līdzekļu, tostarp ar Atveseļošanas un noturības mehānisma palīdzību, efektīvu un savlaicīgu izmantošanu. Stiprināt valsts pārvaldes, tostarp tiesu iestāžu un veselības aprūpes sistēmu, kā arī valsts nodarbinātības dienestu efektivitāti un digitalizāciju. Samazināt administratīvo slogu uzņēmumiem un uzlabot uzņēmējdarbības vidi. Turpināt uzlabot regulējumus krāpšanas un korupcijas apkarošanai un nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas un terorisma finansēšanas novēršanai. Veicināt konkrētas darbības, lai palielinātu maksātnespējas regulējumu efektivitāti, lietderību un samērīgumu, apzinātu ieņēmumus nenesošus riska darījumus un nodrošinātu efektīvu kapitāla sadali.

                  4)

                  Nodrošināt makrofinansiālo stabilitāti. Saglabāt ekonomikas kredīta kanālus un pasākumus dzīvotspējīgu uzņēmumu atbalstam tik ilgi, cik tas nepieciešams vēl nepieredzētās Covid-19 krīzes izraisītajā ārkārtas situācijā. Uzturēt stabilas banku sektora bilances, tostarp turpinot novērst ieņēmumus nenesošu aizdevumu problēmu, kas cita starpā ir panākams, attīstot ieņēmumus nenesošu aizdevumu sekundāros tirgus.

                  5)

                  Pabeigt EMS izveidi un stiprināt euro starptautisko nozīmi. Panākt progresu EMS padziļināšanā, lai palielinātu eurozonas noturību, pabeidzot banku savienības izveidi, nekavējoties un ar vienādu vērienu turpinot strādāt pie visiem elementiem, tostarp tiem, kas apspriesti augsta līmeņa darba grupā Eiropas noguldījumu apdrošināšanas sistēmas jautājumos, un padziļinot kapitāla tirgu savienību, kā arī atbalstot iniciatīvas, ar kurām īsteno politiku tādās jomās kā digitālās finanšu darbības, mazumtirdzniecības finanšu pakalpojumi un ilgtspējīgs finansējums. Turpināt meklēt risinājumus, lai novērstu ierobežojumus pašreizējā struktūrā, kādā tiek paredzēta likviditātes nodrošināšana noregulējumā, un stiprināt Savienības regulatīvo un uzraudzības sistēmu, arī nodrošinot, lai nelikumīgi iegūtu līdzekļu legalizācijas novēršanas noteikumu uzraudzība un izpilde būtu konsekventa un efektīva.

            Turpmākajos pasākumos EMS padziļināšanā būtu jāņem vērā atziņas, kas gūtas Savienības visaptverošajā ekonomikas politikas reakcijā uz Covid-19 krīzi. Progress EMS padziļināšanā, ko panāk, pilnībā ievērojot Savienības iekšējo tirgu un atklātā un pārredzamā veidā attiecībā uz dalībvalstīm, kas nav eurozonas dalībnieces, palīdzēs stiprināt euro starptautisko nozīmi un veicinās Savienības ekonomiskās intereses globālā mērogā.

         Briselē, 2021. gada 13 jūlijā.

               Padomes vārdā –

               finanšu ministrs

            Andrej ŠIRCELJ

         (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

         (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

         (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2021/241 (2021. gada 12. februāris), ar ko izveido Atveseļošanas un noturības mehānismu (OV L 57, 18.2.2021., 17. lpp.).

         (4)  Padomes Regula (ES) 2020/672 (2020. gada 19. maijs), ar ko izveido Eiropas pagaidu atbalsta instrumentu bezdarba risku mazināšanai ārkārtas situācijā (SURE) pēc Covid-19 uzliesmojuma (OV L 159, 20.5.2020., 1. lpp.).

         (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2020/460 (2020. gada 30. marts), ar kuru groza Regulas (ES) Nr. 1301/2013, (ES) Nr. 1303/2013 un (ES) Nr. 508/2014 attiecībā uz īpašiem pasākumiem, kas nepieciešami, lai piesaistītu investīcijas dalībvalstu veselības aprūpes sistēmās un citos to ekonomikas sektoros, reaģējot uz Covid-19 uzliesmojumu (Investīciju iniciatīva reaģēšanai uz koronavīrusu) (OV L 99, 31.3.2020., 5. lpp.).

         (6)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2020/558 (2020. gada 23. aprīlis), ar ko Regulas (ES) Nr. 1301/2013 un (ES) Nr. 1303/2013 groza attiecībā uz īpašiem pasākumiem, lai nodrošinātu ārkārtas elastību Eiropas strukturālo un investīciju fondu izmantošanā, reaģējot uz Covid-19 uzliesmojumu (OV L 130, 24.4.2020., 1. lpp.).

