title: Padomes Ieteikums ( 2013. gada 9. jūlijs ) par Austrijas 2013. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Austrijas stabilitātes programmu 2012.–2017. gadam

text:
               30.7.2013

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 217/1

      PADOMES IETEIKUMS

   (2013. gada 9. jūlijs)
   par Austrijas 2013. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Austrijas stabilitātes programmu 2012.–2017. gadam
   2013/C 217/01
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Eiropas Komisijas priekšlikumam uzsākt jaunu nodarbinātības un izaugsmes stratēģiju “Eiropa 2020”, kam pamatā būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2010. gada 13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), bet 2010. gada 21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (2), kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Dalībvalstu valsts vai valdības vadītāji 2012. gada 29. jūnijā pieņēma lēmumu par Izaugsmes un nodarbinātības paktu, kas ir saskaņots pamats rīcībai valstu, ES un eurozonas līmenī, izmantojot visas iespējamās sviras, instrumentus un politiku. Viņi pieņēma lēmumu par rīcību, kas jāveic dalībvalstu līmenī, jo īpaši paužot ciešu apņemšanos sasniegt stratēģijas “Eiropa 2020” mērķus un īstenot konkrētām valstīm adresētos ieteikumus.

               (4)

               Padome 2012. gada 10. jūlijā pieņēma ieteikumu (3) par Austrijas valsts reformu programmu 2012. gadam un sniedza atzinumu par Austrijas stabilitātes programmu 2011.–2016. gadam.

               (5)

               Komisija 2012. gada 28. novembrī pieņēma Gada izaugsmes pētījumu, tādējādi uzsākot ekonomikas politikas koordinēšanas 2013. gada Eiropas pusgadu. Komisija, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (4), 2012. gada 28. novembrī pieņēma Brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Austrija netika norādīta kā viena no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (6)

               Eiropas Parlaments ir bijis pienācīgi iesaistīts Eiropas pusgada norisēs saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, un 2013. gada 7. februārī tas pieņēma rezolūciju par nodarbinātību un sociālajiem aspektiem 2013. gada Gada izaugsmes pētījumā un rezolūciju par ieguldījumu 2013. gada Gada izaugsmes pētījumā.

               (7)

               Eiropadome 2013. gada 14. martā apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un rīcību izaugsmes sekmēšanai. Tā uzsvēra, ka jāpanāk diferencēta, izaugsmei labvēlīga fiskālā konsolidācija, jāatjauno parastie kreditēšanas nosacījumi ekonomikai, jāveicina izaugsme un konkurētspēja, jārisina bezdarba problēma un krīzes sociālās sekas un jāmodernizē valsts pārvalde.

               (8)

               Austrija 2013. gada 16. aprīlī iesniedza savu 2013. gada valsts reformu programmu un savu stabilitātes programmu, kas attiecas uz laikposmu no 2012. gada līdz 2017. gadam. Abas programmas izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (9)

               Pamatojoties uz stabilitātes programmas izvērtējumu, ievērojot Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka Austrija īstenoja ievērojamus konsolidācijas centienus, lai virzītu budžetu pa pārmērīgā deficīta novēršanas ceļu. Attiecībā uz stabilitātes programmu jāatzīmē, ka makroekonomiskais scenārijs, kas ir budžeta prognožu pamatā, ir optimistisks. Stabilitātes programmā izklāstītās budžeta stratēģijas galvenais mērķis ir pakāpeniski samazināt vispārējas valdības budžeta deficītu, lai līdz 2016. gadam panāktu līdzsvarotu budžetu nominālā izteiksmē un līdz 2017. gadam sasniegtu vidējā termiņa mērķi (VTM). Stabilitātes programmā ir apstiprināts līdzšinējais VTM, proti, strukturālais deficīts 0,45 % apmērā no IKP. VTM atbilst Stabilitātes un izaugsmes pakta prasībām. Balstoties uz pašreizējām prognozēm, Austrija iekļaujas termiņā, lai līdz 2013. gadam novērstu savu pārmērīgo deficītu, ņemot vērā to, ka vispārējās valdības budžeta deficīts 2012. gadā ir 2,5 % no IKP un ka saskaņā ar Komisijas dienestu prognozēm ir paredzams, ka 2013. gadā tas turpinās samazināties līdz 2,2 % no IKP un 2014. gadā – līdz 1,8 % no IKP. Tomēr ir iespējamas papildu izmaksas, kas saistītas ar lielas bankas slēgšanu un kas varētu ievērojami palielināt deficītu. Pēc 2012. gadā reģistrētās spēcīgās uzlabošanās, kas pārsniedza pārmērīga budžeta deficīta novēršanas procedūrā (EDP) noteikto korekciju, paredzams, ka strukturālās bilances deficīts 2013. gadā palielināsies līdz 1,8 %. Arī Komisijas dienestu prognozes apstiprina nelielu strukturālā deficīta pieaugumu 2013. gadā. Saskaņā ar informāciju par stabilitātes programmu, kas aptver laikposmu no 2014. gada, pārrēķinātajā strukturālajā bilancē ir paredzēta strukturālā korekcija, kura pārsniedz 0,5 % 2014. gadā un 2015. gadā, kas varētu ļaut Austrijai sasniegt VTM divus gadus ātrāk salīdzinājumā ar stabilitātes programmā izklāstīto scenāriju, proti, 2015. gadā, nevis 2017. gadā.
               Attiecībā uz Stabilitātes un izaugsmes pakta izdevumu kritēriju jāatzīmē, ka saskaņā ar stabilitātes programmā sniegto informāciju ir paredzams, ka valsts izdevumu pieauguma temps (atskaitot diskrecionāros pasākumus) 2014.–2016. gadā ietekmēs ikgadējo strukturālo korekciju virzībā uz VTM sasniegšanu par 0,5 % no IKP. Tomēr ievērojamais izdevumu un IKP attiecības samazinājums, kas prognozēts stabilitātes programmas scenārijā, ir ļoti vērienīgs, jo tiek lēsts, ka izdevumi (IKP izteiksmē) sasniegs vienu no zemākajiem līmeņiem vairāk nekā 15 gados. Var prognozēt, ka Austrijā 2014.–2016. gadā būs pārejas posms attiecībā uz parādu kritērija ievērošanu un ka plāni nodrošinātu pietiekamu virzību uz kritērija ievērošanu.
               Budžeta sistēmas nostiprināšana nav būtiski mainījusi fiskālās attiecības starp valdības līmeņiem, un pienākumu pārklāšanās un nekonsekvence attiecībā uz atbildību par finansēšanas un izdevumu jautājumiem joprojām rada grūtības. Sarežģītais mehānisms, ko raksturo pastāvīgas vienošanās starp valsts valdību, sociālās apdrošināšanas sniedzējiem un federālo zemju līmeni, apdraud to pasākumu īstenošanu, kuru mērķis ir ierobežot veselības aprūpes izdevumus. Attiecībā uz izglītību jāatzīmē, ka sarunas par 6 punktu priekšlikumu, ietverot skolu iestāžu likvidēšanu apgabalu līmenī, ir apsveicams solis, lai racionalizētu pienākumus starp dažādiem valdības līmeņiem, tomēr būtiskākai sadrumstalotības mazināšanai būtu vajadzīga vēl lielāka vienkāršošana.

               (10)

               Tiek prognozēts, ka no 2020. gada Austrijas darbaspēka potenciāls samazināsies, un ekonomikā pieaug pieprasījums pēc kvalificētiem darba ņēmējiem. Pastāv iespējas, lai uzlabotu Austrijas darbspējīgā vecuma iedzīvotāju, jo īpaši sieviešu, migrantu un gados vecāku darba ņēmēju, potenciāla izmantošanu.

               (11)

               Gados vecāku darba ņēmēju nodarbinātības līmenis joprojām ir zemāks par vidējo ES rādītāju (43,1 % salīdzinājumā ar 48,8 %), kaut arī ievērojami uzlabojas un tuvojas ES vidējam līmenim, un neilgi pirms pensionēšanās gandrīz 30 % cilvēku 1,5 līdz 3 gadus ir bezdarbnieka statusā vai atrodas slimības atvaļinājumā. Darbaspēka piedāvājumu no gados vecāku darba ņēmēju vidus negatīvi ietekmē priekšlaicīgas pensionēšanās un invaliditātes pensijas shēmu vēl aizvien samērā plaši izplatītā izmantošana, kā arī salīdzinoši zemais likumā noteiktais sieviešu pensionēšanās vecums (60), kas nākotnē paaugstināsies tikai ļoti pakāpeniski. 2012. gadā tika pieņemti vairāki pasākumi, lai paaugstinātu faktisko pensionēšanās vecumu, galvenokārt samazinot priekšlaicīgas pensionēšanās un invaliditātes pensiju izmantošanu.

               (12)

               Kaut arī sieviešu nodarbinātības līmenis Austrijā ir samērā augsts (70,3 % salīdzinājumā ar ES līmeni 62,4 % 2012. gadā), joprojām pastāv iespējas to paaugstināt, samazinot dzimumu noslāņošanos darba tirgū. Sieviešu īpatsvars nepilnas slodzes nodarbinātībā ir viens no lielākajiem Savienībā, un bērnu aprūpes un ilgtermiņa aprūpes pakalpojumu pieejamība ir ierobežota. Sieviešu nodarbinātības līmenis, kas izteikts pilnslodzes ekvivalentos, norāda, ka Austrijai ir īpašas grūtības pilnībā izmantot sava sieviešu darbaspēka potenciālu. Turklāt ir konstatēts, ka sievietes gandrīz divreiz biežāk nekā vīrieši veic nebūtisku darbu un ka viņu īpatsvars ir ārkārtīgi liels zemāk atalgotos darbos. Šī struktūra ir iemesls tam, ka vīriešu un sieviešu darba samaksas atšķirība ir 24 %, kas ir trešais augstākais rādītājs Savienībā. Nodokļu sloga mazināšana mazo algu saņēmējiem varētu radīt lielākus stimulus, lai paaugstinātu dalību darba tirgū. Austrijas nodokļu sistēmas struktūra sniedz iespēju pārcelt nodokļus uz citiem avotiem ar mazāku negatīvo ietekmi uz izaugsmi. Konkrēti, ienākumi no īpašuma nodokļa Austrijā sasniedz tikai 0,5 % no IKP un ir ievērojami mazāki par vidējo ES rādītāju, proti, 2,1 % no IKP. Jo īpaši ieņēmumi no regulāriem nekustamā īpašuma nodokļiem, kurus uzskata par vismazāk kaitējošiem izaugsmei, ir trešie zemākie Savienībā, sasniedzot 2011. gadā 0,2 % no IKP (vidējais ES rādītājs: 1,3 %).

