Ieteikums Padomes atzinums saskaņā ar 9. panta trešo punktu Padomes 1997. gada 7. jūlija Regulā (EK) Nr. 1466/97 par atjaunināto Maltas konverģences programmu 2005.-2008. gadam


title: Komisijas Ieteikums ( 2009. gada 7. maijs ) par savienojuma pabeigšanas tarifu reglamentāciju fiksētajos un mobilajos tīklos Eiropas Savienībā

text:
               20.5.2009

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 124/67

      KOMISIJAS IETEIKUMS

   (2009. gada 7. maijs)
   par savienojuma pabeigšanas tarifu reglamentāciju fiksētajos un mobilajos tīklos Eiropas Savienībā
   (2009/396/EK)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvu 2002/21/EK par kopējiem reglamentējošiem noteikumiem attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem (pamatdirektīva) (1) un jo īpaši tās 19. panta 1. punktu,
   apspriedusies ar Komunikāciju komiteju,
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK 8. panta 3. punktu valsts pārvaldes iestādēm (VPI) jāveicina iekšējā tirgus attīstība, inter alia pārredzami sadarbojoties savā starpā un ar Komisiju, lai nodrošinātu konsekventas regulatīvās prakses izveidi. Tomēr, novērtējot vairāk nekā 850 pasākumu projektus, kuri paziņoti saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK 7. pantu, konstatēts, ka joprojām pastāv nepilnības balss izsaukuma savienojuma pabeigšanas tarifu reglamentācijā.

               (2)

               Kaut arī lielākajā daļā dalībvalstu pastāv zināma veida orientācija uz izmaksām, tajās tomēr pastāv arī atšķirības cenu kontroles pasākumu jomā. Papildus izvēlēto izmaksu noteikšanas rīku lielajai daudzveidībai pastāv arī dažāda prakse šo rīku izmantošanā. Šis apstāklis visā Eiropas Savienībā padziļina plaisu starp vairumtirdzniecībā piemērotajiem savienojuma pabeigšanas tarifiem, un to tikai daļēji var izskaidrot ar valstu īpatnībām. Ar Komisijas Lēmumu 2002/627/EK (2) izveidotā Eiropas Regulatoru grupa (ERG) to atzinusi arī tās kopējā nostājā par fiksēto zvanu savienojuma pabeigšanas tarifu simetriju un mobilo zvanu savienojuma pabeigšanas tarifu simetriju. Daudzos gadījumos mazākiem fiksētajiem vai mobilajiem operatoriem VPI ir atļāvušas piemērot augstākus savienojuma pabeigšanas tarifus, pamatojoties uz to, ka šie operatori tirgū ir ienācēji, kuriem nav apjomradītu ietaupījumu sniegtās priekšrocības, un/vai ka tiem piemēro atšķirīgus izmaksu nosacījumus. Šāda asimetrija ir gan valstu iekšienē, gan ārpus to robežām, kaut gan ar laiku tā pamazām mazinās. ERG kopējā nostājā atzina, ka ierastos apstākļos savienojuma pabeigšanas tarifiem būtu jābūt simetriskiem un asimetrijai ir vajadzīgs pienācīgs pamatojums.

               (3)

               Būtiskās atšķirības savienojuma pabeigšanas tarifu reglamentācijā fiksētajos un mobilajos tīklos rada būtisku konkurences kropļojumu. No vienas puses, varētu uzskatīt, ka savienojuma pabeigšanas tirgos ieguvēji ir visi divpusējā piekļuvē iesaistītie operatori, bet, no otras puses, šie operatori cits ar citu konkurē attiecībā uz vieniem un tiem pašiem abonentiem, kā rezultātā savienojuma pabeigšanas tarifi var kļūt par ietekmīgu stratēģijas un konkurences aspektu. Ja savienojuma pabeigšanas tarifi pārsniedz faktiskās izmaksas, būtiski mainās fiksēto un mobilo tirgu un patērētāju proporcija. Turklāt tirgos, kur tirgus operatoru starpā ir sadalīts nesimetriski, var rasties situācija, kurā mazāko konkurentu maksājumi lielākajiem konkurentiem krietni pieaug. Turklāt vairākās dalībvalstīs mobilo savienojumu pabeigšanas tarifu absolūtais līmenis paliek augsts, salīdzinot ar tiem tarifiem, kādi tiek piemēroti vairākās citās valstīs ārpus Eiropas Savienības, kā arī salīdzinot ar fiksētajiem savienojuma pabeigšanas tarifiem, un tātad galapatērētājiem vēl arvien ir jāmaksā augstas cenas, kas tomēr arī samazinās. Augstiem savienojuma pabeigšanas tarifiem ir tendence veicināt augstas mazumtirdzniecības cenas par izejošajiem zvaniem un attiecīgi mazākam lietošanas apjomam, tā mazinot patērētāju labklājību.

               (4)

               Saskaņotības trūkums izmaksu uzskaites principu piemērošanā savienojuma pabeigšanas tirgos pašlaik liecina par vajadzību pēc vienotas pieejas, kas sniegtu lielāku tiesisko skaidrību un dotu pareizus stimulus potenciālajiem investoriem, kā arī mazinātu regulatīvo slogu, kas apgrūtina operatorus, kuri pašlaik darbojas vairākās dalībvalstīs. Saskaņotas reglamentācijas mērķis savienojuma pabeigšanas tirgos valstu pārvaldes iestādēm ir skaidrs, un tās šo mērķi atzīst; turklāt Komisija to vairākkārt ir paudusi saistībā ar to pasākumu projekta novērtējumu, par kuriem ir paziņots saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK 7. pantu.

               (5)

               Saskaņā ar dažām reglamentējošo noteikumu prasībām attiecībā uz elektronisko komunikāciju tīkliem un pakalpojumiem, proti, saskaņā ar 9. pantu, 11. pantu un 13. pantu kopā ar 20. apsvērumu Eiropas Parlamenta un Padomes 2002. gada 7. marta Direktīvā 2002/19/EK par piekļuvi elektronisko komunikāciju tīkliem un ar tiem saistītām iekārtām un to savstarpēju savienojumu (piekļuves direktīva) (3), ir nepieciešams, lai tiktu ieviesti piemēroti izmaksu uzskaites mehānismi un cenu kontroles pienākumi.

               (6)

               Komisijas 2005. gada 19. septembra Ieteikums 2005/698/EK par uzskaites nodalīšanu un izmaksu uzskaites sistēmām saskaņā ar elektroniskās komunikācijas reglamentējošiem noteikumiem (4) radīja pamatu to īpašo noteikumu konsekventai piemērošanai, kuri attiecas uz izmaksu uzskaiti un atsevišķas grāmatvedības nodrošināšanu, lai uzlabotu reglamentējošo grāmatvedības sistēmu, metodoloģijas, revīzijas un paziņošanas procesu caurskatāmību, kas nesīs labumu visām iesaistītajām pusēm.

               (7)

               Balss izsaukuma savienojuma pabeigšana vairumtirdzniecībā ir pakalpojums, kas nepieciešams, lai pabeigtu zvanu savienojumus ar sazvanāmo vietu (fiksētajos tīklos) vai ar abonentiem (mobilajos tīklos). Maksas iekasēšanas sistēmai Eiropas Savienībā pamatā ir princips, ka par savienojumu maksā izsaucēja tīkls, un tas nozīmē, ka savienojuma pabeigšanas maksu nosaka izsaucamais tīkls un samaksā izsaucēja tīkls. Izsaucamajai pusei par šo pakalpojumu netiek nosūtīts rēķins, un tai parasti nav stimula reaģēt uz savienojuma pabeigšanas cenu, ko nosaka tās tīkla nodrošinātājs. Šādā kontekstā pārmērīgi augstu cenu noteikšana ir reglamentējošo iestāžu galvenā problēma no konkurences aspekta. Augstās savienojuma pabeigšanas cenas tiek kompensētas, nosakot augstāku maksu par zvanīšanu tiešajiem lietotājiem. Savienojuma pabeigšanas tirgos pastāvot divpusējai piekļuvei, potenciālas konkurences problēmas rada arī operatoru šķērssubsidēšana. Šīs potenciālās konkurences problēmas ir kopīgas gan fiksētajiem, gan mobilajiem savienojuma pabeigšanas tirgiem. Tāpēc attiecībā uz savienojumu pabeidzēju operatoru spējām un stimuliem paaugstināt cenas būtiski virs izmaksu līmeņa vidējā termiņā par vispiemērotāko iejaukšanās veidu, kas risinātu šo problēmu, tiek uzskatīta cenu orientēšana. Direktīvas 2002/19/EK 20. apsvērumā atzīmēts, ka izmaksu segšanas metodei būtu jāatbilst apstākļiem. Ņemot vērā savienojuma pabeigšanas tirgu īpašo raksturu un ar šo aspektu saistītos apsvērumus par konkurences un pakalpojuma sniegšanas jautājumiem, Komisija jau sen ir konstatējusi, ka vienotas pieejas izstrāde, kas būtu balstīta uz efektīvu cenu standartu un simetrisku savienojuma pabeigšanas tarifu piemērošanu, paaugstinātu efektivitāti un veicinātu ilgtspējīgu konkurenci, bet tiešajiem lietotājiem tā nozīmētu maksimālu guvumu cenas un piedāvāto pakalpojumu ziņā.

               (8)

               Saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK 8. panta 1. punktu dalībvalstis nodrošina to, ka, veicot šajā direktīvā un īpašajās direktīvās noteiktos reglamentējošos uzdevumus, jo īpaši tos, kas paredzēti efektīvas konkurences nodrošināšanai, valsts pārvaldes iestādes iespēju robežās ņem vērā vēlamību padarīt noteikumus tehnoloģiski neitrālus. Vēl Direktīvas 2002/21/EK 8. panta 2. punkts paredz, ka valsts pārvaldes iestādēm ir jāveicina konkurence, cita starpā nodrošinot to, ka visi tiešie lietotāji gūst vislielāko labumu attiecībā uz šā pakalpojuma izvēli, cenu un kvalitāti un ka konkurence netiek kropļota vai ierobežota. Lai sasniegtu šos mērķus un panāktu konsekventu tiesību akta piemērošanu, regulētie savienojuma pabeigšanas tarifi pēc iespējas drīz ir jāsamazina līdz efektīva operatora izmaksām.

               (9)

               Konkurences apstākļos operatoriem būtu jāsacenšas, balstoties uz pašreizējām izmaksām, un viņiem nebūtu jāsaņem kompensācija par izmaksām, kas radušās neefektivitātes dēļ. Tāpēc agrākie izmaksu rādītāji ir jāsaskaņo ar pašreizējiem izmaksu rādītājiem, lai atspoguļotu efektīva operatora izmaksas, kurš izmanto modernas tehnoloģijas.

               (10)

               Operatoriem, kuri saņem kompensāciju par faktiskajām izmaksām, kas rodas par savienojuma pabeigšanu, nav īpašu stimulu paaugstināt efektivitāti. Pretēja modeļa ieviešana atbilst tīkla attīstības mērķiem, lai tīklus izmantotu efektīvi operatori, tāpēc, pamatojoties uz pašreizējām izmaksām, ir izstrādāts efektīva tīkla ekonomiskais un inženiertehniskais modelis. Tas atspoguļo drīzāk nepieciešamo iekārtu daudzumu, nevis faktiski nodrošināto, un neņem vērā agrākās izmaksas.

               (11)

               Ņemot vērā faktu, ka augšupejošā modeļa pamatā lielākoties ir atvasinātie dati, piemēram, tīkla izmaksas aprēķina, izmantojot no aprīkojuma tirgotājiem saņemto informāciju, regulatoriem varētu rasties vēlme augšupejošā modeļa rezultātus apvienot ar lejupejošā modeļa rezultātiem – lai iegūtu pēc iespējas labākus rezultātus un lai ekspluatācijas un kapitāla izmaksas, kā arī izmaksu sadalījums starp hipotētisko un faktisko operatoru pārlieku neatšķirtos. Lai konstatētu un novērstu iespējamos augšupejošā modeļa trūkumus, piemēram, informācijas asimetriju, valsts pārvaldes iestādes var salīdzināt augšupejošo modeli izmantojošās pieejas rezultātus ar rezultātiem, kas gūti, izmantojot atbilstīgo lejupejošo modeli, kurā izmantoti auditēti dati.

               (12)

               Izmaksu modelis ir jābalsta uz modelim atvēlētajā laika posmā pieejamiem efektīviem tehnoloģiskajiem risinājumiem, ja vien tos ir iespējams realizēt. Tāpēc saistībā ar tagad veidotu pretēju modeli faktiski var pieņemt, ka attiecībā uz fiksētajiem tīkliem galvenais tīkls būs balstīts uz jaunas paaudzes tīklu (JPT). Attiecībā uz mobilajiem tīkliem – pretējais modelis ir jābalsta uz tīkla piekļuves daļā izmantotās otrās un trešās paaudzes tehnoloģiju kombināciju, atspoguļojot paredzamo situāciju, taču var pieņemt, ka galvenā daļa būs balstīta uz JPT.