         (7)  Eiropas Centrālās bankas Lēmums (ES) 2020/440 (2020. gada 24. marts) par pandēmijas ārkārtas aktīvu iegādes pagaidu programmu (ECB/2020/17) (OV L 91, 25.3.2020., 1. lpp.).

         (8)  Eiropas Centrālās bankas Lēmums (ES) 2016/948 (2016. gada 1. jūnijs) par uzņēmumu sektora aktīvu iegādes programmas īstenošanu (ECB/2016/16) (OV L 157, 15.6.2016., 28. lpp.).

         (9)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva (ES) 2019/1023 (2019. gada 20. jūnijs) par preventīvās pārstrukturēšanas regulējumu, parādsaistību dzēšanu un diskvalifikāciju un ar pārstrukturēšanu, maksātnespēju un parādsaistību dzēšanu saistīto procedūru efektivitātes palielināšanas pasākumiem un ar ko groza Direktīvu (ES) 2017/1132 (Direktīva par pārstrukturēšanu un maksātnespēju) (OV L 172, 26.6.2019., 18. lpp.).

         (10)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 806/2014 (2014. gada 15. jūlijs), ar ko izveido vienādus noteikumus un vienotu procedūru kredītiestāžu un noteiktu ieguldījumu brokeru sabiedrību noregulējumam, izmantojot vienotu noregulējuma mehānismu un vienotu noregulējuma fondu, un groza Regulu (ES) Nr. 1093/2010 (OV L 225, 30.7.2014., 1. lpp.).


title: Padomes Ieteikums (ES) 2021/1170 (2021. gada 15. jūlijs), ar ko groza Padomes Ieteikumu (ES) 2020/912 par pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES un iespējamu šāda ierobežojuma atcelšanu

text:
                  16.7.2021

                  LV

                  Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

                  L 255/3

         PADOMES IETEIKUMS (ES) 2021/1170
         (2021. gada 15. jūlijs),
         ar ko groza Padomes Ieteikumu (ES) 2020/912 par pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES un iespējamu šāda ierobežojuma atcelšanu
         EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
         ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 77. panta 2. punkta b) un e) apakšpunktu un 292. panta pirmo un otro teikumu,
         tā kā:

                     (1)

                     Padome 2020. gada 30. jūnijā pieņēma Ieteikumu par pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES un iespējamu šāda ierobežojuma atcelšanu (1) (“Padomes ieteikums”).

                     (2)

                     Kopš tā laika Padome ir pieņēmusi Ieteikumus (ES) 2020/1052 (2), (ES) 2020/1144 (3), (ES) 2020/1186 (4), (ES) 2020/1551 (5), (ES) 2020/2169 (6), (ES) 2021/89 (7), (ES) 2021/132 (8), (ES) 2021/767 (9), (ES) 2021/892 (10), (ES) 2021/992 (11) un (ES) 2021/1085 (12), ar ko groza Padomes Ieteikumu (ES) 2020/912 par pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES un iespējamu šāda ierobežojuma atcelšanu.

                     (3)

                     Padome 2021. gada 20. maijā pieņēma Ieteikumu (ES) 2021/816, ar ko groza Padomes Ieteikumu (ES) 2020/912 par pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES un iespējamu šāda ierobežojuma atcelšanu (13), lai atjauninātu kritērijus, kas tiek izmantoti nolūkā novērtēt to, vai nebūtiski ceļojumi no trešām valstīm ir droši un būtu jāatļauj.

                     (4)

                     Padomes ieteikums paredz, ka dalībvalstīm, sākot no 2020. gada 1. jūlija, būtu koordinētā veidā pakāpeniski jāatceļ pagaidu ierobežojums nebūtiskiem ceļojumiem uz ES attiecībā uz Padomes ieteikuma I pielikumā uzskaitīto trešo valstu iedzīvotājiem. Reizi divās nedēļās Padomei I pielikumā minētais trešo valstu saraksts būtu jāpārskata un vajadzības gadījumā jāatjaunina, vispirms veicot vispārēju izvērtējumu, balstoties uz Padomes ieteikumā minēto metodiku, kritērijiem un informāciju, un pēc rūpīgas konsultēšanās ar Komisiju un attiecīgajām ES aģentūrām un dienestiem.