               (13)

               2011. gadā 19 % no darbspējīgā vecuma iedzīvotājiem bija dzimuši ārvalstīs, kā rezultātā Austrijā darbspējīgā vecuma imigrantu īpatsvars ir viens no lielākajiem starp Ekonomikas Sadarbības un attīstības organizācijas (ESAO) valstīm. Migranti bieži saskaras ar grūtībām darba tirgū, un viņu bezdarba līmenis ir ievērojami augstāks (9,7 % salīdzinājumā ar 3,6 %) un nodarbinātības līmenis – zemāks (to personu vidū, kuras nav 27 ES dalībvalstu pilsoņi: 62,8 % salīdzinājumā ar austriešiem: 76,4 %). Turklāt nodarbinātajiem cilvēkiem ar migrantu izcelsmi salīdzinājumā ar austriešiem trīs reizes biežāk tiek maksātas algas, kas ir zemākas par viņu faktisko kvalifikācijas līmeni (2008. gadā: 27,5 % salīdzinājumā ar 9,7 %). Arī viņu izglītības rezultāti ir zemāki, un risks, ka viņus apdraudēs nabadzība, ir divreiz augstāks (26,6 % salīdzinājumā ar 12,6 %).

               (14)

               Saskaņā ar prognozēm vidējā termiņa un ilgtermiņa izdevumi par pensijām un veselības aprūpi apdraud publisko finanšu ilgtspēju. Arī prognozes par ilgtermiņa aprūpes izdevumiem norāda uz ilgtspējas risku, kaut arī mazākā apmērā. Iespējams, ka nesenās pensiju sistēmas reformas zināmā mērā samazinās ilgtspējas riskus, ja tās tiks papildinātas ar darba tirgus nosacījumu uzlabojumiem, kas ļautu gados vecākiem darba ņēmējiem ilgāk palikt darba tirgū. Tomēr joprojām netiek paātrināti saskaņots vīriešu un sieviešu pensionēšanās vecums, un vēl aizvien nepieaug faktiskais pensionēšanās vecums, saskaņojot pensionēšanās vecumu vai pensijas pabalstus ar izmaiņām paredzamajā dzīves ilgumā. Ir jārisina jautājums par veselības aprūpes un ilgtermiņa aprūpes sistēmas fiskālo ilgtspēju, arī ņemot vērā pieaugošo vajadzību un pieprasījumu pēc ilgtermiņa aprūpes sniegšanas. Paredzams, ka nesenie veselības nozarē veiktie politikas pasākumi būs vērsti pareizajā virzienā, kaut arī nākamajos gados rūpīgi jāizvērtē šo pasākumu efektivitāte. Lai nākotnē ierobežotu ilgtermiņa aprūpes izmaksas, pastāv iespējas uzlabot profilaksi, rehabilitāciju un nosacījumus neatkarīgai dzīvei.

               (15)

               Kā liecina salīdzinoši starptautiski pētījumi un pārbaudes, izglītības rezultāti Austrijā ir zem vidējā rādītāja attiecībā uz 10 līdz 15 gadus veciem skolēniem, neraugoties uz faktu, ka Austrijas izdevumi izglītībai 2009. gadā bija 6,01 % no IKP, būtiski pārsniedzot vidējo ES rādītāju (5,41 %). Vairāk nekā 25 % no 15 gadus veciem jauniešiem ir slikta lasītprasme, un rezultāti matemātikā ir tikai nedaudz labāki. Sekmju atšķirība starp jauniešiem ar migrantu izcelsmi un viņu vietējās izcelsmes vienaudžiem ir viena no lielākajām Savienībā. Pieaugošais studentu skaits augstākajā izglītībā rada spiedienu uz finanšu un organizatoriskajām sistēmām, taču ir zems to studentu īpatsvars, kuri sekmīgi pabeidz studijas. Arī pienākumu sadalījums izglītības sistēmas pārvaldībā un finansējumā ir sadrumstalots.

               (16)

               Austrija ir viena no dalībvalstīm, kas gūtu vislielāko labumu (IKP ziņā) no samazinātiem šķēršļiem pakalpojumu veikšanai pārrobežu mērogā. Tomēr joprojām pastāv ievērojami šķēršļi attiecībā uz ienākšanu un efektīvu konkurenci pakalpojumu nozarē. Šie šķēršļi ir īpaši izteikti brīvo profesiju un dzelzceļa pārvadājumu jomā. Profesionāliem pakalpojumiem ir būtiska nozīme uzņēmējdarbības pakalpojumu tirgos; uz šiem pakalpojumiem attiecas 10 % no IKP un 11 % no kopējās nodarbinātības apmēra. Pakalpojumu nozarē pastāv ierobežojumi pieejai profesijām un to pildīšanai, piemēram, attiecībā uz juridisko formu un kapitāla turējuma prasībām. Ir pietiekams iemesls izvērtēt, cik pamatoti ir šie ierobežojumi un vai tos pašus sabiedrības interešu mērķus nevar sasniegt ar ne tik stingra regulējuma palīdzību. Lai gan nesenās izmaiņas konkurences likumā pastiprinās Austrijas konkurences iestādes pilnvaras, tās finanšu resursi un cilvēkresursi joprojām nesasniedz līmeni, kas konstatēts līdzīga lieluma vai pat mazākās ekonomikās.

               (17)

               Austrija ir guvusi panākumus finanšu uzraudzības sadarbībā pārrobežu mērogā starp izcelsmes valsti un uzņēmējas valsti. Turklāt turpmāks progress ir panākts to nacionalizēto vai daļēji nacionalizēto banku restrukturizācijā, kuras ir saņēmušas restrukturizācijas atbalstu. Tomēr saistībā ar risku, kas izriet no šo banku aktīvu kvalitātes turpmākas pasliktināšanās, joprojām saglabājas vājās vietas, kuras cieši jāuzrauga.

               (18)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi visaptverošu analīzi par Austrijas ekonomikas politiku. Tā ir izvērtējusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Komisija ir ņēmusi vērā ne tikai to lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Austrijā, bet arī to atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā to, ka jānostiprina Savienības vispārējā ekonomiskā pārvaldība, kas panākams, turpmākajos valstu lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1. līdz 7. ieteikumā.

               (19)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu, un tās atzinums (5) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā.

               (20)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir arī veikusi analīzi par visas eurozonas ekonomikas politiku. Pamatojoties uz to, Padome ir sniegusi konkrētus ieteikumus, kas adresēti dalībvalstīm, kuru naudas vienība ir euro (6). Austrijai kā valstij, kuras naudas vienība ir euro, būtu arī jānodrošina pilnīga un savlaicīga minēto ieteikumu īstenošana,

         AR ŠO IESAKA Austrijai laikposmā no 2013. līdz 2014. gadam rīkoties šādi.

               1.

               Īstenot, kā paredzēts, 2013. gada budžetu, lai ilgtspējīgā veidā novērstu pārmērīgo budžeta deficītu un izpildītu vidējās gada strukturālās korekcijas, kas paredzētas Padomes ieteikumos atbilstīgi EDP. Pēc pārmērīgā deficīta novēršanas pienācīgā tempā veikt strukturālās korekcijas, lai līdz 2015. gadam sasniegtu VTM. Racionalizēt fiskālās attiecības starp valdības līmeņiem, piemēram, vienkāršojot organizatorisko kārtību un saskaņojot atbildību par finansēšanu un izdevumiem.

               2.

               Ātrāk veikt vīriešu un sieviešu pensionēšanās vecuma saskaņošanu, paaugstinot faktisko pensionēšanās vecumu, saskaņojot pensionēšanās vecumu vai pensijas pabalstus ar izmaiņām paredzamajā dzīves ilgumā, īstenot un uzraudzīt nesenās reformas, kas ierobežo pieeju priekšlaicīgas pensionēšanās shēmām, un turpmāk uzlabot gados vecāku darba ņēmēju nodarbināmību, lai tādējādi paaugstinātu faktisko pensionēšanās vecumu un gados vecāku darba ņēmēju nodarbinātības līmeni.

               3.

               Veikt jaunus pasākumus, lai palielinātu sieviešu līdzdalību darba tirgū, jo īpaši vēl vairāk uzlabojot bērnu aprūpes un ilgtermiņa aprūpes pakalpojumus, un novērst lielās atšķirības starp vīriešu un sieviešu darba samaksu un pensijām. Pilnībā izmantot darba tirgus potenciālu, kas ir cilvēkiem ar migrantu izcelsmi, turpinot uzlabot viņu kvalifikāciju atzīšanu un viņu izglītības rezultātus. Budžetam neitrālā veidā samazināt nodokļu un sociālā nodrošinājuma faktisko slogu darbaspēkam, kas gulstas uz mazo algu saņēmējiem, ko panāk, vairāk izmantojot citus nodokļu avotus ar mazāku negatīvo ietekmi uz izaugsmi, piemēram, regulārus īpašuma nodokļus.

               4.

               Efektīvi īstenot veselības aprūpes sistēmas nesenās reformas, lai nodrošinātu, ka tiek panākts paredzamais izdevumu efektivitātes palielinājums. Izstrādāt finansiāli ilgtspējīgu modeli ilgtermiņa aprūpes sniegšanai un vairāk uzmanības veltīt profilaksei, rehabilitācijai un neatkarīgai dzīvei.

               5.