               (13)

               Ņemot vērā savienojuma pabeigšanas tirgum raksturīgās īpašības, savienojuma pabeigšanas pakalpojumu izmaksas ir jāaprēķina, pamatojoties uz progresīvām ilgtermiņa pieauguma izmaksām (IPI). IPI modelī visas izmaksas kļūst mainīgas, un, tā kā ir pieņemts, ka ilgtermiņā visi aktīvi tiek nomainīti, maksas noteikšana, pamatojoties uz IPI, ļauj efektīvi kompensēt izmaksas. IPI modeļos ietilpst tikai tās izmaksas, kas rodas, nodrošinot noteiktu pieaugumu. Pieauguma izmaksu metode, kas piesaista tikai efektīvi radušās izmaksas, kuras netiek kompensētas, ja pakalpojums, kas nodrošina šo pieaugumu, vairs netiek sniegts (t. i., novēršamās izmaksas), veicina efektīvu ražošanu un patēriņu, kā arī mazina iespējamus konkurences kropļojumus. Jo mazāk savienojuma pabeigšanas tarifi ir saistīti ar papildu izmaksām, jo lielāki ir konkurences kropļojumi starp fiksēto un mobilo sakaru tirgiem un/vai operatoriem, kuru rokās esošās tirgus daļas un datu plūsmas ir asimetriskas. Tāpēc ir pamatoti piemērot IPI metodi tīrā veidā, kaut arī attiecīgais pieaugums ir savienojuma pabeigšanas zvana pakalpojums vairumtirdzniecībā un iekļauj tikai novēršamās izmaksas. IPI pieeja ļautu segt visas nemainīgās un mainīgās papildu izmaksas (jo pieņem, ka ilgākā laikposmā nemainīgās izmaksas kļūst par mainīgajām izmaksām), kuras rada savienojuma pabeigšanas pakalpojuma sniegšana vairumtirdzniecībā, un tādējādi veicinātu izmaksu segšanas efektivitāti.

               (14)

               Novēršamās izmaksas ir starpība starp identificētajām kopējām ilgtermiņa izmaksām, kas rodas operatoram, kurš sniedz pilnu pakalpojumu klāstu, un identificētajām kopējām ilgtermiņa izmaksām, kas rodas operatoram, kurš arī sniedz pilnu pakalpojumu klāstu, izņemot savienojuma pabeigšanas zvana pakalpojumu vairumtirdzniecībā, kas nodrošināts trešām personām (t. i., tāda operatora vienkāršās izmaksas, kurš trešām personām nepiedāvā savienojuma pabeigšanas pakalpojumu). Lai nodrošinātu izmaksu atbilstošu piesaistīšanu, ir skaidri jānošķir tās izmaksas, kuras saistītas ar datu plūsmu, t. i., visas tās nemainīgās un mainīgās izmaksas, kuras pieaug, ja palielinās datu plūsmas apjoms, un tās izmaksas, kuras nav saistītas ar datu plūsmu, t. i., visas tās izmaksas, kuras nepieaug, ja palielinās datu plūsmas apjoms. Lai identificētu novēršamās izmaksas, kas saistītas ar savienojuma pabeigšanas zvanu vairumtirdzniecībā, ir jāizslēdz tās izmaksas, kuras nav saistītas ar datu plūsmu. Turklāt būtu pareizi izmaksas, kuras saistītas ar datu plūsmu, vispirms piesaistīt citiem pakalpojumiem (piemēram, izejošajiem zvaniem, īsziņām, MMS, platjoslas pakalpojumiem, līniju nomai utt.), bet savienojuma pabeigšanas balss izsaukumu vairumtirdzniecībā atstāt kā pēdējo pakalpojumu, ko ņem vērā. Tāpēc izmaksām, kuras piesaistītas savienojuma pabeigšanas zvana pakalpojumam vairumtirdzniecībā, ir jābūt līdzīgām tikai tām papildu izmaksām, kuras rodas, nodrošinot šo pakalpojumu. Tādā veidā izmaksu uzskaite, kas fiksētajos un mobilajos tirgos balstīta uz IPI metodi saistībā ar savienojuma pabeigšanas zvana pakalpojumiem vairumtirdzniecībā, ļauj kompensēt tikai tās izmaksas, kuras varētu novērst, ja trešām personām vairs nesniegtu savienojuma pabeigšanas zvana pakalpojumu vairumtirdzniecībā.

               (15)

               Ir skaidrs, ka savienojuma pabeigšanas zvans ir pakalpojums, kas dod labumu gan izsaucējai, gan izsaucamajai pusei (ja saņēmējs negūtu šo labumu, viņš neapstiprinātu zvanu), bet tas savukārt liecina, ka abām pusēm ir jāpiedalās izmaksu veidošanā. Izmaksu radīšanas principa izmantošana, nosakot tādas cenas, kas ir saistītas ar izmaksām, nozīmētu, ka šīs izmaksas būs jāsedz pašam izmaksu radītājam. Ja atzīstam, ka savienojuma pabeigšanas zvana tirgiem ir divējāda būtība, kurā izmaksu lielumu nosaka abas puses, tādā gadījumā ne visas saistītās izmaksas ir jākompensē ar savienojuma pabeigšanas regulētas vairumtirdzniecības maksas palīdzību. Tomēr šī ieteikuma mērķa sasniegšanas labad visas novēršamās izmaksas, kuras rodas, nodrošinot savienojuma pabeigšanas zvana pakalpojumu vairumtirdzniecībā, var kompensēt, izmantojot vairumtirdzniecības maksu, piemēram, visas tās izmaksas, kuras pieaug, ja palielinās savienojuma pabeigšanas datu plūsma vairumtirdzniecībā.

               (16)

               Nosakot savienojuma pabeigšanas tarifus, jebkurai atkāpei no vienotā efektīvā izmaksu līmeņa ir jābūt balstītai uz objektīvām izmaksu atšķirībām, kuras ir ārpus operatoru kontroles. Fiksētajos tīklos nav konstatētas nekādas objektīvas izmaksu atšķirības, kuras būtu ārpus operatora kontroles. Mobilajos tīklos nevienmērīga spektra piešķiršanu var atzīt par ārēju faktoru, kura dēļ mobilajiem operatoriem veidojas atšķirīgas izmaksas par vienu vienību. Ārēji nosacītas izmaksu atšķirības var veidoties, ja spektra piešķiršana nav notikusi, pamatojoties uz tirgus mehānismiem, bet gan vēlākā licencēšanas procesā. Ja spektra piešķiršana notiek ar tirgus mehānisma palīdzību, piemēram, organizējot izsoli, vai ja pastāv sekundārais tirgus, izmaksu atšķirības, kas balstītas uz frekvences atšķirībām, kļūst vairāk iekšēji noteiktas, un tās var ievērojami samazināties vai pat izzust.

               (17)

               Mobilo sakaru tirgu jaunajiem dalībniekiem – pirms minimālā efektivitātes līmeņa sasniegšanas – pārejas periodā rodas augstākas izmaksas par vienu vienību. Šādā gadījumā VPI – pēc tam, kad konstatēts, ka mazumtirdzniecības tirgū pastāv šķēršļi saistībā ar ieiešanu tirgū un tā paplašināšanu, – var atļaut pārejas periodā (līdz četriem gadiem kopš ieiešanas tirgū) kompensēt izmaksu starpību, kas rodas salīdzinājumā ar modelētā operatora izmaksām. Ņemot vērā ERG kopējo nostāju, ir saprātīgi asimetrijas novēršanai paredzēt četrus gadus ilgu periodu; minētā pieņēmuma pamatā ir prognoze par to, ka no brīža, kad ir ieiets mobilo sakaru tirgū, ir vajadzīgi trīs līdz četri gadi, lai iekarotu 15 līdz 20 % lielu tirgus daļu un tādējādi sasniegtu minimālo efektivitātes līmeni. Atšķirīgā situācijā atrodas fiksēto sakaru tirgus jaunie dalībnieki, jo šajā gadījumā pastāv iespēja zemas izmaksas par vienību nodrošināt tad, ja tīklus izvieto galvenokārt ļoti blīvos maršrutos, jo īpaši kādā noteiktā ģeogrāfiskā teritorijā, un/vai attiecīgos tīkla ieejas punktus īrējot no to īpašniekiem.

               (18)

               Vislabāk ir izmantot vērtības krišanās metodi, kas atspoguļo attiecīgā aktīva ekonomisko vērtību. Tomēr, ja spēcīga ekonomiskās vērtības krišanās modeļa izstrāde nav iespējama, var izmantot citas metodes, tostarp taisnvirziena amortizāciju, gada atskaitījumus vai mainīgu gada atskaitījumu likmi. Kritērijs, pēc kāda izvēlēties alternatīvas metodes, ir tas apstāklis, cik cieši tās var būt saistītas ar vērtības krišanās ekonomisko līdzekli. Tādējādi, ja spēcīga ekonomiskās vērtības krišanās modeļa izstrāde nav iespējama, visu būtisko aktīvu amortizācijas profils pretējā modeļa ietvaros ir jānovērtē atsevišķi, un ir jāizvēlas tā metode, kura rada ekonomiskās vērtības krišanās metodei līdzvērtīgu amortizācijas profilu.

               (19)

               Attiecībā uz efektivitātes mērogu fiksētajos un mobilajos tirgos tiek ņemti vērā dažādi apsvērumi. Minimālo efektivitātes pakāpi var nodrošināt fiksēto un mobilo sektoru dažādos līmeņos, jo tā ir atkarīga no katram šim sektoram piemērojamajiem dažādajiem reglamentējošajiem un komerciālajiem apstākļiem.

               (20)

               Regulējot savienojuma pabeigšanas maksu vairumtirdzniecībā, VPI nedrīkst ne aizkavēt, ne atturēt operatorus no pārejas uz alternatīvu pasākumu izmantošanu, lai nākotnē mainītu savienojuma pabeigšanas datu plūsmu tādā mērā, ka šie pasākumi atbilstu konkurences tirgum.

               (21)

               Pārejas periods līdz 2012. gada 31. decembrim ir jāuzskata par pietiekami ilgu, lai ļautu VPI ieviest izmaksu modeli un operatoriem attiecīgi pieskaņot savus biznesa plānus, vienlaikus, no otras puses, atzīstot arvien izteiktāko vajadzību nodrošināt, ka patērētāji gūst maksimālo labumu attiecībā uz efektīviem un uz izmaksām balstītiem savienojuma pabeigšanas tarifiem.

               (22)

               VPI, kuru resursu apjoms ir ierobežots, izņēmuma gadījumā, iespējams, ir vajadzīgs papildu pārejas periods, lai sagatavotu ieteikto izmaksu modeli. Šādos apstākļos, ja VPI spēj pierādīt, ka kāda cita metodoloģija (piemēram, salīdzinošā novērtēšana), kas nav tā, kura izmantota pretējā IPI modelī, un kas balstīta uz pašreizējiem izmaksu rezultātiem, nodrošina tādu iznākumu, kurš saskan ar šā ieteikuma prasībām, un sniedz efektīvus rezultātus, kas atbilst konkurences tirgū esošajiem, tā, pamatojoties uz šo alternatīvo metodi, var apsvērt iespēju noteikt pagaidu cenas līdz 2014. gada 1. jūlijam. Ja tādām VPI, kuru rīcībā nav pietiekami daudz līdzekļu, objektīvu iemeslu dēļ rastos nesamērīgas grūtības pēc minētā datuma izmantot ieteikto metodoloģiju izmaksu aprēķināšanai, tad šādas VPI līdz šā ieteikuma pārskatīšanas dienai var izmantot alternatīvu metodoloģiju – ja vien struktūra, kura izveidota sadarbības nodrošināšanai starp VPI un Komisiju (tostarp arī ar attiecīgajām darba grupām), sniedz pietiekamu praktisku atbalstu un palīdzību, lai risinātu ar līdzekļu trūkumu un it īpaši ar ieteiktās metodes ieviešanas izmaksām saistītus jautājumus. Jebkuram no minētajiem iznākumiem, ko rada alternatīvās metodes, nevajadzētu pārsniegt vidējos savienojuma pabeigšanas tarifus, ko VPI noteikusi, ieviešot ieteicamo izmaksu metodoloģiju.

               (23)

               Šis ieteikums ir ticis nodots sabiedriskai apspriešanai,

         AR ŠO IESAKA.

               1.

               Izveidojot cenu kontroli un nosakot izmaksu uzskaites pienākumus saskaņā ar Direktīvas 2002/19/EK 13. pantu tiem operatoriem, kurus valsts pārvaldes iestādes (VPI) ir izraudzījušas par tādiem, kuriem piemīt liela tirgus spēja attiecībā uz savienojuma pabeigšanas balss zvaniem vairumtirdzniecības tirgos atsevišķos sabiedriskajos telefona tīklos (turpmāk tekstā – fiksētie un mobilie savienojuma pabeigšanas tirgi), pēc tam, kad VPI ir veikušas tirgus analīzi saskaņā ar Direktīvas 2002/21/EK 16. pantu, VPI ir jānosaka savienojuma pabeigšanas tarifi, pamatojoties uz izmaksām, kādas rodas efektīvam operatoram. Tas nozīmē, ka šie tarifi būtu arī simetriski. To darot, VPI ir jāievēro turpmāk noteiktā kārtība.

               2.

               Ieteicams efektīvo izmaksu novērtējumu balstīt uz pašreizējām izmaksām un lietot pretējā modeļa metodi, kas balstīta uz ilgtermiņa pieauguma izmaksām (IPI) kā atbilstīgu izmaksu aprēķinu metodoloģiju.

               3.

               Lai verificētu un uzlabotu rezultātu robustumu un veiktu attiecīgus pielāgojumus, VPI var augšupejošā modeļa rezultātus salīdzināt ar lejupejošā modeļa rezultātiem (tajā izmanto auditētus datus).

               4.

               Izmaksu modelis ir jābalsta uz efektīvām tehnoloģijām, kuras ir pieejamas tajā laika posmā, kurš attiecas uz šo modeli. Tāpēc gan fiksētā, gan mobilā tīkla galvenā daļa būtībā varētu būt jaunās paaudzes tīkls (JPT). Mobilo tīklu piekļuves daļa ir jābalsta arī uz otrās un trešās paaudzes telefonijas kombināciju.

