title: Padomes Ieteikums ( 2013. gada 9. jūlijs ) par Lietuvas 2013. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Lietuvas konverģences programmu 2012.–2016. gadam

text:
               30.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/51

      PADOMES IETEIKUMS

   (2013. gada 9. jūlijs)
   par Lietuvas 2013. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Lietuvas konverģences programmu 2012.–2016. gadam
   2013/C 217/13
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam uzsākt jaunu nodarbinātības un izaugsmes stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam pamatā būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.) un 2010. gada 21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (2), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Dalībvalstu valsts vai valdības vadītāji 2012. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu par Izaugsmes un nodarbinātības paktu, kas ir saskaņots pamats rīcībai valstu, ES un eurozonas līmenī, izmantojot visas iespējamās sviras, instrumentus un politiku. Viņi pieņēma lēmumu par rīcību, kas jāveic dalībvalstu līmenī, jo īpaši paužot ciešu apņemšanos sasniegt stratēģijas “Eiropa 2020” mērķus un īstenot konkrētām valstīm adresētos ieteikumus.

               (4)

               Padome 2012. gada 10. jūlijā pieņēma ieteikumu (3) par Lietuvas 2012. gada valsts reformu programmu un sniedza atzinumu par Lietuvas stabilitātes programmu 2012.–2015. gadam.

               (5)

               Komisija 2012. gada 28. novembrī pieņēma Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot ekonomikas politikas koordinēšanas 2013. gada Eiropas pusgadu. Komisija, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (4), 2012. gada 28. novembrī pieņēma arī Brīdinājuma mehānisma ziņojumu, kurā Lietuva netika norādīta kā viena no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (6)

               Eiropas Parlaments ir bijis pienācīgi iesaistīts Eiropas pusgada norisēs saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, un 2013. gada 7. februārī tas pieņēma rezolūciju par nodarbinātību un sociālajiem aspektiem 2013. gada Gada izaugsmes pētījumā un rezolūciju par ieguldījumu 2013. gada Gada izaugsmes pētījumā.

               (7)

               Eiropadome 2013. gada 14. martā apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes sekmēšanai. Tā uzsvēra, ka jāpanāk diferencēta, izaugsmei labvēlīga fiskālā konsolidācija, jāatjauno parastie kreditēšanas nosacījumi ekonomikai, jāveicina izaugsme un konkurētspēja, jārisina bezdarba problēma un krīzes sociālās sekas un jāmodernizē valsts pārvalde.

               (8)

               Lietuva 2013. gada 9. aprīlī iesniedza savu 2013. gada valsts reformu programmu un 2013. gada 26. aprīlī – savu konverģences programmu laikposmam no 2012. līdz 2016. gadam. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (9)