               Uzlabot izglītības rezultātus, jo īpaši nelabvēlīgā situācijā esošu jauniešu vidū, tostarp pastiprinot agrīnu pirmsskolas izglītību un samazinot negatīvo ietekmi, kuru izraisa agrīna skolēnu “sadalīšana”. Vēl vairāk uzlabot stratēģisko plānošanu augstākās izglītības sistēmā un pastiprināt pasākumus, kuru mērķis ir samazināt priekšlaicīgas mācību pārtraukšanas rādītājus.

               6.

               Vēl vairāk pastiprināt federālās konkurences iestādes pilnvaras un resursus un uzraudzīt konkurences likuma reformas īstenošanu. Atcelt pārmērīgus šķēršļus pakalpojumu sniedzējiem. Tas ietver pārskatīšanu, vai vispārējas intereses attaisno esošos ierobežojumus ienākšanai tirgū un reglamentēto profesiju pildīšanai, un konkurences veicināšanu jo īpaši dzelzceļa nozarē.

               7.

               Lai saglabātu finanšu stabilitāti, turpināt cieši uzraudzīt nacionalizētās vai daļēji nacionalizētās bankas un paātrināt to restrukturizāciju.

      Briselē, 2013. gada 9. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         R. ŠADŽIUS

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Saglabātas 2013. gadam ar Padomes Lēmumu 2013/208/ES (2013. gada 22. aprīlis) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (OV L 118, 30.4.2013., 21. lpp.).

      (3)  OV C 219, 24.7.2012., 1. lpp.

      (4)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (5)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.

      (6)  Skatīt šā Oficiālā Vēstneša 97. lappusi.


Svarīgs juridisks paziņojums

|

52005SC0140

Ieteikums Padomes atzinums saskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 3. punktu par Maltas atjaunināto konverģences programmu 2004. - 2007. gadam  /* SEC/2005/0140 galīgā redakcija */