               5.

               Dažādās šeit minētās izmaksu kategorijas ir jādefinē šādi:

                           a)

                           “pieauguma izmaksas” ir izmaksas, kuras var novērst, ja kāds īpašs pieaugums vairs netiek nodrošināts (pazīstamas arī kā novēršamās izmaksas);

                           b)

                           “ar datu plūsmu saistītās izmaksas” ir visas tās nemainīgās un mainīgās izmaksas, kuras pieaug līdz ar datu plūsmas palielināšanos.

               6.

               IPI modeļa ietvaros attiecīgais pieaugums ir jādefinē kā savienojuma pabeigšanas balss izsaukuma pakalpojums vairumtirdzniecībā, ko sniedz trešām personām. Tas nozīmē, ka, novērtējot pieauguma izmaksas, VPI ņem vērā atšķirību starp kopējām ilgtermiņa izmaksām, kuras rodas operatoram, kas nodrošina pilnu pakalpojumu klāstu, un kopējām ilgtermiņa izmaksām, kuras šim operatoram rodas, ja nav savienojuma pabeigšanas zvana pakalpojuma vairumtirdzniecībā, ko sniedz trešām personām. Ir savstarpēji jānošķir arī izmaksas, kas saistītas ar datu plūsmu, un izmaksas, kas nav saistītas ar datu plūsmu, un tāpēc pēdējās izmaksas ir jāizslēdz, kad tiek aprēķināti savienojuma pabeigšanas tarifi vairumtirdzniecībā. Ieteicamā metode, kā noteikt attiecīgās pieauguma izmaksas, būtu tāda, ka ar datu plūsmu saistītās izmaksas vispirms tiek piesaistītas pakalpojumiem, kuri nav savienojuma pabeigšanas balss zvani vairumtirdzniecībā, lai beigās šim savienojuma pabeigšanas balss zvana pakalpojumam vairumtirdzniecībā piesaistītu tikai atlikušās ar datu plūsmu saistītās izmaksas. Tas nozīmē, ka tikai tās izmaksas, kuras būtu novēršamas, ja savienojuma pabeigšanas balss zvana pakalpojumu vairumtirdzniecībā vairs nenodrošinātu trešām personām, ir jāpiesaista regulētajiem savienojuma pabeigšanas balss zvana pakalpojumiem. Principi, kā aprēķināt savienojuma pabeigšanas balss zvana pakalpojuma vairumtirdzniecībā pieaugumu attiecīgajos fiksētajos un mobilajos savienojuma pabeigšanas tīklos, ir sīkāk raksturoti pielikumā.

               7.

               Ieteicamā metode, kā noteikt aktīvu vērtības krišanos, ir visos iespējamos gadījumos izmantot ekonomisko nolietojumu.

               8.

               Pieņemot lēmumu par modelētā operatora atbilstīgu efektivitātes līmeni, VPI ir jāņem vērā principi, pēc kādiem definēt atbilstīgos efektivitātes līmeņus fiksētajos un mobilajos savienojuma pabeigšanas tīklos, kā tas ir noteikts šā ieteikuma pielikumā.

               9.

               Jebkāda izmaksu efektivitātes līmeņu noteikšana, atkāpjoties no iepriekš minētajiem principiem, ir jāpamato ar objektīvām izmaksu atšķirībām, kuras ir ārpus attiecīgo operatoru kontroles. Šādas objektīvas izmaksu atšķirības var rasties mobilajos savienojuma pabeigšanas tirgos nevienmērīga spektra piešķīruma dēļ. Tādā mērā, kādā papildu spektrs, kas iegādāts, lai nodrošinātu savienojuma pabeigšanas zvanus vairumtirdzniecībā, ir iekļauts izmaksu modelī, VPI ir regulāri jāizvērtē visas objektīvās izmaksu atšķirības, inter alia ņemot vērā apstākli, vai, raugoties no progresa viedokļa, šo papildu spektru var padarīt pieejamu, izmantojot piešķiršanas procesus, kas balstīti uz tirgus likumiem un spēj mazināt jebkādas izmaksu atšķirības, kas rodas sakarā ar esošo piešķīrumu, vai arī šis nosacītais izmaksu neizdevīgums laika gaitā samazinās, tiklīdz palielinās vēlāko ienācēju tirgus apjomi.

               10.

               Ja ir iespējams pierādīt, ka to mobilo sakaru tirgus jaunpienācēju papildu izmaksas par vienu vienību, kuru darbības apjoms nesasniedz minimālo lietderīgo apjomu, ir augstākas nekā modelētā operatora izmaksas, tad – pēc tam, kad konstatēts, ka mazumtirdzniecības tirgū pastāv šķēršļi saistībā ar ieiešanu tirgū un tā paplašināšanu, – pārejas perioda laikā VPI var atļaut izmaksu starpību amortizēt, izmantojot regulētus savienojuma pabeigšanas tarifus. Jebkurš šāds periods nedrīkst pārsniegt četrus gadus, skaitot no brīža, kad jaunpienācējs ieiet tirgū.

               11.

               Šis ieteikums neierobežo iepriekšējos reglamentējošos lēmumus, kādus VPI ir pieņēmušas attiecībā uz tajā ietvertajiem jautājumiem. Neatkarīgi no tā VPI ir jānodrošina, ka līdz 2012. gada 31. decembrim savienojuma pabeigšanas tarifi ir ieviesti izdevīgā un simetriskā līmenī, ņemot vērā jebkādas objektīvas izmaksu atšķirības, kuras identificētas saskaņā ar 9. un 10. punktu.

               12.

               Izņēmuma gadījumā, ja – it īpaši ierobežotu resursu dēļ – VPI nespēj savlaicīgi izstrādāt ieteicamo izmaksu modeli un ja tā spēj pierādīt, ka kāda cita metodoloģija, kas nav tā, kura izmantota pretējā IPI modelī, un kas balstīta uz pašreizējiem izmaksu rezultātiem, dod tādu iznākumu, kurš saskan ar šā ieteikuma prasībām, un sniedz efektīvus rezultātus, kas atbilst konkurences tirgus apstākļiem, VPI var apsvērt iespēju līdz 2014. gada 1. jūlijam noteikt pagaidu cenas, pamatojoties uz šo alternatīvo metodi. Ja tādām VPI, kuru rīcībā nav pietiekami daudz līdzekļu, objektīvu iemeslu dēļ rastos nesamērīgas grūtības pēc minētā datuma izmantot ieteikto metodoloģiju izmaksu aprēķināšanai, tad šādas VPI līdz šā ieteikuma pārskatīšanas dienai var izmantot alternatīvu metodoloģiju – ja vien struktūra, kura izveidota sadarbības nodrošināšanai starp VPI un Komisiju (tostarp arī ar attiecīgajām darba grupām), sniedz pietiekamu praktisku atbalstu un palīdzību, lai risinātu ar līdzekļu trūkumu un it īpaši ar ieteiktās metodes ieviešanas izmaksām saistītus jautājumus. Jebkuram no minētajiem iznākumiem, ko rada alternatīvās metodes, nevajadzētu pārsniegt vidējos savienojuma pabeigšanas tarifus, ko VPI noteikusi, ieviešot ieteicamo izmaksu metodoloģiju.

               13.

               Šis ieteikums ir jāpārskata ne vēlāk kā četrus gadus pēc tā spēkā stāšanās datuma.

               14.

               Šis ieteikums ir adresēts dalībvalstīm.

      Briselē, 2009. gada 7. maijā

            Komisijas vārdā —

            Komisijas locekle

         Viviane REDING

      (1)  OV L 108, 24.4.2002., 33. lpp.

      (2)  OV L 200, 30.7.2002., 38. lpp.

      (3)  OV L 108, 24.4.2002., 7. lpp.

      (4)  OV L 266, 11.10.2005., 64. lpp.

      PIELIKUMS

         Savienojuma pabeigšanas vairumtirdzniecības tarifu aprēķinu principi fiksētajos tīklos

      Attiecīgās pieauguma izmaksas (t. i., novēršamās izmaksas) attiecībā uz savienojuma pabeigšanas zvana pakalpojumu vairumtirdzniecībā ir starpība starp kopējām ilgtermiņa izmaksām, kas rodas operatoram, kurš nodrošina pilnu pakalpojumu klāstu, un kopējām ilgtermiņa izmaksām, kas šim operatoram rodas, ja tas trešām personām nenodrošina balss zvana savienojuma pabeigšanas pakalpojumu vairumtirdzniecībā.
      Ir savstarpēji jānošķir arī izmaksas, kas saistītas ar datu plūsmu, un izmaksas, kas nav saistītas ar datu plūsmu, lai nodrošinātu, ka šīs izmaksas tiek pareizi piesaistītas. Izmaksas, kas nav saistītas ar datu plūsmu, ir jāizslēdz, lai aprēķinātu savienojuma pabeigšanas tarifus vairumtirdzniecībā. No izmaksām, kuras ir saistītas ar datu plūsmu, tikai tās izmaksas, kuras var novērst, ja nesniedz savienojuma pabeigšanas zvana pakalpojumu vairumtirdzniecībā, ir jāpiesaista attiecīgajam savienojuma pabeigšanas pieaugumam. Šīs novēršamās izmaksas var aprēķināt, izmaksas, kas saistītas ar datu plūsmu, vispirms piesaistot pakalpojumiem, kas nav savienojuma pabeigšanas zvani vairumtirdzniecībā (piemēram, izejošie zvani, datu pakalpojumi, IPTV utt.), lai tikai atlikušās izmaksas, kas saistītas ar datu plūsmu, tiktu piesaistītas savienojuma pabeigšanas balss zvana pakalpojumam vairumtirdzniecībā.
      Programmas noteiktais demarkācijas punkts starp izmaksām, kuras ir saistītas ar datu plūsmu, un izmaksām, kuras nav ar to saistītas, parasti atrodas vietā, kur atrodas pirmais datu plūsmas koncentrācijas punkts. PSTN tīklā tā parasti tiek uzskatīta par līnijas kartes augšupejošo pusi (tālvadības) koncentratorā. Platjoslas JPT ekvivalents ir līnijas karte DSLAM/MSAN
          (1). Ja DSLAM/MSAN ir novietots sadales skapī uz ielas, tādā gadījumā tas ir jāuzskata vai nu par modeļa sakaru līniju starp šo skapi un telefona centrāli, vai arī galvenais sadales elements (MDF) ir dalītās piekļuves līdzeklis, un tas ir jāklasificē kā tādas izmaksu kategorijas daļa, kura ir jutīga pret datu plūsmu, bet tādā gadījumā demarkācijas punkts starp izmaksām, kuras ir saistītas ar datu plūsmu vai nav ar to saistītas, būs sadales skapī uz ielas. Ja plānotā jauda tiek piesaistīta savienojuma pabeigšanas balss zvana pakalpojumam neatkarīgi no izmantotās tehnoloģijas, tādā gadījumā demarkācijas punkts paliek (tālvadības) koncentratora līmenī.
      No iepriekš izklāstītās pieejas izriet, ka to izmaksu piemēri, kuras uzskatītu par savienojuma pabeigšanas pakalpojuma papildu izmaksām, varētu būt šādi: tīkla papildu jauda, kas ir vajadzīga savienojuma pabeigšanas pakalpojuma vairumtirdzniecības radītās papildu datu plūsmas transportēšanai (piemēram, tīkla papildu infrastruktūra, ja tās izveides iemesls ir vajadzība palielināt kapacitāti, lai nodrošinātu savienojuma pabeigšanas vairumtirdzniecības papildus radītās datu plūsmas transportēšanu), kā arī realizācijas papildu izmaksas vairumtirdzniecībā, kuras ir tieši saistītas ar savienojuma pabeigšanas pakalpojuma vairumtirdzniecību trešām personām.
      Lai noteiktu operatora efektivitātes pakāpi izmaksu modeļa izstrādes nolūkā, VPI ir jāņem vērā, ka fiksētajos tīklos operatoriem ir iespēja veidot savus tīklus kādā noteiktā ģeogrāfiskā teritorijā un vērst darbību uz to, lai izveidotu ļoti blīvus maršrutus, un/vai nomāt attiecīgus tīkla ieejas punktus no to īpašniekiem. Tāpēc, modelētajam operatoram nosakot vienotu lietderīgo apjomu, VPI ir jāņem vērā nepieciešamība veicināt efektīvu ieeju, kā arī jāatzīst, ka zināmos apstākļos mazāki operatori nelielās ģeogrāfiskajās teritorijās var veikt ražošanu, saglabājot zemas izmaksas uz vienu vienību. Turklāt var pieņemt, ka mazāki operatori, kas nespēj nodrošināt atbilstību lielāko operatoru mēroga sniegtajām priekšrocībām plašākās ģeogrāfiskās teritorijās, drīzāk iegādāsies ieejas punktus vairumtirdzniecībā, nevis sniegs savienojuma pabeigšanas pakalpojumus.