                     (5)

                     Kopš tā laika Padomē ir notikušas diskusijas, rūpīgi konsultējoties ar Komisiju un attiecīgajām ES aģentūrām un dienestiem, par Padomes ieteikuma I pielikumā iekļautā trešo valstu saraksta pārskatīšanu un piemērojot kritērijus un metodiku, kas noteikti Padomes Ieteikumā, kurā grozījumi izdarīti ar Ieteikumu 2021/816. Šo diskusiju rezultātā būtu jāgroza I pielikumā iekļautais trešo valstu saraksts. Konkrēti, no saraksta būtu jāsvītro Ruanda un Taizeme, un sarakstam būtu jāpievieno Ukraina.

                     (6)

                     Robežkontrole ir ne tikai tās dalībvalsts interesēs, pie kuras ārējām robežām to veic, bet arī visu to dalībvalstu interesēs, kuras ir atcēlušas iekšējo robežkontroli. Tādēļ dalībvalstīm būtu jānodrošina, ka pie ārējām robežām veiktie pasākumi tiek koordinēti, lai nodrošinātu labu Šengenas zonas darbību. Šajā nolūkā dalībvalstīm, sākot ar 2021. gada 15. jūliju, būtu koordinētā veidā jāturpina atcelt pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES attiecībā uz to trešo valstu, īpašās pārvaldes apgabalu un citu administratīvi teritoriālo vienību iedzīvotājiem, kuras uzskaitītas I pielikumā Padomes ieteikumā, kas grozīts ar šo ieteikumu.

                     (7)

                     Saskaņā ar 1. un 2. pantu Protokolā Nr. 22 par Dānijas nostāju, kas pievienots Līgumam par Eiropas Savienību un LESD, Dānija nepiedalās šā ieteikuma pieņemšanā, un Dānijai šis ieteikums nav saistošs un nav jāpiemēro. Tā kā šis ieteikums pilnveido Šengenas acquis, Dānija saskaņā ar minētā protokola 4. pantu sešos mēnešos pēc tam, kad Padome ir pieņēmusi lēmumu par šo ieteikumu, izlemj, vai tā šo ieteikumu ieviesīs.

                     (8)

                     Šis ieteikums ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuru īstenošanā Īrija nepiedalās saskaņā ar Padomes Lēmumu 2002/192/EK (14); tādēļ Īrija nepiedalās šā ieteikuma pieņemšanā, un Īrijai šis ieteikums nav saistošs un nav jāpiemēro.

                     (9)

                     Attiecībā uz Islandi un Norvēģiju – saskaņā ar Nolīgumu starp Eiropas Savienības Padomi un Islandes Republiku un Norvēģijas Karalisti par šo valstu asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā, šis ieteikums ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuri attiecas uz jomu, kas minēta Padomes Lēmuma 1999/437/EK (15) 1. panta A. punktā.

                     (10)

                     Attiecībā uz Šveici – saskaņā ar Nolīgumu starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā šis ieteikums ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuri attiecas uz jomu, kas minēta Lēmuma 1999/437/EK (16) 1. panta A. punktā, to lasot saistībā ar Padomes Lēmuma 2008/146/EK (17) 3. pantu.

                     (11)

                     Attiecībā uz Lihtenšteinu – saskaņā ar Protokolu starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu, Šveices Konfederāciju un Lihtenšteinas Firstisti par Lihtenšteinas Firstistes pievienošanos Nolīgumam starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā, šis ieteikums ir to Šengenas acquis noteikumu pilnveidošana, kuri attiecas uz jomu, kas minēta Lēmuma 1999/437/EK (18) 1. panta A. punktā, to lasot saistībā ar Lēmuma 2011/350/ES (19) 3. pantu,

               IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
         Padomes Ieteikumu (ES) 2020/912 par pagaidu ierobežojumu nebūtiskiem ceļojumiem uz ES un iespējamu šāda ierobežojuma atcelšanu, kas grozīts ar Ieteikumiem (ES) 2020/1052, (ES) 2020/1144, (ES) 2020/1186, (ES) 2020/1551, (ES) 2020/2169, (ES) 2021/89, (ES) 2021/132, (ES) 2021/767, (ES) 2021/816, (ES) 2021/892, (ES) 2021/992 un (ES) 2021/1085, groza šādi:

                     1)

                     Padomes ieteikuma 1. punkta pirmo daļu aizstāj ar šādu:

                                 1.

                                 Dalībvalstīm, sākot ar 2021. gada 15. jūliju, būtu koordinētā veidā pakāpeniski jāatceļ pagaidu ierobežojums nebūtiskiem ceļojumiem uz ES attiecībā uz I pielikumā uzskaitīto trešo valstu iedzīvotājiem.

                     2)

                     ieteikuma I pielikumu aizstāj ar šādu:

                           “I PIELIKUMS
                           Trešās valstis, īpašās pārvaldes apgabali un citas administratīvi teritoriālās vienības, kuru iedzīvotājus nebūtu jāskar pagaidu ierobežojumam pie ārējām robežām nebūtiskiem ceļojumiem uz ES:

                                       I.