	Briselē, 2.2.2005SEC(2005) 140 galīgā redakcijaIeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 3. punktu par Maltas atjaunināto konverģences programmu 2004. - 2007. gadam(iesniegusi Komisija)PASKAIDROJUMA RAKSTSPadomes Regula (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[1] paredz, ka neiesaistītās dalībvalstis, t. i., tās dalībvalstis, kuras nav pieņēmušas vienotu valūtu, Padomei un Komisijai iesniedz konverģences programmas. Saskaņā ar šīs regulas 9. pantu Padome pārbauda visas konverģences programmas, ņemot vērā novērtējumu, ko sniedz Komisija un komiteja, kas izveidota ar Līguma 114. pantu (Ekonomikas un finanšu komiteja). Padomei pēc Komisijas ieteikuma un apspriedēm ar Ekonomikas un finanšu komiteju, pamatojoties uz programmas pārbaudi, ir jāsniedz atzinums. Saskaņā ar regulu dalībvalstis katru gadu iesniedz atjauninātas konverģences programmas, kuras Padome var pārbaudīt, izmantojot tādus pašus procedūru noteikumus.Dalībvalstīs, kas 2004. gada 1. maijā pievienojās ES, netiek izmantota vienotā valūta, tomēr, lai varētu ieviest euro, tām noteiktā laikā ir jāīsteno konverģences kritēriji, tai skaitā viens no kritērijiem ir saistīts ar valdības finansiālā stāvokļa ilgtspējību. Ņemot vērā 2003. gada fiksēto vispārējo valdības budžeta deficītu 9,7% no IKP un parāda līmeni 70,4% no IKP, 2004. gada 5. jūlijā Padome nolēma, ka Maltai ir pārmērīgs deficīts, un ieteica pārmērīgo budžeta deficītu koriģēt vēlākais līdz 2006. gadam. Maltai arī tika ieteikts īstenot strukturālus pasākumus, kas ir virzīti uz izdevumu racionalizāciju un samazināšanu, un līdz 2004. gada 5. novembrim veikt efektīvus pasākumus, kas ir paredzēti, lai sasniegtu 2005. gada izvirzīto budžeta deficīta mērķi. Maltas varas iestādes arī tiek aicinātas 2005. gadā apturēt parāda līmeņa pieaugumu un pēc tam to proporcionāli samazināt. Komisija savā 2004. gada 22. decembra paziņojumā secināja, ka Maltas valdība ir efektīvi rīkojusies saistībā ar pasākumiem, kas ir paredzēti, lai sasniegtu 2005. gada izvirzīto budžeta deficīta mērķi.Dalībvalstis, kas 2004. gada 1. maijā pievienojās ES, ir apņēmušās iesniegt konverģences programmas līdz 2004. gada 15. maijam, bet pirmo atjaunināto programmu – līdz 2004. gada beigām.2004. gada 5. jūlijā Padome novērtēja pirmo Maltas konverģences programmu, kas tika iesniegta 2004. gada 21. maijā un aptver laika posmu no 2004. līdz 2007. gadam. 2004. gada 7. decembrī Malta iesniedza savu atjaunināto konverģences programmu. Komisijas dienesti veica šīs atjauninātās programmas tehnisko novērtējumu, ņemot vērā Komisijas dienestu 2004. gada rudens ekonomikas prognožu rezultātus un rīcības kodeksu[2], vispārīgi pieņemtu potenciālā ražošanas apjoma aprēķināšanas metodoloģiju, vispārējo ekonomikas politikas pamatnostādņu ieteikumus laika posmam no 2003. gada līdz 2005. gadam un 2002. gada 27. novembra Komisijas paziņojumā Padomei un Eiropas Parlamentam par budžeta politiku koordinēšanas stiprināšanu noteiktos principus[3]. Šī analīze pamato šādu novērtējumu.-  2004. gada 7. decembrī Maltas valdība iesniedza pirmo atjaunināto konverģences programmu, kas aptver laika posmu no 2004. gada līdz 2007. gadam. Programma vispārēji atbilst rīcības kodeksam. Konkrēti valsts izdevumu sadalījums ir nepilnīgs un cenu dati neatbilst saskaņotajām definīcijām.-  Atjauninātajā programmā uzrādītais makroekonomiskais scenārijs prognozē pakāpenisku ekonomisko darbību kāpinājumu. 2004. gadam noteiktais IKP augšanas temps (0,6%) ir zemāks nekā Komisijas 2004. gada rudens prognozē (1%), turpretim pieauguma prognozes 2005. gadam (1,5%) un 2006. gadam (1,8%) izskatās ticamas un pilnīgi atbilst Komisijas prognozēm. Ir paredzams kāpināt pieaugumu programmas beigu periodā un sasniegt 2,2% 2007. gadā. Principā pieauguma pieņēmumi izskatās ticami.-  Salīdzinājumā ar iepriekšējā gada atbilstošo periodu inflācija, kas Maltā pašreiz tiek noteikta, izmantojot ikgada izmaiņas mazumtirdzniecības cenu indeksā, pēdējo mēnešu laikā nedaudz samazinājās; visā 2004. gadā inflācija ir noteikta 2,9% apmērā. Prognozes programmas laikā pieņem, ka inflācija turpinās mazināties, sasniedzot 2,4% 2005. gadā un 1,9% 2006. un 2007. gadā. Spēkā esošais Maltas liras maiņas kurss visā 2004. gadā ir fiksēts pieticīgi gan nominālvērtības, gan arī faktiskās vērtības ziņā. Domājams, ka nominālais spēkā esošais liras kurss programmas periodā paliks vispārēji nemainīgs. Kopš 2003. gada septembra Centrālā banka saglabā nemainīgas īstermiņa procentu likmes (tās nozīmīgākākās politikas likmi) 3% līmenī (100 pamata punktu virs euro zonas līmeņa). 2005. gadā ir paredzēts paaugstināt procentu likmes par pusi procentu punkta un saglabāt 3,5% līmenī līdz 2007. gadam.-  Pēdējā informācija par 2004. gada budžeta īstenošanu norāda, ka gadam noteiktais un programmā apstiprinātais 5,2% no IKP deficīta mērķis izskatās sasniedzams. Atjauninātajā programmā arī ir apstiprināti deficīta mērķi līdz 2007. gadam. Tieši konverģences programma joprojām tiecas samazināt deficītu zem 3% no IKP salīdzināmās vērtības 2006. gadā. Tiek prognozēts vispārējais valdības deficīta samazinājums no 5,2% no IKP 2004. gadā līdz 3,7% 2005. gadā un 2,3% 2006. gadā, kā arī 2007. gadā tas turpinās pazemināties līdz 1,4% no IKP. Salīdzinot ar iepriekšējo programmu, pašreizējā atjauninātā programma vispārēji apstiprina plānotās korekcijas virzībā uz nemainīgu makroekonomisko scenāriju. Fiskālā konsolidācija ir balstīta uz pasākumiem, kas ir saistīti ar ieņēmumu kāpināšanu un izdevumu samazināšanu.-  Maltas ekonomikas apjoms un atvērtība padara to ļoti svārstīgu un pakļautu ārējiem satricinājumiem. Šāda veida risku pieaugums dažādos virzienos ir saistīts ne tikai ar makroekonomisko scenāriju, bet arī ar programmā prognozēto fiskālo korekciju īstenošanu. Lai gan šāda veida riski tiek ņemti vērā, tomēr pamatā esošais piesardzīgais makroekonomiskais scenārijs, izsludinātie pasākumi saistībā ar deficīta samazināšanu, kā arī programmā noteiktās budžeta prognozes padara konsolidācijas virzienu vispārēji ticamu.-  Ir novērtēts, ka valdības bruto parāds sasniegs 73,2% no IKP 2004. gadā no 70,4% no IKP 2003. gadā. Saskaņā ar programmu parāda līmenis samazinās līdz 72% 2005. gadā un līdz programmas beigu periodam aizvirzīsies līdz apmēram 70%. Maltas varas iestādes paredz, ka ekonomiskā izaugsme, pakāpeniska primārās budžeta bilances uzlabošanās un aktīvu tirdzniecība no 2005. gada samazinās valsts parāda attiecību pret IKP līmeni. Tomēr prognozētajai parāda dinamikai ir nepieciešama detalizētāka informācija un ciešāka neikdienišķu operāciju novērošana, kas daļēji kompensē vērā ņemamos privatizācijas ieņēmumus (vairāk nekā 2% no IKP 2005. gadā un 2006. gadā).-  Programma pārskata valdības strukturālo reformu programmu, kuras tiek vērstas uz valsts uzņēmumu pārstrukturēšanu un dažu nozaru, piemēram, ražošanas, ostu, transporta un enerģijas darbības uzlabošanu. Privatizācija ir daļa no programmā izskaidrotajām reformām, kas arī paredz stiprināt cīņu pret krāpšanos ar nodokļiem un priekšrocībām. Valdība arī iesniedza Balto grāmatu par Maltas pensiju sistēmas reformām. Citas nozīmīgas strukturālās reformas saistībā ar nodokļu priekšrocības sistēmām un veselības aprūpes sistēmām nav uzsāktas.