         Savienojuma pabeigšanas vairumtirdzniecības tarifu aprēķinu principi mobilajos tīklos

      Attiecīgās pieauguma izmaksas (t. i., novēršamās izmaksas) attiecībā uz savienojuma pabeigšanas zvana pakalpojumu vairumtirdzniecībā ir starpība starp kopējām ilgtermiņa izmaksām, kas rodas operatoram, kurš sniedz pilnu pakalpojumu klāstu, un kopējām ilgtermiņa izmaksām, kas rodas operatoram, kurš trešām personām nenodrošina savienojuma pabeigšanas zvana pakalpojumu vairumtirdzniecībā.
      Ir savstarpēji jānošķir arī izmaksas, kas saistītas ar datu plūsmu, un izmaksas, kas nav saistītas ar datu plūsmu, lai nodrošinātu, ka šīs izmaksas tiek pareizi piesaistītas. Izmaksas, kas nav saistītas ar datu plūsmu, ir jāizslēdz, lai aprēķinātu savienojuma pabeigšanas tarifus vairumtirdzniecībā. No izmaksām, kuras ir saistītas ar datu plūsmu, tikai tās izmaksas, kuras var novērst, ja nesniedz savienojuma pabeigšanas zvana pakalpojumu vairumtirdzniecībā, ir jāpiesaista attiecīgajam savienojuma pabeigšanas pieaugumam. Šīs novēršamās izmaksas var aprēķināt, izmaksas, kas saistītas ar datu plūsmu, vispirms piesaistot pakalpojumiem, kas nav savienojuma pabeigšanas zvani vairumtirdzniecībā (piemēram, izejošie zvani, īsziņas, MMS utt.), lai tikai atlikušās izmaksas, kas saistītas ar datu plūsmu, tiktu piesaistītas savienojuma pabeigšanas balss zvana pakalpojumam vairumtirdzniecībā.
      Mobilā tālruņa un SIM kartes izmaksas nav saistītas ar datu plūsmu, un tās ir jāizslēdz no visiem izmaksu aprēķinu modeļiem, kas attiecas uz savienojuma pabeigšanas balss zvana pakalpojumiem vairumtirdzniecībā.
      Pārklājuma zonu vislabāk var raksturot kā spēju vai iespēju izdarīt konkrētu zvanu no jebkuras vietas tīklā kādā konkrētā laika posmā, bet jauda raksturo tīkla papildu izmaksas, kas ir nepieciešamas, lai nodrošinātu datu plūsmas pieaugošo līmeni. Nepieciešamība nodrošināt abonentiem minēto pārklājuma zonu radīs izmaksas, kuras nav saistītas ar datu plūsmu un kuras nav iespējams piesaistīt savienojuma pabeigšanas zvanu pieaugumam vairumtirdzniecībā. Investīcijas stabilajos mobilajos tirgos vairāk sekmē jaudas pieaugums, kā arī jaunu pakalpojumu izstrāde, un tas viss ir jāatspoguļo izmaksu modelī. Tāpēc no savienojuma pabeigšanas balss zvana pakalpojumu vairumtirdzniecībā pieauguma izmaksām ir jāizslēdz pārklājuma zonas nodrošinājuma izmaksas, bet tajās ir jāiekļauj papildu jaudas nodrošināšanas izmaksas tādā mērā, kādā tās rodas, nodrošinot savienojuma pabeigšanas balss zvana pakalpojumus vairumtirdzniecībā.
      Spektra izmantošanas izmaksas (atļauja saglabāt un lietot spektra frekvences), kas rodas, nodrošinot mazumtirdzniecības pakalpojumus tīkla abonentiem, sākotnēji nosaka abonentu skaits, tāpēc datu plūsmas pieaugums tās neveicina, un tās nav arī jāaprēķina kā daļa no pieauguma, kas attiecas uz savienojuma pabeigšanas zvana pakalpojumu vairumtirdzniecībā. Papildu spektra iegādes izmaksas, kas izdarītas, lai palielinātu jaudu (pārsniedzot minimumu, kāds nepieciešams, lai sniegtu mazumtirdzniecības pakalpojumus abonentiem) un lai nodrošinātu papildu datu plūsmu, kura radusies, nodrošinot savienojuma pabeigšanas balss zvana pakalpojumu vairumtirdzniecībā, iespēju robežas ir jāiekļauj aprēķinos kā nākotnes iespēju izmaksas.
      No iepriekš izklāstītās pieejas izriet, ka to izmaksu piemēri, kuras uzskatītu par savienojuma pabeigšanas pakalpojuma papildu izmaksām, varētu būt šādi: tīkla papildu jauda, kas ir vajadzīga savienojuma pabeigšanas pakalpojuma vairumtirdzniecības radītās papildu datu plūsmas transportēšanai (piemēram, tīkla papildu infrastruktūra, ja tās izveides iemesls ir vajadzība palielināt kapacitāti, lai nodrošinātu savienojuma pabeigšanas vairumtirdzniecības papildus radītās datu plūsmas transportēšanu). Šādas ar tīklu saistītas izmaksas būtu arī papildus izveidoti mobilo sakaru komutācijas centri (MSK) vai pamatinfrastruktūra, kas jau tagad vajadzīga, lai savienojuma pabeigšanas datu plūsmu transportētu trešām personām. Turklāt atsevišķus tīkla elementus izmanto kā izejošā zvana, tā arī savienojuma pabeigšanas pakalpojumu sniegšanai, piemēram, šūnas bāzes stacijas jeb bāzes raiduztvērēja stacijas (BTS); arī šos tīkla elementus iekļaus savienojuma pabeigšanas izmaksu modelī – ar nosacījumu, ka šie elementi ir vajadzīgi, lai nodrošinātu papildu kapacitāti, kas vajadzīga savienojuma pabeigšanas datu plūsmas transportēšanai trešām personām. Turklāt vērā ņemtu arī spektra papildu izmaksas un vairumtirdzniecības realizācijas izmaksas, kuras ir tieši saistītas ar savienojuma pabeigšanas pakalpojuma vairumtirdzniecībā nodrošināšanu trešām personām. Tas nozīmē, ka modelī nav iekļautas pārklājuma zonas nodrošinājuma izmaksas, uzņēmuma nenovēršamās pieskaitāmās izmaksas un mazumtirdzniecības realizācijas izmaksas.
      Lai izmaksu modeļa vajadzībām noteiktu minimālo lietderīgo apjomu un ņemot vērā vairākās ES dalībvalstīs vērojamo tendenci tirgus sadalījuma jomā, ieteicamā metode ir pieņemt, ka lietderīgais apjoms ir 20 % liela tirgus daļa. Paredzams, ka mobilie operatori, kuri ir ienākuši tirgū, tieksies pēc maksimālas efektivitātes un ieņēmumiem, tāpēc tie spēs iegūt 20 % lielu minimālo tirgus daļu. Ja VPI var pierādīt, ka, ņemot vērā faktiskos tirgus apstākļus, dalībvalsts teritorijā par lietderīgu ir uzskatāms cits apjoms, tad tā vērtība varētu atšķirties no ieteiktās.

         (1)  Digitālais abonenta līnijas piekļuves multipleksors (Digital Subscriber Line Access Multiplexer)/daudzkārt izmantojamais piekļuves mezgls (Multi-Service Access Node).


title: Komisijas ieteikums ( 2007. gada 3. aprīlis ) par saskaņotu Kopienas uzraudzības programmu 2007. gadā, lai nodrošinātu maksimāli pieļaujamā pesticīdu atlieku daudzuma ievērošanu graudos un dažos citos augu izcelsmes produktos un uz tiem, un valstu uzraudzības programmām 2008. gadā (izziņots ar dokumenta numuru K(2007) 1452) (Dokuments attiecas uz EEZ )

text:
               11.4.2007

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 96/21

      KOMISIJAS IETEIKUMS

   (2007. gada 3. aprīlis)
   par saskaņotu Kopienas uzraudzības programmu 2007. gadā, lai nodrošinātu maksimāli pieļaujamā pesticīdu atlieku daudzuma ievērošanu graudos un dažos citos augu izcelsmes produktos un uz tiem, un valstu uzraudzības programmām 2008. gadā
   (izziņots ar dokumenta numuru K(2007) 1452)
   (Dokuments attiecas uz EEZ)
   (2007/225/EK)
   EIROPAS KOPIENU KOMISIJA,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu, un jo īpaši tā 211. pantu,
   ņemot vērā Padomes 1986. gada 24. jūlija Direktīvu 86/362/EEK par maksimālā pesticīdu atlieku līmeņa noteikšanu labībā un uz tās (1), un jo īpaši tās 7. panta 2. punkta b) apakšpunktu,
   ņemot vērā Padomes 1990. gada 27. novembra Direktīvu 90/642/EEK par pesticīdu atlieku maksimāli pieļaujamā daudzuma noteikšanu konkrētos augu izcelsmes produktos un uz tiem, ieskaitot augļus un dārzeņus (2), un jo īpaši tās 4. panta 2. punkta b) apakšpunktu,
   tā kā:

               (1)

               Direktīvā 86/362/EEK un Direktīvā 90/642/EEK paredzēts, ka Komisijai pakāpeniski jāizstrādā sistēma, kas ļautu novērtēt pesticīdu iedarbību, lietojot uzturu. Lai varētu veikt ticamu novērtējumu, jāiegūst pārraudzības dati par pesticīdu atliekām tajos pārtikas produktos, kas Eiropā ir svarīgākās uztura sastāvdaļas. Ir vispāratzīts, ka Eiropā svarīgākās uztura sastāvdaļas veido 20–30 pārtikas produkti. Ņemot vērā pesticīdu atlieku uzraudzībai valstu līmenī pieejamos resursus, dalībvalstis pēc saskaņotas programmas katru gadu var izanalizēt astoņu produktu paraugus. Pesticīdu lietojums uzrāda izmaiņas triju gadu laika posmos. Tāpēc katrs pesticīds jākontrolē 20–30 pārtikas produktos vairākos triju gadu ciklos.

               (2)

               2007. gadā jāuzrauga visu šajā ieteikumā ietverto pesticīdu atliekas, jo pēc šiem datiem būs iespējams novērtēt to faktisko iedarbību uz uzturlīdzekļiem.

               (3)

               Nepieciešams ievērot sistemātisku statistisku pieeju paraugu skaitam visos saskaņotajos uzraudzības pasākumos. Šādu plānu ir noteikusi Pārtikas kodeksa komisija (3). Pamatojoties uz binomiālu varbūtības sadalījumu, var aprēķināt, ka, izanalizējot 642 paraugus, ar vairāk nekā 99 % ticamību var atklāt paraugu, kurā pesticīdu atliekvielu saturs pārsniedz kvantitatīvās noteikšanas robežu (KNR), ja ne mazāk kā 1 % augu izcelsmes produktos atliekvielu saturs pārsniedz šo robežu. Šādu paraugu ņemšana jāsadala pa dalībvalstīm, ņemot vērā iedzīvotāju skaitu un patēriņa rādītājus, paredzot katru gadu ņemt vismaz 12 viena produkta paraugus.

               (4)

               Vadlīnijas par pesticīdu atliekvielu analīzes kvalitātes kontroles procedūrām (Quality Control Procedures for Pesticide Residue Analysis) tiek publicētas Komisijas tīmekļa vietnē (4). Ir panākta vienošanās, ka dalībvalstu analīzes laboratorijās vadlīnijas jāpiemēro pēc iespējas drīz un tās pastāvīgi jāpārskata, ņemot vērā uzraudzības programmās iegūto pieredzi.

               (5)

               Komisijas Direktīva 2002/63/EK (5) nosaka Kopienas paraugu ņemšanas metodes pesticīdu atlieku oficiālajai kontrolei augu un dzīvnieku izcelsmes produktos un uz to virsmas. Direktīvā noteiktās paraugu ņemšanas metodes un procedūras aptver tās, ko ieteikusi Pārtikas kodeksa komisija.

               (6)

               Saskaņā ar Direktīvām 86/362/EEK un 90/642/EEK dalībvalstīm jāprecizē kritēriji, ko tās izmanto, izstrādājot savas pārbaudes programmas. Informācijā jāiekļauj kritēriji, ko piemēro, nosakot, cik paraugu jāņem, kādas analīzes jāveic un kāds ziņošanas līmenis izmantots, kritēriji, pēc kuriem noteikts ziņošanas līmenis, un ziņas par akreditāciju saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes 2004. gada 29. aprīļa Regulu (EK) Nr. 882/2004 par oficiālo kontroli, ko veic, lai nodrošinātu apliecinājumu, ka ir izpildītas likuma prasības pārtikas un barības jomā (6), ievērojot Komisijas 2005. gada 5. decembra Regulas (EK) Nr. 2076/2005, kas nosaka pārejas noteikumus Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (EK) Nr. 853/2004, (EK) Nr. 854/2004 un (EK) Nr. 882/2004 īstenošanai (7), 18. pantu, kur ir akreditācijas prasības izņēmums. Tāpat arī jānorāda pārkāpumu skaits un veids, kā arī veiktie pasākumi.

               (7)

               Maksimālie atliekvielu daudzumi zīdaiņu barībā ir noteikti saskaņā ar 6. pantu Komisijas 1991. gada 14. maija Direktīvā 91/321/EEK par mātes piena aizstājējiem zīdaiņiem un maziem bērniem (8) un 6. pantu Komisijas 1996. gada 16. februāra Direktīvā 96/5/EK, Euratom par apstrādātu graudaugu pārtiku un bērnu pārtiku zīdaiņiem un maziem bērniem (9).

               (8)

               Informāciju par uzraudzības programmu rezultātiem ir īpaši lietderīgi apstrādāt, glabāt un pārsūtīt ar elektroniskām/informātikas metodēm. Izstrādāti formāti dalībvalstu datu nosūtīšanai pa e-pastu. Tāpēc dalībvalstīm jāspēj nosūtīt savus ziņojumus Komisijai standarta formātā. Sīkāka šā standarta formāta izstrādāšana visefektīvāk tiek veikta, Komisijai sagatavojot attiecīgus norādījumus.

               (9)

               Šajā ieteikumā paredzētie pasākumi ir saskaņā ar Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgās komitejas atzinumu,

         AR ŠO IESAKA.