               Pamatojoties uz stabilitātes programmas izvērtējumu, ievērojot Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka programmas budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomiskais scenārijs ir ticams un lielā mērā atbilst Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozēs sniegtajam vērtējumam. Pateicoties vērienīgai fiskālajai konsolidācijai, kas veikta kopš 2009. gada, vispārējās valdības budžeta deficīts 2012. gadā ir samazināts līdz 3,2 % no IKP, kas uzskatāms par pietiekamu apmēru, lai atceltu lēmumu par pārmērīga budžeta deficīta pastāvēšanu, ņemot vērā pensiju sistēmas reformas izmaksas. Deficīta samazinājums zināmā mērā ir balstīts arī uz spēcīgu ekonomikas izaugsmi un izdevumu pagaidu iesaldēšanu. Konverģences programmā vidējā termiņa mērķis (VTM) ir grozīts no + 0,5 % uz – 1,0 %, kas joprojām atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta mērķiem.
               Konverģences programmā izklāstītās budžeta stratēģijas mērķis ir VTM izpildīt līdz 2016. gadam. Pamatojoties uz (pārrēķinātu) strukturālo budžeta bilanci, virzībā uz VTM ikgadējais progress strukturālā izteiksmē ir lielāks nekā 0,5 % no IKP. Programmas aptvertajā laikposmā Stabilitātes un izaugsmes pakta izdevumu kritērijs ir izpildīts. Sākumposmā paredzēta mazliet lielāka korekcija, kas galvenokārt balstās uz izdevumu ierobežošanu, un to tikai daļēji atbalsta konkrēti pasākumi, tostarp vienreizēji, kas ne vienmēr ir precizēti. Saskaņā ar Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozi paredzams, ka strukturālās korekcijas 2013. gadā būs 0,3 % no IKP, bet 2014. gadā 0,0 % no IKP, līdz ar to neizpildot vajadzīgo rādītāju 0,5 % apmērā no IKP, un tas rada bažas par konverģences programmā izvēlēto korekciju virzību. Vēl ir jāprecizē turpmāki konsolidācijas pasākumi, un būtu jāapsver strukturālas reformas, tostarp pāreja uz pasākumiem, kuru pamatā ir ieņēmumi. Vispārējās valdības parāds paliek zemāks nekā 60 % no IKP, 2012. gadā sasniedzot 40,7 %, un paredzams, ka programmas aptvertajā laikposmā tas nedaudz samazināsies. Konverģences programmā paredzēts, ka parāds 2013. gadā samazināsies līdz 39,7 % un līdz 2016. gadam kritīsies līdz 34,5 %, bet saskaņā ar Komisijas dienestu 2013. gada pavasara prognozēm tas 2013. gadā samazināsies līdz 40,1 % un 2014. gadā līdz 39,4 %. Atšķirības galvenokārt izskaidrojamas ar to, ka konverģences programmā izmantots zemāks pieņēmums par deficīta apmēru.

               (10)

               Lai gan gadu gaitā Lietuvas situācija attiecībā uz budžeta deficītu ir uzlabojusies, tai joprojām nav pietiekamas fiskālās telpas, lai reaģētu uz nelabvēlīgiem satricinājumiem. Tomēr pastāv iespējas noteikt mazāk kropļojošus nodokļus un veikt turpmākus uzlabojumus attiecībā uz nodokļu saistību izpildi. Lietuvā joprojām ir viszemākā nodokļu un IKP attiecība Savienībā, un konsolidācija galvenokārt tikusi koncentrēta uz izdevumiem. Pastāv iespēja rast nodokļu ieņēmumu papildu avotus, kas vismazāk kaitētu izaugsmei, piemēram, tādus kā vides nodokļi un regulāri nodokļi par nekustamo īpašumu. Lai gan Lietuva ir veikusi pasākumus, lai palielinātu regulāro īpašuma nodokļu ieņēmumus, izskatās, ka pastāv iespējas veikt turpmākus centienus. Lietuvas ieņēmumi no vides nodokļiem krītas un 2011. gadā bija otrie zemākie Savienībā, kas izskaidrojams arī ar to, ka Lietuvas ieņēmumi no transporta nodokļiem ir viszemākie Savienībā. Tas nesekmē Lietuvas ekonomikas augstās energointensitātes krišanos. Vienlaikus fiskālās konsolidācijas centienos būtu jāpiešķir prioritāte izdevumiem, kas sekmē izaugsmi, piemēram, izdevumiem pētniecībai un izglītībai. Ir aizkavējusies tiesiskā regulējuma īstenošana, ar ko tiek stiprināta fiskālā sistēma. Lietuvas fiskālā sistēma nav spējusi novērst ciklisku fiskālo politiku straujas izaugsmes gados. Likuma par budžeta struktūru grozījums 2012. gadā ir solis pareizajā virzienā. Ir nepieciešams uzlabot budžeta procedūras uzraudzību, pārskatatbildību un izpildi, jo īpaši attiecībā uz pašvaldībām, un nodrošināt vidēja termiņa sistēmas saistošo raksturu.