-  Pastāv riski attiecībā uz ilgtermiņa valsts finanšu ilgtspējību, kas atspoguļo iedzīvotāju novecošanās prognozētās izmaksas. Programmā ieskicētā ilgtspējības nodrošināšanas stratēģija ir atkarīga no budžeta mērķu sasniegšanas. Tā arī iekļauj pensiju un veselības aprūpes sistēmas reformas, kas vēl nav noteiktas vai īstenotas. Kamēr ilgtspējība tiktu pakļauta riskam budžeta mērķu nesasniegšanas dēļ, reformu procesa īstenošanas sakarā ir jāiekļauj vairāk ar vecumu saistītu valsts budžeta izdevumu ilgtermiņā.-  Principā atjauninātajā programmā noteiktās ekonomiskās politikas vispārēji atbilst valstij specifiskām vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm valsts finanšu jomā. Konkrētāk, programma atbilst Padomes ieteiktajai vispārējā valdības budžeta deficīta samazināšanai.Ņemot vērā šo novērtējumu, Komisija ir pieņēmusi pievienoto ieteikumu, kas ir paredzēts Padomes atzinumam par Maltas atjaunināto konverģences programmu, un pārsūta to Padomei.  IeteikumsPADOMES ATZINUMSsaskaņā ar Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 3. punktu par Maltas atjaunināto konverģences programmu 2004. - 2007. gadamEIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,ņemot vērā Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu[4], un jo īpaši tās 9. panta 3. punktu,ņemot vērā Komisijas ieteikumu,apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu komiteju,IR PIEŅĒMUSI ŠO ATZINUMU.1.  2005. gada 17. februārī Padome pārbaudīja Maltas atjaunināto konverģences programmu, kas aptver laika posmu no 2004. gada līdz 2007. gadam. Programma vispārēji atbilst rīcības kodeksam. Tomēr valsts izdevumu sadalījums ir nepilnīgs un cenu dati neatbilst Māstrihtas saskaņotajām definīcijām. Tādējādi Malta tiek aicināta panākt atbilsmi šīm datu prasībām.2.  Makroekonomiskais scenārijs, uz kura balstās programma, paredz reālu IKP pieaugumu no vidēji 0,6% 2004. gadā līdz 1,8% atlikušajā programmas periodā. Ņemot vērā pašreiz pieejamo informāciju, izskatās, ka šis scenārijs atspoguļo ticamus pieauguma pieņēmumus. Programmas prognozes attiecībā uz inflāciju arī izskatās ticamas.3.  2004. gada 5. jūlijā Padome nolēma, ka Maltā pastāv pārmērīgs budžeta deficīts, un ieteica to koriģēt līdz 2006. gadam.4.  Programma tiecas samazināt deficītu līdz 3% no IKP salīdzināmās vērtības 2006. gadā. Fiskālā konsolidācija ir balstīta uz pasākumiem, kas ir saistīti ar ieņēmumu kāpināšanu un izdevumu samazināšanu. Tiek prognozēts vispārējais valdības deficīta samazinājums no 5,2% no IKP 2004. gadā un 2,3% 2006. gadā, kā arī 2007. gadā tas turpinās pazemināties līdz 1,4% no IKP. Salīdzinot ar iepriekšējo programmu, pašreizējā atjauninātā programma vispārēji apstiprina plānotās korekcijas virzībā uz vispārēji nemainīgu makroekonomisko scenāriju.5.  Programmas budžeta prognožu riski izskatās lielā mērā līdzsvaroti. Konkrēti, no vienas puses, vispārējās valdības budžeta deficīta (5,2%) fiskālais mērķis 2004. gadā šķiet sasniedzams, bet, no otras puses, attiecībā uz 2005. gadu un tālāk esošais piesardzīgais makroekonomiskais scenārijs, izsludinātie pasākumi saistībā ar deficīta samazināšanu, kā arī programmā noteiktās budžeta prognozes padara konsolidācijas virzienu vispārēji ticamu.6.  Ņemot vērā riska novērtējumu, programmas budžeta stāvoklis izskatās pietiekams, lai samazinātu deficītu līdz 3% no IKP līdz 2006. gadam un nodrošinātu pietiekamu drošības rezervi, neļaujot pārsniegt šo slieksni ar normālām makroekonomiskām svārstībām programmas periodā. Tomēr tas var nebūt pietiekams, lai nodrošinātu Stabilitātes un izaugsmes pakta vidēja termiņa bezdeficīta budžeta stāvokļa mērķa sasniegšanu programmas periodā.7.  Saskaņā ar programmu parāda līmenis, iespējams, sasniegs 73,2% no IKP 2004. gadā no 70,4% no IKP 2003. gadā. Tādējādi programmas perioda beigās ir paredzēts parāda līmeni samazināt līdz 70,4% no IKP. Maltas varas iestādes paredz, ka ekonomiskā izaugsme, intensīva sākotnējā budžeta bilances uzlabošanās un aktīvu tirdzniecība no 2005. gada samazinās valsts parāda attiecību pret IKP. Tomēr daudzi faktori, kas daļēji kompensē vērā ņemamus privatizācijas ieņēmumus (vairāk nekā 2% no IKP 2005. gadā un 2006. gadā), pieprasa detalizētāku informāciju un ciešāku neikdienišķu operāciju novērošanu.8.  Pastāv riski attiecībā uz ilgtermiņa valsts finanšu ilgtspējību, kas atspoguļo iedzīvotāju novecošanās prognozētās izmaksas. Programmā ieskicētās ilgtspējības nodrošināšanas stratēģija ir atkarīga no budžeta mērķu sasniegšanas. Tā arī iekļauj pensiju un veselības aprūpes sistēmas reformas, kas vēl nav noteiktas vai īstenotas. Kamēr ilgtspējība tiktu pakļauta riskam budžeta mērķu nesasniegšanas dēļ, reformu procesa īstenošanas sakarā ir jāiekļauj vairāk ar vecumu saistītu valsts budžeta izdevumu ilgtermiņā.9.  Principā atjauninātajā programmā noteiktās ekonomiskās politikas vispārēji atbilst valstij specifiskām vispārējām ekonomiskās politikas vadlīnijām valsts finanšu jomā. Konkrētāk, programma ir saskaņā ar Padomes ieteiktā vispārējā valdības budžeta deficīta samazināšanu.Tabula: Nozīmīgāko makroekonomisko un budžeta prognožu salīdzinājums .2004. | 2005. | 2006. | 2007. |Faktiskā IKP pieaugums (% izmaiņas) | KP dec. 2004 | 0,6 | 1,5 | 1,8 | 2,2 |KOM okt. 2004 | 1,0 | 1,5 | 1,8 | n.p. |KP maijs 2004 | 1,1 | 1,7 | 2,1 | 2,1 |SPCI inflācija (%) | KP dec. 2004 | 2,9 | 2,4 | 1,9 | 1,9 |KOM okt. 2004 | 3,7 | 3,1 | 2,6 | n.p. |KP maijs 2004 | 3,4 | 2,1 | 2,1 | 2,0 |Valsts bilance (% no IKP) | KP dec. 2004 | -5,2 | -3,7 | -2,3 | -1,4 |KOM okt. 2004 | -5,1 | -4,0 | -3,3 | n.p. |KP maijs 2004 | -5,2 | -3,7 | -2,3 | -1,4 |Primārā bilance (% no IKP) | KP dec. 2004 | -1,4 | 0,3 | 1,6 | 2,4 |KOM okt. 2004 | -1,3 | -0,2 | 0,4 | n.p. |KP maijs 2004 | -1,4 | 0,1 | 1,4 | 2,2 |Valsts bruto parāds (% no IKP) | KP dec. 2004 | 73,2 | 72,0 | 70,5 | 70,4 |KOM okt. 2004 | 72,4 | 73,7 | 74,2 | n.p. |KP maijs 2004 | 72,1 | 72,4 | 70,5 | 70,4 |Avoti: Konverģences programma (KP); Komisijas dienestu 2004. gada ekonomikas prognozes (KOM); Komisijas dienestu aprēķini. | [1] OV L 209, 2.8.1997. Visi dokumenti, kas ir minēti šajā tekstā, ir atrodami šādā tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.[2] Ekonomikas un finanšu komitejas pārskatītais atzinums par stabilitātes un konverģences programmu saturu un formātu, kas ir ECOFIN Padomes apstiprināts 10.7.2001.[3] KOM(2002) 668, 27.11.2002.[4] OV L 209, 2.8.1997, p. 1. Dokumenti, kas ir minēti šajā tekstā, ir atrodami šādā tīmekļa vietnē: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.


				|

		52012DC0305

			Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par Vācijas 2012. gada valsts reformu programmuun ar ko sniedz Padomes atzinumu par Vācijas stabilitātes programmu 2012.-2016. gadam /* COM/2012/0305 final */