               1)

               Dalībvalstis tiek aicinātas 2007. gadā ievākt un analizēt produkta/pesticīda atlieku paraugu kombinācijas, kas noteiktas I pielikumā, pamatojoties uz katra produkta paraugu skaitu, kas noteikts II pielikumā, un attiecīgi atbilst valsts, Kopienas un trešo valstu daļai dalībvalsts tirgū.
               Paraugus ievāc izlases kārtā saskaņā ar uzraudzības pieeju.
               Ievākšanas procedūrai un vienību skaitam jāatbilst Direktīvā 2002/63/EK noteiktajām prasībām.

               2)

               No kopējā skaita paraugu, kas norādīts saskaņā ar I un II pielikumu, ikvienai dalībvalstij jāievāc un jāanalizē:

                           a)

                           vismaz desmit paraugi no zīdaiņu barības, kuras pamatā lielākoties ir dārzeņi, augļi vai graudaugi;

                           b)

                           tāds skaits paraugu (vismaz viens paraugs, ja tāds pieejams) no bioloģiskās lauksaimniecības produktiem, kas atbilst bioloģiskās lauksaimniecības produktu tirgus daļai katrā dalībvalstī.

               3)

               Dalībvalstis tiek aicinātas ziņot par I pielikumā noteikto produkta/pesticīda atlieku kombināciju testēto paraugu analīzes rezultātiem ne vēlāk kā 2008. gada 31. augustā, norādot:

                           a)

                           izmantotās analītiskās metodes un sasniegtos nosakāmos līmeņus saskaņā ar kvalitātes kontroles procedūrām, kas paredzētas pesticīdu atlieku analīžu kvalitātes kontroles procedūrām;

                           b)

                           pārkāpumu skaitu un veidu un veiktos pasākumus.

               4)

               Ziņojums jāsagatavo tādā formātā, elektronisko formātu ieskaitot, kas atbilst norādījumiem, ko Pārtikas aprites un dzīvnieku veselības pastāvīgā komiteja dalībvalstīm sniegusi par to, kā īstenot Komisijas ieteikumus par saskaņotām Kopienas uzraudzības programmām.
               Par rezultātiem, kas iegūti, analizējot zīdaiņu barības paraugus un bioloģiskās lauksaimniecības produktu paraugus, jāziņo atsevišķās datu lapās.

               5)

               Dalībvalstis tiek aicinātas līdz 2007. gada 31. augustam nosūtīt Komisijai un visām pārējām dalībvalstīm visas Direktīvas 86/362/EEK 7. panta 3. punktā un Direktīvas 90/642/EEK 4. panta 3. punktā prasītās ziņas par 2006. gada uzraudzības rezultātiem, lai vismaz ar pārbaudes paraugiem nodrošinātu atbilstību pesticīdu atlieku maksimāli pieļaujamajiem līmeņiem:

                           a)

                           valsts programmu rezultāti par pesticīdu atliekām;

                           b)

                           informācija par laboratoriju kvalitātes kontroles procedūrām, jo īpaši par vadlīniju aspektiem, kas attiecas uz pesticīdu atlieku analīzes kvalitātes kontroles procedūrām, kurus tās nav varējušas piemērot vai kuru piemērošana radījusi grūtības;

                           c)

                           informācija par analīžu veicēju laboratoriju akreditāciju saskaņā ar Direktīvas (EK) Nr. 882/2004 12. panta noteikumiem (norādot akreditācijas veidu, akreditācijas iestādi un pievienojot akreditācijas apliecības kopiju);

                           d)

                           informācija par kvalifikācijas pārbaudēm un starplaboratoriju testiem, kuros laboratorija piedalījusies.

               6)

               Dalībvalstis tiek aicinātas līdz 2007. gada 30. septembrim nosūtīt Komisijai 2008. gadam paredzēto valsts programmu Direktīvās 90/642/EEK un 86/362/EEK noteikto maksimāli pieļaujamo pesticīdu atlieku līmeņu uzraudzību, iekļaujot šādas ziņas:

                           a)

                           kritēriji, pēc kuriem nosaka ņemamo paraugu skaitu un veicamās analīzes;

                           b)

                           izmantotie nosakāmie līmeņi un kritēriji, pēc kuriem nosakāmie līmeņi iegūti;

                           c)

                           ziņas par akreditāciju saskaņā ar Regulu (EK) 882/2004 par laboratorijām, kuras veic analīzes.

      Briselē, 2007. gada 3. aprīlī

            Komisijas vārdā —

            Komisijas loceklis

         Markos KYPRIANOU

      (1)  OV L 221, 7.8.1986., 37. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2007/11/EK (OV L 63, 1.3.2007., 26. lpp.).

      (2)  OV L 350, 14.12.1990., 71. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Komisijas Direktīvu 2007/12/EK (OV L 59, 27.2.2007., 75. lpp.).

      (3)  Codex Alimentarius, Pesticide Residues in Foodstuffs, Rome 1994, ISBN 92-5-203271-1; sējums 2, 372. lpp.

      (4)  Dokuments SANCO/10232/2006, 2006. gada 24. marts, http://europa.eu.int/comm/food/plant/protection/resources/qualcontrol_en.pdf

      (5)  OV L 187, 16.7.2002., 30. lpp.

      (6)  OV L 165, 30.4.2004., 1. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Padomes Regulu (EK) Nr. 1791/2006 (OV L 363, 20.12.2006., 1. lpp.).

      (7)  OV L 338, 22.12.2005., 83. lpp. Regulā jaunākie grozījumi izdarīti ar Regulu (EK) Nr. 1666/2006 (OV L 320, 18.11.2006., 47. lpp.).

      (8)  OV L 175, 4.7.1991., 35. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2006/82/EK (OV L 362, 20.12.2006., 94. lpp.).

      (9)  OV L 49, 28.2.1996., 17. lpp. Direktīvā jaunākie grozījumi izdarīti ar Direktīvu 2003/13/EK (OV L 41, 14.2.2003., 33. lpp.).

      I PIELIKUMS
      UZRAUGĀMĀS PESTICĪDU/PRODUKTU KOMBINĀCIJAS

                  2007

                  2008 (1)

                  2009 (1)

                  Acefāts

                  c)

                  a)

                  b)

                  Acetamiprīds

                  c)

                  a)

                  b)

                  Aldikarbs

                  c)

                  a)

                  b)

                  Amitrāzs

                  a)

                  b)

                  Azinofosmetils

                  c)

                  a)

                  b)

                  Azoksistrobīns

                  c)

                  a)

                  b)

                  Benomils + karbendazims
                  (izteikti kā karbendazims)

                  c)

                  a)

                  b)

                  Bifentrīns

                  c)

                  a)

                  b)

                  Bromīdi kopā

                  a)

                  b)

                  Brompropilāts

                  c)

                  a)

                  b)

                  Bupirimāts

                  c)

                  a)

                  b)

                  Buprofezīns

                  c)

                  a)

                  b)

                  Kaptāns

                  c)

                  a)

                  b)

                  Folpets

                  c)

                  a)

                  b)

                  Karbarils

                  c)

                  a)

                  b)

                  Hlofentezīns

                  a)

                  b)

                  Hlormekvats (2)

                  c)

                  a)

                  b)

                  Hlortalonils

                  c)

                  a)

                  b)

                  Hlorprofāms

                  c)

                  a)

                  b)

                  Hlorpirifoss

                  c)

                  a)

                  b)

                  Hlorpirifosmetils

                  c)

                  a)

                  b)

                  Cipermetrīns

                  c)

                  a)

                  b)

                  Ciprodinils

                  c)

                  a)

                  b)

                  Deltametrīns

                  c)

                  a)

                  b)

                  Diazinons

                  c)

                  a)

                  b)

                  Dihlofluanīds

                  c)

                  a)

                  b)

                  Dihlorvoss

                  c)

                  a)

                  b)

                  Dikofols

                  c)

                  a)

                  b)

                  Dimetoāts + ometoāts
                  (summa izteikta kā dimetoāts)

                  c)

                  a)

                  b)

                  Dinokaps

                  a)

                  b)

                  Difenilamīns

                  c)

                  a)

                  b)

                  Endosulfāns

                  c)

                  a)

                  b)

                  Fenarimols

                  a)

                  b)

                  Fenheksamīds

                  c)

                  a)

                  b)

                  Fenitrotions

                  c)

                  a)

                  b)

                  Fludioksonils

                  c)

                  a)

                  b)

                  Flusilazols

                  a)

                  b)

                  Glifosāts (3)

                  a)

                  b)

                  Heksakonazols

                  a)

                  b)

                  Heksitiazokss

                  c)

                  a)

                  b)

                  Imazalils

                  c)

                  a)

                  b)

                  Imidakloprīds

                  c)

                  a)

                  b)

                  Indoksakarbs

                  c)

                  a)

                  b)

                  Iprodions

                  c)

                  a)

                  b)

                  Iprovalikarbs

                  c)

                  a)

                  b)

                  Krezoksimmetils

                  c)

                  a)

                  b)

                  λ-cihalotrīns

                  c)

                  a)

                  b)

                  Malations

                  c)

                  a)

                  b)

                  Maneba grupa

                  c)

                  a)

                  b)

                  Mepanipirīms

                  c)

                  a)

                  b)

                  Mepikvats (2)

                  a)

                  b)

                  Metalaksils

                  c)

                  a)

                  b)

                  Metamidofoss

                  c)

                  a)

                  b)

                  Metidations

                  c)

                  a)

                  b)

                  Metiokarbs

                  c)

                  a)

                  b)

                  Metomils/tiodikarbs
                  (summa izteikta kā metomils)

                  c)

                  a)

                  b)

                  Miklobutanils

                  c)

                  a)

                  b)

                  Oksidemetonmetils

                  c)

                  a)

                  b)

                  Parations

                  c)

                  a)

                  b)

                  Penkonazols

                  c)

                  a)

                  b)

                  Fozalons

                  c)

                  a)

                  b)

                  Pirimikarbs

                  c)

                  a)

                  b)

                  Pirimifosmetils

                  c)

                  a)

                  b)

                  Prohlorazs

                  c)

                  a)

                  b)

                  Procimidons

                  c)

                  a)

                  b)

                  Profenofoss

                  c)

                  a)

                  b)

                  Propargīts

                  c)

                  a)

                  b)

                  Piretrīni

                  c)

                  a)

                  b)

                  Pirimetanils

                  c)

                  a)

                  b)

                  Piriproksifēns

                  c)

                  a)

                  b)

                  Oksamils

                  c)

                  a)

                  b)

                  Hinoksifēns

                  c)

                  a)

                  b)

                  Spiroksamīns

                  c)

                  a)

                  b)

                  Tebukonazols

                  c)

                  a)

                  b)

                  Tiofanātmetils

                  c)

                  a)

                  b)

                  Tebufenozīds

                  c)

                  a)

                  b)

                  Trifloksistrobīns

                  a)

                  b)

                  Tiabendazols

                  c)

                  a)

                  b)

                  Tolkloflosmetils

                  c)

                  a)

                  b)

                  Tolilfluanīds

                  c)

                  a)

                  b)

                  Triadimefons + triadimenols
                  (izteikti kā triadimenola un triadimefona summa)

                  c)

                  a)

                  b)

                  Vinklozolīns

                  c)

                  a)

                  b)

                              a)

                              Pupas (svaigas vai saldētas), burkāni, gurķi, apelsīni vai mandarīni, bumbieri, kartupeļi, rīsi, spināti (svaigi vai saldēti).

                              b)

                              Baklažāni, banāni, puķkāposti, vīnogas, apelsīnu sula (), zirņi (svaigi/saldēti, bez pākstīm), dārzeņpipari (saldie), kvieši.

                              c)

                              Āboli, galviņkāposti, puravi, dārza salāti, tomāti, persiki, ieskaitot nektarīnus un tamlīdzīgus hibrīdus; rudzi vai auzas, zemenes.

         (1)  Orientējoši 2008. un 2009. gadam saskaņā ar programmām, kuras tiks ieteiktas šiem gadiem.

         (2)  Hlormekvata un mepikvata saturs jānosaka graudaugos, burkānos, augļu dārzeņos un bumbieros.

         (3)  Tikai graudaugi.

         (4)  Par apelsīnu sulu dalībvalstīm jānorāda iegūšanas avots (koncentrāti vai svaigi augļi).

      II PIELIKUMS
      Katra produkta paraugu skaits, kas dalībvalstīm jāievāc un jāanalizē.

                  Valsts kods

                  Paraugi

                  AT

                  12 (1)

                  15 (2)

                  B

                  12 (1)

                  15 (2)

                  BG

                  12 (1)

                  15 (2)

                  CY

                  12 (1)

                  15 (2)

                  CZ

                  12 (1)

                  15 (2)

                  DE

                  93

                  DK

                  12 (1)

                  15 (2)

                  ES

                  45

                  EE

                  12 (1)

                  15 (2)

                  EL

                  12 (1)

                  15 (2)

                  FR

                  66

                  FI

                  12 (1)

                  15 (2)

                  HU

                  12 (1)

                  15 (2)

                  IT

                  65

                  IE

                  12 (1)

                  15 (2)

                  LU

                  12 (1)

                  15 (2)

                  LT

                  12 (1)

                  15 (2)

                  LV

                  12 (1)

                  15 (2)

                  MT

                  12 (1)

                  15 (2)

                  NL

                  17

                  PT

                  12 (1)

                  15 (2)

                  PL

                  45

                  RO

                  17

                  SE

                  12 (1)

                  15 (2)

                  SI

                  12 (1)

                  15 (2)

                  SK

                  12 (1)

                  15 (2)

                  UK

                  66

                  Paraugu minimālais kopskaits: 642

         (1)  Minimālais paraugu skaits katrai izmantojamajai vienas atliekvielas noteikšanas metodei.