               (11)

               Demogrāfiskā attīstība rada problēmas attiecībā uz Lietuvas fiskālo ilgtspēju ilgtermiņā. Tāpēc arvien ir svarīgi īstenot visaptverošu pensiju reformu, lai nodrošinātu gan pensiju ilgtspēju, gan atbilstīgumu. Pensiju atbilstīgums ir problemātisks jautājums, jo vecāka gadagājuma iedzīvotājus ļoti apdraud nabadzība un sociālā atstumtība. Pensiju uzkrājumu sistēmas 2012. gada reforma sekmē otrā līmeņa pensiju papildināšanu ar finansiāliem stimuliem no valsts budžeta. Šīs reformas satvarā turklāt ir paredzēta iespēja pārejas laikā atteikties no privātiem pensiju uzkrājumiem un pāriet atpakaļ uz valsts sociālās apdrošināšanas fondu, kā arī iecerēts pakāpeniski palielināt pensionēšanās vecumu. Reforma stāsies spēkā 2014. gada 1. janvārī. Šie ir svarīgi, taču nesaistīti soļi pareizajā virzienā, un ir nepieciešamas būtiskākas izmaiņas, jo īpaši pirmā pensiju līmeņa satvarā. Turklāt būtu jāveic pasākumi, lai veicinātu vecāka gadagājuma darba ņēmēju nodarbināmību un vecāka gadagājuma iedzīvotājiem piemērotu darba vidi.

               (12)

               Svarīgs uzdevums joprojām ir risināt bezdarbu un mazkvalificēta darbaspēka dalības darba tirgū zemo rādītāju. No augsta bezdarba līmeņa īpaši cieš gados jauni un mazkvalificēti iedzīvotāji. Krīzes laikā īpaši acīmredzama kļuva prasmju neatbilstība, un šīs problēmas apmērs turpina augt, liekot domāt par strukturāliem trūkumiem izglītības jomā un darba tirgus politikā. No tā izrietošo kvalificēta darbaspēka trūkumu saasina augstie emigrācijas rādītāji. Līdz ar to ir nepieciešami papildu pasākumi, lai uzlabotu darba tirgus elastību un palielinātu dalības rādītāju darba tirgū, īpaši attiecībā uz jauniešiem, mazkvalificētu un vecāka gadagājuma darba ņēmējiem. Aktīvu darba tirgus pasākumu kopējais tvērums un katram atsevišķam pasākumam paredzētais finansējums joprojām nav pietiekami, un pasākumi tiek slikti mērķorientēti uz mazkvalificēto darbaspēku un ilgstošiem bezdarbniekiem. Ar sociālo partneru līdzdalību visaptveroši pārskatot darba tiesisko regulējumu, varētu konstatēt nevajadzīgus ierobežojumus un administratīvus šķēršļus, kas attiecas uz elastīgām līgumiskām attiecībām, atlaišanas kārtību un elastīgiem darba laika režīmiem. Lai nodrošinātu labāku pāreju no izglītības uz darba tirgu, varētu palielināt mācekļu vietu un prakses vietu pievilcību.

               (13)

               Nabadzības un sociālās atstumtības rādītāji joprojām ir satraucoši augsti. Īpašas bažas rada bērnu nabadzības rādītāju paaugstināšanās. 2012. gadā tika sākti naudā sniegtās sociālās palīdzības reformas pasākumi, kuru uzdevums ir uzlabot darba stimulus (no nodarbinātības atkarīgi pabalsti ilgtermiņa bezdarbniekiem, sociālo pabalstu pakāpeniska samazināšana neaktīviem darbspējīga vecuma iedzīvotājiem) un samazināt nabadzību. Piecās pašvaldībās īstenotā izmēģinājuma projektā tika gūti iespaidīgi rezultāti izdevumu samazināšanas un saņēmēju labākas mērķorientēšanas ziņā. Nu ir jāievieš pārraudzības sistēma, lai izvērtētu šī projekta efektivitāti un tā ietekmi uz nabadzības un sociālās atstumtības mazināšanu. Reforma būtu jāsaista arī ar aktivizācijas pasākumiem, kas palielina dalību, jo īpaši attiecībā uz ilgtermiņa sociālo pabalstu saņēmējiem. Starp nabadzības mazināšanai veiktajiem pasākumiem minama sociālo pabalstu seguma paplašināšana un jauna metode pabalstu apmēra aprēķināšanai. Turklāt no 2013. gada 1. janvāra minimālā alga tika palielināta par 18 %, un tas varētu palīdzēt mazināt “ekonomiskās pasivitātes slazdu” un nodarbinātu personu nabadzību. Ņemot vērā problēmas apmērus, šie pasākumi tomēr šķiet nepietiekami, un trūkst visaptverošas stratēģijas vai rīcības plāna nabadzības izskaušanai.