			   	Ieteikums
PADOMES IETEIKUMS
par Vācijas 2012. gada valsts
reformu programmu
un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Vācijas stabilitātes programmu
2012.-2016. gadam
EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta
2. punktu un 148. panta 4. punktu,
ņemot vērā Padomes
1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta
stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un
koordinācijas stiprināšanu[1]
un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu[2],
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
rezolūcijas[3],
ņemot vērā Eiropadomes
secinājumus,
ņemot vērā
Nodarbinātības komitejas atzinumu,
apspriedusies ar Ekonomikas un finanšu
komiteju,
tā kā:
(1)       Eiropadome 2010. gada
26. martā piekrita Eiropas Komisijas priekšlikumam aizsākt jaunu
izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju „Eiropa 2020”,
kam pamatā būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija,
pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās
jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes
potenciālu un konkurētspēju.
(2)       Padome 2010. gada
13. jūlijā pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un
Savienības vispārējām ekonomikas politikas
pamatnostādnēm (2010.–2014. g.), bet 2010. gada
21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu
nodarbinātības politikas pamatnostādnēm[4], kas kopā veido
„integrētās pamatnostādnes”. Dalībvalstis tika
aicinātas savā ekonomikas un nodarbinātības politikā
ņemt vērā šīs integrētās pamatnostādnes.
(3)       Padome 2011. gada
12. jūlijā pieņēma ieteikumu par Vācijas valsts
reformu programmu 2011. gadam un sniedza savu atzinumu par
atjaunināto Vācijas stabilitātes programmu
2011.-2014. gadam.
(4)       Komisija 2011. gada
23. novembrī pieņēma otro Gada izaugsmes
pētījumu, tādējādi uzsākot otro Eiropas ex
ante un integrētas politikas koordinēšanas pusgadu, kas
balstās uz stratēģiju „Eiropa 2020”. Komisija 2012. gada
14. februārī, pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011,
pieņēma Brīdinājuma mehānisma ziņojumu[5], kurā tā nenoteica,
ka Vācija ir viena no dalībvalstīm, kam tiks veikts
padziļināts pārskats.
(5)       Eiropadome 2012. gada
2. martā apstiprināja prioritātes, lai nodrošinātu
finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un izaugsmes
veicināšanas pasākumus. Tā uzsvēra nepieciešamību
turpināt diferencētu, izaugsmi veicinošu fiskālo
konsolidāciju, atjaunot parastos aizdošanas nosacījumus ekonomikai,
veicināt izaugsmi un konkurētspēju, mazināt bezdarbu un
krīzes sociālās sekas un modernizēt valsts
administrāciju.
(6)       Eiropadome 2012. gada
2. martā arī aicināja dalībvalstis, kas piedalās
paktā „Euro plus”, savlaicīgi iesniegt savas saistības, lai
tās varētu iekļaut šo valstu stabilitātes un
konverģences programmās un valstu reformu programmās.
(7)       Vācija 2012. gada
18. aprīlī iesniedza stabilitātes programmu
2012.-2016. gadam un 2012. gada 12. aprīlī –
2012. gada valsts reformu programmu. Abas programmas izvērtētas
vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.
(8)(8)   Saskaņā ar Vācijas 2012. gada pirmo
paziņojumu par budžeta deficīta un parāda datiem
2008.-2011. gadā pārmērīga budžeta deficīta
novēršanas procedūras piemērošanai kopējais valsts budžeta
deficīts 2011. gadā bija mazāks par Līgumā
noteikto atsauces vērtību 3 % apmērā no IKP.
Turklāt Komisijas 2012. gada pavasara prognozē paredzēts,
ka kopējais valsts budžeta deficīts saglabāsies mazāks par
Līgumā noteikto atsauces vērtību un papildus
samazināsies prognozes perioda laikā. Rezultātā un
atbilstīgi Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumiem Komisija
30. maijā pieņēma ieteikumu Padomes lēmumam, ar ko
atceļ lēmumu par pārmērīga budžeta deficīta
esību saskaņā ar Līguma 126. panta 12. punktu.
(9)(9)   Pamatojoties uz stabilitātes programmas
novērtējumu saskaņā ar Padomes Regulu (EK)
Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka makroekonomiskais scenārijs, kas
balstīts uz budžeta prognozēm programmā, ir ticams. Programmas
prognozes 2012.-2013. gadam kopumā atbilst Komisijas 2012. gada
pavasara prognozei attiecībā uz ekonomikas izaugsmes tempu un modeli,
kā arī darba tirgus attīstību. Programmas prognozes par
ekonomikas izaugsmi turpmākos gados kopumā atbilst Komisijas
aplēsei par Vācijas vidēja termiņa potenciālo
izaugsmes rādītāju. Programmā izklāstītās
budžeta stratēģijas mērķis ir sasniegt budžeta
vidējā termiņa mērķi (VTM) jau 2012. gadā un
no 2014. gada panākt faktiski līdzsvarotus nominālos
budžetus, sākot no nomināla budžeta deficīta 1,0 %
apmērā no IKP 2011. gadā, tādējādi zem
Līgumā noteiktās atsauces vērtības 3 %
apmērā no IKP krietni pirms termiņa 2013. gadā.
Programmā noteikts iepriekšējais VTM strukturālam budžeta
deficītam ½ % apmērā no IKP (interpretēts kā
šaurs diapazons aptuveni 0,5 % apmērā no IKP), kas
pienācīgi atspoguļo Stabilitātes un izaugsmes pakta
prasības, lai netieši norādītu budžeta deficītu, kas
nepārsniedz 0,5 % no IKP. Riski, kas apdraud budžeta deficīta un
parāda mērķu sasniegšanu, var īpaši rasties, ja
izrādītos nepieciešami papildu pasākumi, lai stabilizētu
finanšu nozari. Pamatojoties un (pārrēķināto)
strukturālo budžeta deficītu[6],
Vācija plāno ievērot savu VTM visā programmas periodā;
tam būtu jābūt iespējamam, ņemot vērā riska
novērtējumu. Saskaņā ar programmā sniegto
informāciju un arī ievērojot riska novērtējumu, valsts
izdevumu pieauguma rādītājs, ņemot vērā
diskrecionāros ieņēmumu pasākumus, 2012. gadā
pārsniegtu Stabilitātes un izaugsmes paktā noteikto izdevumu
kritēriju, turpretim izpildītu to 2013. gadā. Plānots,
ka kopējais parāds palielināsies par 0,8 procentu punktiem
līdz 82,0 % no IKP 2012. gadā, pirms tas samazināsies
līdz 80 % no IKP 2013. gadā un saglabās lejupejošu
tendenci pēc tam. Pēc pārmērīgā budžeta
deficīta novēršanas Vācija ir pārejas periodā un
atbilstīgi plāniem gūst pietiekamu progresu Stabilitātes un
izaugsmes paktā noteiktā parāda samazināšanas
kritērija ievērošanā.
(10)     Federālā
valdība ir veikusi pasākumus, lai uzlabotu veselības
aprūpes valsts izdevumu efektivitāti, un ir ierosinājusi
ilgtermiņa aprūpes reformu. Lai ierobežotu paredzamos turpmākos
izdevumu pieaugumus, ir nepieciešami papildu centieni uzlabot veselības
aprūpes efektivitāti. Ierosinātā ilgtermiņa
aprūpes reforma arī nav pietiekama, lai novērstu paredzamos
turpmākos izmaksu pieaugumus. Pastāv iespējas uzlabot
nodokļu sistēmas efektivitāti. Federālā valdība
ir uz pareizā ceļa, lai izpildītu savu apņemšanos
palielināt izaugsmi veicinošus izdevumus par izglītību un
pētniecību. Tomēr joprojām ir svarīgi, lai Länder
un pašvaldības, kas sedz lielāko daļu izdevumu par
izglītību un pētniecību, nodrošinātu arī
pietiekamus un efektīvus izdevumus šajās jomās. Jauna
konstitucionālā parādu ierobežojuma ieviešana ir papildus stiprinājusi
Vācijas fiskālo sistēmu. Tomēr nav gūti
ievērojami panākumi īstenot budžeta noteikumu Länder
līmenī.
(11)     Nozīmīgs valsts
atbalsts finanšu nozarei kopā ar nozares pašas pielāgošanas
centieniem un Vācijas ekonomikas atjaunošanās
labvēlīgajām sekām ir stabilizējuši nozari
kopumā. Neraugoties uz samērā stabilo finanšu nozari un
kredītresursu trūkuma neesību, joprojām pastāv
nepilnības, jo īpaši dažu Landesbanken strukturālās
problēmas, proti, dzīvotspējīga
uzņēmējdarbības modeļa trūkums, vājas
pārvaldības struktūras un nepilnības saistībā ar
augstas pakāpes atkarību no starpbanku finansējuma.
(12)     Vācijas darba tirgus
labie rezultāti līdz ar nodarbinātības palielināšanu
un mērenu bezdarbu nav devuši labumu tādā pašā
mērā visiem dalībniekiem, un algas ne vienmēr ir
palielinājušās līdz ar produktivitāti. Fiskāli
šķēršļi, ko rada augstais nodokļu īpatsvars, jo
īpaši saistībā ar lielajām sociālās
apdrošināšanas iemaksām, joprojām kavē jo īpaši
mazatalgota darbaspēka integrāciju darba tirgū. Mazu darbu plaša
izmantošana noved pie nelielu pensiju tiesību iegūšanas.
Tāpēc pastāv nepieciešamība uzlabot pāreju no maziem
darbiem uz stabilāku veidu līgumiem. Darba tirgus instrumentu
nesenajai reformai būtu jāatbalsta nodarbinātības
iespējas visiem. Svarīgs uzdevums Vācijai ir uzlabot
izglītības sistēmas efektivitāti un palielināt nelabvēlīgā
stāvoklī esošu grupu izglītības iegūšanu.
Vidējā termiņā līdz ilgtermiņā būs
svarīgi nodrošināt kvalificēta darbaspēka pieejamību,
lai samazinātu demogrāfisko izmaiņu negatīvās sekas uz
potenciālo izaugsmi. Nozīmīgas bažas rada sieviešu nelielā
pilnslodzes dalība darbaspēkā. Fiskāli
šķēršļi otriem pelnītājiem un bērnu pilna laika
aprūpes iestāžu un pagarinātās dienas skolu trūkums
kavē sieviešu dalību darba tirgū.
(13)     Vācija īsteno
nozīmīgu enerģētikas sistēmas reformu. Būtu
jāsamazina kopējās ekonomiskās izmaksas par
enerģētikas sistēmas pārveidi, paātrinot valsts un
pārrobežu tīklu paplašināšanu, pastāvīgi palielinot
klimata un atjaunojamo energoresursu politikas izmaksu lietderību, veicot
izšķirošus pasākumus, lai papildus veicinātu energoefektivitāti,
un palielinot konkurenci enerģijas tirgos. Ņemot vērā
Vācijas centrālo ģeogrāfisko stāvokli, Vācijas
dzelzceļa sistēmai ir nozīmīga ietekme uz kopējo
Eiropas dzelzceļa sistēmu. Konkurence pasažieru un kravu
dzelzceļa pārvadājumu tirgū ir ļoti neliela
galvenokārt sakarā ar efektīva nodalījuma trūkumu
starp infrastruktūras pārvaldītāju un dzelzceļa
kontrolakciju sabiedrību. Neraugoties uz pēdējos gados
gūtajiem panākumiem, cita starpā izmantojot Pakalpojumu
direktīvas īstenošanu, pastāv iespējas papildus
veicināt konkurenci un produktivitātes pieaugumu dažās
pakalpojumu nozarēs (piemēram, celtniecībā).
(14)     Vācija ir
uzņēmusies vairākas saistības saskaņā ar paktu
„Euro plus”. Saistības un 2011. gadā iesniegto saistību
izpilde attiecas uz nodarbinātības veicināšanu,
konkurētspējas uzlabošanu, valsts finanšu stabilitātes
uzlabošanu un finanšu stabilitātes nostiprināšanu. Komisija ir
novērtējusi pakta „Euro plus” saistību izpildi. Šā
novērtējuma rezultāti ir ņemti vērā ieteikumos.
(15)     Saistībā ar Eiropas
pusgadu Komisija ir veikusi Vācijas ekonomikas politikas visaptverošu
analīzi. Tā ir novērtējusi stabilitātes programmu un
valsts reformu programmu. Komisija ir ņēmusi vērā ne tikai
to lietderību ilgtspējīgas fiskālās un
sociālekonomiskās politikas izveidē Vācijā, bet
arī to atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot
vērā to, ka jānostiprina Eiropas Savienības
vispārējā ekonomiskā pārvaldība, kas
panākams, turpmākajos valstu lēmumos sniedzot ES
līmeņa norādes. Tās ieteikumi Eiropas pusgada ietvaros ir
atspoguļoti turpmāk 1.–4. ieteikumā.
(16)     Ņemot vērā šo
novērtējumu, Padome ir izskatījusi Vācijas 2012. gada
stabilitātes programmu, un tās atzinums[7] ir jo īpaši
atspoguļots turpmāk 1. ieteikumā,
IESAKA Vācijai laikposmā no
2012. līdz 2013. gadam rīkoties šādi.
1.           Turpināt pareizu
fiskālo politiku, lai līdz 2012. gadam sasniegtu budžeta
vidējā termiņa mērķi. Šajā nolūkā
īstenot budžeta stratēģiju, kā paredzēts, nodrošinot
atbilstību izdevumu kritērijam, kā arī pietiekamu progresu
parāda samazināšanas kritērija izpildē. Turpināt
izaugsmi veicinošo konsolidācijas kursu, izmantojot papildu centienus
palielināt veselības aprūpes un ilgtermiņa aprūpes
valsts izdevumu efektivitāti un neizmantoto potenciālu uzlabot nodokļu
sistēmas efektivitāti; izmantot pieejamās iespējas
lielākiem un efektīvākiem izaugsmi veicinošiem izdevumiem par
izglītību un pētniecību visos valdības
līmeņos. Pabeigt parādu ierobežojuma ieviešanu konsekventi
visās Länder, nodrošinot savlaicīgas un atbilstīgas
uzraudzības procedūras un korekcijas mehānismus.
2.           Novērst atlikušos
strukturālos trūkumus finanšu nozarē, cita starpā papildus
pārstrukturējot tās Landesbanken, kurām nav
atbilstoši finansēta dzīvotspējīga
uzņēmējdarbības modeļa, vienlaikus izvairoties no
pārmērīgas saistību un aktīvu īpatsvara
samazināšanas.
3.           Samazināt augsto
nodokļu īpatsvaru budžetam neitrālā veidā, jo
īpaši mazatalgotam darbaspēkam, un saglabāt atbilstīgus
aktivizācijas un integrācijas pasākumus, īpaši ilgstošiem
bezdarbniekiem. Radīt apstākļus
algu pieaugumam līdz ar produktivitāti. Veikt pasākumus, lai
palielinātu nelabvēlīgā stāvoklī esošu grupu
izglītības iegūšanu, īpaši nodrošinot
vienlīdzīgas iespējas izglītības un mācību
sistēmā. Pakāpeniski pārtraukt fiskālos
šķēršļus otriem pelnītājiem un palielināt
bērnu pilna laika aprūpes iestāžu un pagarinātās
dienas skolu pieejamību.
4.           Turpināt centienus, lai
līdz minimumam saglabātu enerģētikas sistēmas
pārveides kopējās ekonomiskās izmaksas, tostarp
paātrinot elektroenerģijas un gāzes valsts un pārrobežu
tīklu paplašināšanu. Nodrošināt,
ka institucionālā struktūra garantē efektīvu
konkurenci dzelzceļa tirgos. Veikt
pasākumus, lai papildus veicinātu konkurenci pasākumu
nozarēs, tostarp profesionālos pakalpojumus un atsevišķus
amatus, jo īpaši celtniecības nozarē.
Briselē,
                                                                       Padomes vārdā –
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.
[2]               COM(2012)305 final.
[3]               P7_TA(2012)0048 un P7_TA(2012)0047.
[4]               Padomes 2012. gada 26. aprīļa
Lēmums 2012/238/ES.
[5]               COM(2012) 68 final.
[6]               Cikliski koriģētā bilance, izņemot
vienreizējos un pagaidu pasākumus, kuru Komisijas dienesti atbilstoši
kopīgi saskaņotai metodikai pārrēķinājuši,
pamatojoties uz programmā sniegto informāciju.
[7]               Saskaņā ar Padomes Regulas (EK)
Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.