         (2)  Minimālais paraugu skaits katrai izmantojamajai vairāku atliekvielu noteikšanas metodei.


title: Padomes Ieteikums (2017. gada 11. jūlijs) par Apvienotās Karalistes 2017. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Apvienotās Karalistes 2017. gada konverģences programmu

text:
               9.8.2017

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 261/122

         PADOMES IETEIKUMS
   (2017. gada 11. jūlijs)
   par Apvienotās Karalistes 2017. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Apvienotās Karalistes 2017. gada konverģences programmu
   (2017/C 261/27)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 9. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Komisija 2016. gada 16. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, iezīmējot 2017. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Gada izaugsmes pētījumā iekļautās prioritātes apstiprināja 2017. gada 9. un 10. marta Eiropadome. Komisija 2016. gada 16. novembrī, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2), pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā Apvienotā Karaliste nebija minēta to dalībvalstu vidū, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (2)

               2017. gada ziņojums par Apvienoto Karalisti tika publicēts 2017. gada 22. februārī. Tajā tika izvērtēti Apvienotās Karalistes panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti Padomes 2016. gada 12. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi, turpmākie pasākumi, kas veikti pēc iepriekšējos gados pieņemtajiem konkrētai valstij adresētajiem ieteikumiem, un Apvienotās Karalistes progress virzībā uz stratēģijas “Eiropa 2020” valsts mērķu sasniegšanu.

               (3)

               Apvienotā Karaliste 2017. gada 21. aprīlī iesniedza savu 2017. gada valsts reformu programmu un 2017. gada 27. aprīlī – savu 2017. gada konverģences programmu. Lai ņemtu vērā abu programmu savstarpējo saistību, tās tika izvērtētas vienlaikus.

               (4)

               Attiecīgie konkrētai valstij adresētie ieteikumi ir iekļauti Eiropas strukturālo un investīciju fondu (ESI fondi) 2014.–2020. gadam plānošanā. Kā paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Regulas (ES) Nr. 1303/2013 (3) 23. pantā, Komisija var pieprasīt dalībvalstij pārskatīt tās partnerības nolīgumu un attiecīgās programmas un ierosināt grozījumus, ja tas vajadzīgs, lai palīdzētu īstenot attiecīgos Padomes ieteikumus. Komisija ir sniegusi papildu norādes par to, kā tā izmantotu minēto noteikumu norādēs par to pasākumu piemērošanu, kuri saista ESI fondu efektivitāti ar pareizu ekonomikas pārvaldību.

               (5)

               Apvienotā Karaliste šobrīd ir Stabilitātes un izaugsmes pakta korektīvajā daļā. Ja 2016.–2017. gadā tiks panākta savlaicīga un noturīga korekcija, 2017.–2018. gadā Apvienotajai Karalistei tiks piemērota Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa un pārejas noteikums par parādu. Kā teikts tās 2017. gada konverģences programmā, valdība paredz, ka atbilstoši Padomes 2015. gada 19. jūnija ieteikumam līdz 2016.–2017. fiskālajam gadam būs novērsts pārmērīgais nominālais deficīts 2,7 % no IKP. Sagaidāms, ka nominālais deficīts 2017.–2018. gadā nedaudz palielināsies līdz 2,8 % no IKP, pirms tas samazināsies līdz 1,9 % no IKP 2018.–2019. gadā. Konverģences programmā nav iekļauts vidēja termiņa budžeta mērķis. Saskaņā ar konverģences programmu sagaidāms, ka vispārējās valdības parāda attiecība pret IKP no 2016.–2017. gada līdz 2018.–2019. gadam kopumā stabilizēsies ap 87,5 %, pirms tā 2020.–2021. gadā samazināsies līdz 84,8 % no IKP. Minēto budžeta prognožu pamatā esošais makroekonomikas scenārijs ir labvēlīgs. Lai gan pasākumi, kas nepieciešami, lai atbalstītu plānotos budžeta deficīta mērķus, kopumā ir sīki precizēti, makroekonomiskās perspektīvas lejupvērstie riski apdraud plānotā budžeta deficīta samazinājuma sasniegšanu.

               (6)

               Padome 2016. gada 12. jūlijā ieteica Apvienotajai Karalistei līdz 2016.–2017. gadam novērst pārmērīgu budžeta deficīta situāciju un pēc tam, kad būs novērsts pārmērīgais deficīts, 2017.–2018. gadā panākt fiskālo korekciju 0,6 % apmērā no IKP virzībā uz vidēja termiņa budžeta mērķa sasniegšanu. Pamatojoties uz Komisijas 2017. gada pavasara prognozi, tiek prognozēts, ka nominālais budžeta deficīts 2016.–2017. gadā būs sasniedzis 2,7 % no IKP, kas atbilst Padomes ieteiktajam mērķim. 2017.–2018. gadā pastāv risks, ka būs zināma novirze no preventīvās daļas prasības.

               (7)

               Ņemot vērā Apvienotās Karalistes fiskālo stāvokli un jo īpaši tās parādu līmeni, tiek sagaidīts, ka Apvienotā Karaliste veiks turpmākas korekcijas virzībā uz atbilstošu vidēja termiņa budžeta mērķi. Atbilstoši kopīgi pieņemtajai korekcijas matricai saskaņā ar Stabilitātes un izaugsmes paktu šāda korekcija nozīmē prasību, lai nominālās izaugsmes līmenis valdības neto primārajos izdevumos (4) nepārsniegtu 1,8 %. Tas atbilstu ikgadējai strukturālajai korekcijai 0,6 % apmērā no IKP. Politikai nemainoties, pastāv risks, ka kopējā 2017.–2018. gada un 2018.–2019. gada laikā būs zināma novirze no minētās prasības. Tajā pašā laikā tiek prognozēts, ka Apvienotā Karaliste 2017.–2018. gadā prima facie neizpildīs pārejas noteikumu par parādu, bet 2018.–2019. gadā tā minēto noteikumu izpildīs. Kopumā Padome uzskata, ka Apvienotajai Karalistei jābūt gatavai, sākot ar 2017.–2018. gadu, veikt turpmākus pasākumus, lai ievērotu Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus. Tomēr, kā paredzēts Regulā (EK) Nr. 1466/97, budžeta plānu un rezultātu izvērtējumā būtu jāņem vērā dalībvalsts budžeta bilance, ievērojot cikliskos apstākļus. Kā atgādināts Komisijas paziņojumā, kas pievienots šiem konkrētām valstīm adresētajiem ieteikumiem, turpmākajā izvērtējumā būs pienācīgi jāņem vērā mērķis panākt tādu fiskālo nostāju, kas sekmē gan pašreizējās atlabšanas stiprināšanu, gan Apvienotās Karalistes publisko finanšu stabilitātes nodrošināšanu. Šajā kontekstā Padome atzīmē, ka Komisija plāno veikt vispārēju izvērtējumu saskaņā ar Regulu (EK) Nr. 1466/97, jo īpaši ņemot vērā ciklisko situāciju Apvienotajā Karalistē.

               (8)

               Privātās investīcijas vienmēr ir bijušas ievērojami mazākas par Savienības vidējo rādītāju un publiskās investīcijas – nedaudz mazākas. Ražīgums ir ievērojami zemāks par G7 vidējo rādītāju, un kopš 2008. gada tas stagnē. Spēcīgu politikas uzsvaru valdība liek uz investīciju palielināšanu, lai veicinātu ražīguma pieaugumu. Viens no svarīgākajiem uzdevumiem ir novērst ievērojamu jaudas nepietiekamību un kvalitātes trūkumu Apvienotās Karalistes infrastruktūras tīklos. Autoceļu pārslodzes līmenis ir augsts, un dzelzceļa jauda vietām arvien mazāk spēj apmierināt strauji augošo pieprasījumu. Arvien neatliekamāka ir arī nepieciešamība pēc lielākām investīcijām jaunā enerģijas ražošanas un apgādes jaudā. Valsts infrastruktūras īstenošanas plānā ir paredzēti vērienīgi plāni, lai uzlabotu Apvienotās Karalistes ekonomisko infrastruktūru, un 2016. gadā tika pieņemti vairāki lēmumi par investīcijām lielos transporta un enerģētikas projektos. Tomēr joprojām pastāv bažas, vai ir iespējams nodrošināt pietiekamas publiskās un privātās investīcijas, lai savlaicīgi un izmaksu ziņā efektīvi novērstu infrastruktūras trūkumus. Mājokļu piedāvājuma palielināšana ir Apvienotās Karalistes nozīmīgs uzdevums. Pastāvīgs mājokļu trūkums veicina augstas un augošas mājokļu cenas, un tas rada ievērojamas ekonomiskas un sociālas izmaksas, jo īpaši ap ekonomikas izaugsmes centriem. Reformētā plānošanas sistēma un virkne papildinošu mājokļu politikas pasākumu kopā veido nedaudz labāku atbalstu mājokļu būvniecības pieaugumam. Tomēr attiecībā uz mājokļu piedāvājumu joprojām pastāv virkne ierobežojumu, tostarp ļoti stingrs un sarežģīts zemes tirgus un mājokļu būvniecības regulējums, un jaunu mājokļu piedāvājums joprojām neapmierina pieprasījuma pieaugumu.

               (9)

               Darba tirgus galvenie rādītāji joprojām ir pozitīvi – ilgstoša un jauniešu bezdarba līmenis kopumā ir zems. Tomēr neaktivitātes, nepilna laika un zemu atalgotas nodarbinātības līmeņus ir iespējams uzlabot. Ienākumu izaugsme joprojām ir pieticīga sakarā ar vāju ražīguma pieaugumu. Saglabājas bažas par prasmju piedāvājumu, izmantošanu un virzību. Nozīmīgas politiskas stratēģijas ir vērstas uz prasmēm un to virzību, reformējot tehnisko izglītību un māceklību. Māceklības kvalitātes uzmanības centrā būs jābūt gan kvalifikācijas līmenim, gan jomai, kādā notiek māceklība. Citas stratēģiski nozīmīgas, finansētas iespējas prasmju uzlabošanai, jo īpaši personām, kas ir vecākas par 25 gadiem, paplašinātu prasmju piedāvājumu valstij, uzņēmumiem un personām, kuras vēlas karjeras virzību. Pastāv arī problēmas, kas saistītas ar bērnu aprūpes un sociālās aprūpes piedāvājumu, un tas veicina sieviešu nepilna laika nodarbinātības augsto līmeni. Līdz šim veiktās bērnu aprūpes reformas ir bijušas pastāvīgas, taču tikai pakāpeniskas. Būtiskas pārmaiņas ir iespējamas ar dažu iniciatīvu pilnīgu ieviešanu nākamajos divos gados. To bērnu skaits, kas nav sasnieguši trīs gadu vecumu un saņem oficiālus bērnu aprūpes pakalpojumus, ir salīdzinoši neliels. Lai gan nesenie pasākumi zināmā mērā uzlabo līmeni, kādā bērnu aprūpe ir pieejama un to var atļauties trīs un četrus gadus veciem bērniem, tie neatrisina jautājumu par bērnu aprūpes piedāvājumu bērniem, kas ir jaunāki par trim gadiem. Iepriekš izziņoto reformu un taupības pasākumu rezultātā, jo īpaši attiecībā uz atbalstu strādājošajiem, ar sociālo politiku gūtie rezultāti, tostarp bērnu nabadzība, īstermiņā līdz vidējā termiņā var nonākt grūtībās, jo īpaši saistībā ar augstāku inflāciju. Īpašs iemesls bažām ir to nabadzībā esošo bērnu skaits, kas dzīvo strādājošās mājsaimniecībās.

               (10)

               2017. gada Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Apvienotās Karalistes ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2017. gada ziņojumā par valsti. Tā ir arī izvērtējusi 2017. gada konverģences programmu un 2017. gada valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Apvienotajai Karalistei adresētiem ieteikumiem. Izvērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Apvienotajā Karalistē, bet arī to atbilstību Savienības noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot Savienības līmeņa ieguldījumu.

               (11)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi 2017. gada konverģences programmu, un tās atzinums (5) ir atspoguļots jo īpaši 1. ieteikumā turpmāk,

         AR ŠO IESAKA Apvienotajai Karalistei 2017. un 2018. gadā rīkoties šādi.

               1.

               Ņemot vērā to, ka ir jāstiprina pašreiz notiekošā atlabšana un jānodrošina Apvienotās Karalistes publisko finanšu stabilitāte, 2018.–2019. gadā īstenot ievērojamus fiskālos centienus atbilstīgi Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvās daļas prasībām.

               2.

               Veikt turpmākus pasākumus, lai palielinātu mājokļu piedāvājumu, tostarp ar plānošanas noteikumu reformām un to īstenošanu.

               3.

               Novērst prasmju neatbilstības un nodrošināt prasmju attīstību, tostarp turpinot stiprināt māceklības kvalitāti un nodrošinot citas finansētas tālākizglītības virzības iespējas.

      Briselē, 2017. gada 11. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         T. TÕNISTE

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.).

      (3)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 1303/2013 (2013. gada 17. decembris), ar ko paredz kopīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu, Eiropas Lauksaimniecības fondu lauku attīstībai un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un vispārīgus noteikumus par Eiropas Reģionālās attīstības fondu, Eiropas Sociālo fondu, Kohēzijas fondu un Eiropas Jūrlietu un zivsaimniecības fondu un atceļ Padomes Regulu (EK) Nr. 1083/2006 (OV L 347, 20.12.2013., 320. lpp.).