               (14)

               Valdība kopš 2010. gada veic valsts uzņēmumu (VU) vērienīgu reformu. Šī reforma ir būtiska un ticama, un tā ietver gan tiesību aktu grozījumus, gan organizatoriskas izmaiņas. Reformas regulatīvie aspekti jau ir īstenoti, un ir panākts, ka tiek plaši ievērotas prasības sniegt ziņojumus. Nu svarīgs uzdevums ir novērst interešu konfliktu attiecībā uz regulatīvajām un neregulatīvajām funkcijām un nodalīt VU komerciālās darbības no nekomerciālajām. Kad šī reforma būs pilnībā īstenota, tā palīdzēs sekmēt konkurētspēju un izaugsmi. Tāpēc būs svarīgi uzraudzīt tās izpildi.

               (15)

               Joprojām nepietiekami izstrādāti ir elektrotīklu un gāzes tīklu savienojumi ar kaimiņiem. Tā rezultātā konkurence enerģētikas nozarē ir ļoti ierobežota, un enerģijas cenas ir augstas. Turklāt joprojām pastāv problēmas ar energoefektivitāti. Progress ēku atjaunošanā ir gauss, tostarp attiecībā uz ieguldījumiem no JESSICA līdzdalības fonda, un nav atrisinātas būtiskas problēmas privāto mājokļu atjaunošanas jomā.

               (16)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi visaptverošu Lietuvas ekonomikas politikas analīzi. Tā ir izvērtējusi valsts reformu programmu un konverģences programmu. Tā ir ņēmusi vērā ne tikai to lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidei Lietuvā, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā vajadzību nostiprināt Savienības vispārējo ekonomikas pārvaldību, kas panākams, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1. līdz 6. ieteikumā.

               (17)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi konverģences programmu, un tās atzinums (5) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā,

         AR ŠO IESAKA Lietuvai laikposmā no 2013. gada līdz 2014. gadam rīkoties šādi.

               1.

               Nodrošināt izaugsmei labvēlīgu fiskālo konsolidāciju un īstenot plānoto budžeta stratēģiju, veicot strukturālās korekcijas, kas Lietuvai ļaus sasniegt VTM. Piešķirt prioritāti izaugsmi sekmējošiem izdevumiem. Turpināt stiprināt fiskālo sistēmu, jo īpaši vidējā termiņa budžeta struktūrā nodrošinot izpildāmas un saistošas izdevumu maksimālās robežas. Pārskatīt nodokļu sistēmu un apsvērt to nodokļu palielināšanu, kas vismazāk kaitē izaugsmei, kā, piemēram, regulārie īpašuma nodokļi un vides nodokļi, tostarp ieviešot nodokli automobiļiem, vienlaikus turpinot uzlabot nodokļu saistību izpildi.

               2.

               Pieņemt un īstenot tiesību aktus par visaptverošu pensiju sistēmas reformu. Likumā noteikto pensionēšanās vecumu pielāgot paredzamajam dzīves ilgumam, ierobežot priekšlaicīgas pensionēšanās iespējas, izstrādāt skaidrus noteikumus pensiju indeksācijai un veicināt papildu ietaupījumu shēmu izmantošanu, vienlaikus nodrošinot noritošo reformu īstenošanu. Līdz ar pensiju reformu veikt pasākumus vecāka gadagājuma darba ņēmēju nodarbināmības veicināšanai.

               3.

               Novērst mazkvalificēta darbaspēka un ilgstošu bezdarbnieku augsto bezdarba līmeni, novirzot līdzekļus aktīvai darba tirgus politikai un vienlaikus paplašinot tās tvērumu un uzlabojot tās efektivitāti. Celt jauniešu nodarbināmību, piemēram, izmantojot garantiju jauniešiem, uzlabot mācekļu programmu īstenošanu un efektivitāti un risināt prasmju ilgstošo neatbilstību. Apspriežoties ar sociālajiem partneriem, pārskatīt darba tiesību aktu atbilstīgumu attiecībā uz elastīgām līgumiskām attiecībām, atlaišanas noteikumiem un elastīgiem darba laika režīmiem.