				|

		52013DC0352

			Ieteikums PADOMES IETEIKUMS par Bulgārijas 2013. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Bulgārijas konverģences programmu 2012.-2016. gadam /* COM/2013/0352 final - 2013/ () */

Ieteikums
PADOMES IETEIKUMS
par Bulgārijas 2013. gada valsts
reformu programmu
un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Bulgārijas konverģences
programmu 2012.-2016. gadam

EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
ņemot vērā Līgumu par
Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta
2. punktu un 148. panta 4. punktu,
ņemot vērā Padomes
1997. gada 7. jūlija Regulu (EK) Nr. 1466/97 par budžeta
stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un
koordinācijas stiprināšanu[1]
un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
un Padomes 2011. gada 16. novembra Regulu (ES) Nr. 1176/2011 par
to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko
nelīdzsvarotību[2],
un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
ņemot vērā Eiropas Komisijas
ieteikumu[3],
ņemot vērā Eiropas Parlamenta
rezolūcijas[4],
ņemot vērā Eiropadomes
secinājumus,
ņemot vērā
Nodarbinātības komitejas atzinumu,
pēc apspriešanās ar Ekonomikas un
finanšu komiteju,
tā kā:
(1)       Eiropadome 2010. gada
26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes
un nodarbinātības stratēģiju “Eiropa 2020”, kam pamatā
būtu ciešāka ekonomikas politikas koordinācija, lielākoties
pievēršot uzmanību galvenajām jomām, kurās
jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas
izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.
(2)       Padome 2010. gada
13. jūlijā, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem,
pieņēma ieteikumu par dalībvalstu un Savienības
vispārējām ekonomikas politikas pamatnostādnēm
(2010.–2014. g.), bet 2010. gada
21. oktobrī – lēmumu par dalībvalstu
nodarbinātības politikas pamatnostādnēm[5], kas kopā veido “integrētās pamatnostādnes”.
Dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā šīs
integrētās pamatnostādnes savā ekonomikas un
nodarbinātības politikā.
(3)       Valstu vai to valdību
vadītāji 2012. gada 29. jūnijā pieņēma
lēmumu par Izaugsmes un nodarbinātības paktu, kas ir
saskaņots pamats rīcībai valstu, ES un eurozonas
līmenī, izmantojot visas iespējamās sviras, instrumentus un
politikas virzienus. Viņi pieņēma lēmumu par dalībvalstu
līmenī veicamo rīcību, jo īpaši paužot pilnīgu
apņemšanos sasniegt stratēģijas “Eiropa
2020” mērķus un īstenot konkrētai valstij adresētos
ieteikumus.
(4)       Padome 2012. gada
6. jūlijā pieņēma ieteikumu par Bulgārijas
2012. gada valsts reformu programmu un sniedza atzinumu par
atjaunināto Bulgārijas 2011.-2015. gada konverģences
programmu.
(5)       Komisija 2012. gada
28. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu[6], iezīmējot
2013. Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu.
Pamatojoties uz Regulu (ES) Nr. 1176/2011, Komisija 2012. gada
28. novembrī pieņēma brīdināšanas mehānisma
ziņojumu[7],
kurā Bulgārija minēta ka viena no dalībvalstīm, par
kurām tiks sagatavots padziļināts pārskats.
(6)       Eiropadome 2013. gada
14. martā apstiprināja, ka prioritātes ir nodrošināt
finanšu stabilitāti, fiskālo konsolidāciju un sekmēt
izaugsmi. Tā uzsvēra nepieciešamību īstenot
diferencētu, uz izaugsmi vērstu fiskālo konsolidāciju,
ekonomikā atjaunot parastos aizdevumu izsniegšanas nosacījumus,
sekmēt izaugsmi un konkurētspēju, risināt bezdarba
problēmu, novērst krīzes sociālās sekas un
modernizēt valsts pārvaldi.
(7)       Komisija saskaņā ar
Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu 2013. gada
10. aprīlī publicēja sava padziļinātā
pārskata rezultātus[8]
par Bulgāriju. Komisijas veiktā analīze ļauj secināt,
ka Bulgārijā ir makroekonomiskā nelīdzsvarotība, kurai
nepieciešama uzraudzība un politiskā rīcība. Uzmanība
joprojām jāpievērš jo īpaši aizņemto
līdzekļu īpatsvara samazināšanas ietekmei
korporatīvajā sektorā, kā arī ārējo
pozīciju pastāvīgai korekcijai, konkurētspējai un
darba tirgiem.
(8)       Bulgārija
2013. gada 19. aprīlī iesniedza savu 2013. gada
konverģences programmu, kas attiecas uz laikposmu no 2012. līdz
2016. gadam, un 2013. gada valsts reformu programmu. Abas programmas
izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to
savstarpējo saistību.
(9)       Pamatojoties uz
2013. gada konverģences programmas izvērtējumu
saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, Padome uzskata, ka valsts
finanšu stāvoklis Bulgārijā kopumā ir bijis stabils.
Vidēja termiņa mērķis (VTM) tika sasniegts
2012. gadā. Konverģences programmas budžeta prognožu pamatā
esošais makroekonomiskais scenārijs ir ticams attiecībā uz
laikposmu no 2013. līdz 2014. gadam, kad ikgadējā izaugsme
prognozēta 1,0 % apmērā 2013. gadā un 1,8 %
apmērā 2014. gadā. Komisijas 2013. gada pavasara
prognozē paredzēts IKP pieaugums par 0,9 % 2013. gadā
un 1,7 % 2014. gadā. Programmā izklāstītais
budžeta stratēģijas mērķis ir nodrošināt, ka visā
programmas laikposmā strukturālā budžeta bilance ir tuvu VTM.
Programmā ir saglabāts iepriekšējais VTM -0,5 % apmērā
no IKP, kas ir ambiciozāks par Stabilitātes un izaugsmes paktā
noteikto mērķi. Pamatojoties uz (pārrēķināto)
strukturālo budžeta bilanci, attiecībā uz kuru tiek lēsts,
ka tā nedaudz pasliktināsies no 0,4 % deficīta no IKP
2012. gadā līdz 0,7-0,8 % laikposmā no 2013. līdz
2016. gadam, Bulgārija konverģences programmas laikposmā
nedaudz atpaliek no sava VTM. 2013.–2015. gadā valsts izdevumu
pieauguma temps, ņemot vērā diskrecionārus
ieņēmumu pasākumus, atbildīs Stabilitātes un izaugsmes
pakta izdevumu kritērijam, taču 2016. gadā to
neizpildīs. Parāda attiecība ir zemāka par 60 % no
IKP, un saskaņā ar konverģences programmu sagaidāms, ka
2014. gadā tā sasniegs maksimumu – 20,4 % no IKP – un
pēc tam programmas laikposmā samazināsies. Tāpat arī
Komisijas 2013. gada pavasara prognozē paredzēts, ka parāda
attiecība sasniegs 20,3 % no IKP 2014. gadā.
(10)     Bulgārija
pēdējos gados ir ievērojami stiprinājusi savu fiskālo
sistēmu, kas ir sekmējis fiskālās disciplīnas
saglabāšanu un lielāku fiskālās politikas ticamību.
Jaunajā valsts finanšu likumā, kas stāsies spēkā
2014. gadā, saglabāti skaitliskie fiskālie noteikumi,
vēl vairāk stiprinātas prasības pašvaldību
līmenī un pārveidota trīs gadu vidēja termiņa
budžeta programma. Ir svarīgi, lai valsts iestādes saglabātu
reformu dinamiku un sagatavotu pamatu jaunā likuma ieviešanai, jo
īpaši izveidojot paredzēto neatkarīgo nodokļu iestādi
un piešķirot tai skaidras pilnvaras, darbības autonomiju un
atbilstīgus resursus. Pastāv ievērojamas iespējas uzlabot
nodokļu iekasēšanu, un progress šajā jomā ļautu
Bulgārijai lielākus izdevumus novirzīt izaugsmes
veicināšanai. Lai arī Bulgārija ir veikusi pamanāmus
pasākumus nodokļu iekasēšanas izmaksu samazināšanai un
ieņēmumu iekasēšanas uzlabošanai, nodokļu sistēmu
joprojām raksturo plaša izvairīšanās no nodokļu
maksāšanas un administratīvā neefektivitāte. Nodokļu
iekasēšanas administratīvās izmaksas ir augstas, tāpat
augstas ir arī izmaksas uzņēmumiem saistībā ar nodokļu
nomaksāšanu. Neatkarīgi no pasākumiem, kas veikti
nolūkā uzlabot nodokļu iekasēšanu, joprojām tiek
lēsts, ka ēnu ekonomikas īpatsvars ir augsts un, lai to
samazinātu, ir nepieciešami ilgtspējīgi ilgtermiņa
centieni.
(11)     Pirmstermiņa aiziešanas
iespēju no darba tirgus samazināšana ir būtisks uzdevums, lai
uzlabotu pensiju sistēmas adekvātumu, kā arī lai
nodrošinātu darbaspēka piedāvājumu. Gados vecāku
darbinieku, jo īpaši gados vecāku sieviešu, nodarbinātības
līmenis ir zemāks nekā vidēji ES, un rezultātā
lielai daļai pensijas sistēmas dalībnieku ir neadekvātas
tiesības saņemt pensiju. Lai arī šajā jomā jau tiek
veiktas būtiskas reformas, atlikušās speciālās shēmas
konkrētām profesijām citu faktoru starpā sekmē
faktiskā pensionēšanās vecuma samazināšanos. Turpinot
progresu, kāds gūts saistībā ar pensionēšanās
vecuma paaugstināšanu, Bulgārijai būtu arī jāsagatavo
un jāvienādo pensionēšanās vecums vīriešiem un
sievietēm, kuri visā darba mūžā veikuši iemaksas. To
kritēriju un kontroles pārskatīšana, ko veic attiecībā
uz invaliditātes pensiju piešķiršanu (piemēram, par
kritēriju nosakot spēju strādāt), būtu svarīgs
ieguldījums, lai efektīvi tiktu ierobežota noteikumu
ļaunprātīga izmantošana.
(12)     Bulgārijā
nodarbinātības līmenis ir zem vidējā, un tas turpina
pazemināties, kā arī dažādu reģionu un
iedzīvotāju apakšgrupu starpā ir vērojamas lielas
atšķirības attiecībā uz bezdarba līmeni. Krīze ir
sevišķi smagi ietekmējusi mazkvalificētus darba
ņēmējus, un tās rezultātā ir būtiski
palielinājies jauniešu bezdarba līmenis. Ilglaicīga bezdarba
pieaugums ir bijis daudz straujāks nekā pārējā ES. Ja Nodarbinātības
aģentūrā tiktu veiktas reformas, tai būtu potenciāls
ieņemt īpašu nozīmi piedāvājuma un pieprasījuma
saskaņošanā Bulgārijas darba tirgū, sniedzot efektīvākas
konsultācijas, īstenojot mērķtiecīgus
nodarbinātības pasākumus un labāk prognozējot
nākotnē nepieciešamās prasmes. Spēkā esošās
Jaunatnes nodarbinātības ierosmes agrīna izvērtēšana
varētu palīdzēt nodrošināt, ka līdzekļi tiek
novirzīti tām darbībām, kuras rada vislielāko skaitu
darbavietu. Joprojām uzdevums ir nodrošināt, lai sociālās
apdrošināšanas minimālo iemaksu veikšana sasniegtu mērķi,
proti, samazināt ēnu ekonomiku, tajā pašā laikā
neizstumjot ar cenu palīdzību mazkvalificētus darba
ņēmējus. ES iedzīvotāju starpā Bulgārijas
pilsoņiem ir vislielākais nabadzības vai sociālās
atstumtības risks. Valsts nabadzības un sociālās
atstumtības apkarošanas stratēģijas īstenošana būtu