      (4)  Valdības neto izdevumus veido kopējie valdības izdevumi, izņemot procentu izdevumus, izdevumus saistībā ar Savienības programmām, kas ir pilnībā izlīdzināti ar ienākumiem no Savienības fondiem, un nediskrecionāras izmaiņas saistībā ar bezdarbnieku pabalstu izdevumiem. Valsts finansētā bruto pamatkapitāla veidošanas līmenis ir izlīdzināts četru gadu laikposmā. Ir ņemti vērā tiesību aktos paredzētie diskrecionārie ieņēmumu pasākumi vai ieņēmumu palielinājumi. Vienreizēji pasākumi gan ieņēmumu, gan izdevumu jomā ir atskaitīti.

      (5)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 9. panta 2. punktu.


title: Padomes Ieteikums ( 2008. gada 12. februāris ) atbrīvot Komisiju no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (Septītais EAF) darbību īstenošanu attiecībā uz 2006. finanšu gadu

text:
               15.2.2008

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               L 41/22

      PADOMES IETEIKUMS

   (2008. gada 12. februāris)
   atbrīvot Komisiju no atbildības par Eiropas Attīstības fonda (Septītais EAF) darbību īstenošanu attiecībā uz 2006. finanšu gadu
   (2008/116/EK)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Kopienas dibināšanas līgumu,
   ņemot vērā Ceturto ĀKK un EEK konvenciju, kas parakstīta 1989. gada 15. decembrī Lomē (1) un grozīta ar 1995. gada 4. novembrī Maurīcijā parakstīto nolīgumu (2),
   ņemot vērā Iekšējo nolīgumu 91/401/EEK par to, kā finansē un pārvalda Kopienas atbalstu, ko piešķir saskaņā ar Ceturto ĀKK un EEK konvenciju (3), ar kuru izveido, cita starpā, Septīto Eiropas Attīstības fondu (Septītais EAF), un jo īpaši tā 33. panta 3. punktu,
   ņemot vērā Finanšu regulu 91/491/EEK (1991. gada 29. jūlijs), kas attiecas uz sadarbību attīstības finansēšanas jomā atbilstīgi Ceturtajai ĀKK un EEK konvencijai (4), un jo īpaši tās 69. līdz 77. pantu,
   izskatījusi ieņēmumu un izdevumu pārskatu un bilanci saistībā ar Septītā EAF darbībām līdz 2006. gada 31. decembrim un Revīzijas palātas ziņojumu attiecībā uz 2006. finanšu gadu kopā ar Komisijas atbildēm (5),
   tā kā:

               (1)

               Saskaņā ar Iekšējā nolīguma 33. panta 3. punktu Eiropas Parlaments atbrīvo Komisiju no atbildības par Septītā EAF finanšu pārvaldību pēc Padomes ieteikuma.

               (2)

               Septītā EAF darbības 2006. finanšu gadā Komisija ir vispārēji īstenojusi apmierinoši,

         AR ŠO IESAKA, lai Eiropas Parlaments atbrīvo Komisiju no atbildības par Septītā EAF darbību īstenošanu attiecībā uz 2006. finanšu gadu.

      Briselē, 2008. gada 12. februārī

            Padomes vārdā —

            priekšsēdētājs

         A. BAJUK

      (1)  OV L 229, 17.8.1991., 3. lpp.

      (2)  OV L 156, 29.5.1998., 3. lpp.

      (3)  OV L 229, 17.8.1991., 288. lpp.

      (4)  OV L 266, 21.9.1991., 1. lpp.

      (5)  OV C 259, 31.10.2007., 1. lpp.


title: Padomes Ieteikums (2015. gada 14. jūlijs) par Vācijas 2015. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Vācijas 2015. gada stabilitātes programmu

text:
               18.8.2015

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 271/1

         PADOMES IETEIKUMS
   (2015. gada 14. jūlijs)
   par Vācijas 2015. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Vācijas 2015. gada stabilitātes programmu
   (2015/C 271/01)
   EIROPAS SAVIENĪBAS PADOME,
   ņemot vērā Līgumu par Eiropas Savienības darbību un jo īpaši tā 121. panta 2. punktu un 148. panta 4. punktu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 1466/97 (1997. gada 7. jūlijs) par budžeta stāvokļa uzraudzības un ekonomikas politikas uzraudzības un koordinācijas stiprināšanu (1) un jo īpaši tās 5. panta 2. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011 (2011. gada 16. novembris) par to, kā novērst un koriģēt makroekonomisko nelīdzsvarotību (2), un jo īpaši tās 6. panta 1. punktu,
   ņemot vērā Eiropas Komisijas ieteikumu,
   ņemot vērā Eiropas Parlamenta rezolūcijas,
   ņemot vērā Eiropadomes secinājumus,
   ņemot vērā Nodarbinātības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas un finanšu komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Sociālās aizsardzības komitejas atzinumu,
   ņemot vērā Ekonomikas politikas komitejas atzinumu,
   tā kā:

               (1)

               Eiropadome 2010. gada 26. martā piekrita Komisijas priekšlikumam sākt jaunu izaugsmes un nodarbinātības stratēģiju – “Eiropa 2020” –, kam pamatā ir ciešāka ekonomikas politikas koordinācija. Stratēģijā lielākoties pievērsta uzmanība galvenajām jomām, kurās jārīkojas, lai palielinātu Eiropas ilgtspējīgas izaugsmes potenciālu un konkurētspēju.

               (2)

               Padome 2015. gada 14. jūlijā, pamatojoties uz Komisijas priekšlikumiem, pieņēma Ieteikumu par dalībvalstu un Savienības ekonomikas politikas vispārējām pamatnostādnēm, un 2010. gada 21. oktobrī tā pieņēma Lēmumu par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm (3). Kopā tie veido “integrētās pamatnostādnes”, ko dalībvalstis tika aicinātas ņemt vērā savā ekonomikas un nodarbinātības politikā.

               (3)

               Padome 2014. gada 8. jūlijā pieņēma Ieteikumu (4) par Vācijas 2014. gada valsts reformu programmu un sniedza atzinumu par atjaunināto Vācijas 2014. gada stabilitātes programmu. Komisija 2014. gada 28. novembrī saskaņā ar Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 473/2013 (5) sniedza atzinumu par Vācijas budžeta plāna projektu 2015. gadam.

               (4)

               Komisija 2014. gada 28. novembrī pieņēma gada izaugsmes pētījumu, iezīmējot 2015. gada Eiropas ekonomikas politikas koordinēšanas pusgada sākumu. Tajā pašā dienā Komisija, pamatojoties uz Eiropas Parlamenta un Padomes Regulu (ES) Nr. 1176/2011, pieņēma brīdināšanas mehānisma ziņojumu, kurā tā noteica Vāciju kā vienu no dalībvalstīm, par kurām tiks izstrādāts padziļināts pārskats.

               (5)

               Eiropadome 2014. gada 18. decembrī apstiprināja prioritātes, lai veicinātu investīcijas, pastiprinātu strukturālās reformas un īstenotu atbildīgu, izaugsmi veicinošu fiskālo konsolidāciju.

               (6)

               Komisija 2015. gada 26. februārī publicēja 2015. gada ziņojumu par Vāciju. Tajā tika izvērtēti Vācijas panākumi attiecībā uz to, kā tiek īstenoti 2014. gada 8. jūlijā pieņemtie konkrētai valstij adresētie ieteikumi. Ziņojumā par valsti ir ietverti arī padziļinātā pārskata rezultāti saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 5. pantu. Komisijas veiktā analīze ļauj secināt, ka Vācijā ir makroekonomiskā nelīdzsvarotība, kurai nepieciešama izlēmīga politiska rīcība un uzraudzība. Riski ir palielinājušies nepietiekamu privātā sektora un publiskā sektora investīciju rezultātā, kas ir šķērslis izaugsmei un rada ļoti lielo tekošā konta pārpalikumu, kam joprojām ir jāpievērš īpaša uzmanība. Jo īpaši liela ir nepieciešamība rīkoties, lai samazinātu riskus nelabvēlīgai ietekmei uz Vācijas ekonomiku un, ņemot vērā tās apmēru, uz ekonomikas un monetāro savienību plašākā mērogā.

               (7)

               Vācija 2015. gada 28. aprīlī iesniedza 2015. gada valsts reformu programmu un 2015. gada 16. aprīlī – 2015. gada stabilitātes programmu. Abas programmas tika izvērtētas vienlaikus, lai ņemtu vērā to savstarpējo saistību.

               (8)

               Uz Vāciju pašlaik attiecas Stabilitātes un izaugsmes pakta preventīvā daļa, un tai piemēro parāda noteikumu. Savā 2015. gada stabilitātes programmā valdība plāno saglabāt budžeta pārpalikumu. Vidēja termiņa mērķis – strukturālais deficīts 0,5 % apmērā no IKP – joprojām ir izpildīts visā programmas periodā. Sagaidāms, ka valdības parāda attiecība pret IKP pakāpeniski samazināsies līdz 61,5 % 2019. gadā. Šo budžeta prognožu pamatā esošajā makroekonomiskajā scenārijā, kuru nav apstiprinājusi neatkarīga struktūra, ir izmantoti piesardzīgi izaugsmes pieņēmumi. Pamatojoties uz Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, paredzams, ka strukturālā bilance joprojām pārsniegs vidēja termiņa mērķi. Tiek prognozēts, ka kopējais parāds saglabās stabilu lejupejošu tendenci, pārsniedzot parāda noteikumā paredzēto prasību. Tas rada telpu investīciju veicināšanai. Pamatojoties uz savu stabilitātes programmas novērtējumu un ņemot vērā Komisijas 2015. gada pavasara prognozi, Padome uzskata – sagaidāms, ka Vācija ievēros Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.

               (9)

               Federālā valdība ir palielinājusi izdevumus izglītībai un pētniecībai, bet valsts izdevumi izglītībai, kas izteikti kā attiecība pret IKP, joprojām ir zem ES vidējā rādītāja, un kopējie izdevumi izglītībai un pētniecībai var nesasniegt valsts mērķi, kas ir 10 % no IKP līdz 2015. gadam. Vācija plāno līdz 2018. gadam palielināt publiskā sektora investīcijas, ietverot papildu summu EUR 10 miljardu apmērā infrastruktūrai un summu EUR 5 miljardu apmērā, kas paredzēta, lai atbalstītu finansiāli vājo pašvaldību investīcijas. Tomēr šķiet, ka šie pozitīvie pasākumi nav pietiekami, lai risinātu kopējo neveikto investīciju problēmu. Vācijas fiskālās telpas priekšrocības izmantošana ļautu tai investēt ekonomikas turpmākās izaugsmes potenciālā un risināt publiskā sektora neveikto investīciju problēmu, kas ir jo īpaši acīmredzama infrastruktūras jomā un pašvaldību līmenī. Vācija nav guvusi panākumus attiecībā uz nodokļu sistēmas efektivitātes uzlabošanu. Kopumā iespēja novirzīt nodokļus uz izaugsmei labvēlīgākiem ieņēmumu avotiem, šķiet, netiek pietiekami izmantota. Ieņēmumi no regulāriem īpašuma nodokļiem joprojām ir samērā mazi (0,5 % no IKP 2012. gadā salīdzinājumā ar 1,5 % ES-28), un īpašuma vērtēšana ir novecojusi – tiek izmantota tirgus vērtība 1963./1964. gadā attiecībā uz rietumu federālajām zemēm un 1935. gadā attiecībā uz austrumu federālajām zemēm. Lai gan pašvaldības nekustamā īpašuma nodokļa (Grundsteuer) reforma bija iekļauta koalīcijas līgumā un paziņota 2014. un 2015. gada valsts reformu programmā, līdz šim nav veikti nekādi konkrēti pasākumi. Tā vietā, lai vairāk pievērstos regulāriem īpašuma nodokļiem ar mazāku kropļojošu ietekmi, turpinās tendence palielināt nekustamā īpašuma nodošanas nodokļus. Profesionālās darbības nodoklis (Gewerbesteuer) nav ticis pārskatīts. Nepilnības rodas tādēļ, ka nodokļa bāzē tiek iekļauti peļņu nenesoši elementi.
               Nodokļu administratīvais slogs uzņēmumiem un nodokļu iekasēšanas izmaksas Vācijā joprojām ir salīdzinoši augstā līmenī, taču dokumentu iesniegšana elektroniski iedzīvotāju un uzņēmumu ienākumu nodokļu jomā tiek izmantota mazāk nekā vidēji ES. Pašreiz notiekošā federācijas, federālo zemju un pašvaldību fiskālo attiecību pārskatīšana dod iespēju stiprināt ilgtspējīgas fiskālās politikas satvaru, tostarp nodrošinot atbilstošas publiskā sektora investīcijas visos valdības līmeņos. Šī pārskatīšana sniedz arī iespēju uzlabot atbildības sadalījumu attiecībā uz ieņēmumiem un izdevumiem, kā arī horizontālās fiskālās izlīdzināšanas sistēmas un nodokļu administrēšanas efektivitāti.