               4.

               Īstenot konkrētus, mērķorientētus pasākumus nabadzības un sociālās atstumtības mazināšanai. Turpināt stiprināt saiknes starp naudā sniegtas sociālās palīdzības reformu un aktivizācijas pasākumiem.

               5.

               Pabeigt VU reformas īstenošanu, jo īpaši nodrošinot īpašumtiesību un regulatīvo funkciju nodalīšanu, un rūpīgi uzraudzīt reformas prasību izpildi.

               6.

               Izvērst pasākumus, lai uzlabotu ēku energoefektivitāti, tostarp novēršot šķēršļus un ātri ieviešot līdzdalības fondu. Veicināt konkurenci enerģētikas tīklu jomā, uzlabojot gan elektroenerģijas, gan gāzes tīklu starpsavienojamību ar citām dalībvalstīm.

      Briselē, 2013. gada 9. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         R. ŠADŽIUS

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Saglabātas 2013. gadam ar Padomes Lēmums 2013/208/ES (2013. gada 22. aprīlis) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (OV L 118, 30.4.2013., 21. lpp.).

      (3)  OV C 219, 24.7.2012., 54. lpp.

      (4)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (5)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.


title: Padomes Ieteikums (2016. gada 12. jūlijs) par Polijas 2016. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Polijas 2016. gada konverģences programmu

text:
               18.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 299/15

         PADOMES IETEIKUMS
   (2016. gada 12. jūlijs)
   par Polijas 2016. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Polijas 2016. gada konverģences programmu
   (2016/C 299/04)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Komisija 2015. gada 26. novembrī pieņēma Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot 2016. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgadu. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes Eiropadome apstiprināja 2016. gada 17.–18. martā. Komisija, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2), 2015. gada 26. novembrī pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Polija nebija minēta to dalībvalstu vidū, kurām paredzēts veikt padziļinātu pārskatu.

               (2)

               2016. gada ziņojums par Poliju tika publicēts 2016. gada 26. februārī. Tajā tika izvērtēti Polijas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti Padomes 2015. gada 14. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, un Polijas progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu.

               (3)

               Polija 2016. gada 28. aprīlī iesniedza savu 2016. gada valsts reformu programmu un 2016. gada konverģences programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (4)

               Attiecīgie konkrētai valstij adresētie ieteikumi iekļauti Eiropas strukturālo un investīciju fondu 2014.–2020. gadam plānošanā. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013 23. pantā (3), Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerattiecību nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Komisija ir sniegusi papildu norādes par to, kā tā izmantos šo noteikumu norādēs par to pasākumu piemērošanu, kuri saista Eiropas strukturālo un investīciju fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību.

               (5)

               Uz Poliju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa. Valdība savā 2016. gada konverģences programmā plāno nominālā deficīta palielināšanos no 2,6 % no IKP 2015. gadā līdz 2,9 % no IKP 2017. gadā, pirms tas samazināsies līdz 1,3 % no IKP 2019. gadā. Sagaidāms, ka vidēja termiņa budžeta mērķis – deficīts 1 % apmērā no IKP strukturālajā izteiksmē – netiks sasniegts līdz 2019. gadam, programmas darbības laikā. Saskaņā ar konverģences programmu sagaidāms, ka valdības parāda attiecība pret IKP palielināsies no 51,3 % 2015. gadā līdz 52,5 % 2017. gadā, pirms tā samazināsies līdz 50,4 % 2019. gadā. Makroekonomiskais scenārijs, kas ir budžeta prognozes pamatā, 2016. gadam ir ticams un pēc tam – labvēlīgs. Pamatojoties uz Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, pastāv risks, ka būs ievērojama novirze no ieteiktās korekcijas 2016. gadā, kā arī 2017. gadā, ja politika netiks mainīta. Pamatojoties uz konverģences programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2016. gada pavasara prognozi, Padome uzskata, ka pastāv risks, ka Polija neievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Tādējādi, lai 2016. un 2017. gadā nodrošinātu atbilstību, būs nepieciešami turpmāki pasākumi.