                                       VALSTIS

                                                   1.

                                                   ALBĀNIJA

                                                   2.

                                                   ARMĒNIJA

                                                   3.

                                                   AUSTRĀLIJA

                                                   4.

                                                   AZERBAIDŽĀNA

                                                   5.

                                                   BOSNIJA UN HERCEGOVINA

                                                   6.

                                                   BRUNEJAS DARUSALAMAS VALSTS

                                                   7.

                                                   KANĀDA

                                                   8.

                                                   IZRAĒLA

                                                   9.

                                                   JAPĀNA

                                                   10.

                                                   JORDĀNIJA

                                                   11.

                                                   LIBĀNA

                                                   12.

                                                   MELNKALNE

                                                   13.

                                                   JAUNZĒLANDE

                                                   14.

                                                   KATARA

                                                   15.

                                                   MOLDOVAS REPUBLIKA

                                                   16.

                                                   ZIEMEĻMAĶEDONIJAS REPUBLIKA

                                                   17.

                                                   SAŪDA ARĀBIJA

                                                   18.

                                                   SERBIJA

                                                   19.

                                                   SINGAPŪRA

                                                   20.

                                                   DIENVIDKOREJA

                                                   21.

                                                   UKRAINA

                                                   22.

                                                   AMERIKAS SAVIENOTĀS VALSTIS

                                                   23.

                                                   ĶĪNA ((*))

                                       II.

                                       ĶĪNAS TAUTAS REPUBLIKAS ĪPAŠĀS PĀRVALDES APGABALI

                                                   Honkongas Īpašās Pārvaldes Apgabals

                                                   Makao Īpašās Pārvaldes Apgabals

                                       III.

                                       ADMINISTRATĪVI TERITORIĀLĀS VIENĪBAS, KO VISMAZ VIENA DALĪBVALSTS NEATZĪST PAR VALSTĪM

                                                   Kosova (*)

                                                   Taivāna

                        ((*))  ja tiek apstiprināta savstarpība."

                        (*)  Šis nosaukums neskar nostājas par statusu un atbilst ANO DP Rezolūcijai 1244 (1999) un Starptautiskās Tiesas atzinumam par Kosovas neatkarības deklarāciju."

            Briselē, 2021. gada 15. jūlijā

                  Padomes vārdā –

                  priekšsēdētājs

               G. DOVŽAN

            (1)  OV L 208I, 1.7.2020., 1. lpp.

            (2)  OV L 230, 17.7.2020., 26. lpp.

            (3)  OV L 248, 31.7.2020., 26. lpp.

            (4)  OV L 261, 11.8.2020., 83. lpp.

            (5)  OV L 354, 26.10.2020., 19. lpp.

            (6)  OV L 431, 21.12.2020., 75. lpp.

            (7)  OV L 33, 29.1.2021., 1. lpp.

            (8)  OV L 41, 4.2.2021., 1. lpp.

            (9)  OV L 165I, 11.5.2021., 66. lpp.

            (10)  OV L 198, 4.6.2021., 1. lpp.

            (11)  OV L 221, 21.6.2021., 12. lpp.

            (12)  OV L 235, 2.7.2021., 27. lpp.

            (13)  OV L 182, 21.5.2021., 1. lpp.

            (14)  Padomes Lēmums 2002/192/EK (2002. gada 28. februāris) par Īrijas lūgumu piedalīties dažu Šengenas acquis noteikumu īstenošanā (OV L 64, 7.3.2002., 20. lpp.).

            (15)  OV L 176, 10.7.1999., 31. lpp.

            (16)  OV L 53, 27.2.2008., 52. lpp.

            (17)  Padomes Lēmums 2008/146/EK (2008. gada 28. janvāris) par to, lai Eiropas Kopienas vārdā noslēgtu Nolīgumu starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā (OV L 53, 27.2.2008., 1. lpp.).

            (18)  OV L 160, 18.6.2011., 21. lpp.

            (19)  Padomes Lēmums 2011/350/ES (2011. gada 7. marts) par to, lai Eiropas Savienības vārdā noslēgtu Protokolu starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu, Šveices Konfederāciju un Lihtenšteinas Firstisti par Lihtenšteinas Firstistes pievienošanos Nolīgumam starp Eiropas Savienību, Eiropas Kopienu un Šveices Konfederāciju par Šveices Konfederācijas asociēšanu Šengenas acquis īstenošanā, piemērošanā un pilnveidošanā saistībā ar kontroles atcelšanu pie iekšējām robežām un personu pārvietošanos (OV L 160, 18.6.2011., 19. lpp.).