jāuzskata par prioritāti. Ir nepieciešams uzlabot sociālo
pārvedumu efektivitāti un pieeju tiem un sekmēt sociālo
pakalpojumu efektivitāti un pieeju tiem, jo īpaši attiecībā
uz bērniem un gados vecākiem cilvēkiem. Valsts romu
integrācijas stratēģija būtu jāpapildina ar
rīcības plānu, kurā norādīti konkrēti pasākumi,
pietiekamu finansējumu un uzraudzības mehānisma izveidi
darbību ietekmes novērtēšanai.
(13)     Bulgārijai ir uzdevums
uzlabot savas izglītības sistēmas vispārējo
kvalitāti un efektivitāti. Skolu izglītības likuma
pieņemšana galīgajā lasījumā līdz 2013. gada
beigām būtu pamats progresam attiecībā uz
nepieciešamajām reformām, tostarp mācību programmas
modernizēšanu un uzlabojumu ieviešanu attiecībā uz
skolotāju apmācību un stimuliem. Augstākās
izglītības jomā ar reformām ir gūts pavisam
niecīgs progress. Tas, ka pastāv būtiska atšķirība
starp augstākās izglītības rezultātiem un darba tirgus
pieprasījumu, pasliktina strukturālo bezdarbu un kavē augstas
vērtības novatorisko nozaru attīstību. Slikti
augstākās izglītības rezultāti ir saistīti ar
stimulu trūkumu iestāžu līmenī, kā arī ar
atsevišķu pētnieku un pasniedzēju standartiem. Veselības
aprūpes sistēmas kvalitātes un tvēruma uzlabošana
Bulgārijai ir ilgtermiņa uzdevums. Veselības aprūpes
nozares finansēšanas lielāka pārredzamība sekmētu
izaugsmi un konkurētspēju šajā nozarē. Ambulatorajai
aprūpei paredzēto veselības aprūpes izdevumu daļa ir
zema, tādējādi ierobežojot pieeju rentabliem veselības
aprūpes pakalpojumiem. Augstais pacientu tiešo maksājumu
īpatsvars faktiski izslēdz noteiktas iedzīvotāju grupas no
veselības aprūpes pakalpojumiem. Bulgārijai ir veicami
būtiski uzdevumi saistībā ar slimnīcu nozares
racionalizāciju un pārvaldību.
(14)     Vietējo
uzņēmumu konkurētspēja un ārvalstu ieguldījumu
piesaistīšana gūtu lielu labumu no uzlabojumiem Bulgārijas uzņēmējdarbības
vidē, tostarp sabiedrisko pakalpojumu lielākas efektivitātes.
Ātrāka, sistemātiska e-pārvaldības ieviešana sniedz
ievērojamu potenciālu un cita starpā varētu samazināt
nodokļu iekasēšanas izmaksas un administratīvo slogu
uzņēmumiem. Turklāt uzņēmumu likumdošanas, tostarp
kavētu maksājumu un maksātnespējas procedūru,
pilnīga īstenošana un ieviešana ievērojami uzlabotu
pamatnosacījumus, tostarp MVU. Neadekvāta pieeja finansēm joprojām
ir kavējošs faktors MVU attīstībai. Labi funkcionējoša, neatkarīga
tiesu sistēma ir priekšnosacījums ilgtspējīgai ekonomikas
attīstībai. Bulgārija pēdējos gados ir panākusi
progresu saistībā ar tiesu sistēmas reformām, jo īpaši
saistībā ar tiesiskā regulējuma un iestāžu
sistēmas modernizāciju. Tajā pašā laikā joprojām
ir ievērojams potenciāls šo sistēmu izmantot pilnībā,
nodrošinot rezultātu ilgtspēju un uzlabojot atbildību par
reformām visos līmeņos. Tāpat arī lielāki
centieni apkarot korupciju būtu pozitīvs ieguldījums
uzņēmējdarbības vides uzlabošanā.
(15)     ES līdzekļu
efektīva izmantošana joprojām ir ļoti būtiska
nepieciešamajiem publiskajiem ieguldījumiem. Publiskā iepirkuma
normatīvo aktu reforma 2011. gadā bija būtisks solis
ceļā uz pārkāpumu uzraudzību, novēršanu un sodu
noteikšanu par tiem. Lai arī spēkā ir stājušies jauni
noteikumi, kas cita starpā aptver ES līdzfinansētos projektus,
plašāku pilnvaru piešķiršana Publiskā iepirkumu
aģentūrai vēl vairāk uzlabotu ex ante kontroles
efektivitāti.
(16)     Regulatoru spēja un
neatkarība galvenajās ekonomikas nozarēs ir būtiski
pamatnosacījumi konkurētspējai. Bulgārijas transporta
infrastruktūrā pēdējos gados ir vērojami daži
uzlabojumi, savukārt vēl joprojām ir ievērojams
potenciāls pakalpojumu sniegšanu un uzturēšanu padarīt
pietiekami efektīvu. Bulgārijai vēl ir pilnībā
jāīsteno savas saistības saskaņā ar iekšējo
enerģijas tirgu. Vairumtirdzniecības un mazumtirdzniecības
līmenī joprojām ir ievērojamas problēmas.
Pastāvīgi šķēršļi ienākšanai tirgū,
garantētas peļņas darījumi un regulētas cenas
apvienojumā ar to, ka nepastāv elektroenerģijas un
dabasgāzes vairumtirdzniecības tirgus, ir aspekti, kas rada
sevišķas bažas. Ņemot vērā Bulgārijas ievērojamo
atkarību no viena enerģijas pārvades maršruta, to lielā
mērā apdraud piedāvājuma satricinājumi.
Elektroenerģijas un gāzes starpsavienojumu projektu īstenošana
būtu jāpaātrina, lai uzlabotu diversifikāciju un
piedāvājuma nodrošināšanu. Zema energoefektivitāte
joprojām ir nozīmīgs ekonomiskais slogs gan uzņēmumiem,
gan privātajiem klientiem. Jo īpaši publisku un privātu ēku
energoefektivitātei ir ievērojams potenciāls.
(17)     Eiropas pusgada
ietvaros Komisija ir vispusīgi izanalizējusi Bulgārijas
ekonomikas politiku. Tā ir izvērtējusi konverģences
programmu un valsts reformu programmu un iesniegusi padziļinātu
pārskatu. Vērtējumā Komisija ņēma vērā
ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un
sociālekonomiskās politikas izveidē Bulgārijā, bet
arī programmu atbilstību ES noteikumiem un norādēm,
ņemot vērā vajadzību nostiprināt Eiropas
Savienības vispārējo ekonomikas pārvaldību, kas
panākams, turpmākajos valstu lēmumos ievērojot ES
līmeņa ieguldījumu. Tās ieteikumi saskaņā ar
Eiropas pusgadu ir sniegti turpmāk 1.‑7. ieteikumā.
(18)     Ņemot vērā šo
novērtējumu, Padome ir izskatījusi Bulgārijas
konverģences programmu, un tās atzinums[9] ir atspoguļots jo
īpaši turpmāk 1. ieteikumā.
(19)     Ņemot vērā
Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu,
Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un konverģences
programmu. Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES)
Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti turpmāk 3., 4. un
5. ieteikumā,
IESAKA Bulgārijai laikposmā
no 2013. līdz 2014. gadam rīkoties šādi.
1.           Saglabāt stabilu
fiskālo stāvokli, nodrošinot vidēja termiņa mērķa
ievērošanu, un īstenot uz izaugsmi vērstu fiskālo politiku,
kā paredzēts konverģences programmā. Īstenot
visaptverošu nodokļu stratēģiju, lai stiprinātu visus
nodokļu likumdošanas un iekasēšanas procedūru aspektus
nolūkā palielināt ieņēmumus, jo īpaši uzlabojot
nodokļu iekasēšanu, vēršoties pret ēnu ekonomiku un
samazinot nodokļu iekasēšanas izmaksas. Izveidot neatkarīgu
iestādi fiskālās politikas uzraudzībai, analīzes
veikšanai un konsultāciju sniegšanai.
2.           Pakāpeniski izskaust
agrīnas pensionēšanās iespējas, vienādot
pensionēšanās vecumu vīriešiem un sievietēm un īstenot
aktīva darba tirgus politiku, kas ļauj gados vecākiem
darbiniekiem darba tirgū palikt ilgāk. Lai efektīvi ierobežotu
noteikumu ļaunprātīgu izmantošanu, ieviest stingrākus
atbilstības kritērijus un kontroles attiecībā uz
invaliditātes pensiju piešķiršanu.
3.           Paātrināt valsts
Jaunatnes nodarbinātības ierosmes īstenošanu, piemēram, ar
garantijas jauniešiem starpniecību. Veikt Nodarbinātības
aģentūras reformu nolūkā sniegt efektīvas konsultācijas
darba meklētājiem un attīstīt spēju prognozēt
nepieciešamās prasmes un saskaņot tās. Sekmēt aktīvu
darba tirgus politiku, jo īpaši attiecībā uz valsts
nodarbinātības programmām. Pārskatīt
sociālās apdrošināšanas minimālās iemaksas, lai
nodrošinātu, ka šī sistēma neizstumj ar cenu palīdzību
mazkvalificētus darba ņēmējus no darba tirgus.
Nodrošināt Valsts nabadzības un sociālās atstumtības
apkarošanas stratēģijas īstenošanu praksē. Uzlabot
sociālo pārvedumu un pakalpojumu efektivitāti un pieeju tiem, jo
īpaši attiecībā uz bērniem un gados vecākiem
cilvēkiem.
4.           Pieņemt skolu
izglītības likumu un īstenot augstākās
izglītības reformu, jo īpaši rezultātus labāk
pielāgojot darba tirgus vajadzībām un stiprinot sadarbību
starp izglītību, pētniecību un
uzņēmējdarbību. Uzlabot pieeju iekļaujošai
izglītībai nelabvēlīgā situācijā esošiem
bērniem, jo īpaši romu tautības bērniem. Nodrošināt
efektīvu pieeju veselības aprūpei un uzlabot veselības
aprūpes pakalpojumu cenas, sasaistot slimnīcu finansējumu ar
rezultātiem un attīstot ambulatoro aprūpi.
5.           Veikt turpmākus
pasākumus, lai uzlabotu uzņēmējdarbības vidi,
samazinot birokrātiju, īstenojot e-pārvaldības
stratēģiju un īstenojot tiesību aktus par maksājumu
kavēšanu. Uzlabot tiesu sistēmas kvalitāti un neatkarību un
efektīvāk apkarot korupciju. Uzlabot piekļuvi finansējumam
MVU un jauniem uzņēmumiem.
6.           Paātrināt ES
līdzekļu apguvi. Nodrošināt publiskā iepirkuma
normatīvo aktu pareizu īstenošanu, paplašinot Publiskā iepirkuma
aģentūras veikto ex ante kontroli, lai novērstu
pārkāpumus.
7.           Stiprināt valsts
regulatīvo iestāžu neatkarību un administratīvo spēju
jo īpaši elektroenerģijas un transporta nozarēs, kā
arī attiecībā uz ūdens resursu un atkritumu
apsaimniekošanu. Novērst šķēršļus ienākšanai
tirgū, kvotas, teritoriālos ierobežojumus un regulētas cenas un
pabeigt tirgus izveidi, izveidojot pārredzamu vairumtirdzniecības
tirgu elektroenerģijai un dabasgāzei. Paātrināt
elektroenerģijas un gāzes starpsavienojumu projektus un uzlabot
noturību pret traucējumiem. Pastiprināt centienus uzlabot
energoefektivitāti.
Briselē,
                                                                       Padomes
vārdā —
                                                                       priekšsēdētājs
[1]               OV L 209, 2.8.1997, 1. lpp.
[2]               OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.
[3]               COM(2013) 352 final.
[4]               P7_TA(2013)0052 un P7_TA(2013)0053.
[5]               Padomes 2013. gada 22. aprīļa
Lēmums 2013/208/ES.
[6]               COM(2012) 750 final.
[7]               COM(2012) 751 final.
[8]               SWD(2013) 114 final.
[9]               Saskaņā ar Padomes Regulas (EK)
Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.