               (6)

               Polija ir vienīgā dalībvalsts, kurā nav izveidota pilntiesīga, neatkarīga fiskālā padome, un nav zināms, vai ir paredzēts tādu izveidot, lai gan Polijai ir neatkarīgas fiskālās iestādes, kuras aptver dažas no fiskālās padomes funkcijām. Papildus “parāda bremzēm”, kas iestrādātas Polijas Konstitūcijā, Polija 2013. gadā ieviesa izdevumu stabilizēšanas noteikumu, ko pirmo reizi pilnībā piemēroja attiecībā uz 2015. gada budžetu. Tomēr 2015. gada decembrī noteikums tika grozīts, un tas pieļaus lielākus izdevumus, jo īpaši šā brīža zemās inflācijas apstākļos. Ilgtermiņā pastāv ievērojami fiskālās stabilitātes riski, ko izraisa nelabvēlīgs sākotnējais budžeta stāvoklis un ar iedzīvotāju novecošanos saistītais prognozētais izmaksu pieaugums, galvenokārt attiecībā uz izdevumiem veselības aprūpes jomā. No parāda ilgtspējas viedokļa, vidēja termiņa fiskālais risks ir liels, ja politika netiks mainīta, jo sagaidāms, ka pieaugs parāda uzkrājums.

               (7)

               Paredzams, ka 2015. gadā ieņēmumi no PVN attiecībā pret IKP joprojām būs nelieli, neskatoties uz līdz šim ieviestajiem pasākumiem, kas ietver apgrieztās maksāšanas sistēmu un to uzņēmumu, kuri strādā jūtīgās nozarēs, kopīgu atbildību. Valdības prioritātes ir uzlabot PVN iekasēšanu un apkarot krāpšanu PVN jomā, un šajā sakarībā tiek izstrādāta stratēģija. Sagaidāms, ka tajā tiks ietverti tādi pasākumi kā jauni IT rīki krāpšanas PVN jomā atklāšanai un apkarošanai un nodokļu administrācijas reforma. 2017. gada janvārī tiks ieviests zemāks limits skaidras naudas maksājumiem starp uzņēmumiem. Polija vēl aizvien saskaras ar ilgstošu problēmu, proti, neefektīvu nodokļu administrāciju. Iekasēšanas izmaksu attiecība, t. i., administratīvās izmaksas uz neto iekasēto nodokļa ieņēmumu, ir visaugstākās Savienībā.

               (8)

               Polija turpina piemērot samazinātas PVN likmes lielam skaitam preču un pakalpojumu. Tas veicina ieņēmumu zaudēšanu un samazina PVN sistēmas efektivitāti. Pierādījumi liecina, ka samazinātas PVN likmes nav efektīvs sociālās politikas instruments, jo īpaši tādēļ, ka tās nav konkrēti vērstas uz neaizsargātām mājsaimniecībām. Tām ir tendence kļūt par ievērojamām subsīdijām turīgajiem nodokļu maksātājiem. Uzskata, ka sociālie pabalsti un ienākuma nodoklis ir labāk vērsti uz mērķi un līdz ar to piemērotāki pārdales mērķu sasniegšanai. Iespējamie ieņēmumu zaudējumi, kas radušies samazinātu PVN likmju un fakultatīvo atbrīvojumu rezultātā, ir vieni no augstākajiem Savienībā.

               (9)

               Neraugoties uz nesenajiem uzlabojumiem, Polijas darba tirgus saskaras ar ievērojamām grūtībām – darbaspēka novecošanu, zemu ražīgumu un augstu darba tirgus segmentāciju. Tās iet roku rokā ar trūkumiem izglītības sistēmā. Kaut arī izglītības sistēma pēdējos gados ir ievērojami uzlabojusies, tā joprojām nesniedz skolēniem pietiekamas transversālās prasmes, kas nepieciešamas strauji mainīgajam darba tirgum un inovācijai. Polijas augstākās izglītības un zinātnes salīdzinoši zemais vidējais rādītājs negatīvi ietekmē izglītības kvalitāti. Polijas augstākās izglītības internacionalizācijas pakāpe ir ļoti zema gan ārvalstu studentu skaita ziņā, gan attiecībā uz dalību starptautiskajā zinātniskajā sadarbībā. Augstākās izglītības finansēšanas modelis pietiekamā mērā neveicina kvalitāti, jo tas lielā mērā izmanto novecojušus universitātes vērtēšanas kritērijus un mainīgos lielumus, piemēram, studentu un akadēmiskā personāla skaitu. Saskaņā ar darba devējiem, absolventiem trūkst tādu transversālo prasmju kā prasmes risināt problēmas, kritiski domāt vai prasmes strādāt komandā. Līdzdalība mūžizglītībā ir neliela, un profesionālā izglītība un apmācība neatbilst tirgus vajadzībām.