               (10)

               Nav konkretizēti pasākumi vēlākas pensionēšanās stimulu palielināšanai, kas ir nepieciešams, ņemot vērā paredzamo Vācijas darbspējīgā vecuma iedzīvotāju skaita ievērojamo samazinājumu un iespējamo kvalificēta darbaspēka trūkumu vidējā termiņā. Nodokļu īpatsvars darbaspēka izmaksās darba ņēmējiem, kas nopelna no 50 % līdz 67 % no vidējās algas, kopš 2001. gada ir saglabājies gandrīz nemainīgs un joprojām ir viens no augstākajiem Savienībā. Nesen veiktās sociālās apdrošināšanas sistēmu reformas varētu nozīmēt turpmāku iemaksu likmju paaugstināšanu, kas vēl vairāk palielinās nodokļu īpatsvaru darbaspēka izmaksās. Tas, iespējams, negatīvi ietekmēs līdzdalību darba tirgū un iedzīvotāju rīcībā esošos ienākumus. Fiskālo bremžu ietekmi pašlaik mazina zemā inflācija. Taču līdz ar dinamisko algu pieaugumu un nedaudz augstāku inflācijas līmeni turpmākajos gados fiskālās bremzes var veicināt ievērojamu nediskrecionāru nodokļu palielinājumu. Tas savukārt varētu arī ietekmēt iedzīvotāju rīcībā esošos ienākumus. Ir gūti nelieli panākumi attiecībā uz to, lai uzlabotu nelabvēlīgā stāvoklī esošu iedzīvotāju izglītības iegūšanu. Varbūtība, ka migrantu izcelsmes jaunieši priekšlaicīgi pārtrauks mācības, ir divreiz lielāka. Fiskālo stimulu trūkums, iespējams, ir svarīgs faktors, kas attur otros pelnītājus mājsaimniecībā sākt strādāt vai strādāt vairāk stundu. Tādējādi ir mazs to sieviešu īpatsvars, kas strādā pilnu slodzi, un sieviešu strādāto stundu skaits ir viens no mazākajiem salīdzinājumā ar vidējo rādītāju Savienībā. Arī tas, ka mazie darbi (mini-jobs) ir atbrīvoti no iedzīvotāju ienākumu nodokļa un daudzos gadījumos arī no visām darba ņēmēju sociālajām iemaksām, attur darbiniekus no pāriešanas uz tādu darbu, kurā nopelna vairāk par mazā darba robežvērtību, proti, EUR 450 mēnesī.

               (11)

               Politiska rīcība nolūkā veicināt konkurenci pakalpojumu nozarē, jo īpaši profesionālo pakalpojumu jomā, ir bijusi ļoti ierobežota. Darbaspēka produktivitātes pieauguma rādītāji profesionālo pakalpojumu jomā Vācijā jau vairāk nekā desmitgades garumā ir bijuši negatīvi vai tuvu nullei. Vācija ir arī ES dalībvalstu vidū, kurās regulējums vismazāk veicina konkurenci profesionālo pakalpojumu nozarē. Ierobežojumi ietver profesionālās kvalifikācijas prasības, juridiskās formas un kapitāla turējumu prasības. Attiecībā uz pēdējo minēto dažās federālajās zemēs tiek ieviestas nelielas izmaiņas, bet joprojām nav veikta šādu ierobežojumu pārskatīšana kopumā. Vācija piedalās savstarpējās izvērtēšanas pasākumā, kas paredzēts Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīvā 2013/55/ES (6), ar kuru groza Profesionālo kvalifikāciju direktīvu, taču šīs pārskatīšanas rezultātā vēl nav veikusi nekādus pasākumus. Konkurences apstākļi Vācijas dzelzceļa pārvadājumu tirgū kopš pagājušā gada nav būtiski uzlabojušies. Jo īpaši tālsatiksmes dzelzceļa pasažieru pārvadājumu nozarē sarežģītie konkurences apstākļi attur jaunus dalībniekus no ienākšanas tirgū. Sliežu ceļu piekļuves maksa par tālsatiksmes pasažieru pārvadājumiem ir viena no augstākajām Savienībā. Jaunu dalībnieku tirgus daļa tālsatiksmes dzelzceļa pasažieru pārvadājumu tirgū joprojām ir mazāka par 1 % un sarūk.

               (12)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir veikusi Vācijas ekonomikas politikas visaptverošu analīzi un publicējusi to 2015. gada ziņojumā par valsti. Tā ir arī izvērtējusi stabilitātes programmu un valsts reformu programmu, kā arī pasākumus, kas veikti saistībā ar iepriekšējos gados Vācijai adresētiem ieteikumiem. Vērtējumā Komisija ņēma vērā ne tikai programmu lietderību ilgtspējīgas fiskālās un sociālekonomiskās politikas izveidē Vācijā, bet arī atbilstību ES noteikumiem un norādēm, ņemot vērā, ka ir jānostiprina Savienības vispārējā ekonomikas pārvaldība, turpmākajos valsts lēmumos nodrošinot ES līmeņa ieguldījumu. Komisijas ieteikumi saskaņā ar Eiropas pusgadu ir atspoguļoti 1. līdz 3. ieteikumā.

               (13)

               Ņemot vērā šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi stabilitātes programmu un uzskata (7), ka Vācija ievēro Stabilitātes un izaugsmes pakta noteikumus.

               (14)

               Ņemot vērā Komisijas padziļināto pārskatu un šo izvērtējumu, Padome ir izskatījusi valsts reformu programmu un stabilitātes programmu. Tās ieteikumi saskaņā ar Regulas (ES) Nr. 1176/2011 6. pantu ir atspoguļoti 1.–3. ieteikumā.

               (15)

               Eiropas pusgada kontekstā Komisija ir arī veikusi analīzi par visas eurozonas ekonomikas politiku. Pamatojoties uz šo analīzi, Padome ir sniegusi konkrētus ieteikumus, kas adresēti dalībvalstīm, kuru valūta ir euro (8). Vācijai kā valstij, kuras valūta ir euro, būtu arī jānodrošina minēto ieteikumu pilnīga un savlaicīga īstenošana,

         AR ŠO IESAKA Vācijai 2015. un 2016. gadā rīkoties šādi.

               1.

               Turpināt palielināt publiskā sektora investīcijas infrastruktūrā, izglītībā un pētniecībā. Sekmēt privātā sektora investīcijas, veikt pasākumus, lai uzlabotu nodokļu sistēmas efektivitāti, jo īpaši, pārskatot profesionālās darbības nodokli un uzņēmumu nodokļus un modernizējot nodokļu administrēšanu. Izmantot pašreizējo pārskatīšanu, lai uzlabotu fiskālo attiecību struktūru starp federāciju, federālajām zemēm un pašvaldībām, jo īpaši nolūkā nodrošināt atbilstošas publiskā sektora investīcijas visos valdības līmeņos.

               2.

               Palielināt vēlākas pensionēšanās stimulus. Veikt pasākumus, lai samazinātu augstos darbaspēka nodokļus un sociālā nodrošinājuma iemaksas, jo īpaši zemu atalgotiem darba ņēmējiem, un risinātu fiskālo bremžu ietekmes problēmu. Pārskatīt fiskālo režīmu attiecībā uz mazajiem darbiem, lai veicinātu pāreju uz citiem nodarbinātības veidiem.

               3.

               Veikt vērienīgākus pasākumus, lai stimulētu konkurenci pakalpojumu nozarē, jo īpaši profesionālo pakalpojumu jomā, atceļot nepamatotus ierobežojumus, piemēram, juridiskās formas un kapitāla turējumu prasības un fiksētus tarifus. Šajā nolūkā pabeigt pašreizējo šo šķēršļu iekšējo pārskatīšanu un veikt turpmākus pasākumus. Novērst atlikušos šķēršļus konkurencei dzelzceļa pārvadājumu tirgos, jo īpaši attiecībā uz tālsatiksmes dzelzceļa pasažieru pārvadājumiem.

      Briselē, 2015. gada 14. jūlijā

            Padomes vārdā –

            priekšsēdētājs

         P. GRAMEGNA

      (1)  OV L 209, 2.8.1997., 1. lpp.

      (2)  OV L 306, 23.11.2011., 25. lpp.

      (3)  Paliek spēkā ar Padomes Lēmumu 2014/322/ES (2014. gada 6. maijs) par dalībvalstu nodarbinātības politikas pamatnostādnēm 2014. gadam (OV L 165, 4.6.2014., 49. lpp.).

      (4)  Padomes Ieteikums (2014. gada 8. jūlijs) par Vācijas 2014. gada valsts reformu programmu un ar ko sniedz Padomes atzinumu par Vācijas 2014. gada stabilitātes programmu (OV C 247, 29.7.2014., 20. lpp.).

      (5)  Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) Nr. 473/2013 (2013. gada 21. maijs) par kopīgiem noteikumiem budžeta plānu projektu uzraudzībai un novērtēšanai un pārmērīga budžeta deficīta novēršanai eurozonas dalībvalstīs (OV L 140, 27.5.2013., 11. lpp.).

      (6)  Eiropas Parlamenta un Padomes Direktīva 2013/55/ES (2013. gada 20. novembris), ar ko groza Direktīvu 2005/36/EK par profesionālo kvalifikāciju atzīšanu un Regulu (ES) Nr. 1024/2012 par administratīvo sadarbību, izmantojot Iekšējā tirgus informācijas sistēmu (IMI regulu) (OV L 354, 28.12.2013., 132. lpp.).

      (7)  Saskaņā ar Regulas (EK) Nr. 1466/97 5. panta 2. punktu.

      (8)  OV C 272, 18.8.2015., 98. lpp.


title: Eiropas Centrālās bankas Ieteikums (2016. gada 2. augusts) par vērtspapīru turējumu statistikas datu kvalitātes pārvaldības regulējumu (ECB/2016/24)

text:
               17.8.2016

               LV

               Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis

               C 297/1

         EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS IETEIKUMS
   (2016. gada 2. augusts)
   par vērtspapīru turējumu statistikas datu kvalitātes pārvaldības regulējumu
   (ECB/2016/24)
   (2016/C 297/01)
   EIROPAS CENTRĀLĀS BANKAS PADOME,
   ņemot vērā Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtus un jo īpaši to 5.1. pantu un 34.1. panta trešo ievilkumu,
   ņemot vērā Padomes Regulu (EK) Nr. 2533/98 (1998. gada 23. novembris) par statistiskās informācijas vākšanu, ko veic Eiropas Centrālā banka (1),
   tā kā:

               (1)

               Eiropas Centrālās bankas Regulā (ES) Nr. 1011/2012 (ECB/2012/24) (2) noteikts, ka pārskatu sniedzēji, kuri ir euro zonas dalībvalsts rezidenti, sniedz pārskatus individuālu vērtspapīru līmenī par atlikumiem, darījumiem un, ja iespējams, citām to turējumā esošo vērtspapīru apjoma pārmaiņām. Dalībvalstu, kuras valūta ir euro, nacionālo centrālo banku (NCB) pienākums ir šos datus klasificēt un apkopot.

               (2)

               Vērtspapīru turējumu datu vispārējā kvalitāte jānovērtē ievaddatu (individuālu vērtspapīru) līmenī, kā arī izvaddatu (individuālu un kopsavilkuma) līmenī. Lai nodrošinātu vērtspapīru turējumu statistikas pilnīgumu, precizitāti un konsekvenci, Eiropas Centrālās bankas Pamatnostādne ECB/2013/7 (3) nosaka šādas statistikas datu kvalitātes pārvaldības (DKP) regulējumu.

               (3)

               DKP regulējums nosaka euro zonas NCB atbildību par vērtspapīru turējumu izvaddatu kvalitāti un attiecīgos gadījumos Eiropas Centrālo banku sistēmas (ECBS) Vērtspapīru turējumu statistikas datubāzes (turpmāk – “VTSDB”) operatoru, t. i., Eiropas Centrālās bankas (ECB) un Deutsche Bundesbank atbildību.

               (4)

               Lai konsekventi nodrošinātu kvalitāti, visi iesaistītie ECBS dalībnieki, kuri ECB sniedz datus VTSDB vajadzībām, ievēro vienādus DKP standartus. Turklāt ārpus euro zonas NCB ir vislabākajā situācijā, lai veiktu DKP attiecībā uz datiem, kas saistīti ar ieguldītājiem, kuri ir to attiecīgo dalībvalstu rezidenti. Atzīstot, ka ECB pieņemtās pamatnostādnes neuzliek pienākumus ārpus euro zonas NCB, Eiropas Centrālo banku sistēmas un Eiropas Centrālās bankas Statūtu 5. pants attiecas gan uz euro zonas, gan ārpus euro zonas NCB. Ārpus euro zonas NCB, kuras ECB sniedz datus VTSDB vajadzībām, tādēļ būtu jāparedz un jāievieš visi pasākumi, kurus tās uzskata par nepieciešamiem, lai veiktu DKP saskaņā ar Pamatnostādni ECB/2013/7. Ārpus euro zonas NCB būtu jāsadarbojas savā starpā, ar euro zonas NCB un ECB, piemērojot DKP regulējumu saskaņā ar minēto pamatnostādni,

         IR PIEŅĒMUSI ŠO IETEIKUMU.
   Šajā ieteikumā terminiem “vērtspapīru turējumu statistika” un “DKP” ir Pamatnostādnē ECB/2013/7 noteiktā nozīme.
   Šī ieteikuma adresātiem būtu jāpiemēro vērtspapīru turējumu statistikas DKP regulējums, kas noteikts Pamatnostādnes ECB/2013/7 11. panta 3.–6. punktā un savlaicīgi jāsadarbojas ar VTSDB operatoriem.
   Šis ieteikums ir adresēts ārpus euro zonas dalībvalstu NCB, kuras ECB sniedz datus VTSDB vajadzībām.

      Frankfurtē pie Mainas, 2016. gada 2. augustā

            ECB prezidents

         Mario DRAGHI

      (1)  OV L 318, 27.11.1998., 8. lpp.

      (2)  Eiropas Centrālās bankas Regula (ES) Nr. 1011/2012 (2012. gada 17. oktobris) par vērtspapīru turējumu statistiku (ECB/2012/24) (OV L 305, 1.11.2012., 6. lpp.).

      (3)  Eiropas Centrālās bankas Pamatnostādne ECB/2013/7 (2013. gada 22. marts) par vērtspapīru turējumu statistiku (OV L 125, 7.5.2013., 17. lpp.).