               (10)

               Lai gan pirmsskolas izglītības pieejamība un izmantošana pēdējos gados ir ievērojami palielinājusies, agrīnās bērnu aprūpes pakalpojumu pieejamība joprojām ir viena no zemākajām Savienībā. Obligātā skolas sākšanas vecuma paaugstināšana līdz septiņiem gadiem un piecgadīgo bērnu pienākuma apmeklēt pirmsskolas iestādes atcelšana, kā arī jaunais bērnu pabalsts var radīt negatīvu ietekmi uz dalību darba tirgū, jo īpaši sieviešu vidū, un šajā sakarībā ir nepieciešama cieša uzraudzība.

               (11)

               Neraugoties uz to, ka 2015. gadā pastāvīgo darba līgumu skaits ir spēcīgi pieaudzis, noteikta laika darba līgumu īpatsvars Polijā ir viens no augstākajiem Savienībā. Polija nesen ir īstenojusi virkni pasākumu, lai risinātu darba tirgus segmentācijas jautājumu. Tika veikts grozījums darba kodeksā, palielinātas sociālā nodrošinājuma iemaksas, kas saistītas ar atsevišķiem civiltiesību līgumiem, un sagaidāms, ka 2017. gada janvārī tiks ieviests minimālais stundas atalgojums tiem, kas strādā saskaņā ar civiltiesību līgumiem. Tomēr atsevišķi darba kodeksa aspekti rada darba devējiem šķēršļus pieņemt darbā cilvēkus uz beztermiņa līgumu pamata, un šādu līgumu izmantošana joprojām ir ierobežota. Tas ir galvenokārt saistīts ar darba regulējuma sarežģītību un augstajām netiešajām atlaišanas izmaksām saskaņā ar šiem līgumiem. Šīs izmaksas ietver augstas tiesvedības izmaksas, izmaksas, kas saistītas ar laikietilpīgiem un neparedzamiem strīdu izšķiršanas mehānismiem un tādiem noteikumiem kā, piemēram, vecāka gadagājuma darba ņēmēju īpašā aizsardzība pret atlaišanu.

               (12)

               Preferenciāli sociālā nodrošinājuma noteikumi konkrētām nozarēm, jo īpaši apjomīgi subsidētās lauksaimnieku un kalnraču pensiju sistēmas, rada lielas budžeta izmaksas un var mazināt darbaspēka mobilitāti. Lauksaimniekiem paredzētās īpašās apdrošināšanas sistēmas ietvaros apdrošināto personu skaits kopš 2007. gada lēnām samazinās, un valdība prognozē, ka 2019. gadā tas sasniegs 1,18 miljonus cilvēku, tajā pašā laikā pensiju pabalstu saņēmēju skaits, kas ir 1,229 miljoni, iespējams, līdz 2018. gadam pieaugs. Kopš 2011. gada valsts budžeta izdevumu daļa, kas atvēlēta KRUS, ir bijusi nemainīga, proti, 1 % no IKP. Attiecībā uz lauksaimniekiem nepastāv vispārēja nodokļu prasība vai pienākums veikt uzskaiti grāmatvedības sistēmā, un KRUS pašfinansēšana ir zema. Polijā 2014. gadā pastāvēja 1,382 miljoni lauku saimniecību, no kurām 52 % bija mazākas par 5 ha (GUS). Kalnrači ir atbrīvoti no vispārēji noteiktās iemaksas valsts pensiju sistēmā ar īpašiem, preferenciāliem pensiju reizināšanas koeficientiem, kas publiskajām finansēm rada būtiskas gada izmaksas, proti, vairāk nekā 0,5 % no IKP. Nelabvēlīgā demogrāfiskā prognoze jau izpaužas kā darbspējīgā vecuma iedzīvotāju skaita samazināšanās. Tādējādi ir būtiski saglabāt pozitīvo tendenci nodarbinātībā, jo īpaši gados vecāku darba ņēmēju vidū, arī tāpēc, lai saglabātu valsts pensiju sistēmas pietiekamību un ilgtspēju. Lai gan pēdējos gados vidējais faktiskais pensionēšanās vecums palielinājās, tas joprojām ir ievērojami mazāks par likumā noteikto pensionēšanās vecumu. Tādējādi faktiskā pensionēšanās vecuma palielināšana ir būtiski svarīga, lai nodrošinātu nākotnes pensiju sociālo pietiekamību ilgtermiņā un publisko finanšu stabilitāti, kā arī lai palielinātu līdzdalību darba tirgū.

               (13)

               Neraugoties uz to, ka pēdējos gados veikti ievērojami ieguldījumi, transporta, enerģētikas un komunikāciju tīklu jomā joprojām pastāv kavēkļi un trūkumi. Ieguldījumu aktivitāti kavē šķēršļi, kas saistīti ar valsts pārvaldes darbību, nodokļiem, pētniecības, izstrādes un inovācijas darbību vidi, kā arī līguma izpildes procedūru ilgumu. Vadības un administratīvo spēju nepilnības negatīvi ietekmē spēju savlaicīgi īstenot ieguldījumu projektus dzelzceļa nozarē un citus transporta, enerģētikas un telekomunikāciju infrastruktūras projektus. Polijas ekonomika joprojām ir energoietilpīga un oglekļietilpīga, un energoefektivitātes uzlabošana varētu radīt būtiskus ieguvumus. Elektroenerģijas ražošanas iekārtas noveco un joprojām ir ļoti atkarīgas no akmeņoglēm. Elektroenerģijas tīkls nav pietiekami savienots ar kaimiņvalstīm. Atjaunojamo energoresursu atbalsta shēma, kurai bija jāstājas spēkā 2016. gada 1. janvārī, tika atlikta, kas izraisa nenoteiktību attiecībā uz ieguldījumiem. Galvenie faktori, kas kavē ieguldījumus, īpaši būvniecībā, ir telpiskās plānošanas ļoti mazais tvērums un nestabilitāte, jo īpaši vietējā līmenī, kā arī pārmērīgs regulējums, regulatīvas un administratīvas neatbilstības, kas kavē būvatļauju piešķiršanu.

               (14)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Polijas ekonomikas politikas vispusīgu analīzi un publicējusi to 2016. gada ziņojumā par valsti. Tā ir arī izvērtējusi konverģences programmu un valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Polijai adresētiem ieteikumiem. Tā ir ņēmusi vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Polijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jāstiprina ES vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1. līdz 3. ieteikumā.

               (15)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi konverģences programmu, un tās atzinums (4) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā,

         AR ŠO Polijai 2016. un 2017. gadā IESAKA rīkoties šādi.

               1.

               Panākt ikgadējo fiskālo korekciju 0,5 % apmērā no IKP vidējā termiņa budžeta mērķa sasniegšanai 2016. un 2017. gadā. Stiprināt fiskālo sistēmu, tostarp izveidojot neatkarīgu fiskālo padomi. Uzlabot nodokļu iekasēšanu, nodrošinot labāku PVN saistību izpildi, kā arī ierobežot samazinātu PVN likmju plašo izmantošanu.

               2.

               Nodrošināt pensiju sistēmas ilgtspēju un adekvātumu un palielināt līdzdalību darba tirgū, uzsākot preferenciālās pensiju sistēmas reformu, likvidējot šķēršļus pastāvīgākiem nodarbinātības veidiem un uzlabojot izglītības un apmācības programmu atbilstību darba tirgus vajadzībām.

               3.

               Veikt pasākumus, lai novērstu šķēršļus ieguldījumiem transporta, būvniecības un enerģētikas infrastruktūras jomā un palielināt telpiskās plānošanas tvērumu vietējā līmenī.

      Briselē, 2016. gada 12. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. KAŽIMÍR

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

      (4)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.